La renúncia de Serret obriria les portes del Parlament a l'alcalde de Solsona - Regió7\nLa renúncia de Serret obriria les portes del Parlament a l'alcalde de Solsona\nL'independentisme debat si els quatre consellers cessats que són a Bèlgica han de renunciar a l'escó\nREDACCIÓ | MANRESA/BARCELONA | 08·01·18 | 18:46\nL'alcalde de Solsona, David Rodríguez. Arxiu/Jordi Morros\nL'alcalde de Solsona, David Rodríguez, va quedar a les portes de ser diputat per Esquerra després del resultat del 21-D. Ara, però, la possible renúncia de l'exconsellera Meritxell Serret, a Bèlgica, li pot garantir al solsoní un escó per la primera sessió de la cambra catalana.\nQue els diputats electes que són a Brussel·les - Clara Ponsatí, Lluís Puig, Toni Comín i Meritxell Serret)- desisteixin del seu càrrec és una qüestió que ha cobrat força aquest dilluns i ja són diverses les veus dins l'independentisme que consideren que si no poden acudir al Parlament, pel risc a ser detinguts i empresonats, posen en perill la majoria sobiranista que actualment hi ha a la Cambra: 70 diputats, només dos escons per sobre de la majoria absoluta.\nSi Comín decidís renunciar, el substituiria el número 19 per Barcelona -i que ja va ser diputat de JxSí en la passada legislatura- Gerard Gómez del Moral; si ho fes Serret, el substituiria el 6 per Lleida, l'alcalde de Solsona, David Rodríguez.\nSi renunciés Ponsatí, entraria com a diputat el número 18 del JuntxCat per Barcelona, l'exalcalde d'ICV per Cerdanyola del Vallès (Barcelona) Antoni Morral; si ho fes Puig, el substituiria el 8 per Girona, Ferran Roquer, que va ser director dels Serveis Territorials del Departament d'Empresa a Girona.\nLa decisió l'haurien de prendre abans del 17 de gener, ja que aquell dia el Parlament es reunirà per primera vegada en aquesta legislatura i la majories que aquell dia es formin determinaran si la Cambra té un president independentista o un de contrari a aquest projecte polític.\nLes mateixes fonts sostenen que, si els consellers volen eventualment renunciar a l'acta, només han de comunicar-ho a la junta electoral provincial corresponent, i aquesta ja s'encarregaria d'expedir la credencial corresponent al nou diputat sobre el que recauria l'acta.\nDe la mateixa manera que no és necessari acudir presencialment per obtenir la credencial de diputat, tampoc cal fer-ho per renunciar-hi.\nLa cita parlamentària del 17 de gener\nEl ple del Parlament del 17 de gener el pilotarà en primer lloc el que es coneix com la Mesa d'Edat, que la compondran els dos diputats més joves i el diputat de més edat, que seran els encarregats d'organitzar la votació perquè es triï la Mesa del Parlament.\nSi no hi ha canvis respecte als diputats electes actuals, la Mesa d'Edat l'haurien de formar Ernest Maragall, David Bertran i Rut Ribas.\nNo es preveu la renúncia de Puigdemont\nEls independentistes no contemplen que Carles Puigdemont també renunciï ja que, en aquest cas, això li impediria ser investit perquè per ser president de la Generalitat sí que és condició 'sine qua non' haver aconseguit acta de diputat en les eleccions.\nEn canvi, els diputats electes que són amb ell a Brussel·les, sí que podrien accedir al càrrec de conseller igualment.


El festival Vívid d'enguany incorpora propostes inclusives entre les vinyes de l'Empordà - Diari de Girona\nL'esdeveniment de promoció enoturística programa activitats el mes d'abril, incloent-hi noves iniciatives com ara el cicle "Art entre vinyes" o un "escape room" al celler Mas Oller\ngirona 07.03.2019 | 13:24\nPresentació del festival Vívid aquest matí a Girona. Aniol Resclosa\nPresentació del festival Vívid aquest matí a Girona.\nEl Local Market situat al Barri Vell de Girona ha acollit aquest matí la presentació de la sisena edició del Vívid, una iniciativa promocional de l'enoturisme a les comarques de l'Empordà que enguany compta amb algunes novetats, entre elles propostes inclusives per facilitar la participació de persones amb mobilitat reduïda, invidents i sordes. Altres iniciatives que s'estrenaran en la present edició són el cicle "Art entre vinyes", que maridarà monòlegs, música, poesia o màgia amb els vins empordanesos, o el "escape room" titulat "El misteri de Bacus" al celler Mas Oller. El Patronat de Turisme Costa Brava Girona de la Diputació de Girona és l'encarregat d'impulsar el festival del vi, comptant amb el suport del Consell Regulador de la Denominació d'Origen (DO) Empordà, cellers de la mateixa DO, ajuntaments i empreses turístiques.\nL'acte de presentació del Vívid 2019 ha anat a càrrec del president de la Diputació de Girona i del Patronat de Turisme Costa Brava Girona, Miquel Noguer, el president del Consell Regulador de la DO Empordà, Xavier Albertí, el president de Mifas i conseller del Patronat de Turisme Costa Brava Girona, Albert Carbonell, i el cap de màrqueting del Patronat, Jaume Marín. Després que Noguer introduís la sessió, Marín ha estat l'encarregat de fer un balanç de l'edició de l'any passat, en la qual es van vendre 1.847 entrades, dada que representa un augment del 14% respecte al 2017, amb un 77,1% d'ocupació en les múltiples activitats.\nEl 65% d'assistents al Vívid el 2018 van ser dones, mentre que el 35% van ser homes. Marín ha destacat que la mitjana d'edat va ser d'entre els 40-45 anys, amb l'objectiu enguany d'abraçar un públic més jove, motiu pel qual s'han establert acords amb Carnet Jove. La majoria de participants de l'any passat procedien de la demarcació de Girona (19,3%), mentre que de Barcelona l'assistència va ser del 8,8%. Segons el ball de xifres ofert en la presentació, la iniciativa compta amb un "alt grau de satisfacció" del 68%, i el que volem és "intentar incrementar aquesta base", ha remarcat Marín.\nRespecte al 2019, un dels canvis més destacats que el director de Màrqueting del Patronat ha posat sobre la taula és que "passem de 30 a 50 activitats que es poden reservar directament online". Un altre dels canvis és que l'any passat es va comptar amb 35 empreses col·laboradores, mentre que enguany es compta amb un total de 65. Pel que fa al calendari, les propostes de Vívid s'estendran durant els caps de setmana del mes d'abril, amb prop de 2.000 places. El tret de sortida tindrà lloc el diumenge 7 d'abril amb la tercera edició de la Marxa Popular entre Vinyes, que es farà a Calonge i Sant Antoni. Aquesta proposta també acollirà la trobada d'instagramers #InstaVivid.\nUna de les noves activitats programades és el cicle "Art entre Vinyes", que inclou els monòlegs de les actrius Yolanda Ramos i d'Anna Bertran al Convent dels Caputxins de Figueres, i també la proposta "Vi de lletres suculent", que mescla poesia, maridatges i gastronomia. Una de les propostes que es repeteixen són els "Tastos amb personalitat" amb personatges reconeguts com l'actor Carlos Latre. També es consoliden els tastos en espais singulars de l'Empordà, com el monestir de Sant Pere de Rodes o la Torre de Can Mario de Palafrugell.\nMarín tanbé ha informat d'altres novetats com ara el "escape room" al celler Mas Oller "El misteri de Bacus" i el primer tast de vins ecològics de la DO Empordà a Mas Estela, dirigit per la sommelier Clara Antúnez. El programa també integra àpats entre vinyes, maridatges de flors i vins, enocaiac, enosenderisme, entre altres. El president de la DO Empordà, Xavier Albertí, ha subratllat que "el Vívid és el gran agermanament entre el vi i el seu entorn, i també entre la imaginació i el vi". El mateix ha ressaltat que "ara estem en un moment dolç, oberts al canvi", afegint que "és satisfactori tirar endavant iniciatives dirigides a persones amb problemes de mobilitat, visió i audició".\nEl Vívid incorpora propostes inclusives per facilitar la participació de persones amb mobilitat reduïda, invidents i sordes. En relació amb aquesta aposta, el president de Mifas, Albert Carbonell, ha remarcat que "les persones amb discapacitat estem molt contentes perquè podem accedir a més activitats i compartir experiències accessibles per a tothom". Una de les propostes és la visita al celler La Vinyeta adreçada a persones amb mobilitat reduïda i els seus familiars. La visita amb llenguatge de signes al celler Oliveda és una altra de les activitats programades. Una tercera proposta és el tast a cegues que promou el Museu del Suro per a persones invidents que, a més, comptarà amb antifaços per aquells que vulguin compartir l'experiència.\nLes paraules de Miquel Noguer han donat peu a la cloenda de l'acte, que ha anat acompanyat d'un petit refrigeri. En primer lloc, Noguer ha donat les gràcies al president de Mifas pel fet de procurar que Vívid pugui ser un festival cada vegada més inclusiu. Seguidament, el mateix ha destinat el seu agraïment als cellers que fan possible la DO Empordà, integrat per nuclis i famílies que "creuen amb el seu producte i la seva terra". En tercer lloc, el president de la Diputació ha recalcat que el festival "ens ajuda a desestacionalitzar el turisme de Setmana Santa", malgrat que ambdós esdeveniments coincideixin al mes d'abril. Per acabar, Noguer ha posat èmfasi en ampliar el punt de mira i "donar cabuda a les més de 2.000 persones previstes amb tota la diversitat possible". Des de l'organització, s'ha afegit que l'esdeveniment té una bona repercussió pel que fa a la restauració i hostaleria dels territoris propers.


Desgavell amb el teletreball a la Generalitat\n27 de octubre de 2020 (13:47 CET)\nLa Generalitat anuncia sancions si no es facilita el teletreball i després se'n desdiu\nEl Conseller de Treball, Chakir El Homrani, assegurava a Rac1 que el teletreball és obligatori per empreses privades i públiques sempre que sigui possible. Poc després, altres membres del govern ho descartaven.\nEl conseller de Treball, Chakir El Homrani, ha assegurat aquest dimarts al matí que el teletreball és "obligatori" tant per a empreses privades com públiques i ha amenaçat amb sancions per a les que no ho permetin. "Pot haver-hi sancions de la mateixa manera que pot ser sancionable un bar que obri o doni servei a domicili més enllà de les 22 hores", ha explicat a RAC 1 el conseller, que ha puntualitzat que se sancionaria a l'empresa. El conseller també ha dit que en aquelles feines on la presencialitat sigui imprescindible el treballador haurà de portar un justificant de l'empresa. En canvi, la consellera de Presidència, Meritxell Budó, va assenyalar aquest dilluns que l'actual decret d'estat d'alarma no permetia imposar el teletreball. El desconcert, una vegada més, està servit.\nAquest matí, el conseller El Homrani ha assegurat que l'obligatorietat està ja inclosa en una resolució del Departament de Salut però que els índex de mobilitat dels darrers dies havien evidenciat que aquesta no s'ha reduït i havia portat a Govern, patronals i sindicats a publicar un document mitjançant el Consell de Relacions Laborals que en recordava la seva obligatorietat.\nEn canvi, la consellera de Presidència, Meritxell Budó, explicava ahir i ha reiterat avui, després de les paraules del seu company de govern, que l'actual decret d'estat d'alarma no permet imposar aquesta obligació ni decidir unilateralment alguna mesura que tingui en compte algun confinament domiciliari; mentre que el conseller d'Empresa i Coneixement, Ramon Tremosa, rebaixava aquest matí l'obligatorietat a recomanació, en una entrevista a Catalunya Ràdio. "Retirar gent de la circulació vol dir retirar el virus que es transmet amb increïble facilitat i que està posant al límit el sistema sanitari", ha dit Tremosa.\nObliguetorietat i altres mesures\nParal·lelament, aquest dilluns a la nit, el Consell de Relacions Laborals –format per la Generalitat, les patronals Foment del Treball i Pimec i els sindicats UGT i CCOO- va fer un recordatori sobre l''obligatorietat d'aquesta mesura i van exigir que en cas d'haver de celebrar reunions fossin telemàtiques i deixar la presencialitat per a aquelles activitats que sigui "imprescindible". En cas que els treballadors s'hagin de desplaçar, el Consell de Relacions Laborals també recorda que l'empresa ha de facilitar un document acreditatiu que doni cobertura a la mobilitat per anar o tornar de la feina.\nTambé demanen a les empreses que estableixin un torn d'entrada i sortida esglaonats dels llocs de treball i permeti una flexibilització horària que eviti aglomeracions al transport públic, que en hora punta ja viatja al màxim de la seva capacitat.\nSrs. del capgros segurament volieu dir que l'escolanet d'ERC ha manifestat pel seu compte que... I el que fa de president substitut s'ha fet caquetes.


Picassent rep a Oviedo el segell de Ciutat Amiga de la Infància | Ajuntament de Picassent\nPicassent és un dels 8 pobles de la província de València que ha sigut reconegut per Unicef amb el segell de Ciutat Amiga de la Infància. Este segell posa en valor el treball a favor dels drets de la infància i l'adolescència\nEl Palau d'Exposicions i Congressos d'Oviedo ha acollit esta setmana l'entrega de la VIII edició dels Reconeixements de Ciutats Amigues de la Infància on el nostre municipi ha sigut protagonista. Allí, l'alcaldessa del municipi, Conxa Garcia, acompanyada pel regidor de l'àrea de Benestar Social i Família, Carles Silla, va ser l'encarregada de recollir esta distinció que ve a reconéixer el treball transversal de totes les Regidories de l'Ajuntament.\nLa primera edil ha manifestat així el seu goig «L'entrega d'estos reconeixements és la culminació d'un procés de preparació que ha portat diversos anys de treball. La nostra voluntat és la de continuar portant accions i fomentant els recursos perquè la veu dels xiquets i les xiquetes del municipi s'escolte ara i sempre. Perquè elles i ells són el futur».


Es celebra el primer Plenari del Consell Escolar Municipal de Vic del curs 2017/18 — Ajuntament de Vic\nSou aquí: Inici → Notícies → Es celebra el primer Plenari del Consell Escolar Municipal de Vic del curs 2017/18\nEs celebra el primer Plenari del Consell Escolar Municipal de Vic del curs 2017/18\nUn plenari d’intercanvi i reflexió de la comunitat educativa a la ciutat\nEl passat dimecres es va celebrar el plenari del Consell Escolar Municipal de Vic, amb la presència de més de 40 persones, representants dels centres educatius de Vic, de les AMPA, del personal dels centres, del Departament d’Ensenyament i dels representants polítics del consistori.\nDurant el plenari, que es planteja com un espai de trobada per millorar la transparència i transmissió de la feina feta a tota la comunitat educativa, es va iniciar amb la benvinguda per part del regidor d’educació Àlvar Solà i on es van tractar diversos temes i es van presentar alguns dels projectes en els que actualment treballa la regidoria d’educació i altres departaments de l’ajuntament de Vic en l’àmbit de l’educació.\nToni Portell i Mariona Casas representants de la Facultat d’Educació, Traducció i Ciències Humanes de la UVic, van presentar el projecte MID (Mentoratge i Idenitat Docent), projecte que té per objectiu aprofundir en la relació entre la Universitat i l’entorn professional en l’àmbit educatiu a la ciutat de Vic, per contribuir a generar un perfil de mentoratge a les escoles d’educació infantil i primària de la ciutat Vic i a construir la identitat docent dels estudiants dels graus de Mestre de la nostra facultat. El format que presenta aquest projecte es divideix en dues parts: seminaris per fomentar un espai de diàleg i de reflexió entre els professionals de l’educació i estades dels estudiants de 1r curs a les escoles de Vic. En la seva intervenció van fer èmfasi en la coresponsabilitat en la formació de docents que passa per la creació de llaços en matèria d’educació entre la Universitat i els centres educatius de la ciutat.\nIgnasi Jane, assessor tècnic de l’àrea de Cultura de l’Ajuntament de Vic, explica una prova pilot que aquest curs es durà a terme amb l’Institut del Teatre i centres educatius de la ciutat. El projecte, amb la voluntat de treballar per totes les disciplines artístiques de la ciutat, s’inicia aquest curs als centres educatius de primària i secundària. En horari escolar, i en grups d’edat diversos, els alumnes visitaran l’Institut del Teatre i acompanyats de professionals del centre, realitzaran classes d’expressió artística i corporal. Un projecte pilot amb un molt bona acollida a la ciutat que es valorarà de cara l’any vinent la seva continuïtat i concessió.\nLa directora de la Fundació Atlàntida Montse Catllà, va centrar la seva intervenció en la programació de l’Atlàntida Educa, projecte que engloba diferents línies d’actuació i activitats per acostar la programació artística de l’Atlàntida a l’alumnat dels centres educatius de Vic. Va destacar la bona acollida que ha tingut la programació en els centres educatius i algunes de les dades de participació del curs 2016/17 de les activitats, destacant “Anem al Teatre” que va tenir un increment del 31% de participants i que per enguany proposa 13 espectacles amb 25 funcions previstes per donar cobertura a les demandes dels centres.\nJosep Roca inspector de l’àrea educativa de Vic, va exposar les dades d’escolarització del curs 2016/17, de les que va destacar que el 94% de sol·licituds a educació infantil i a educació secundària havien estat resoltes als centres sol·licitats i només un 6% havien tingut assignació de plaça d’ofici. D’aquestes sol·licituds el 91% havien pogut optar al centre sol·licitat en primer opció i un 9% a centres sol·licitats com altres opcions.\nDes de la regidoria d’educació amb la intervenció de Gloria Cunill, tècnica d’educació, es van presentar les dades d’escolarització dels serveis, així com els nous projectes educatius pel curs 2017/18. Va posar en relleu que la regidoria estructura els projectes i les accions que desenvolupa, a través de diferents espais de reflexió i debat i proposa en funció del tema o necessitat a treballar. En aquest sentit, actualment existeixen algunes comissions específiques que ja s’han iniciat i que compten amb la participació dels centres educatius de la ciutat, com el grup de treball de codis culturals, que parteix de la diversitat cultural i religiosa present en la nostra societat i que treballa per aproximar mirades a través d’espais de diàleg entre entitats i associacions culturals i religioses i els centres educatius, per abordar diferents temàtiques.\nPer últim es van explicar les modificacions en les línies de bus urbà de Vic, que van entrar en funcionament el passat octubre i que incrementen les seves línies passant de 5 a 9, per millorar la connexió amb els centres escolars, la zona esportiva i el tanatori i també la modificació horària per coordinar les entrades i sortides de l’alumnat dels centres educatius i els horaris dels busos, així com la vinculació de les rutes a la T 16, per a nens i nenes de 4 a 16 anys, que permet fer un nombre il·limitat de viatges en els serveis de transport públic de la ciutat.


SOS Costa Brava - Diari de Girona\njudit pujadó 23.02.2019 | 01:28\nSOS Costa Brava Diari de Girona\nEl 1925 la gent de l'Ateneu Empordanès editava la primera guia de la Costa Brava feta amb la intenció de contribuir a aixecar el país, immers en la crisi que va seguir el final de la Primera Guerra Mundial. La guia era farcida de fotografies de tota la costa, des de Blanes fins a Portbou, que mostren un paisatge encara verge. Els primers que s'hi feien xalets hi sortien amb noms i cognoms. Eren una raresa. D'ençà de llavors ha passat quasi un segle, però per a l'envelliment de la nostra costa sembla que hagin passat mil anys. Moltes persones van creure i creuen encara que no en tenen prou ajaient-se a la sorra guaitant el mar. Volen tenir la casa just a davant. Llevar-se amb un paisatge d'onades entre la tele i el sofà. No els importa contribuir a degradar la terra que diuen estimar. No ho tenen en compte. Volen el seu xalet i estan disposats a pagar-lo. L'estiu passat, des de la platja de Pals, ja es veia la queixalada que les màquines havien fet a l'antiga pedrera de S'Antiga. Un clot roent entre el verd dels pins.\nGràcies a les accions de la plataforma SOS Costa Brava, nascuda el 4 d'agost passat, i a la pressió ciutadana, la Generalitat ha ordenat una moratòria en la construcció de milers de xalets, càmpings, camps de golf, centenars d'amarradors i d'hotels que ja estaven previstos o en marxa. Però un any passa molt de pressa i les empreses afectades ja amenacen les institucions amb demandes i querelles. El bé públic i el bé privat viuen, com sempre, immersos en una tensió constant. A la pàgina web de la plataforma veuran algunes fotografies de la costa: l'abans i l'ara. Mirin-se-les asseguts si no volen caure de cul a terra. Que cal control és d'una evidència completa. S'ha de tenir una visió molt interessada per no veure tot el que ens hem carregat només en dues generacions.


Reconeixement a Israel Núñez pel seu triomf al Campionat mundial de policies i bombers – La Bústia\nPer Esports 27 d'octubre de 2019 a les 17:00 0 431 Visites\nEl biker martorellenc va obtenir, el setembre passat, el títol per quarta vegada a Tarragona\nL’Ajuntament de Martorell ha reconegut la trajectòria esportiva d’Israel Núñez en un acte a la sala de sessions. El biker martorellenc és un dels esportistes de renom de la ciutat i el triomf per quarta vegada del Campionat mundial de policies, bombers i agents rurals, el setembre passat, ha allargat molt més el seu palmarès en la modalitat de BTT.\n“Revalidar aquest títol mundial va ser molt important per mi, Era l’objectiu de la temporada i no volia que se m’escapés”, ha dit Núñez durant la recepció. En la prova disputada als municipis de Vandellòs i L’Hospitalet de l’Infant, a la província de Tarragona, el martorellenc va ser el primer classificat després de córrer les quatre voltes d’un circuit de 8,5 quilòmetres en un temps d’1:25.10.\nNúñez ha afegit que “m’identifico molt amb Martorell, on he crescut i m’he format com a persona i esportista”, tot i que actualment viu amb a Vilassar de Mar (Maresme) juntament amb la seva parella, la ciclista Mar Franco. L’alcalde Xavier Fonollosa ha subratllat que “Israel Núñez és un dels esportistes més complets que ha tingut mai Martorell”.\nFotografia: L’alcalde va rebre un maillot de Núñez i el biker una litografia del Pont del Diable [Ajuntament]\nEtiquetes: CiclismeIsrael Núñez


Associació Hàbitats debat sobre la importància de la base social a les entitats no lucratives a la Jornada d’Associacionisme i Voluntariat | Projectes de custòdia fluvial\nAssociació Hàbitats debat sobre la importància de la base social a les entitats no lucratives a la Jornada d’Associacionisme i Voluntariat\nEl passat 27 d’octubre, Xavier Martí, president d’Associació Hàbitats va participar a les Jornades d’Associacionisme i Voluntariat organitzades per la Fundació Perer Tarrés amb el suport de Torre Jusana.\nLes jornades tenien l’objectiu de posar de manifest algun dels principals reptes que afronten les entitats del tercer sector, especialment aquelles que treballen amb voluntariat. Així es varen celebrar tres taules rodones. Xavier Martí, va formar part del la primeta taula, titulada La realitat associativa al descobert, i integrada per altres dues entitats: la Fundació Orfeó Lleidatà i Arrels Fundació, representades pels respectius directors: Xavier Quinquilla i Ferran Busquets. Oriol Toro, director de Xarxanet i responsable de projectes de la Fundació Pere Tarrés va actuar com a moderador formulant preguntes als ponents relaciones des amb la importància d’eixamplar la base social i com es duu ala pràctica aquest objectiu.\nXavier Martí va explicar com la xifra de persones associades ha anat disminuint en els darrers anys però, en canvi, la de persones voluntàries ha augmentat de forma notable gràcies al model d’èxit de Projecte Rius, principal iniciativa de l’Entitat. Aquest augment del voluntariat es deu principalment a l’esforç de l’Entitat per descentralitzar les activitats arreu del territori i el fort lligam que s’estableix amb les entitats locals, els consistoris i els centres educatius.\nLa jornada va comptar amb altres dues taules rodones sota els enunciats Compromesos amb la participació i El valor de les aliances.\nThis entry was posted on 16/11/2016 by Associació Hàbitats in Associació Hàbitats, Participa-hi!.


Altea acull el II Festival d’Orquestres Bankia de la Comunitat Valenciana\nPalau Altea acull demà dijous, 5 de desembre, el II Festival d’Orquestres Bankia de la Comunitat Valenciana. Amb motiu de la capitalitat cultural valenciana que ostenta Altea, l’Institut Valencià de Cultura, Bankia i la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana (FSMCV) organitzen este concert que el passat 9 de novembre ja es va celebrar a Llíria, ciutat reconeguda recentment com a ciutat creativa de la música per la Unesco.\nEl festival s’emmarca dins del programa ‘’Bankia escolta València’’, que l’entitat financera impulsa al territori valencià per a donar suport al moviment associatiu musical a les tres províncies i que celebrarà la segona cita dins del cicle de concerts el 5 de desembre a Altea. El concert tindrà lloc a Palau Altea a les 19:30 hores. L’entrada és lliure fins a completar l’aforament.\nEl concert d’Altea coincideix amb el nomenament d’este municipi com capital cultural valenciana, un segell anual creat per Cultura de la Generalitat el 2016 amb l’objectiu d’incentivar la vertebració de la cultura, i amb el qual es reconeix a aquelles poblacions que destaquen per fer una aposta decidida per la cultura com a instrument de cohesió social i de foment econòmic.\nA Altea actuaran la Jove Orquestra de la Primitiva de Xàtiva, l’Orquestra Simfònica de la S. M. La Primitiva de Rafelbunyol i l’Orquestra de la Societat Filharmònica Alteanense.\nLa segona edició d’aquest festival reforça una de les línies fonamentals de ‘’Bankia escolta València’’, que és el suport a la música de corda i a les orquestres valencianes.\nEl II Festival Bankia d’Orquestres de la Comunitat Valenciana és una cita anual que es completa amb el ‘’IV Cicle de Concerts Bankia d'Orquestres’’, que tindrà lloc els dies 1 i 2 de febrer de 2020 al Palau de les Arts de València.\nLa regidora de Cultura, Aurora Serrat, ha convidat a alteans i alteanes i a tots els amants de la música ‘’a gaudir d’este magnífic concert amb el que Altea segueix celebrant la capitalitat cultural valenciana’’. A més a més, la regidora ha destacat la participació de l’Orquestra de la Societat Filharmònica Alteanense en este concert amb el que ‘’es fomenta la música de les orquestres dins de les societats musicals i el talent dels joves músics valencians’’.


Notícies - La universitat Paul McCartney contacta amb Sant Cugat per ubicar el seu projecte\nLa universitat Paul McCartney contacta amb Sant Cugat per ubicar el seu projecte\nMcCartney ,una de les ànimes dels Beatles\nel 24/ago/12 Sílvia González Societat PDF\nEl Liverpool Institute for Performing Arts (LIPA) s'ha interessat per ciutats com Sant Cugat i Sitges per exportar el seu projecte d'escola universitària a Catalunya. Fonts de l'Ajuntament han confirmat a Cugat.cat que LIPA ha contactat amb el consistori per estudiar les possibilitats i la viabilitat d'aquesta iniciativa al nostre municipi.\nLa universitat de Paul McCartney ha contactat amb el consistori per abordar la possibilitat que Sant Cugat pugui ser, en el futur, la seu del Barcelona Institute for Performing Arts (BIPA). Fonts del consistori han explicat a Cugat.cat que LIPA ha encetat converses amb l'Ajuntament per conèixer les possibilitats que ofereix el nostre municipi i la viabilitat que el projecte podria tenir a Sant Cugat. Un contacte que l'escola universitària britànica hauria efectuat després de la proposta de l'entitat sitgetana Grup Montcau.\nNo obstant això, aquestes no són les úniques converses que ha encetat el LIPA. La universitat també ha contactat amb Sitges a través de l'exdirector d'educació secundària del LIPA, Giles Auckland-Lewis. És dóna el cas que Auckland-Lewis i el seu exsoci en el projecte, Grup Montcau, ja van intentar impulsar en el passat la iniciativa al municipi del Garraf. Ara, les dues parts proven sort per separat amb, de moment, dues ciutats: Sant Cugat i Sitges.\nEl Liverpool Institute for Performing Arts, fundada per Paul McCartney i Mark Featherstone-Witty, va obrir les seves portes el 1996 per forjar un nou enfocament per a la realització de les arts. El LIPA és una part reconeguda de la disposició del Regne Unit de l'educació superior per a les arts escèniques i ofereix cursos de llicenciatura en actuació, teatre, dansa, música, disseny d'arts escèniques, entre d'altres disciplines.


Aprovada la nova Llei de secrets empresarials - Sellarès Assessors %\nAprovada la nova Llei de secrets empresarials\nEls secrets empresarials són un dels actius immaterials de més rellevància per a les empreses. Processos específics de fabricació, llistats de clients i proveïdors, plans de negoci, preus i costos, estratègies de màrqueting… són alguns exemples concrets que podrien considerar-se secrets professionals.\nFins ara, la seva protecció legal era bastant limitada i quedava normalment relegada a l’àmbit contractual.\nAl BOE del dia 21 de febrer de 2019, s’ha aprovat la nova Llei 1/2019, de secrets empresarials, que entrarà en vigor el 13 de març de 2019 i que, entre altres novetats, estableix que la protecció dels secrets empresarials s’estén al que s’anomena «mercaderies infractores», definides com aquells productes i serveis el disseny dels quals, característiques, funcionament, procés de producció, o comercialització es beneficien de manera significativa de secrets empresarials obtinguts, utilitzats o revelats de forma il·lícita. També es regula les accions de defensa dels secrets empresarials, amb especial atenció a la indemnització de danys i perjudicis, que s’estén tant al seu contingut econòmic com a la facilitació del seu càlcul i liquidació.\nAmb aquesta Llei es trasllada a l’ordenament jurídic espanyol una Directiva comunitària de 2010, la Directiva relativa a la protecció dels secrets comercials. Aquesta Directiva té per objecte harmonitzar la legislació en aquesta matèria dels estats membres de la Unió i fomentar la competitivitat, en establir normes mínimes comunes en matèria de protecció dels titulars de secrets empresarials, enfront de la seva obtenció, utilització i revelació il·lícites i enfront de l’explotació no consentida de mercaderies infractores, i aborda el mandat de la Directiva UE 2016/943 del Parlament Europeu i del Consell, de 8 de juny de 2016, relativa a la protecció dels coneixements tècnics i la informació empresarial no divulgats (secrets comercials).\nIncorpora una sèrie de regles a fi de preservar el tractament confidencial de la informació que s’aporti o es generi en el procés i que pugui constituir secret empresarial.\nOfereix un marc normatiu perquè el demandant pugui preparar l’exercici de la seva acció. Es garanteix, així, el dret a la tutela judicial efectiva a través del desenvolupament de diligències de comprovació de fets, mesures per a accedir a les fonts de prova en poder del futur demandat o de tercers i, si escau, de mesures d’assegurament.\nIncorpora regles singulars en matèria de mesures cautelars per a assegurar l’eficàcia de la seva acció i evitar de manera immediata la revelació, ús o obtenció il·lícita del secret empresarial.\nEl seu titular serà la persona física o jurídica que exerceixi el seu control i s’estén enfront de qualsevol modalitat d’obtenció, utilització o revelació de la informació constitutiva d’aquell que resulti il·lícita o tingui un origen il·lícit i sense consentiment del seu titular.\nEl secret empresarial és transmissible i podrà pertànyer pro indivís a diverses persones i en aquest cas per a cedir-lo o concedir llicència a tercers, s’ha de fer conjuntament per tots els partícips.\nEl titular d’una llicència sobre el secret no podrà cedir-la a tercers, ni concedir sub-llicències, excepte pacte en contrari. El llicenciatari o subllicenciatari estarà obligat a adoptar les mesures necessàries per a evitar la violació del secret empresarial.\nContra els infractors d’un secret empresarial es podran exercitar les accions que corresponguin en el termini de tres anys des del moment en què el legitimat (titulars i llicenciataris) va tenir coneixement de la persona que va realitzar la violació del secret empresarial. Dins de les accions civils, es poden plantejar les següents:\nLa declaració de la violació del secret empresarial.\nLa cessació o la prohibició dels actes de violació del secret empresarial.\nLa prohibició de fabricar, oferir, comercialitzar o utilitzar mercaderies infractores o de la seva importació, exportació o emmagatzematge amb aquestes finalitats.\nL’aprehensió de les mercaderies infractores inclosos els mitjans de producció.\nLa remoció, que comprèn el lliurament al demandant de la totalitat o part dels documents, objectes, materials, substàncies, fitxers electrònics i qualssevol altres suports que continguin el secret empresarial, i si escau la seva destrucció total o parcial.\nL’atribució en propietat de les mercaderies infractores a compte de la indemnització.\nLa indemnització dels danys i perjudicis, inclòs el lucre cessant.\nLa publicació de la sentència.\ns’exerceixi legítimament la llibertat d’expressió i informació\nes descobreixi alguna activitat il·legal en defensa de l’interès general\nes revelin secrets a representants dels treballadors, en el marc de l’exercici legítim de les seves funcions\nes protegeixi un interès legítim reconegut per la Llei (per exemple subministrar informació a les autoritats administratives o judicials)\nTambé estableix que es vulnera un secret comercial quan sense consentiment del seu titular mitjançant pràctiques comercials deslleials s’hi accedeix, s’utilitza o es revela. Igualment, serà il·lícit explotar el secret quan s’hi accedeixi mitjançant un acord de confidencialitat. La norma també contempla la vulneració indirecta del secret, per exemple, quan s’hi accedeixi a través d’una persona que l’havia obtingut de forma il·lícita, en atenció a les circumstàncies del cas; quan s’explota, ofereix o produeix un producte que suposa una utilització il·lícita del secret, sempre que la persona hagués d’haver sabut que el secret empresarial s’havia obtingut de forma il·lícita.\nEs poden posar en contacte amb aquest despatx professional per qualsevol dubte o aclariment que puguin tenir sobre aquest tema. També pot sol·licitar cita prèvia amb els assessors, telèfon 934674467 en horari de 8:00 a 17:00 hores de dilluns a dijous i el divendres de 8 a 14:00 hores.


Genís Roca Verard | Ateneu2021.cat\nArqueòleg, empresari i professor universitari. Expert en estratègia i transformació digital.\nCasat i pare de dos fills de 20 i 18 anys.\nEmpresari, arqueòleg i professor universitari.\nFundador i president de RocaSalvatella, empresa de consultoria de serveis amb oficines a Barcelona, Madrid i Bogotà que assessora les principals empreses del país en temes estratègics, de desenvolupament de negoci i oportunitats digitals. És membre de la Junta Directiva del RACC, director del postgrau “Transformació digital de les organitzacions” a la Universitat Pompeu Fabra, membre de consells assessors a les universitats de Girona i Mondragón, i membre dels patronats i consells de diferents iniciatives del tercer sector com ara Ship2B, m4social Inclusive Mobile, L’estoc o les Escoles Garbí. És membre del Consell Editorial de Nació Digital, i soci de la cooperativa que impulsa el digital de periodisme d’investigació Crític.\nVa formar part de l’equip inicial que va impulsar la Universitat Oberta de Catalunya, on hi desenvolupà activitat durant deu anys ocupant diferents càrrecs de responsabilitat i impulsant iniciatives com ara el portal de literatura catalana Lletra, o l’espai de ciència, art i tecnologia Artnodes. També ha estat director general d’Infonomia, la xarxa degana d’innovació, i responsable dels serveis informàtics de la Universitat Autònoma de Barcelona.\nLlicenciat en Arqueologia, ha desenvolupat activitat científica en el camp del paleolític inferior tant a la Universitat Autònoma de Barcelona com a la Universitat de Girona. MBA per ESADE, en l’actualitat imparteix docència com a professor convidat a més de quinze universitats. És autor i coautor de diferents llibres tant de temes socials i culturals com empresarials i tecnològics. Manté seccions estables a RAC1 i Catalunya Ràdio, i col·labora habitualment a El Periódico, La Vanguardia i Via Empresa. El 2013 i el 2014 va ser seleccionat com una de les 25 persones més influents a Internet d’Espanya, i la patronal Foment el va nomenar millor conferenciant de l’any.


Cròniques de sota el mugró: Antipàtics\nEm penso que al blog no he parlat mai de política, però quan veig notícies com aquesta la única cosa que em ve al cap és que n’estic fart que els catalans intentem ser simpàtics o fer pedagogia amb els espanyols. Portem massa temps fent aquest joc i no n’hem tret res més que hòsties i menyspreu i a sobre els hem pagat el seu creixement a costa del nostre.\nHa arribat el moment de començar a ser antipàtics.\nAvui, després de sopar, en parlavem amb el meu marit i, quan m'ha dit que la manifestació SI que la deixaven fer m'he quedat de pedra!!\nSempre fen bona cara, sempre canviant d'idioma "per respecte" (a mi que algú m'expliqui per quins set sous parlar català és una falta de respecte, la falta de respecte és portar 10 anys vivint a Catalunya i no saber-lo parlar) i sempre igual!!\nUi, jo si m'hi poso en puc ser molt, d'antipàtic. No aniria malament, no, que els tenim ben acostumats. Potser hauríem d'haver après d'ells allò de fer les coses 'por coj...'!\nDoncs sí, noi, tota la raó del món!\nLlàstima que els polítics d'aquí no estiguin de debò interessats en treballar per al país, només per als partits...\nPerò em temo ... que per més antipàtics que vulguem ser, mai dels mais, podrem ser-ho tant com ells. Fa tant segles que s'entrenen...\nCombatre el feixisme amb antipatia... no sé si mai algú ho ha intentat.\nA vegades no cal ser anitpàtics sinó tenir els principis més clars, sentir-los i actuar en relació a aquests. Diga-li principis, diga-li ideals, o forma de ser, tan és. Ells no sempre són antipàtics, sinó que tenen molt clar el que pensen i fan.\nla veritat és que sents segons quines noticies i et bull la sang. Primer no entens res, després t'indignes i finalment tenim la mania de resignar-nos.\nJo amb el tema del canvi d'idioma sí que no hi passo fa molts anys que només canvio si veig que és un turista i que està de pas però sinó em sap greu però jo parlo català\nJo també penso que tens raó i aquests dies amb tot aquest enrenou...és llastimós tot plegat.


Imprimir EL CABRIL DATOS GENERALES\nEl centre d’emmagatzematge de residus radioactius sòlids de Sierra Albarrana (El Cabril) està situat en la província de Còrdova, en els contraforts de Sierra Albarrana, sistema muntanyós de Sierra Morena, dins del terme municipal d’Hornachuelos.\nEl Cabril és una instal·lació nuclear que disposa d’autorització d’explotació atorgada per l’Orde de 5 d’octubre de 2001 del Ministeri d’Economia, que el capacita per a l’emmagatzematge de residus radioactius de baixa i mitjana activitat. Per resolució de la Direcció General de Política Energètica i Mines, de 21 de juliol de 2008, s’autoritza la modificació de disseny de la instal·lació, a fi d’incorporar unes cel·les d’emmagatzematge dissenyades específicament per a emmagatzemar residus radioactius de molt baixa activitat, alhora que s’establixen nous límits i condicions sobre seguretat nuclear i protecció radiològica associats a l’autorització d’explotació.\nEn la instal·lació es duen a terme operacions de recepció, tractament, condicionament i emmagatzematge definitiu en cel·les dels residus de baixa i mitjana activitat generats per les instal·lacions nuclears i radioactives de tota Espanya. Els residus són incorporats en matriu de formigó en bidons, generalment de 220 litres de capacitat, que es disposen en l’interior d’un contenidor, també de formigó, en el qual, al seu torn, són immobilitzats amb formigó. Els contenidors se situen en 28 cel·les d’emmagatzematge, distribuïdes en dos plataformes. Una vegada completada la capacitat d’estes cel·les, es recobriran amb una sèrie de capes de terra i argila, a fi d’aconseguir el seu aïllament de la biosfera i la seua integració paisatgística.\nEls residus de molt baixa activitat s’emmagatzemen en una tercera plataforma, autoritzada com a modificació de disseny en 2008. Esta plataforma té autorització per a quatre cel·les, que s’aniran construint progressivament.\nPer a més informació, pot consultar el web d'Enresa (Empresa Nacional de Residus Radioactius, SA).\nActividades destacadas de El Cabril 2016


Edward Goldsmith, pioner de l'ecologisme\nEl passat 21 d´agost de 2009 va morir a Castellina in Chianti, prop de Siena, l´ecologista Edward Goldsmith (Paris, 1928). “Teddy”, pels amics, va ser fundador del Ecology Party anglès i de la revista “The Ecologist” (1969). De pare britànic, Frank Goldsmith, i mare francesa, Marcelle Mouiller, va gaudir d´una privilegiada educació al Magdalen College d´Oxford. El 1967 va morir el seu pare deixant una fortuna generada per una societat d´hotels que va constituir a França. El seu germà, James Goldsmith (Paris,1931-Benahavis, Málaga, 1997) va esdevenir un magnat de la premsa i un empresari i financer que va adquirir el 1977 el setmanari “L´Express”. “Jimmy”, impulsat pels seu germà ecologista, va crear la reserva i fundació de Cuixmala, a Mèxic.\nVaig conèixer a Teddy Goldsmith en una reunió d´Ecoropa (Acció Ecologista Europa), fundada pel pensador europeista Armand Petitjean, celebrada al Centre Européen de la Culture de Ginebra el 1978. Des de llavors el vaig presentar en diverses ocasions a la societat civil i científica catalana. Fou una de les personalitats que inauguraren el nostre primer Simposi Internacional Una Sola Terra l´octubre de 1989 al Museu de la Ciència de Barcelona essent presentat pel malguanyat ecòleg Ramon Margalef que el qualificà com “un dels portaveus més respectables del pensament ecologista”.\nEl 8 de febrer de 1999 va tornar a Catalunya per l´edició en castellà d´un número segrestat de “The Ecologist” dedicat a la multinacional d´enginyeria genètica Monsanto. “Aquests consorcis farmacèutics i agroquímics, com Monsanto i Novartis (la de les vacunes de la grip A per situar-nos), fomenten les seves inversions en el secret i la manipulació informativa”, declarà en roda de premsa.\nEl 5 de juny de 2000, Dia Mundial del Medi Ambient, i a proposta nostra, va donar una conferència al Saló de Cent de l´Ajuntament de Barcelona sobre “Una visió ecologista del món”.\nEl record més entranyable d´ell, però, el tinc quan el maig de 1992 i amb el suport de l´Ajuntament de Tossa fou convidat a unes jornades ambientalistes. Varem aprofitar un dia solejat per barquejar fins trobar un racó encantador resguardat dels embats del nord per la punta de Pola. Es tractava de Cala Bona on varem banyar-nos i a la que sovint i retorno. La Costa Brava acabaria essent visitada anys després pel seu fill Benedict.\nEl vitalisme i el romanticisme d´en Teddy s´encomanava. Era un gran viatger enamorat de les cultures primitives i amb ell compartíem la passió per la Polinèsia i la cultura maori. Va vincular el seu pensament holístic (durant l´època que vivia a Cornualla es feu amic de James Lovelock l´autor de la teoria Gaia i abans que aquest es declarés pronuclear) amb el budisme i el taoisme. Així ho va reflectir en un dels seus millors llibres “The Way”, traduït al castellà com “El Tao de la ecologia”. Estudià la filosofia dels Vedas, la Xina de Lao-Tse i l´antiga Grècia. També va recolzar l´ecoregionalisme i l´Europa dels Pobles.\nEl 1973 edità el “Manifest per la Supervivència” (“A Blueprint for Survival”) que s´avançà als actuals informes sobre la crisi planetària provocada pel canvi climàtic. Aquest document abonava l´informe “Els límits del creixement” (“The Limits to Growth”) del Club de Roma però s’hi deia que sense una nova filosofia de la vida i del consum la humanitat no podria sortir de l´atzucac. Tesi que també defensava el seu amic Nicholas Georgescu-Roegen (1906-1994), l´economista romanès que va teoritzar sobre el decreixement.\nVa rebre un dels Premis Nobel Alternatiu (“Livelihood Award”) el 1991 pel seu activisme internacional, pel seu compromís antinuclear i especialment per la campanya de recollida de tres milions de signatures contra la desforestació i la política “ambiental”del Banc Mundial i el FMI. Les entregà en nom d´Ecoropa, junt amb altres col·laboradors, el 19 de setembre de 1989 a la seu de les Nacions Unides de Nova Yotk.\nTeddy havia fundat en els anys 70 “Survival Internacional” en defensa de les tribus amazòniques i donà suport al moviment Chipko que repoblava amb especies autòctones d´arbres les valls de l´Himalaia, proposta mobilitzadora que Wangari Maathai introduiria també a l´Africa.\nEl pioner de l´ecologia política ha mort dolçament a la seva Toscana on solia passar els estius, en la biblioteca i rodejat de la família. La seva companya Kathy cuidarà a partir d´ara del seu llegat ideològic i de que la seva imatge no pateixi manipulacions.\nLa gent d´Alternativa Verda i l´associació Una Sola Terra intentarem divulgar la seva obra i el seu pensament. Ell va trobar finalment el Tao, el camí de la Naturalesa, on solia dir que es troba la veritable felicitat. Ara s´ha reunit en un lloc de l´Univers amb René Dumont, Ivan Illich, José Lutzenberger, Michel Bosquet, Solange Fernex, Petra Kelly i Ernst Friedrich Schumacher, entre d´altres mestres desapareguts combatents en defensa del planeta.\nPresident de l´associació Una Sola Terra i membre d´Ecoropa\nPortaveu d’Alternativa Verda\nAquest escrit de'n Santi Vilanova va ser publicat a El Punt (30 d’agost de 2009)\nPer coneixer l’obra de Teddy Goldsmith, clica a continuació:\nSi es vol llegir una entrevista que li va fer Paul Kingsnorth a principis de l’any 2007 (i publicada a The Ecologist, March 2007), clica aquí\nTeddy Goldsmith durant una intervanció en el Primer Simposi Internacional Una Sola Terra celebrat a Barcelona l´octubre de 1989. (Foto S. Vilanova)\nEdward Goldsmith, in memoriam\nThe Ecologist, 26 agost 2009\nInternational Forum on Globalisation – IFG, sense data\nJerry Mander: Global Movement Mourns the Death of Edward Goldsmith, and Celebrates His Life\nThe Times, 26 agost 2009\nLa Republica, 26 agost 2009\nCarlo Petrini: Farewell, Teddy\nLe Monde, 27 d’agost de 2009\nHervé Kempf, Teddy Goldsmith\nThe Guardian, 27 agost 2009\nWalter Schwarz: Edward Goldsmith, Environmental campaigner and writer who founded The Ecologist magazine\nThe Green Party, 27 agost 2009\nColin Hines: Sad death of a Green pioneer\nEcodiari, 28 agost 2009 Xavier Borràs, Ha mort Teddy Goldsmith, fundador de The Ecologist i un dels pares de l’ecologia política\nThe Ecologist, 31 agost 2009\nPeter Bunyard: Teddy Goldsmith, A Tribute\nInstitute of Science in Society – science – society – sustainability, 1 setembre 2009\nLa Vanguardia, 2 setembre 2009 Pep Puig i Boix: Gentleman del ecologismo


D’antagònics a complementaris | Bicentenari de Richard Wagner i Giuseppe Verdi\nBicentenari de Richard Wagner i Giuseppe Verdi\nD’antagònics a complementaris\nAlguns personatges de la història de la música no es van saludar mai. Fou el cas de Stravinsky i Schönberg. Entre ells plana el misteri d’una invitació per a l’estrena del Pierrot lunaire que el compositor austríac envià a Stravinsky. No sabem si s’arribaren a conèixer aprofitant l’avinentesa.\nSchubert no va aconseguir vèncer la seva timidesa i, malgrat trobar-se pels carrers vienesos, no arribà a creuar un mot amb Beethoven. Händel no va viatjar a Leipzig per a poder parlar i prendre un cafè amb Bach. Aquestes trobades només es produeixen a la ficció, com a la peça teatral de Paul Barz Sopar a quatre mans.\nVerdi i Wagner es llegien les composicions. El jove Wagner s’hagué d’obrir pas entre el pes de la influència verdiana. L’italià, un home d’èxit a la dècada dels setanta, s’hagué de preocupar pels cercles musicals de Bolonya que li retreien un estil tancat i el comparaven amb Wagner.\nLa crítica musical ha jugat a contraposar homes i partitures. ¿És possible fugir d’aquestes dualitats, i proposar que la nostra cultura no és una qüestió de pols magnètics oposats, si més no en allò musical?\nVerdi i Wagner, Wagner i Verdi, ens posen difícil escapar d’aquest maniqueïsme perquè fins i tot coincidiren en l’any de naixença. Sense cap mena de dubte ambdós marcaren amb un braó indiscutible la música occidental de la segona meitat del segle XIX. Més enllà de valorar les dades biogràfiques d’ambdós músics, no perdrem res si ens adonem que la construcció d’una història seràfica i correcta, que eviti de forma dogmàtica certes contraposicions, resultaria insulsa, esbiaixada. Si Verdi i Wagner conserven importància avui en dia és perquè signifiquen quelcom per a la nostra cultura. La lectura i l’audició de les seves obres no és, ni ha estat, una dada llunyana reificada. Les seves idees, procediments dramatúrgics, i les propostes musicals han estat apropiades, reinterpretades i adaptades. Hi ha un Verdi italià, un Wagner germànic; però també han existit un Verdi "alemany", un Wagner "català", o un Verdi "americà", per no esmentar les lectures anarquistes del Capvespre dels déus, o les interpretacions que pretenien trobar un capitalisme latent a Aida.\nQuan el 1844 s’escoltà a Barcelona per primera vegada Nabuconodossor de Verdi el públic no s’hi abalançà unànime tot d’una. Les baralles entre aficions atiaren una nova polèmica: era millor Donizetti o aquell desconegut italià que venia avalat per un èxit precipitat?\nAl cap de pocs anys els salons de ball de tot Europa, les murgues, les estudiantines, o fins les minyones, tothom cantava i dansava al so de Verdi, de valsos sobre La traviata i polques d’Ernani.\nWagner arribà a Catalunya, com a tota Europa, envoltat de polèmica. Les ideologies enfrontades convertiren Wagner i Verdi en senyera de les seves causes. Salvador Raurich (1869-1945) –músic, astrònom i polític– assegurava que "de las acaloradas discusiones y disputas surgían trompazos y puñetazos, aisladamente o por grupos, luchas que a veces llegaban a ventilarse en la calle a la salida del teatro. Estos conflictos llegaban hasta a trascendenr al seno de las familias".\nL’acalorament de les ires cal temperar-lo, potser amb la fredor de les xifres. Fins el 1947 Aida s’havia cantat al G. T. del Liceu unes 358 vegades. Al seu costat, les dades de Lohengrin, representada en 184 funcions, o les 128 de La Walkíria, encara no arribaven a les 157 de Faust. Tot i així, es sol afirmar que Barcelona era una de les capitals wagnerianes d’Europa, malgrat que aquestes xifres semblin desmentir-ho. Quelcom que no rutlla si volem demostrar que l’enfrontament aferrissat entre Wagner i Verdi es pot traduir només en dades.\nLa contraposició entre ambdós compositors no es donava només a les nostres contrades, dissortadament cainistes i massa sovint enceses en bel·ligeràncies. Francis Toye, autor d’una biografia sobre Verdi publicada el 1931, definia la seva música com "d’impuls mediterrani, rítmica, temperamentalment volcànica, de melodia imperant". Observem, però, que Verdi era reduït només a un impacte sensorial, colorístic, quasi irracional. Limitar-lo a un àmbit mediterrani, tot i ésser un fet geogràfic incontestable, també equivalia a negar altra possibilitat en la seva escolta que no fossin els fets emocionals.\nFa tot just cent anys, el 1913, la Revista Musical Catalana dedicava un número monogràfic al centenari de Wagner, amb un extens article de 19 pàgines de Joan Salvat, juntament amb una proposta de poca base científica sobre "El Sant Grial de valència". Al mateix número es reproduïen les cartes de la peregrinació a Bayreuth de Lluís Millet, del 1899. És bo recordar que la Associació Wagneriana va crear-se a Barcelona el 1901. Sense ella, possiblement, el wagnerisme català no s’hauria articulat d’una forma tan coherent ni hauria exercit gaires influències. Més enllà de Catalunya, a Brussel·les, els concerts del violinista Ysaye es dedicaven al centenari de Wagner. Tota Europa es tenyí de wagnerisme aquell 1913. Al Palau de la Música Catalana es programava Parsifal, com una de les fites del Festival Wagner, preludi de l’estrena al Liceu. Al mes d’abril unes singulars "Festes Hel·lèniques", organitzades a Barcelona, recollien una arqueològica barreja de músiques suposadament de la Grècia clàssica, envoltades també de perfums wagnerians.\nOn era Verdi fa cent anys? El mes d’octubre de 1913 la Italian Orchestra Society de Nova York oferí un concert al Carnegie Hall. El Liceu programà tres òperes del compositor italià, però cap acció Verdi similar al Palau de la Música. Joan Salvat va escriure’n a Revista Musical Catalana un article, de 2 pàgines d’extensió. Salvat marcava la seva prelació estètica de Verdi: "És, doncs, després de Wagner, l’autor que prefereix més el nostre públic, si ens atenim a lo que l’estadística proclama".\nNo podem establir sobre quines estadístiques es fonamentava. Potser el nombre d’articles, de societats wagnerianes a tot el món, o d’articles d’opinió. Ara bé, Salvat no es podia estar d’assegurar el domini teatral de la música de Verdi, la força de la seva paraula i l’arrodoniment de les seves darreres òperes. Les seves lloances les hagué de temperar per "si algú trobés fora de lloc el nostre elogi a Verdi, sense prevenció de cap classe ni preocupacions d’escola".\nAl recull de conferències de Theodor W. Adorno Einleitung in der Musiksoziologie (1962) podem trobar 2 cites a Verdi, al costat de les 36 dedicades a Wagner. Això ens podria indicar que l’influent filòsof de les Noves Músiques no amagava un partidisme obvi cap a una de les dues estètiques. Però aquesta lectura de xifres perverses emmascara uns matisos importants.\nAdorno havia escrit al voltant d’Aida el 1929, després d’assistir a una representació a Frankfurt. La data és significativa. En aquell moment el gènere operístic s’abocava a un declivi social. El 1929 seria també l’inici de la "Verdi renaissance": la recuperació d’un repertori que, al contrari del wagnerià, havia estat força oblidat els darrers anys. Adorno va quedar seduït per la melodia de Verdi, que possiblement no pogué comprendre del tot. La versió d’Aida que escoltà li feu preguntar-se sobre el sentit de mantenir les obres de repertori tradicional representades dins d’un estil antic i grandiloqüent. Adorno interpretà aquella posada en escena com una mena d’alienació, en la qual els més conservadors només volien autojustificar-se, intentant evadir-se en una contemplació atemporal de la bellesa melòdica. En una data tan primerenca, Adorno ja proposava que les obres més tradicionals haurien de prendre una vida renovada tot aplicant sobre elles les imatges de la vida contemporània. És a dir, proposava una manipulació argumental i escènica, just durant el 1929.\nWagner també va haver de passar per la seva particular "renaixença", després de 1945. La manipulació de la seva obra durant la Segona Guerra Mundial va estigmatitzar-lo, fins el punt que durant uns anys quasi desaparegué dels repertoris.\nAvui les atzagaiades que s’escrivien el 1882 –deia J. Piqué que "los wagneristas siente crecer la yerba en materia de alta escuela"– poden fer-nos somriure. Se’ns fa allunyat de compredre quin motiu rar devia empènyer a Miquel Domènech per a proposar que el públic del 1913 escoltés més Parsifal i desertés de les sales on triomfaven els films sobre Sherlock Holmes. Verdi i Wagner, Wagner i Verdi haurien d’haver superats unes confrontacions que ara no tenen sentit, perquè les dues propostes dramatúrgiques s’han convertit necessàriament en complementàries. Són dues cares d’una mateixa moneda. O potser cares d’un dau, de més de sis facetes. Potser Wagner ja no representa la redempció de la humanitat, ni Verdi l’aglutinador contra l’opressió... Potser. Interessa més el lligam entre la música, la paraula i el gest escènic.\nMolt sovint ens caldrà desvetllar-nos, com Brunhilda adormida en una roca envoltada de flames, i entonar un "Va pensiero" contra el tirà.


Encamp vol tenir un pla comercial llest a finals d’any - El Periòdic d'Andorra\nEncamp / Escaldes-Engordany\nEncamp vol tenir un pla comercial llest a finals d’any\nS'incrementa el nombre de visitants al Funicamp\nPer M. Torres / N. Segura Insa\nJordi Torres en l'acte de la presentació de l'obra restaurada El festejador, ahir. | MARICEL BLANCH\nEl cònsol major d’Encamp, Jordi Torres, va destacar ahir que el comú treballa en un pla estratègic comercial per dinamitzar la parròquia i que espera poder-lo obrir a finals d’any o començaments del que ve. A banda dels informes que disposa el comú, aquesta iniciativa també s’ha ajuntat amb el Pla de Turisme de Compres del Govern i en el qual estan treballant tots els comuns. «Independentment del de Govern jo crec que el Comú d’Encamp com a tal, hauríem de mirar d’acabar nosaltres el nostre pla per reactivar el que és Encamp i el Pas de la Casa», va exposar Torres. Aquest pla, va afirmar, preveu accions a curt i llarg termini.\nEn un altre context, també va assegurar que el turisme a Encamp no va malament, tot i que és on l’única parròquia en la qual baixa el nombre de pernoctacions el mes de juliol, que va passar del 54,7% del juliol del 2016 als 46,3% del mes passat. En aquest sentit, va indicar que ha parlat amb els hotelers que li han garantit «que era dels anys que més estaven treballant, que hi havia força turistes i per tant la seva impressió era de satisfacció». Una mostra d’això és, segons Torres, el Funicamp, que fa un mes que està obert i «els resultats d’aquest any estan molt per sobre dels de l’any passat».


El nostre departament de Dret Concursal dóna solucions als problemes de les empreses: les seves dificultats financeres, possible insolvència, supervivència, liquidació i submissió a processos concursals.\nEls nostres socis del despatx són nomenats habitualment com Administradors Concursals pels jutjats mercantils, el que dóna al despatx un expertise professional molt qualificat a l'hora de tractar els problemes empresarials.\nTenim àmplia experiència en defensa de l'empresa deutora i dels creditors d'aquesta. D'una banda presentem concursos en representació de l'empresa deutora per buscar les millors solucions en casos de crisi empresarial i, de l'altra, gestionem de la millor manera possible la gestió de crèdits en benefici de creditors.\nTambé donem solucions multidisciplinàries a qualsevol problemàtica relacionada amb empreses concursades, en matèria laboral, tributària o de dret administratiu.\nEl nostre assessorament és\ndirecte, ràpid i personalitzat\nCopyright © 2019 Absis Legal. Tots els drets reservats


El Síndic demana que es garanteixi el dret a la mobilitat d'infants i adolescents, ateses les afectacions que comporta el confinament en la seva salut física i emocional - Síndic de Greuges de Catalunya - El defensor de les persones\nEl Síndic demana que es garanteixi el dret a la mobilitat d'infants i adolescents, ateses les afectacions que comporta el confinament en la seva salut física i emocional\nL'allargament de les mesures de confinament comporta afectacions en la salut i el desenvolupament dels infants\nS'han de garantir els drets d'esbarjo i lleure de tots els infants i adolescents, i també l'exercici físic i el contacte amb el medi natural\nCal atendre les especificitats per raó d'edat i circumstàncies personals que es considerin per fer efectiu aquest dret, tot respectant les restriccions de distanciament i higiene que es requereixin\nCal que es comuniquin les solucions preses de manera adequada i específica als infants i adolescents afectats\nEl dia 27 de març el Síndic va emetre una resolució en què demanava que es considerés l'interès primordial dels infants i adolescents en totes les mesures preses per gestionar la crisi sanitària de la COVID-19.\nEntre les recomanacions que feia arribar a les autoritats competents ja demanava que es valorés ajustar les mesures de confinament de manera prudent però específica perquè els infants i adolescents poguessin fer alguna activitat a l'aire lliure o d'exercici físic, tot mantenint les distàncies de seguretat i en funció de l'edat i les necessitats de l'infant.\nDesprés d'haver transcorregut gairebé un mes des de l'emissió d'aquella resolució, i un cop acordada la segona ampliació de l'estat d'alarma decretat el dia 14 de març fins al dia 26 d'abril, el Síndic veu convenient adreçar-se de nou a les institucions i autoritats competents perquè es plantegi de nou la conveniència de flexibilitzar les mesures de confinament per preservar els drets dels infants.\nEl dia 8 d'abril el Comitè de Drets dels Infants ha alertat sobre els greus efectes físics, emocionals i psicològics de la pandèmia de la COVID-19 en els infants i ha instat els estats a protegir els drets dels infants. Entre altres qüestions, remarca la necessitat que s'explorin solucions creatives i alternatives perquè els infants puguin gaudir dels seus drets al descans, al lleure, a l'oci i a les activitats culturals i artístiques. Entre les solucions proposades pel Comitè s'inclouen activitats supervisades a l'aire lliure almenys una vegada al dia i amb respecte als protocols de distanciament físic i altres estàndards d'higiene.\nEn data 10 d'abril el Consell Nacional dels Infants i els Adolescents de Catalunya (CNIAC), l'òrgan de participació i representació dels infants i adolescents a Catalunya, emet un manifest en què pretén donar a conèixer la veu dels infants i els adolescents amb relació a les mesures preses per fer front a la COVID-19 i exposa, entre altres consideracions, la necessitat que es permeti que els infants més petits puguin sortir al carrer per garantir el seu dret a la salut i al desenvolupament.\nEn data 7 d'abril la Plataforma per la Infància, que agrupa diferents entitats que treballen amb infants a Espanya, també demana la possibilitat d'habilitar espais exteriors per torns i supervisió, perquè, sense posar en risc a ningú, es permeti als infants sortir al carrer, jugar i fer una mínima activitat física. I tot i entenent la necessitat de garantir el confinament, es considera important que es prioritzi la relaxació de les mesures del confinament quan sigui possible.\nL'OMS, per la seva banda, des del mes de març ha estat alertant de les conseqüències del confinament en la salut mental, les addiccions i l'estabilitat emocional dels infants i joves, i també del conjunt de la població, però ha estat en un article de la prestigiosa revista mèdica The Lancet del dia 6 d'abril en què s’exposaven els importants efectes emocionals, somàtics i psicològics que havia tingut en els infants el confinament a la Xina, la qual cosa ha significat una major atenció de les autoritats i institucions sobre aquesta qüestió.\nAixí, aquest article fa referència a una major tendència a l'obesitat, hipologia muscular, increment de la irritabilitat, plor incontrolat, malestar, apatia, decaiguda, desassossec, ansietat. A mitjà termini també es feia referència a l’augment d'oposicionisme, alteració de l'humor, tristesa immotivada i cefalees i mals de panxa, fruit de la somatització per la sobreadaptació dels infants a una situació anòmala que comporta la limitació de moviment i sortida a l'exterior. També adverteix dels efectes adversos de la sobreexposició a les pantalles durant el confinament, que pot generar conductes de dependència i addicció, i també la major exposició a situacions de violència i agressivitat per la invisibilització d'aquestes situacions quan es produeixen en l'àmbit intrafamiliar i no hi ha altres recursos ni serveis que puguin intervenir-hi.\nLa major part de països de la Unió Europea ha adoptat mesures que permeten conciliar el dret a la mobilitat, l'exercici físic i el contacte amb el medi natural d'infants i adolescents amb les restriccions per evitar la propagació del virus.\nRecentment, s'ha donat a conèixer a través dels mitjans de comunicació l'encàrrec que ha fet el Ministeri de Sanitat a l'Associació Espanyola de Pediatria perquè creï un grup de treball per valorar els condicionants per al desconfinament dels infants. D'acord amb la informació que s'ha fet arribar als mitjans, aquest document podria especificar quins infants, per diversos motius, podrien ser prioritaris a l'hora de permetre que sortissin de les seves llars sense posar-los en risc ni a ells ni al conjunt de la societat.\nEl Síndic entén que la regulació i el control d'aquests supòsits pot resultar complicada i pot comprometre les mesures de protecció i contenció de la propagació del virus, però vol posar l'atenció en l'exigència que es valorin aquestes necessitats específiques per poder ajustar de manera prudent però específica les mesures de confinament perquè els infants i adolescents puguin fer alguna activitat l'aire lliure i d'exercici físic, tot mantenint les distàncies de seguretat i en funció de l'edat i les necessitats de l'infant.\nEn tot cas, sigui quina sigui la determinació que es prengui respecte d’aquesta qüestió, es demana que es justifiqui la decisió presa també tenint en compte aquestes necessitats i drets, i així s'expliqui a la població afectada, principalment els infants i adolescents.\nQue es garanteixi que els infants els infants i adolescents puguin sortir durant un espai de temps diari, tot preveient especificitats en funció de l'edat i circumstàncies personals i establint limitacions en el distanciament social i els hàbits d'higiene durant aquesta pràctica.\nEntre les especificitats a l'hora de flexibilitzar el confinament, cal que es tingui en compte l'existència de discriminacions en el compliment de les mesures imposades per raó de les característiques del domicili habitual, i també altres factors de tipus social i econòmic que predisposen a una major vulnerabilitat a l'hora de patir l'impacte negatiu que comporta el confinament per als infants afectats.\nQue es vetlli perquè les mesures de control i prevenció que es puguin imposar pequè es compleixin les excepcionalitats previstes i es garanteixin les exigències que requereix la salut pública no suposin una estigmatització per raó de discapacitat, origen social i econòmic o d'altres tipus.\nQue s'asseguri que la comunicació de les solucions preses per garantir els drets dels infants i adolescents s'adrecen específicament i de manera adequada a aquest col·lectiu.


La botiga en línia de Nilox a Dressinn\nNilox a dressinn - la millor selecció de productes al millor preu. Mai havia set tant fàcil navegar i comprar per internet articles de botiga-moda. I el millor de tot és que et portem el material de botiga-moda que necessitis directament a la porta de casa. La majoria de productes Nilox s’envien ràpidament, 24 hores després d’haver fet la compra a dressinn. Com a distribuïdor autoritzat de Nilox tenim un ampli coneixement de tots els productes i últimes tecnologies. Podem assessorar-te amb els millors consells per utilitzar i cuidar el material Nilox de la millor manera. Sempre que ho necessitis rebràs el millor servei del nostre equip d’esportistes experts. Creiem que una part important per a la satisfacció del client és garantir que la compra es fa en un entorn 100% segur i confidencial. Volem que estiguis 100% satisfet amb la teva compra a dressinn, però si per algun motiu això no passés, tens 30 dies per fer la devolució de la compra. Si tens una pregunta o necessites que t’assessorem, no dubtis a contactar amb el nostre equip d’atenció al client de dressinn. Estarem encantats en donar resposta a totes les teves preguntes i a ajudar-te en tot el que necessitis!


Recordant. Processons… Corpus. Altars i angelets (5) | una mica de tot arreu\nUna de les coses curioses que anva lligada a la Processó de Corpus era la realització d’altars efímers.\nAl final de la processó hi anava el tàlem o pal·li, que aixoplugava els capellans abillats amb les millors vestimentes de festa, aquest estri és una peca que consta d’uns pals llargs que sostenen una tela. De posar-lo en moviment en tenien cura homes o joves que, caduscun d’ells sostenia un pal, a mesura que anven caminant. El capellà de més rang era el que portava la custòdia que contenia una Sagrada Forma al seu interior.\nLa processó, que passava pels principals carrers de Cervera feia alguna parada just en elsllocs on s’hi havien muntat altars.\nEn aquestes properes imatges podreu veure, en primer lloc, diferents moments del recorregut de la processó i, a continuació, alguns dels altars amb els angelets que sempre hi feien acte de presència.\nLa processó passa pel costat de la Universitat.\nAquí es veuen clarament els trets més significatius d’aquesta processó: el tàlem, amb els quatre suports per trasllador-ho, la guàrdia civil que, armats, hi van al costat i, al darrere i, acompanyats pels macers de Cervera, les autoritats municipals.\nEn aquesta fotografia s’identifica l’home de la dreta que porta el tàlem. És Tomàs Peropadre Estela, cosí germà del meu pare que nasqué a la casa pairal del carrer Hospital. És un habitatge on la façana està plena de dibuixos. Era metge i exercí durant molts anys a Martorell. El guàrdia civil es veu vestit de festa i amb el fusell carregat a l’espatlla.\nUna altra imatge d’aquest tram de la processó en la que, al davant s’hi veu la banda de música. El que va al davant és Ramon Bernaus, que va fer molts anys de Jesús a la Passió, i al seu darrera tot rialler Ramon Rubinat. El primer de la filera de la dreta és l’Oriol. De l’altra filera hi ha identificats els dos del mig: el primer és el Cloter de la “Fusteria clotet” i el que està al seu darrera Jesús Quintana.\nSón molts els capellans que hi havia en aquells temps que van desfilant amb els angelets al centre. Al continuació, el tàlem amb la custòdia i, al darrera, tancant la processó, els macers i les autoritats.\nUn grup de dones i nenes, recordeu que a la processó només hi anaven homes i nens, miren des del carrer la desfilada i altres, la miren des del balcó.\nAl carrer Combares hi espia la catifa de flors i, a les façanes, s’hi veuen les enramades. Tot plegat resumeix el que era la Processó de Corpus la coneguda com la “mare” de totes les processons.\nUn grup d’angelets que es preparen per anar a un dels altars que es feien en motiu de la Processó de Corpus. Estan al carrer combat davant “cal Comas”. Els tres angelets de la dreta són: la filla de la casa, Carme Comas, Dolors Domá i Dolors Vendrell\nAquí les podeu veure bé a totes ja situades davant l’altar. D’esquerra a dreta: Dolors Vendrell “Doloretes” que fa poc va morir. Tenia cura d’un taller on les noies es feien l’aixovar i més tard una botiga, “Silvia” on ensenyava a fer mitja i ganxet. L’altra és Dolors Gomá que es va casar amb el Franesc “Paquitet” Vida. Ella era filla dela propietaris de la Sabateri Gomá que estava on ara hi ha la floristeria Orquídia. La tercera és l’Anita Llamas que viu fóra vila però que ve a estiuejar a Cervera. A continuació la Regina Vendrell coneguda com “regineta de ca la Batlla” de la botiga de fruita on ara hi ha l’estanc Minguell. La quarta no està identificada. La cinquena és la Carme Comas de “cal Comas” del carrer Combat i la darrera és la Cinta Rosich coneguda com la “Cinteta del peix” ja que els seus pares tenien la peixateria que va estar oberta, durant molts anys, a costat del forn de pa de “cal Segués”. Avui ella encara resideix en aquest habitatge.\nMoment en el que la procesó fa parada en un d’auests altars efímers.\nA la porta d’entrada del Col·legi Jaume Balmes, tradicionalment s’hi feia u d’aquests altars. Sempre hi havia nenes vestides d’angelet. Dues del darrere estan identificades. D’esquerra a dreta: Josefina Roselló, traspassada fa uns anys, del forn de pa que hi havia davant l’església del Cor de Maria al carrer Major i Conxita Roselló que va tenir cura molts anys de la “Llibreria Académica”.\nÉs la mateixa fotografia que l’anterior però aquí s’hi veu tot el grup d’angelets. S’identifiquen d’esquerra a dreta, Marta Pomés filla de la “Peixateria de la Nati” del carrer Combat que estava a la botiga on ara hi ha la Perfumeria Gotta i M. Carme Carcasona de “ca la Basilia” que era la casa que abans tenia sortida per davant a la plaça Sant Miquel on avui hi ha la botiga de llaminadures i, per darrer, a davant de l’Hospital.\nAquesta fotografia fa gràcia perquè es veu el balcó del Col·legi Jaume Balmes, que té unes boniques rajoles a la banda de sota, a mig fer. No s’identifica ningú però es veu l’altar molt bé.\nper unamicadetotarreu a febrer 27, 2021\n← Recordant… Processons. Corpus. Catifes al carrer Combat (4)\nRecordant. Processons…La del Cor de Maria (1) →


La blaugrana Beatriz Antolín fa un tercer lloc al Cros de Ajo - FC Barcelona\nFC Barcelona 103,505,960\nFCB Penyes 5,703,073\nFCB Hoquei 4,901,749\nFCB Futbol Sala 4,424,656\nFCB Handbol 4,321,206\nFCB Basket 2,445,920\nFCB Masia 532,482\nFCB Basket 516,371\nFCB Femení 455,309\nFCB Futbol Sala 376,255\nFCB Handbol 260,619\nFCB Penyes 157,256\nFCB Femeni 101,255\nHomeSeccionsEsports amateursAtletismeNotíciesLa blaugrana Beatriz Antolín fa un tercer lloc al Cros de Ajo\nLa blaugrana Beatriz Antolín fa un tercer lloc al Cros de Ajo\nComença la temporada de cros i, a més d’Antolín a Santander, a Santa Coloma de Farners es van aconseguir altres podis\nHa començat la temporada de cros (Foto: Arxiu - FCB)\nAmb la tardor arriben les proves de camp a través i el FC Barcelona compta amb una àmplia representació d'atletes. Així, la blaugrana Beatriz Antolín va acabar tercera al Cros Internacional de Ajo (Santander) amb un temps de 8:49, cinc segons per darrere de Zulema Fuentes-Pila (8:44), que va guanyar la prova.\nEn categoria masculina, Manuel Olmedo va acabar vuitè amb un registre de 19 minuts i 20 segons (la distància és més llarga que en categoria femenina). Arturo Casado va guanyar el cros amb 18:08.\nLes promeses destaquen a Santa Coloma de Farners\nAl cros de la localitat gironina de Santa Coloma de Farners, Ingrid Pino va guanyar la cursa en categoria juvenil. Àlex Salgado ho va fer en aleví. Vanesa Sancho i José María Arnal (promeses), Ibrahim Azzouz (júnior), i Clàudia Cobos (aleví) van ser tercers.\nAguilar, 14a a la Marató de Nova York\nAlessandra Aguilar va córrer la Marató de Nova York i la va acabar amb un temps de 2:33:08, cronòmetre que la va situar catorzena en la classificació i, a més, li dóna la mínima olímpica per als Jocs Olímpics de Londres (2:34:00).\nYulimar Rojas, millor atleta americana del 2017\nRojas, candidata a revelació de l’any\n“Representar tots els culers és meravellós”


Lloguer Veler Bavaria 33 cruiser (2 cab) a Tailàndia - Top Sailing...\nLloguer Veler Bavaria 33 cruiser (2 cab) a Tailàndia\nBavaria 33 cruiser (2 cab) a Tailàndia\nPersones 4 pax\nCapacitat d'aigua: 210 L.\nPersones: 4 pax\nNum.dies: 8 - 13\nDel 01/11/2020 al 20/12/2020\nDel 15/03/2021 al 30/04/2021\nDel 05/01/2021 al 14/03/2021\nDel 21/12/2020 al 04/01/2021\nPhuket és l’illa més gran de Tailàndia, situada en el mar de Andamán, al oest de la península de Malasia. És molt muntanyosa, amb una serralada al costat oest, alineada de nord a sud.... Llegir més\nPhuket és l’illa més gran de Tailàndia, situada en el mar de Andamán, al oest de la península de Malasia. És molt muntanyosa, amb una serralada al costat oest, alineada de nord a sud. Les muntanyes del sud de Phuket, a prop del 70% de l’illa estan cobertes de selves. La costa occidental posseeix varies platges de sorra, però la costa oriental generalment és cenagosa. L’extrem sud de l’illa és el Laem Promthep, un lloc molt apreciat per observar les postes de sol.\nLa principal regió turística de l’illa és la platja de Patong, que concentra també la major part de la vida nocturna de Phuket, a més de ser el major centre comercial de l’illa. Altres platges populars són Karon, Kata, a Nai Harn i Bang Tao. També es pot gaudir del "Punt del Tauró", habitat natural de taurons lleopard, i els restes del ferry King Cruise.\nTailàndia te un clima tropical, existeixen tres estacions: temprada, calorosa i plujosa. La millor època per viatjar, es entre els mesos de novembre a febrer coincidint amb l’estació “temprada”. La temperatura mitja en aquest període es de 25ºC amb índex d’ humitat en torn al 55%. Durant l’estació càlida, març a maig, la temperatura puja quasi fins als 30ºC com de mitja, poden arribar valors pròxims als 40ºC en algunes zones. De juny a octubre es concentra l’estació plujosa; els monsons fan la seva aparició amb diferent incidència segons les zones, encara que en el Nord la intensitat de les mateixes acostuma a ser escassa; en el Sud l’energia pot arribar a ser notable. La temperatura oscil·la entre els 24 i els 34ºC\nPhuket - Phuket ( 7 dies - 100 mn )\nSun Odyssey 409 (3cab) a Tailàndia\nDes de\t1.575€\nDufour 460 GL (4cab) a Tailàndia\nDes de\t2.400€\nBavaria 37 cruiser (3 cab) a Tailàndia\nDes de\t1.610€


Blog alumnat de Formació Professional | Blog de l'Institut Esteve Terradas on l'alumnat pot trobar informació sobre els CCFF, normativa del centre i orientació acadèmica i professional.\nMés informació per als alumnes de CFGS, fer un clic aquí.\nIMPORTANT: Els alumnes de CFGS tindran un període específic de MATRÍCULA (per la convocatòria de juny) del 16 al 31 de maig de 2018, i per inscriure’s a les proves han d’acreditar tenir superats tots els mòduls del cicle (llevat els de formació pràctica i/o projecte final), mitjançant un certificat del centre on han cursat els seus estudis.\nPreinscripció – Curs 2018-2019\nCicle Formatius Grau Mitjà\nL’objectiu del programa és formar a 20 persones desocupades (15 amb edats compreses entre els 18 i 34 anys i 5 persones de 35 a 59 anys), perquè trobin feina amb un mètode innovador, basat en el model col·laboratiu. Durant cinc mesos es millorarà l’ocupabilitat, fent recerca de feina en grup amb l’ajuda d’un tècnic. S’oferiran dinàmiques grupals, sessions individuals i es visitaran empreses, entre altres activitats.\nLes persones interessades en la Llançadora es poden inscriure:\nacudint al departament de Polítiques d’Ocupació de l’Ajuntament, ubicat a la carretera de l’Hospitalet s/núm. (Parc de Can Mercader), de 9 a 14 hores,\nbé a través del formulari que trobaran a la web de l’ajuntament: http://www.cornella.cat/es/InsercioUsuaris.asp\no a la web de la Llançadora: http://www.lanzaderasdeempleo.es/formulario-de-inscripcion.\nEl termini d’inscripció ja està obert i acaba el 26 d’abril de 2017.\nA l’Escola Tècnica Superior d’Enginyeria de Telecomunicació de Barcelona de la Universitat Politècnica de Catalunya organitzem cada curs una sèrie de Jornades de Portes Obertes, adreçades a l’estudiant de secundària, per donar a conèixer els nostre nou grau d’Enginyeria de Telecomunicació (Grau en Enginyeria de Tecnologies i Serveis de Telecomunicació) amb les diferents especialitats (Audiovisuals, Electrònics, Telecomunicació i Telemàtics). I també aspectes tan importants com la metodologia d’ensenyament basada en projectes, l’experimentalitat als laboratoris, els programes de mobilitat, les dobles titulacions amb universitats estrangeres, les pràctiques en empreses i les seves sortides professionals.\nEnginyeria Física: jornada específica, dia 19 d’abril, dos torns matí i tarda a les 12h i a les 17.30h.\nMés informació: http://etsetb.upc.edu/ca\nAls següents enllaços teniu la presentació que el Punt a l’Institut – Trailer Serveis d’Informació Jove, va passar dimecres 22 de febrer a la xerrada d’Orientació Acadèmica que està dins de la Jornada d’Orientació Acadèmica i Professional de la Formació Professional.\nQuè pots estudiar després del GFGS?\nQuè pots estudiar després del GFGM?\nAclariments sobre la prova d’accés.\nEs convoquen les proves d’accés als cicles formatius de formació professional inicial i als cicles de formació específica d’arts plàstiques i disseny, les proves de caràcter general d’ensenyaments esportius i les proves d’accés a les formacions esportives de nivell 1 i de nivell 3, corresponents a l’any 2017.\nUs volem informar del CERTIFICAT DE PROFESSIONALITAT de NIVELL 2 : Disseny de pàgines web, totalment SUBVENCIONAT (és a dir, GRATUïT).\nEn aquests moments, estem realitzant la selecció del 15 participants i és, per aquest motiu que us enviem aquest correu electrònic. Si sabéssiu d’algun/a Jove amb la ESO , que no treballi ni estudiï i que li agradi la informàtica, aquest curs és ideal. Recordeu que al final del curs hi ha PRÀCTIQUES en EMPRESES i aquesta professió va molt buscada. Si podeu fer-ne promoció us ho agrairem!\nEl nostre centre és a tocar de l’estació de Gavà i, com sabeu, totes aquelles persones que visquin a més de 15 Km. Podran sol·licitar beca de trasport (si no cobren atur, és clar!).\nAquesta prova substitueix la PAP que ha estat vigent des del curs 2014-2015 (Més informació)\nMés informació (calendari)\nMés informació (si sóc alumne de cicle formatiu)\nPrimer premi – Carlolina Molina Gómez (Cicle Grau Mitjà Preimpressió Digital)\nSegon premi – Lilia Pereira Guisado (Cicle Grau Mitjà Preimpressió Digital)


Mollà anuncia un projecte de restauració dels brins en l'Albufera dotat amb prop de 600.000 euros | Valencia Extra\n02/02/2020 - Europa Press\nLa consellera d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, Mireia Mollà, ha avançat aquest diumenge que l’administració impulsarà un projecte de restauració de brins en l’Albufera amb una inversió de prop de 600.000 euros.\nMollà ha participat al costat del vicealcalde i regidor de Devesa-Albufera, Sergi Campillo, en l’acte organitzat per la Generalitat al Parc Natural de l’Albufera amb motiu del Dia Mundial dels Aiguamolls.\nDurant l’acte, la consellera ha explicat que es durà a terme un projecte per a restaurar els brins, hàbitats “prioritaris pel seu alt valor ecològic i de protecció de la biodiversitat”, segons ha explicat la Generalitat en un comunicat.\nA més, ha anunciat l’inici de la revisió del Pla Rector de Gestió i Usos del Parc Natural. Una tramitació per a la qual ha demanat la “participació i la implicació de tots els sectors implicats”. Per a Mollà, és una estructura normativa “anhelada, desitjada i necessària que permetrà avançar de manera valenta pel present i futur de l’Albufera”.\nEl vicealcalde i regidor de Devesa-Albufera, Sergi Campillo, s’ha congratulat per l’anunci de revisió del Pla Rector d’Usos i Gestió del Parc Natural i ha posat a la disposició de la Generalitat “tots els recursos necessaris” per al desenvolupament d’aquest procés que ara s’inicia.\nSegons Campillo, “estem en un moment històric per a l’Albufera perquè estem a les portes d’un nou cicle de planificació hidrològica i la Confederació Hidrogràfica del Xúquer ha inclòs el llac entre les prioritats”.\nEn aquesta línia, ha demanat el “compromís” del Govern d’Espanya per a “aprofitar aquesta oportunitat per a resoldre un greuge històric de dotació hídrica” i “garantir la conservació d’aquest patrimoni natural de referència mundial”.\nVALÈNCIA ES POSTULA A ‘CIUTAT RAMSAR’\nD’altra banda, l’Ajuntament de València ha anunciat la presentació de la candidatura de la ciutat a ‘Ciutat Ramsar’ pel seu “treball de protecció i defensa de l’Albufera” per a “fer un pas més enllà” i que València “siga reconeguda com a ciutat amiga dels aiguamolls”.\nEl vicealcalde i regidor de Devesa-Albufera, Sergi Campillo, ha destacat que es tracta d’un “reconeixement” a les ciutats que promouen la conservació de les zones humides. En el cas de València, ha recalcat, és “molt important” per la “forta implicació de la ciutat en la preservació i cura de l’Albufera, tenint en compte que és propietària del llac i de gran part d’aquest Parc Natural”.\nL’Albufera forma part del catàleg de llocs ‘Ramsar’, la Convenció sobre els Aiguamolls d’Importància Internacional. Es tracta d’un acord subscrit actualment per 168 països i que promou la conservació i l’ús racional i sostenible de les zones humides.\n“Ara volem fer un pas més enllà i que València siga reconeguda com a ciutat amiga dels aiguamolls i distingir tots els esforços que estem fent per a defensar i protegir aquest tresor mediambiental que és l’Albufera”, ha dit el vicealcalde.\nCampillo ha explicat que els aiguamolls tenen una “gran importància en la conservació biològica a nivell mundial, a més del seu valor econòmic, cultural, científic i recreatiu”. “A més, en el cas de l’Albufera, també està reconeguda com a Parc Natural des del 1986”, ha afegit.\nLa consellera ha mostrat el “suport” de la Generalitat a la candidatura de València com a ciutat ‘Ramsar’ i ha valorat que aquest Conveni internacional és “l’únic que interpel·la directament en els aiguamolls per la seua importància i riquesa mediambiental”.\nSegons Mollà, “estem vivint uns moments d’emergència on hem de prendre decisions valentes per això hem de tindre un consens i treballar de manera coordinada per a fer-nos escoltar en la necessitat de preservació de l’Albufera, un espai de referència mundial en biodiversitat”.


Bloc Antonio Balmón: Pisos per a lloguer social\nPisos per a lloguer social\nDurant aquests darrers mesos hem tirat endavant dues qüestions relacionades amb habitatge social que val la pena subratllar. Primer va ser la creació del Fons d’Habitatge de Lloguer Social, dotat amb 735.000 euros, destinat a crear una borsa de fins a 40 habitatges per posar-los a disposició de famílies en situació de vulnerabilitat.\nEn segon terme, a finals de juliol, vam poder anunciar que l’Ajuntament havia aconseguit pactar amb diverses entitats financeres que cedissin 18 pisos per a lloguer social, per incloure’ls en aquest fons d’habitatge. Per això ho recordo ara, perquè va ser gairebé en plenes vacances, i potser no va tenir el ressò que la dificultat de l’esforç realitzat requeria.\nHa estat un procés bastant llarg, amb molta voluntat, per negociar i per pressionar amb els pocs mitjans legals de què disposem. La llei d’habitatge és la que és i els mitjans de què disposem es vehiculaven a través de la moció que vam aprovar, a principis de 2014, per sancionar els bancs i grans companyies que mantinguessin pisos buits per un període superior a dos anys. Hem portat la negociació amb tota la fermesa possible, i tot i així ens hem allargat durant gairebé dos anys, però volíem evitar fer-ne un circ, fer declaracions buides, que hauria significat més soroll però potser no un bon resultat com el que hem aconseguit.\nAlguns es queden amb les grans xifres del que preveuen o estimen, en aquests moments de dificultat ens hem de fixar en les realitats, i aquests pisos són realitats. Sense fer creure que un dia per decret solucionarem la crisi i tot el problema de l’habitatge, podem mostrar que amb un treball seriós i constant també aconseguim resultats.


28-29/01/17 XXVIII Estrella de Javalambre\nTema: 28-29/01/17 XXVIII Estrella de Javalambre\n24/03/2018, 07:56 #1\nEl divendres, pràcticament a les sis de la tarda, vam sortir de Sitges la Núria i jo amb els impermeables posats i sota la pluja. El David baixava per la seva banda, teòricament per davant nostre, tot i que a la pràctica va anar per darrera.\nCom que no sabíem cap a quina hora estaria el Josep disponible per rebre'ns, vam anar al Golden River d'Amposta, doncs ens havien parlat molt bé d'ell i per tant suposàvem que seria un bon lloc per esperar una estona.\nL'assortiment de cerveses ens va impressionar, però encara ho va fer més la manera de servir-les i el coneixement sobre elles, és a dir que el vam apuntar a l'agenda com un lloc molt recomanable. Estàvem comentant-ho i gaudint de les cerveses quan va arribar el David, que realment no havia baixat a gaire distància nostra.\nEl Josep ens va recollir i ens va portar al Bar Sprint de Sant Carles de La Ràpita en el que ens vam anar trobant tots (el Marc havia punxat quan estava arribant) i finalment vam sopar, per després anar a casa del Josep i la Marta, on vam dormir plegats.\nPel matí, alguns es van llevar d'hora per solucionar el problema de la moto del Marc, mentre que la resta ho vam fer amb més patxoca. Vam anar recollint i carregant les motos per sortir tan aviat com vam poder.\nAls afores de Sant Carles vam recollir l'última moto i vam començar la ruta amb una temperatura força agradable per ser l'època de l'any que era i amb un cel amb núvols que no feien pensar en pluja, però que de tant en tant ens tapaven el sol.\nA Artana vam buscar on dinar i al Restaurant La Serra ens van dir que estava ple, igual que al restaurant de la piscina, des d'on hi havia unes vistes espectaculars del poble de la família de la Maribel.\nVam tornar al centre i al Bar Herrero tampoc no ens van servir, però al Bar Artalia sí que ens van donar de menjar, tot i que no vam poder menjar entrepans perquè no els quedava pa.\nQuan vam tornar a agafar les motos, vam fer el tram més divertit, el que tenia més corbes, pujades i baixades a través del Parc Natural de la Serra d'Espadà.\nUn cop fora del Parc Natural, vam intentar no entrar a l'A-23 i continuar per vies de segon ordre, però es feia difícil, tant és així que fins i tot vam haver de girar en rodó en una ocasió perquè buscant camins alternatius ens vam plantar en un camí sense sortida.\nAl final, vam haver d'entrar-hi tant sí com no i llavors va ser quan vam començar a veure neu, la famosa neu que havia caigut pocs dies abans i que havia desaconsellat que féssim ruta per carreteres de muntanya fins a Manzanera.\nSi havíem vist neu circulant per l'autovia, quan vam poder sortir i agafar l'N-234 ens vam trobar neu per totes bandes, tret de la calçada, que estava totalment neta excepte en alguna cruïlla. I hi havia bastant trànsit perquè hi havia molta gent que anava a jugar a la neu.\nEls últims deu quilòmetres, els que vam fer per la carretera A-1514 encara van ser més espectaculars i van aconseguir que els féssim amb la boca oberta, tot exclamant meravellats.\nA l'entrada del poble de Manzanera hi ha la gasolinera Repsol i el càmping. Nosaltres vam creuar la carretera, vam buscar un lloc per aparcar les motos entre totes les que hi havia i vam començar a fer-nos fotos amb la neu de fons.\nVam entrar al càmping per inscriure'ns a les taules que havien preparat al que havia estat en alguna altra ocasió el pub del càmping, allà on havíem acabat la festa algun any i vam aprofitar per fer (literalment) un nou amic i posar davant del photocall.\nVam tornar a agafar les motos i vam entrar al poble, on es veien muntanyetes de neu a banda i banda del carrer principal. Ens vam aturar davant de la sala polivalent, però vam decidir que el millor era anar allà on teníem reservat l'apartament per descarregar les motos i instal·lar-nos i així ja tindríem tota la feina feta i no ens enxamparia amb els pixats al ventre.\nNomés són tres els quilòmetres que separen per l'A-1514 el nucli de Manzanera de la localitat de Los Cerezos, que no deixa de ser un barri més, però prou gran i poblat com per conservar encara església, escola i algun comerç.\nPel carrer principal ens vam dirigir cap al centre del poble, on hi havia l'apartament, vam aparcar les motos allà on vam poder (on estava net de neu hi havia cotxes aparcats) i el Josep va contactar amb qui ens havia de donar la clau.\nExcepte la via principal, la resta de vies estaven completament intransitables per la quantitat de neu acumulada, fins i tot el parc infantil que hi havia darrera de l'església.\nEns vam repartir les habitacions i vam anar instal·lant-nos i posant-nos còmodes (amb dutxes incloses). A més, vam acostar-nos a la botiga de queviures propera per comprar beures, alguna cosa per picar i esmorzar per l'endemà, alhora que intentàvem localitzar un taxi que ens portés a Manzanera, doncs tal i com havíem vist la carretera, tan aviat com es fes fosc (i anava a fer-ho ben ràpid) es gelaria.\nVam decidir acostar-nos al bar del poble per tal de sortir d'una vegada de l'apartament, prendre alguna cosa i acabar de parlar què anàvem a fer.\nAllà, el Josep va tenir l'ocurrència de parlar amb els propietaris del bar dels problemes per trobar un taxi i el cel se'ns va obrir quan van dir que potser estarien disposats a fer-nos el favor. Van arribar a un acord pel qual tancaven un preu pel sopar i el servei de taxi. A la resta, ens va semblar perfecte.\nCom si el tracte no fos suficient, un cop acabat el sopar ens vam demanar uns cubates i ens els van servir d'allò més bé i a un preu inmillorable.\nUn cop traslladats a Manzanera en el nostre servei de taxi privat, ens vam acostar al pub del poble, on vam fer una copa ràpida.\nMentre passejàvem per Manzanera, vam veure que els carrers eren pràcticament tots nets de neu, que s'apilava a les voreres i ens permetia fer boles i procedir al seu llençament sobre diversos objectius mòbils coincidents amb els nostres companys. A la Plaza del Castilllo hi vam arribar quan s'acabava d'encendre la foguera, que contrastava amb la neu al seu voltant.\nVam escoltar, molt atents, el típic briefing en el que el Peter explica què ens trobarem l'endemà a la pista que condueix a l'adquisició meritòria de l'estel i a l'explicació vam saber que no hi hauria pista, que només hauríem d'arribar a Los Olmos, on hauríem d'anar amb compte amb el gel dels carrers.\nTambé va haver el típic record als que ja no hi eren entre nosaltres, seguit de la desfilada de torxes en moto, una desfilada que només vam veure arrencar perquè hi havia qui havia agafat fred i va preferir anar tirant cap on ens podéssim guarir una mica.\n24/03/2018, 07:58 #2\nEn arribar a la sala d'actes del poble, on havia d'haver la festa durant la nit, encara estava tancada i ens vam haver d'esperar, però ja estàvem arreserats.\nUn cop van obrir, vam passar cap a dintre i vam anar cap a la barra a demanar-nos unes begudes mentre encara no hi havia gaire cua i el discjòquei començava una sessió d'allò més eclèctica, amb tot tipus de música totalment barrejat. Vam riure, vam beure, vam ballar, vam fer tonteries, vam xerrar i vam fer-nos fotos.\nAbans no fos massa tard, vam trucar al nostre transport, que ens va venir a recollir i ens va portar de tornada cap al nostre habitatge temporal, en el que, abans d'anar a dormir, vam procurar que abastir suficientment l'estufa per passar la nit.\nPel matí, després d'espavilar, esmorzar i recollir, vam anar a carregar les motos (la de la Núria i la meva havien dormit molt bé sota teulat) i ens vam trobar amb la sorpresa que la del Josep havia quedat atrapada entre cotxes aparcats i no podíem bellugar-la, així que vam anar donant veus i esperant fins que van venir a moure'n un i deixar-nos sortir.\nSortir de Los Cerezos no va ser pas tan fàcil com hauria d'haver estat, doncs els carrers estrets, molls, en baixada i amb trossos d'asfalt amb neu no ens donaven cap seguretat a l'hora de circular-hi.\nUn cop fora, vam tirar direcció Manzanera fins que vam agafar el trencall en direcció a La Alhambra i Los Olmos, trobant-nos un paisatge encisador i algunes motos que ja tornaven d'haver recollit el pin en forma d'estel.\nNi tan sols vam poder entrar al poble, doncs l'organització ens va fer aparcar a la carretera perquè els carrers estaven completament gelats i feina vam tenir per arribar allà on ens van donar l'esmorzar i el pin, tot mirant de trepitjar la neu de les vores i evitar el gel per no relliscar i caure a terra.\nDe tornada a les motos, vam haver d'esperar i maniobrar entre motos i persones que arribaven o marxaven, totes elles buscant l'estel conmemoratiu. De fet, tot el camí de tornada el vam fer barrejats amb les motos d'un altre grup.\nEra un quart d'una quan vam arribar a Manzanera, havíem d'esperar que arribés tothom, que es muntés el pica-pica i que es fes el sorteig de regals, el que volia dir acabar sortint bastant tard, així que vam decidir anar tirant.\nVam agafar l'N-234 en direcció sud, contràriament a com havíem fet el dia anterior per arribar a Manzanera, i el paisatge seguia sent blanc a banda i banda de la carretera.\nNo feia un fred excessiu i la calçada estava molt majoritàriament neta, així que l'únic entrebanc que ens vam trobar va ser un munt de vehicles que a aparcaven a qualsevol banda on hi hagués accés a alguna zona on jugar a tirar-se en trineu (o qualsevol tipus de paratrineu), llençar-se boles de neu o fer ninos.\nNo vam trigar gens a deixar enrera l'Aragó i entrar a la Comunitat Valenciana, tal i com es van encarregar de deixar-nos-ho clar els cartells indicadors, però el panorama no va canviar gens.\nA l'alçada de Xèrica, vam deixar l'N-234 per agafar la CV-195, que ens duria per Caudiel, el Puerto de Arenillas, Montant i Montanejos, on ens vam desviar cap a la CV-20.\nTot i que hauríem continuat per carreteres de muntanya, vam anar a buscar la CV-10 perquè no sabíem l'estat d'aquestes carreteres i a més ens allargaria massa el viatge de tornada. De tota manera, sí que vam invertir temps en aturar-nos en una àrea de servei per dinar.\nLa resta de la ruta va ser paral·lela al mar i en direcció nord, acomiadant-nos dels rapitencs a l'entrada de Sant Carles, posant gasolina una mica més amunt, fent-se fosc quan ja quedava poc per arribar a casa i desviant-nos nosaltres dos cap a Sitges.\n24/03/2018, 10:49 #3\nEl reportatge original a XXVIII Estrella de Javalambre - sergibuda.cat\n07/04/2018, 15:31 #4\nDeunidó quin fred que sembla que devia fer.\nAquest any per Setmana Santa he baixat un tros avall en dues sortides això de Manzanera em sonava que era prou aprop.\nLa primera sortida fou per caminar per la Serra de Montsià, al sud del Delta i l'altra amb moto per terres de Terol fent tot de petites i abandonades carreteres que gairebé no surten als mapes.\n« 10-12/02/17 I Navarrada | Terol per carreteres desconegudes »\nEL fus horari és UTC +1. L'hora actual és: 13:39.