Papa Simplici - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Simplici I)\nSimplici (Simplicius (llatí))\nPrimera meitat del segle V\nTívoli, Imperi Romà d'Occident\nEnterrat el 10 de març de 483\nRoma, Regne d'Odoacre\nSant Pere del Vaticà: restes perdudes a l'Edat mitjana\n3 març 468 (Gregorià) – 10 març 483 (Gregorià)\n← Hilari I – Fèlix III →\nSant Simplici, Papa i confessor\nSant Simplici I (Tívoli, primera meitat del segle v - Roma, 10 de febrer de 483), va ésser escollit Papa el 3 de febrer del 468. Simplici I va utilitzar el Concili de Calcedònia contra l'heretgia monofisista i que desembocà en el cisma que va ocasionar la fundació de les esglésies orientals: l'Església Armènia, Siríaca i Copta. Sota el seu pontificat succeí la Caiguda de l'Imperi Romà. Va intentar combatre les ràtzies dels bàrbars, encara que no va poder evitar que Odoacre es proclamés rei el 476.\nPati Llimona (Barcelona).\nUna tradició sense fonament, transmesa en fonts com el Costumari català de Joan Amades, diu que Simplici havia nascut a Barcelona, al si de la família dels Gualbes. Tenien el seu palau a l'actual pati Llimona, on hi hauria nascut. En record seu, el carreró que porta del carrer del Regomir a aquest pati es diu Carrer de Sant Simplici.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Papa Simplici\n↑ J. Amades. Costumari català. Barcelona: Salvat, 1950, p. 870.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Papa_Simplici&oldid=22990703»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 22 març 2020 a les 20:05.


Panell de multimarcadors en demència frontotemporal - Unitat de Memòria Sant Pau\nPanell de multimarcadors en DFT\nLa demència frontotemporal és la causa més comuna de demència d’inici i la causa principal de la Degeneració Lobular FrontTemporal (DLFT). Entre el 90-95% dels casos de DLFT es caracteritzen per l’acumulació al cervell de dues proteïnes diferents: tau i “transactive response DNA-binding protein-43” (TDP-43). Aquestes inclusions de proteïnes condueixen a una pèrdua de connexions neuronals (sinapsi), disfunció cel·lular i, finalment, a la mort de les neurones. En el nostre estudi recentment publicat, titulat “Multimarker synaptic protein cerebrospinal fluid panels reflect TDP-43 pathology and cognitive performance in a pathological cohort of frontotemporal lobar degeneration”, mostrem per primera vegada una relació entre un panell de proteïnes sinàptiques en el líquid cefaloraquidi (LCR) amb l’abundància d’inclusions de TDP-43 al cervell i el grau de deteriorament cognitiu en una cohort de pacients amb DLFT. L’estudi ha estat publicat a la revista titulada “Molecular Neurodegeneration”.\nEn aquest estudi, comparem les concentracions en LCR de 8 proteïnes sinàptiques en una cohort de pacients amb DLFT i malaltia d’Alzheimer, així com controls cognitivament sans reclutats del “Penn FTD Center” i el “Centre de Recerca de la Malaltia d’Alzheimer (ADRC)” de la Universitat de Pennsilvània (Filadèlfia, Estats Units). L’objectiu de l’estudi va ser determinar la relació de les concentracions en LCR antemortem de les proteïnes sinàptiques amb l’abundància d’inclusions de tau i TDP‑43, quantificades durant l’autòpsia, i amb el rendiment cognitiu.\nLa principal troballa d’aquest treball, liderat per Alba Cervantes i la Dra. Olivia Belbin, va ser que els pacients amb DLFT tenien concentracions més baixes a LCR de dues proteïnes sinàptiques (calsyntenin-1 i neurexin-2a) en comparació amb els pacients amb malaltia d’Alzheimer i controls sans. A més, les baixes concentracions en LCR es van associar amb més abundància d’inclusions de TDP‑43 post mortem. També trobem que les concentracions combinades de múltiples proteïnes sinàptiques (inclosa la calsyntenin-1) es van associar amb un pitjor rendiment cognitiu en pacients amb DLFT i van mostrar un millor rendiment diagnòstic per distingir pacients amb inclusions Tau o TDP-43.\nAquests panells sinàptics tenen potencial en el diagnòstic diferencial dels subtipus de DLFT i com a biomarcadors del rendiment cognitiu en futurs assaigs clínics dirigits a TDP-43 o tau.


Els Cierco van pagar 400.000 euros al mes per l'ajuda de Villarejo\nVillarejo cobrava als Cierco per encobrir-los\nUn informe d’Assumptes Interns recull gravacions que revelen que pagaven 400.000 euros mensuals a l’excomissari\nL'excomissari de la policia espanyola José Manuel Villarejo.\nL'excomissari de la policia espanyola José Manuel Villarejo cobrava 200.000 euros cada 15 dies als germans Higini i Ramon Cierco per “apanyar” els problemes de BPA, segons recollia ahir el diari Público arran de les transcripcions de diverses gravacions incloses a l'informe de la Unitat d'Assumptes Interns (UAI) de la policia enviat al jutge Manuel García Castellón. Les fonts del mitjà asseguraven que salvar els propietaris del banc costava un total 40 milions d'euros, és a dir, un 10% dels 400 milions que es valorava salvar del patrimoni dels germans Cierco de qualsevol estat, ja sigui Espanya, Estats Units o Andorra. En aquest sentit, parlaven d’una success fee (taxa d’èxit), que era d’aquest 10%. La informació del mitjà citava també el “lobby dels socorristes”, creat per Villarejo durant la seva carrera com a funcionari, el qual també hauria cobrat els 200.000 euros cada 15 dies diners per part dels Cierco.\nDe fet, les quantitats que percebien s’han conegut arran de les paraules de membres d’aquest “lobby” i que han estat transcrites en l'informe d'Assumptes Interns. Aquest detalla que Alberto Pedraza va explicar a Villarejo i Adrián de la Joya que els 200.000 euros que cobrava cada 15 dies els rebia en bosses de la gasolinera BP, on “li fotien la pasta” i que Ramon Cierco li hauria fet “el trile” en alguna ocasió i no li hauria pagat els diners acordats. Les transcripcions són les següents: “L’altre dia, en aixecar els 200.000 euros, vaig tenir bronca, perquè ja per segona vegada m’estaven esquivant. Higini no, el germà, estava marxant per la porta de les vacances 10 dies i no havia deixat allà la pasta. Perquè clar, són bosses que em donen, de BP, de la benzinera; em fiquen allà la pasta amb els paperets i després ho portem. Perquè no torni a passar, el vam embotir, perquè clar, la vegada que no l’he embotit hi ha hagut enrenou. Llavors allà vaig tenir un rifirrafe. (...) Vaig dir, mira, anem a veure, jo a Espanya us ho arreglaré tot, us donarem suport, el govern us beatificarà tot això i tal, però que no em falli el teu germà, perquè l’altre dia em va fer el gitano, el trile, i a mi, triles, no”.\nSecret bancari i més noms\nEn les transcripcions de l'informe de la UAI, Villarejo parla d'unes notes informatives que havia fet per entregar-les als germans Cierco i així "fotre" Marcelino Martín-Blas, l'excap d'Assumptes Interns. En aquelles notes, el comissari assegurava que els propietaris de BPA s'havien saltat el secret bancari perquè la policia espanyola (el comissari Martín Blas concretament) els havia amenaçat. A més, en aquestes transcripcions també surten noms de diferents dirigents espanyols de l’època, com l’expresident del govern Mariano Rajoy, l’exvicepresidenta Soraya Saenz de Santamaría o els exministres María Dolores de Cospedal i Jorge Fernández Díaz.\n#34 Premsa internacional\nBona premsa va dir..Si, i de moment tots diuen el mateix, presuntamente, parece ser que.... torno a dir el mateix on son les proves, on es l'auditoria de PWC on surten tots els blanquejadors? De moment la peça del cas gao ping que per on comença tot i que es jutja a espanya i que hi habia drogues, prostitucio, crim organitzat.... per ara nomes queda en evasio fiscal, la resta de tot el que es diu de moment, prova, cap ni una.\nHi ha llibres suficients al mercat, algun de profusament detallat, que ajuden a formar-se una idea d'allò que va passar; si no els consultes és perquè no vols, però no pots dir que tot és un muntatge.\nand va dir..ni puta idea... tens... trol dels que manen!!!\nÉs tant senzill com saber lleguir, tenir una mica de criteri i evidenment lleguir informació seriossa. Res de l'altre mòn i que està a l'abast de tothom que vol.\nManel va dir..Si, i què mès!!!! Suposo que ets un dels de l'exèrcit dels que treballen pels perjudicats...,. La nota es treu per que el banc va deixar de ser una preocupació de primer ordre en matèria de blanqueig per que ja no controlaben el banc els antics gestors i propietaris. Aneu a explicar batalletes de vora el foc a un altre lloc.\nni puta idea... tens... trol dels que manen!!!\n#31 Bona premsa\nPremsa internacional va dir..Llegeix la premsa mexicana (proceso.mex), peruana (americatv.nom.pe), espanyola (elpais.es), reuters... i veuràs si era una preocupació de 1er ordre en blanqueig o no...\nSi, i de moment tots diuen el mateix, presuntamente, parece ser que.... torno a dir el mateix on son les proves, on es l'auditoria de PWC on surten tots els blanquejadors? De moment la peça del cas gao ping que per on comença tot i que es jutja a espanya i que hi habia drogues, prostitucio, crim organitzat.... per ara nomes queda en evasio fiscal, la resta de tot el que es diu de moment, prova, cap ni una.\nmanel va dir..La nota del FINCEN es retira per que el banc ha estat intervingut per l'autoritat reguladora del país i per tant ja no és dels seus propietaris i han estat retirats de la seva gestió els directous que hi havia fins aleshores. NO ES RETIRA PER QUE ESTESSI TOT BE ABANS. Ja està bè d'intentar despistar al personal. Les pràctiques que es feien en aquest banc abans de la intervenció no tenen cap justificació possible\nves una mica a cagar a la via xaval! HAHAHAHA\n#29 Premsa internacional\nBona premsa va dir..JajjajajJa, preocupacio de primer ordre en blanqueig, jajajjajaja, de veritat us creieu la batalleta que bpa era una preocupacio mundial per blanqueig?jajajajjaja, tambe et dire que jo no treballo ni per bpa, ni pels cierco ni ningu hem paga per comentar, i ja que hem dius que les batalletes a la vora del foc, jo et dire que els comptes que t'expliquen els teus amos son per tontos.\nLlegeix la premsa mexicana (proceso.mex), peruana (americatv.nom.pe), espanyola (elpais.es), reuters... i veuràs si era una preocupació de 1er ordre en blanqueig o no...\n#28 Bona premsa\nTamarroland va dir..Com han acabat aquestes famoses demandes contra les autoritats americanes?\nSegueixen el seu cami, i si vols saber mes doncs, busca i t'informes.\n#27 Bona premsa\nJajjajajJa, preocupacio de primer ordre en blanqueig, jajajjajaja, de veritat us creieu la batalleta que bpa era una preocupacio mundial per blanqueig?jajajajjaja, tambe et dire que jo no treballo ni per bpa, ni pels cierco ni ningu hem paga per comentar, i ja que hem dius que les batalletes a la vora del foc, jo et dire que els comptes que t'expliquen els teus amos son per tontos.\nSi tot això és cert, deixa als antics propietaris de la BPA en una posició difícil.\nBona premsa va dir..La nota es retira en quan la propietat del banc posa demanda contra les autoritats americanes.\nCom han acabat aquestes famoses demandes contra les autoritats americanes?


Palau i Fabre, l'admiració per Picasso i les fotografies de Douglas Duncan\nPalau i Fabre, l’admiració per Picasso i les fotografies de Douglas Duncan\nLa Fundació Palau acaba d’inaugurar una exposició temporal amb una selecció de les fotografies que Douglas Duncan va fer a Picasso · També reobre i reinterpreta la col·lecció permanent\nPrimera visita de Duncan a Picasso . La Californie, 8 de febrer de 1956 © David Douglas Duncan.\nCom poden unes fotografies connotar la imatge d’un personatge públic? Aquesta és la pregunta que ens fem davant l’exposició ‘Picasso per Duncan. La mirada còmplice’, que s’acaba d’inaugurar a la Fundació Palau de Caldes d’Estrac i que hi serà fins el 31 de maig. Són fotografies que mostren un Picasso alegre, bromista, íntim, quotidià, mediterrani. Tot en la Californie, la casa que el pintor tenia a Cannes, emana felicitat, amb Picasso com a únic protagonista, i amb una secundària de luxe, Jacqueline, la seva última dona, sol·lícita, una mussa casolana, sempre pendent de l’artista.\nL’exposició aplega una seixantena de fotografies que el fotoperiodista David Douglas Duncan va fer a Picasso els anys 1956 i 1957, sobretot, i en algunes altres visites anys posteriors. Diu Maria Choya, directora de la Fundació Palau, que Palau i Fabre estaria content de tenir aquesta exposició a la fundació, tot i que va tenir una actitud antagònica a la del fotògraf nord-americà.\nDavid Douglas Duncan era un fotoperiodista especialitzat en conflictes bèl·lics. Nascut el 1916, va participar en la Segona Guerra Mundial i el 1946 va començar a treballar per a la revista Life. Va cobrir moltes guerres, però sobretot és reconegut per les fotografies que va fer de la guerra de Corea i la del Vietnam. Quan el 8 de febrer de 1956 es va presentar a la Californie, ho va fer com a amic de Robert Capa. Aquesta carta de presentació li va obrir la casa de Picasso a Cannes de seguida. Aquell primer dia, quan va arribar, la Jacqueline li va dir: ‘Pugi, pugi, que en Picasso és a dalt’. Picasso es banyava. I la primera fotografia que Douglas Duncan va fer a Picasso va ser al bany. És una imatge amb l’artista dins la banyera, somrient, fent broma.\nDavid Douglas Duncan i Picasso a la Californie, 1960. Fotografia de Gjon Mili.\nCom va aconseguir el fotògraf, a la primera, entrar en la intimitat de Picasso? La comissària de la mostra, Sílvia Domènech, procedent del Museu Picasso de Barcelona, que és la institució que produeix l’exposició, ho diu així: ‘Les fotografies expliquen la relació que el fotògraf va establir amb Picasso i ajuden a documentar processos creatius. Són petits episodis de la vida de Picasso. Entre ells (fotògraf i artista) no tenien gaire conversa, perquè Picasso no parlava anglès i en Douglas Duncan només parlava anglès. Són fotos que sí que ens influeixen i estic segura que, en tot moment, Picasso controlava allò que volia que Duncan fotografiés i allò que no. Perquè, a la mateixa època, l’artista pintava la sèrie de ‘Las meninas’ i en aquella habitació no entrava ningú.\nPerò Douglas Duncan va ser molt a prop de l’artista i la seva família. Sempre amb la càmera a la mà, no li feia pas res disparar una vegada i una altra. En aquest sentit, Palau i Fabre, un dels grans especialistes en l’obra de Picasso, que era un home discret, tímid, reverencial, admirador incondicional i mai pertorbador ni exhibidor de la vida privada de l’artista, li va costar moltíssim arribar a establir una confiança que el fotògraf va tenir des del primer moment. De fet, a Palau li va comportar molt de temps aconseguir que Picasso el convidés a casa seva. No va ser fins que Ferran Canyameres li va fer una recomanació que Picasso va accedir que el visités.\nPicasso i Jacqueline. La Californie, 1959 © David Douglas Duncan.\nEl biògraf de Josep Palau i Fabre, l’escriptor i periodista Julià Guillamon, té un punt de vista singular sobre aquesta qüestió: ‘Palau té clar quins són els espais públics i quins els privats. La diferència és que Duncan entra en alguns llocs de la casa que només hi entra ell. Per altra banda, Palau veia coses que Duncan ensenya: com Picasso feia el pallasso davant la càmera o com tractava el gos, com si fos una persona. I penso que les fotos de Douglas Duncan van influir en el llibre de Palau Estimat Picasso, que ara Galaxia Gutemberg acaba de reeditar. Palau reflecteix les enrabiades de Picasso, fet que no reflecteix Duncan. Però Palau va canviar el final del llibre i segurament ho va fer després d’haver vist l’exposició que es va organitzar a la Fundació la Caixa de la plaça de Catalunya de les fotos de Duncan. Perquè jo crec que Palau va agafar un atac de gelosia quan va veure-les, perquè ell hauria volgut tenir la relació que va tenir el fotògraf amb Picasso.\nUna nova lectura de la col·lecció permanent\nUna altra novetat de la qual gaudirà a partir d’ara el visitant de la Fundació Palau de Caldes d’Estrac és el nou discurs museològic i museogràfic de la col·lecció permanent, que la componen pintura i escultura de tot al llarg del segle XX, a càrrec de Julià Guillamon. En disset anys que fa que la fundació és oberta, aquesta és la tercera permanent que es proposa. Senyal de bona salut.\nSala de la col·lecció permanent de la Fundació Palau.\nJulià Guillamon fa molts anys que treballa la biografia del poeta, de qui va ser molt amic. Per tant, la mirada de Guillamon és una mirada més biogràfica i menys genèrica. Perquè l’encàrrec de comissariar la nova permanent, que ha titulat ‘Un pare pintor i un fill poeta’, també l’ha dut a investigar l’origen d’una part de les obres que s’hi conserven.\nEn aquest sentit, és important la primera sala, que acull obra del pare de Palau, Josep Palau i Oller, un pintor que es va dedicar a les arts aplicades (construcció de joguines, disseny tèxtil…) i es va acabar guanyant molt bé la vida quan va obrir una botiga d’objectes per a la llar i de regal. Palau i Oller va començar col·laborant amb la revista Patufet i Julià Guillamon ha descobert que bona part de les peces de primers de segle de la col·lecció provenen dels artistes amb els quals el pare de Palau i Fabre es va relacionar a través d’en Patufet. Així, podem admirar obra d’Humbert, Gargallo, Nogués, Juli González. Fins i tot, hi ha un preciós Torné Esquius. També de Josep Mompou, que era el gran amic del pare de Palau i que era germà del compositor Frederic Mompou.\nPalau i Fabre neix i creix en el si d’una família burgesa culta, que està al dia del món de l’art. Es mostra una paret on s’encaren dues obres de Torres Garcia. La que tenia el pare és marcadament noucentista. La del fill, que el pare va comprar-li, és una peça de l’època constructivista. També s’exposen tres paisatges d’Eivissa, que Palau va tenir sempre penjats a la sala de casa. I arran d’aquestes peces, Guillamon recorda que el descobriment d’Eivissa va començar als anys trenta i que Palau, a dinou anys, se’n va anar a Eivissa de vacances, però que poc després de ser-hi va esclatar la guerra del 1936-39 i va haver de tornar a Barcelona precipitadament.\nEn la permanent, ara hi trobem un Goya que va comprar Palau i Fabre, símbol de la guerra, i que fa de contrapunt d’un Mompou que va pintar a Suïssa, on es va exiliar durant la guerra. I després, ja caminem cap a la postguerra, amb la revista Poesia, amb la qual Palau volia lligar l’abans i el després de la guerra. I el seu periple per París, l’existencialisme, l’interès per Antonin Artaud… I acaba amb les obres de Perejaume i de Barceló. La sala dedicada a la relació de Palau amb Picasso es manté allà on era, separada. No us la deixeu perdre!


Tra Le Vecchie Mura Ventimiglia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Falerina 21, Ventimiglia, Ventimiglia, Itàlia, 18039 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Tra Le Vecchie Mura està situat idealment a Ventimiglia; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Tra Le Vecchie Mura, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes, servei de llançadora, àrea de fumadors.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Tra Le Vecchie Mura és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Ventimiglia.\nTots els comentaris (38) Parelles (7) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (12) Famílies amb infants grans (2) Grups (15)


Què vol dir estimar els fills? - Anna Ramis\nQuè vol dir estimar els fills?\nby Anna Ramis Assens | des. 7, 2015 | Estimar, Família | 0 comments\nRecentment vaig deixar oberta aquesta pregunta en un Post en aquest Blog, i una amiga em va animar a respondre-la.\nGosaria afirmar, i amb vehemència, que l’estima de pares a fills (de mares a filles) és la que ha quedat com a reserva natural d’amor veritable, en una societat (la nostra) on les relacions son cada vegada més efímeres, més fràgils, més circumstancials, i més mercantilitzades.\nLa vida et canvia quan tens un fill, perquè és el fill que et fa pare o mare (i per sempre més!) Arribem a l’existència (no a l’experiència!) de mares o pares al mateix moment que el nostre fill arriba a l’existència com a fill nostre (que tampoc deixarà de ser-ho mai més).\nHo diré d’una altra manera: No és tant “que tenim fills” com que esdevenim mares o pares. Perquè els fills, no els “tenim”, venen a l’existència per nosaltres, però no són “nostres”.\nSer mare o pares és una manera de ser persona diferent de no ser-ne. No valorarem si millor o no. Però, si que és molt diferent.\nSer pare o mare vol dir assumir l’existència d’algú altre amb amor. Un amor que ens responsabilitza, perquè l’existència del fill ens compromet. Tant i tant, que si no fos pels pares (o per alguna figura de rol matern), l’existència del nounat no tindria futur.\nL’estima als fills és comprometedora, és vinculant, és responsabilitzadora… i és autèntica quan és generadora d’amor. Un amor en desenvolupament expansiu:\nPrimer: L’amor dels pares al fill ha de ser tal que faci possible la seva autoestima. Es dir que senti persona que “val la pena” que és estimable.\nDesprés: L’amor dels pares al fill ha de ser tal que faci possible l’estima del fill vers els pares, i l’estima del fill vers tot allò que els pares (i els éssers més propers) valoren estimable.\nFinalment: L’amor dels pares al fill ha de ser tal que faci possible que el fill explori la vida amorosament, estimi amb autonomia i gratuïtat a d’altres persones (tal com ell s’ha sentit estimat). És dir que fill tingui capacitat d’estimar d’altres, i de generar amor en ells.\nM’empipen els articles on es polaritzen les experiències. No es tracta de si ser mare o pare és meravellós al 100% , ni si criar un fill és un esforç mai compensat… I m’empipen més els auto-anomenats “malesmares” o “malspares” que “cada cap de setmana resen per que arribi el dilluns” (podeu llegir l’article d’aquest títol aquí) Perquè parteixen del “tenir fills”, com qui té una propietat que cal cuidar (de la feina que això porta i del cansament que genera, sumant-lo al de tots els altres àmbits de la seva existència anterior a la de “tenir fills”) i no de la riquesa d’esdevenir persona d’una altra manera, amb tot el que això suposa d’enriquiment vital i de creixement amorós.\nEstimar els fills és agrair la seva existència per la qual esdevenim pares, i fer-los donació de la nostra estimació en presència, gratuïtament, generosament, responsablement,… Estimar els fills és generar amor en ells i donar-los energia per a que l’escampin on ells vulguin.\n “Generar amor” és una de les funcions parentals bàsiques. Al primer a qui li vaig llegir aquesta expressió va ser al Dr. Carles Pérez Testor


ÁNGEL GÓMEZ , ANTONI CAMPOS , ARTICLES PREMSA , ARTICLES SOCIETAT , CADENA COPE , CADENA NOVA , FRANCESC DE SOLA , PERIODISME , PERSONAL , RÀDIO , RÀDIO REUS , REUS DIGITAL »\nEl diari online REUS DIGITAL, amb el reportatge elaborat de nou pel periodista Albert Sunyol, ens apropa el tercer capítol del reportatge que recorda la història de la ràdio a la ciutat de Reus. Ja he parlat en aquest blog de les dues primeres entregues del document i avui en torno a parlar.\nEn aquesta ocasió ho faig molt especialment perquè el tercer capítol va dels anys 1979 al 1994 i un servidor va treballar a dues emissores en aquella època. Va ser a principis dels anys noranta, primer a la desapareguda Ràdio Mar-Cadena Nova i posteriorment a la Cadena Cope.\nD'aquells anys en tinc molts bons records però vull destacar la figura de l'Antoni Campos, locutor històric de Ràdio Reus, posteriorment a Cadena Nova, a qui vaig tenir de mestre. Gran part del que sé de ràdio li dec a ell i una altra bona part al Pitu Tarrasa. Òbviament hi ha moltes més persones que m'han ensenyat moltes coses en aquest apassionant món de les ones com el Francesc De Sola (el meu primer director), l'Àngel Gómez (director de la Cope), el Martí Margalef (técnic de la Cope) i tot el llistat de companys i companyes que he anat coneixent aquests anys.\nSempre dic que de tots els mitjans on he tingut el plaer de treballar (ràdio, televisió, corresponsal d'un diari estatal, redactor de gratuïts i cap de gabinets de premsa i comunicació) la ràdio és el que m'ha donat més plaer, bones estones i alegries.\nUs recomano de nou que llegiu el reportatge amb calma, que us endinseu en una història recent però que cal que recordem entre tots perquè els anys passen i d'aquí a uns altres anys més ens semblarà que ens queda molt i molt lluny. Va bé, molt bé, recordar la feina feta. Col·laborar amb l'Albert Sunyol, exponent de les noves generacions del periodisme de qualitat, ha estat un plaer. La propera setmana ens oferirà la quarta entrega d'aqust document que, insisteixo, crec que hauria de començar a ampliar per a transformar aquests espais ben resumits i condensats en un llibre molt més ampli. Podeu llegir el reportatge AQUÍ


Petites gotes fredes tremolant. Roger Casero Gumbau. Girona: Savall que fa baixada!\nEls premis, en general solen honorar a qui els guanya, tot i que moltes vegades succeeix també, i alhora, al revés; el guanyador honora el premi!\nQui necessita més a qui, si el guanyador el premi o el premi el guanyador, és quelcom a vegades difícil de discernir. El més comú, i natural, és que entre premi i premiat s'estableixi la justa simbiosi que en llenguatge modern, menys biològic i més empresarial, es coneix ara amb l'expressió "win tot win".\nEl jurat del Premi Nacional de Música, que concedeix el ministeri d'Educació, Cultura i Esports comandat pel ministre José Ignacio Wert, ha premiat al músic Jordi Savall amb aquesta distinció, però ell ha decidit no acceptar el premi per, com diu a la carta enviada al jurat, "no trair els seus principis i conviccions més íntims".\nLa carta segurament l'heu llegit; en un to de total respecte Jordi Savall diu no poder acceptar tal distinció pel fet que aquesta prové del ministeri que precisament, amb la seva política, menysprea la cultura en general, i la música en particular. Em permeto extreure un paràgraf de la carta, en la que Savall exposa el seu punt de vista de la política cultural del ministeri.\n"La ignorancia y la amnesia son el fin de toda civilización, ya que sin educación no hay arte y sin memoria no hay justicia. No podemos permitir que la ignorancia y la falta de conciencia del valor de la cultura de los responsables de las más altas instancias del gobierno de España, erosionen impunemente el arduo trabajo de tantos músicos, actores, bailarines, cineastas, escritores y artistas plásticos que detentan el verdadero estandarte de la Cultura y que no merecen sin duda alguna el trato que padecen, pues son los verdaderos protagonistas de la identidad cultural de este país".\nJordi Savall es mereix aquest premi i segurament molts més, el jurat no s'ha equivocat en la seva elecció; però Savall ens ha ensenyat que els premis es poden acceptar, o no. Naturalment la seva ha estat una "renúncia protesta", el seu gest és fruit del malestar i el desacord amb la política cultural del ministeri.\nHi ha qui pensarà que el seu gest ha estat lleig i desafortunat, fins i tot desagraït...Però Jordi Savall es deu més a la música i la cultura que no pas al ministeri del ram; Savall mereix la distinció però no la necessita. Tan de bo algun dia pugui rebre-la de bon grat i aleshores també l'aplaudiré, amb la mateixa intensitat, sinó més, amb la que aplaudeixo ara la seva renúncia.\nEls premis solen honorar a qui els guanya i algunes vegades el guanyador honora el premi; s'equivoca però qui el lliura si entre el premi i el premiat hi busca el seu honor...\nPublicat per Roger Casero Gumbau a 4.11.14\nEtiquetes: cultura, espanya, jordi savall, josé ignacio wert, política


El Govern aprova els pressupostos a la comissió d'Economia però perd 786 esmenes\nLa CUP vota a favor dels comptes però dona suport també a la majoria d'esmenes presentades per l'oposició\n5 min. Barcelona 01/02/2017 19:27\nALEIX MOLDES / JORDI MUMBRÚ\n651x366 El vicepresident, Oriol Junqueras, en el moment de lliurar a la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, els comptes del 2017. / CÈLIA ATSET El vicepresident, Oriol Junqueras, en el moment de lliurar a la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, els comptes del 2017. / CÈLIA ATSET\n"Les polítiques socials i econòmiques del Govern no són les nostres i no les avalarem". Aquesta és la frase amb què la diputada de la CUP Eulàlia Reguant ha volgut tancar la seva intervenció en la comissió d'Economia. I el seu desacord amb els comptes ha quedat palès: durant la votació, els cupaires han donat suport a moltes de les esmenes que ha presentat l'oposició, provocant un fet que no s'havia produït mai en una votació de pressupostos: el govern ha perdut fins a 786 esmenes i només n'ha aconseguit tombar 802.\nEl portaveu de Junts pel Sí a la comissió d'Economia, Roger Torrent, ha destacat que les esmenes de l'oposició, que s'han acabat incorporant al redactat final dels pressupostos, "són de l'articulat" i ha assegurat que "els pressupostos es mantenen tal com han entrat". Els canvis, segons ha dit, no es podran dur a terme i són "un brindis al sol". Segons ha dit, "tothom entén que no es pot dir que si a tot. A totes les escoles, a tots els hospitals, a totes les carreteres...". Torrent ha lamentat que "la CUP s'hagi prestat en part a aquest joc".\nMinuts més tard i com ja estava previst, la CUP ha votat a favor dels pressupostos i ha tancat el tràmit en comissió dels comptes. Els cupaires s'han sumat a Junts Pel Sí per tirar endavant el dictamen de la comissió d'Economia, que recull l'acord en matèria d'Ensenyament i de Renda Garantida de Ciutadania que els anticapitalistes han signat amb el Govern. L'increment de la despesa social que inclou el pacte quedarà recollit en els pressupostos com una modificació de crèdit, que cobrirà l'increment de la despesa, aproximadament de 200 milions d'euros respecte el projecte original. El Govern s'endeutarà, per tant, en 200 milions més, tot i que podrà finançar-se gràcies al FLA i als canvis en el sostre de dèficit aprovats pel govern espanyol.\nEl debat de totes les seccions pressupostàries ha començat a les 9 del matí i s'ha allargat fins passades les 5 de la tarda. A continuació, la majoria independentista aprovarà també el dictamen de l a llei de mesures fiscals i financeres, que recull la creació de diversos impostos, entre els quals el dels cotxes contaminants, però no aborda canvis rellevants en cap dels principals impostos directes (IRPF, patrimoni i successions).\nEls "pressupostos més socials de la història" en opinió del Govern superen l'últim tràmit en comissió amb un acord avalat dissabte passat per les bases de la CUP. Malgrat el pacte, Reguant ha tornat a considerar aquest dimecres que els comptes són un " xantatge de Junts pel Sí". Els cupaires han votat a favor -i ho tornaran a fer en el debat final al ple-, però mantenen bona part de les seves esmenes. Què significa això? Que el període formal per negociar-les no s'esgotarà fins el debat dels comptes al ple del Parlament, que arribarà probablement durant la primera quinzena del mes de març. El Govern no té incentius per negociar-les perquè ja ha rebut el sí de les bases cupaires, però la CUP podria arribar a acords amb la resta de l'oposició.\nReguant ha destacat que insistiran en la reforma fiscal per incrementar, per exemple, els tipus de l'IRPF a les rendes altes. Ho faran durant el tràmit parlamentari i més enllà, segons ha explicat, i ha fet una petició a ERC perquè també s'hi sumi.\nPendents del Consell de Garanties Estatutàries\nL'oposició s'ha tornat a mostrar bel·ligerant amb el projecte pressupostari del Govern, que ara resta pendent del recurs al Consell de Garanties Estatutàries (CGE) que ha anunciat Ciutadans. "Són uns pressupostos per la desconnexió, per satisfer la CUP i que inclouen un altre 9-N", ha denunciat el portaveu del partit taronja, Carlos Carrizosa. C's, que considera "opac i triler" el Govern, recorrerà al CGE per evidenciar l'oposició al procés sobiranista: " No podem avalar uns pressupostos amb partides ocultes pel referèndum i per les estructures d’estat".\nEl PPC no té prou diputats per presentar un recurs al Consell de Garanties, però s'oposa a la tramitació del referèndum amb el mateix èmfasi que C's. El seu portaveu adjunt, Santi Rodríguez, s'ha mostrat irònic a l'hora de rebutjar els comptes. "No les trobaran al Butlletí del Parlament, però jo defenso les esmenes ocultes adreçades a suprimir les partides ocultes dels pressupostos", ha indicat.\nAbans que dimarts de la setmana que ve s'acabi el termini per fer-ho, C's presentarà el recurs al Consell de Garanties que endarrerirà un mes l'aprovació definitiva dels pressupostos. Més enllà de determinar l'adequació a l'Estatut i la Constitució dels comptes, des de JxSí, el diputat Roger Torrent, s'ha mostrat convençut que, "per obstruir la democràcia, el que es pretén és obstruir una part dels pressupostos", la que es refereix al referèndum. " Volen limitar el dret a decidir dels catalans i allarguen la tramitació dels pressupostos i, per tant, el termini perquè la Generalitat pugui disposar de 1.350 milions d'euros en polítiques socials".\nCrítiques de PSC i CSQP\nLes esquerres del Parlament han estat especialment crítiques amb la CUP i ERC per acceptar uns pressupostos "que no demanen més a qui més té". "Aquests pressupostos s’aprovaran sense cap canvi significatiu i, encara que els critiquin per terra, mar i aire, la CUP ha signat un contracte d’adhesió amb el Govern", ha apuntat el portaveu de CSQP, Joan Coscubiela.\nDes del PSC, Alícia Romero ha lamentat que, enlloc d'afrontar una reforma fiscal, la CUP hagi acceptat incrementar el deute de la Generalitat per crear els fons en ensenyament i renda garantida.\nLa CUP anuncia un 'sí' als pressupostos condicionat al referèndum unilateral i al procés constituent\nEl pressupost del 2017, en 10 xifres\nEls nous impostos afegiran 180 milions més a les arques catalanes\nArrufat diu que el suport als pressupostos és conseqüència d'un "xantatge" de Junts pel Sí\nLa CUP exigeix al Govern que fixi data i pregunta del referèndum després de l'aprovació dels comptes


El Acords de Dayton. 25 anys després - ICIP\n2020-11-11 - 2020-11-25\nEl Acords de Dayton. 25 anys després\nCicle de debats per reflexionar sobre la situació actual als Balcans\nCoincidint amb la commemoració dels 25 anys dels Acords de Pau de Dayton que van posar fi a la guerra de Bòsnia (1992-1995), el novembre de 2020, l’ICIP ha organitzat el cicle de diàlegs Els Acords de Dayton; 25 anys després, amb la col·laboració de Clack, el CIDOB, EUROM i el suport de la Generalitat de Catalunya.\nEl cicle ha constat de tres sessions de debat amb l’objectiu de reflexionar sobre la situació actual en aquest país dels Balcans, el grau de compliment dels Acords de Pau, el procés de reconciliació i les iniciatives i estratègies per a fomentar la construcció de pau.\n– Dimecres 11 de novembre, “El llegat de Dayton”: aquesta sessió se centra en què van significar els Acords de Pau de Dayton i quin ha estat el seu desenvolupament posterior fins a l’actualitat, així com l’impacte que la crisi humanitària té actualment a Bòsnia com a país de trànsit. Podeu recuperar la sessió íntegra i un breu resum.\n– Dimecres 18 de novembre, “Una reconciliació incompleta”: aquesta sessió reflexiona sobre com s’ha reconstruït el teixit social i s’ha articulat la convivència al llarg d’aquests anys, tot posant l’accent en les víctimes i en el paper de la societat civil. Podeu recuperar la sessió íntegra i un breu resum.\n– Dimecres 25 de novembre, “Cooperació i construcció de la pau a Bòsnia”: aquesta sessió, recorda l’esforç solidari del poble de Catalunya amb Bòsnia, tot analitzant les potencialitats i limitacions de la solidaritat internacional i s’explora també quines eines poden seguir contribuint a la construcció de la pau i la reconciliació al país. Podeu recuperar la sessió íntegra i un breu resum.\nPrograma del seminari: "Els Acords de Dayton. 25 després"


Carlota Saez | Blog » 3 Formes d'escriure els teus textos. Tu esculls. - Carlota Saez\nSaps quins textos tens?\nO, quins textos t’agradaria tenir?\nDeixa’m que t’expliqui com vaig descobrir que els textos són com els regals.\nQue igual que hi ha 3 maneres de regalar. També existeixen 3 maneres d’escriure els teus textos.\nI depen de la manera que escullis tindràs uns resultats o uns altres. Una converça o una altre. Una imatge o una altre.\nEstàs d’acord en que el teu text és el regal que li ofereixes a la teva audiència?\nT’ho demano perquè l’altre dia era l’aniversari de la meva germana i no sé com, em vaig trobar pensant en regals. Els regals que m’han fet.\nI vaig descobrir que hi havia 3 maneres de fer un regal. I que passava el mateix amb els textos que escribim:\n1- Estan els regals que deses a l’armari. Quan l’armari s’omple, els llences o regales a algú altre. O sencillament els enterres encara més profundament en el racó dels trastos.\nSón els regals que et fa qui no et coneix molt. Són regals de compromís:\nUna colònia (que no te la poses). Una bufanda (quan a tu t’atabala tot el que sigui taparte el coll).\nA mí, una vegada em van regalar una bossa d’aquestes per posar al microones per tenir calor localitzat. Mai he tingut microones. La bossa es va passar un any a l’armari fins que la vaig regalar a una veina que es va quedar encantada. La meva tia va ser qui m’ho va regalar. Amb els regals és especialista en no pensar a qui li fa. Regal de compromis.\nSegur que tu també has fet un regal a algú que no coneixies molt. O a algú a qui no tenies moltes ganes de regalar. O sencillament has hagut de regalar un dia que no et venia de gust, que no estaves inspirat. I has comprat per sortir del pas. Un regal de compromís.\nEls teus textos no em diuen res 🤔\nAmb els textos passa el mateix.\nSón textos de compromís.\nAquells que poses a la teva web o que envies en un mail. Dient el mateix que tothom. Sense “mullar-te” sense diferenciar-te.\nPoses un text perquè t’han dit que ho has de fer. Envies un mail perquè t’han explicat que és bo per al teu negoci.\nPerò no penses a qui li envies. Qui el llegirà.\nL’agafes de la repisa, igual que la colònia dels grans magatzems. Te l’emboliquen i a l’arribar a casa l’obres i l’enganxes a la teva web.\nBé, tens un text. Sí. Però què t’explica a tu aquest text?\nI sobretot, què li explica al teu lector?\n2- Després, estan aquells regals que et deixen sorprès perquè no tenen res a veure amb tú.\nUna màscara de pestanyes quan mai et pintes. Unes sabates de taló quan sempre vas amb bambes. Un cap de setmana a una casa rural, quan tu ets dels qui no pots apartarse de l’asfalt. O una ampolla de whisky quan ets abstemi de tota la vida. Regals que et fa una persona pensant en allò que li agrada a ella i no a tu.\nI segur que tu també has regalat allò que t’agrada sense pensar si al qui regales li agradarà. A mi m’ha passat.\nM’encanta llegir. Doncs just llegia una novel.la que m’estava agradant molt. I tenia que fer-li un regal a una amiga. Sense pensar, li vaig comprar la mateixa novel.la. A mi m’estava fent passar uns moments fantàstics. I volia que ella pogués passar estones genials, com jo. Amb l’emoció em vaig oblidar. A la meva amiga no li agradava llegir. És més, ho odia. NO té llibres a casa. Li agrada el cinema, molt. El teatre, una mica menys. I la lectura li agrada 0. I no ho vaig pensar i ella es va quedar a quadros.\nSort que ens vàrem poder riure. Em vaig quedar el llibre per canviar-lo per un altre. I ens vàrem passar la tarda al cinema, gaudint-ne les dues.\nI amb els textos que escrius pensant en tu passa el mateix.\nTu escrius uns textos pensant en el que a tu t’agrada. En el que a tu t’interessa.\nPerò t’has parat a pensar si el que escrius és el que realment interessa a la teva audiència? Al teu client?\nPerquè, per a qui escrius: per a tu o per a ells?\n3- I per últim. Els millors regals. Aquells que et fan pensant en tu.\nPensant què és el que t’agrada. I per a mi, el millor. Aquells regals que jo faig pensant en la persona a qui he de regalar.\nNo et passa que quan compres un regal pensant en la persona. I el tens a casa teva esperant a veure-la per donar-li. Hi penses amb il.lusió i tens ganes de donar-li?\nA mí fins i tot em fa pessigolles la panxa.\nLi dones amb emoció. Perquè estàs segur que li encantarà. I veus la seva cara quan l’obres. I quasi estàs tu més content que ell.\nÉs que el plaer de regalar quelcom pensant en la persona. Sabent que li agradarà. Uff és impagable l’emoció.\nM’agraden els teus textos❤❤.\nI quan escrius un text pensant en el teu client.\nEn la persona que et llegirà.\nSabent com en gaudirà. Avançant-te al seu plaer. Regalant paraules que són les que necessita escoltar.\nAixò és un plaer. Per a tu que escrius i per al teu client que et llegeix.\nNecessitaràs una mica més d’esforç al principi. Perquè has de conèixer a l’altre. Has de saber què necessita. Posar-te en el seu lloc. Però quan l’aconsegueixes. Voilà. Màgia. Connectes amb el teu client i s’estableix una relació que durarà.\nI a mi, que m’agrada regalar pensant en l’altre . Que només d’imaginar-me quan obre el regal ja noto les passigolles als peus. Doncs també m’agrada escriure textos pensant en ell. En tu. En l’altre.\nI per això m’he enamorat del copywriting. I per això em dedico a escriure textos per a les persones que necessiten el producte o servei sobre el que escric.\nI per això també, m’agrada ajudar a marques sostenibles i honestes . Perquè em costa menys connectar amb el seu client. Entendre’l i saber quin text és el que li anirà millor. Quina paraula li he de regalar.\ni si tu vols escriure els teus textos. NO deixis de pensar en ell. NO deixis de regalar-li el que segur li agradarà.\nAixí que ara ja ho saps. Et toca a tu decidir.\nUn text de compromís.\nUn text per a tu.\nO un text pensant en el teu client.


Estramoni + The Bird Yellow\nDivendres 22/03/2019 21:30\nEl quintet de Barcelona debuta amb Una vida millor, nou cançons amb aires pop i una voluntat poètica on la música acompanya la intimitat despullada de les lletres. Podeu gaudir del video de Com vols que no ho vegi? aquí.\nProjecte de Gerard Vidal Barrena (Barcelona, 1995). Guitarra, veu, paraules i silenci. Aquests són els elements amb els que juga aquest jove barceloní amb nostàlgia d’altres èpoques i altres mons.


La ''por'' a rebrots com el del Segrià fa anul·lar reserves als hotels de costa\n22/36° C (sol i núvols)\nDimiteixen els principals càrrecs del PDeCAT a l'Alt Pirineu al·legant que no tenen ''relació'' amb la direcció del partit\nDetingut a Lleida un home de 39 anys amb covid-19 per agredir un cunyat i increpar i escopir agents de la Guàrdia Urbana\nLa Diputació de Lleida signa un préstec de 10 MEUR destinat a despesa d'inversions per als ajuntaments i EMD\nUn llibre recull 24 històries de combatents que van morir durant la Guerra Civil del Pirineu a l'Ebre\nMor el conductor d'un turisme després de xocar amb un camió a l'A-2 a Lleida\n» PORTADA » economia\nBarcelona / Calafell / Sitges / Mataró » ACN\nEl sector lamenta que l'ús obligatori de mascareta transmet la sensació que el virus s'està "ampliant" a Catalunya\nEl repunt de la covid-19 al Segrià està provocant un degoteig de cancel·lacions de reserves als hotels de la costa. El sector lamenta que els turistes que tenien previst visitar Catalunya les properes setmanes ara senten desconfiança en veure l'evolució de la pandèmia i opten per anul·lar les reserves. La Federació Intercomarcal d'Hostaleria Restauració i Turisme constata que dia a dia creixen, sobretot, les anul·lacions de visitants holandesos i belgues. Al mateix temps, asseguren que la situació ha "anat a més" arran de l'obligatorietat de dur sempre la mascareta. Ho corroboren hotelers consultats per l'ACN, que consideren que la mesura ordenada pel Govern transmet la sensació que el virus s'està "ampliant i generalitzant" a Catalunya.\nEl gerent de la Federació Intercomarcal d'Hostaleria, Restauració i Turisme, Daniel Brasé, assegura a l'ACN que des del cap de setmana, amb el confinament perimetral del Segrià, s'estan acumulant "moltes cancel·lacions" de turisme estranger. Els visitants que més estan desfent els seus plans de vacances a la costa catalana són, sobretot, els holandesos i els belgues.\nEl sector lamenta que aquest degoteig d'anul·lacions empitjora una temporada en què les previsions d'ocupació ja eren menors que altres anys. A les reserves cancel·lades pel temor a una expansió del rebrot del Segrià s'hi sumen ara les reticències vers l'ús de mascareta obligatori, segons Brasé. "La gent està anul·lant perquè no vol venir a fer turisme amb la mascareta posada", assegura.\nEl portaveu del sector esperava que l'ordre del Govern sobre la mascareta obligatòria a partir d'aquest dijous incorporés algunes consideracions relacionades amb el sector turístic que flexibilitzessin el seu ús en espais comuns dels allotjaments, piscines o terrasses. Lamenta que per ara no sigui així.\nEl Baix Penedès demana "cautela"\nAl Baix Penedès, els empresaris admeten "preocupació" per les cancel·lacions acumulades des del cap de setmana. La majoria són de visitants espanyols que prefereixen posposar la seva visita a l'espera de com evolucionin els brots del Segrià. El president del Gremi d'Hostaleria, Eduard Álvarez, demana analitzar les notícies "amb cautela, sense posar més llenya al foc". "Són brots molt localitzats i no hi ha motiu per extrapolar el problema a altres municipis", insisteix, tot recordant que la covid al Baix Penedès ha tingut una incidència baixa durant tota la pandèmia.\nÁlvarez apunta que als hotels estan acumulant anul·lacions per a les properes setmanes per la "por" que ha agafat la gent, però, en canvi, es mantenen estables les reserves del setembre. "A llarg termini la gent té més confiança", assenyala, tot desitjant que l'evolució de la pandèmia no faci caure més una temporada en què l'ocupació mitjana està rondant el 50% les primeres setmanes de juliol. Un any enrere, era de gairebé el 80%. "Estem davant un moment d'incertesa absoluta", assegura.\nPel que fa a l'ús obligatori de mascaretes a partir d'aquest dijous, des del Gremi d'Hostaleria del Baix Penedès consideren que la mesura contribueix a transmetre sensació de seguretat als visitants que triïn destins catalans. "Catalunya ha decidit avançar-se per ser previnguts, no perquè la situació sigui pitjor que altres punts de l'estat espanyol", diu Álvarez, que nega que l'ús de mascareta pugui condicionar i incomodar els visitants.\nAlentiment de reserves a Sitges\nAl Garraf, el Gremi d'Hostaleria de Sitges constata com els últims dies s'ha alentit el volum de les reserves, que tot just començava a accelerar el ritme coincidint amb l'inici del mes de juliol. "No sabem del cert si ho ha provocat el rebrot de Lleida, però el cert és que els últims dies hi ha menys reserves per aquest estiu i això coincideix de ple amb l'augment de casos de covid al Segrià", explica el president, Oskar Stöber.\nMés enllà de la imatge exterior que transmeten els rebrots, Stöber destaca que la "preocupació" dels hotelers de Sitges rau ara en l'ús de la mascareta de forma obligatòria. Assegura que la mesura "dona la imatge que a Catalunya hi passa quelcom que no està passant a la resta de l'estat espanyol", i lamenta que això agreuja la "desconfiança" dels visitants.\nPel que fa a l'ocupació mitjana dels hotels sitgetans, Stöber assegura que els últims anys els establiments fregaven el 100% a mitjans de juliol, mentre la previsió actual és que el mes acabarà amb un 45% de places ocupades.\nMoltes anul·lacions i alguns hotels tancats al Maresme\n"Cada vegada hi ha més anul·lacions i les reserves no entren", es lamenta el president del gremi d'hotels del Maresme, Jordi Noguera. L'hoteler assegura que el rebrot al Segrià i l'obligatorietat de dur mascareta "està fent molt de mal" al sector en un moment clau per a la seva recuperació.\nLa sensació que els trameten els turistes, diu, és que el radi d'actuació del virus s'està "ampliant i generalitzant" a Catalunya. A més de la por al contagi, alguns turistes també han anul·lat la seva estada en les darreres hores per l'obligació de dur sempre posada la mascareta: "Per estar tots els dies amb la mascareta s'estimen més quedar-se a casa".\nAl Maresme, els hotels van obrint amb comptagotes des de finals de juny i es preveu que vagin obrint establiments fins la darrera setmana de juliol. Hi haurà, però, qui també ha optat per tancar definitivament aquesta temporada. Segons el gremi, hi ha almenys quatre hotels que no aixecaran la persiana aquest estiu.\n» La Paeria manté tancat un tram de Passeig de Ronda des de fa gairebé 2 anys\n» Catalunya ha registrat 35 vagues fins al maig, la meitat respecte a l'exercici anterior\n» JxCat reclama a Torrent i a la Mesa que es publiquin les resolucions escapçades i ''no s'amplifiqui la repressió del 155''\n» Ksonronda actuarà aquest dimarts al 'Música i tapes' de Balaguer\n» La Regidoria de Cultura de Tàrrega estrena un nou cicle estival d’audicions de sardanes\n» Cs presentarà ''accions judicials'' contra el ple del Parlament sobre la monarquia i demana a Sánchez que l'impugni\n» Massalcoreig celebra el torneig d’estiu pàdel\n» L'Ajuntament de Lleida aplica serveis mínims fins al 23 d'agost\n» El Centre Excursionista dona 600 euros al Fons d’emergència social de Solsona\n» La CUP vol un front comú d'ajuntaments i governs autonòmics per ''desobeir'' el pacte entre el govern espanyol i la FEMP


Estàs veient: 14 març 2018\n14/03/2018: "El jardí de les delícies" de Joaquim Pijoan\nJoaquim Pijoan ens proposa ara “El jardí de les delícies”, el segon lliurament de les seves memòries, que continua allí on es va acabar “Tempus fugit” (maig de 1959) i que també publica Gregal. En aquesta ocasió agafa protagonisme l’adolescència i va del 1960 al 1968, és a dir entre els 12 i els 19 anys.\nEns trobem un Joaquim que, des de Santa Cristina d’Aro, va deixant enrere les aventures infantils i s’obre al món, comença a descobrir una realitat familiar, geogràfica i anímica que el marcarà de per vida. De fet, com a línia general, es pot dir que ja treballa records i vivències molt més personals, d’aquells que configuren la personalitat, que es converteixen en els fonaments i, en certa manera, en el full de ruta de la vida que vindrà després.\nEls anys 60 també van marcar un canvi social, una revolució en molts sentits que també ajuda força a viure el present amb il·lusió i optimisme. Uns anys de canvi que, com resulta obvi, no es viuen igual des de Catalunya que des de San Francisco però, més o menys emmascarats arriben els vents del moviment hippie, de la lluita contra la guerra del Vietnam, de la cançó protesta, de Joan Baez, Bob Dylan, The Beatles i aquí Lluís Llach, Raimon i enmig d’aquest magma Joaquim Pijoan, a la seva manera va descobrint el món. Comença a treballar, a descobrir la música, les discoteques, l’univers de l’art que l’ha acompanyat durant tota la vida i viatges que li permeten veure en directe “El jardí de les delícies” que sona nom a aquest llibre, o l’obra de Matisse, Delvaux, o Chagall.\nPijoan juga amb els records, amb el sentit de l’humor, amb el joc de present i passat i va espigolant el seu passat, convertint-lo en una mena d’exercici de passar comptes, però sense acritud, sense retrets, només amb la voluntat de posar-hi ordre, d’enfrontar-se a la vida viscuda amb la petita i íntima necessitat d’ordenar-ho tot, d’analitzar-ho amb un mínim de distància i de calma.\nJa ho ha demostrat altres vegades amb escreix i aquí es torna a veure, Joaquim Pijoan construeix històries amb rigor i fascinació, ja sigui per escrit o amb el traç sòlid de les seves pintures i en aquest cas, tractant-se de la seva pròpia, el resultat final és encara més fascinant, més directe, més magnètica. El llibre llisca amb facilitat i es llegeix amb ganes. Un estil viu i potent que ens ajuda a entendre la seva manera de viure l’adolescència, els anys de creixement i la manera de construir-se, de fer.se gran i d’assolir la personalitat d’un autor d’ànima renaixentista, capaç de pintar i d’escriure amb la mateixa força, la mateixa embranzida i la mateixa contundència. I, sens dubte, un autor interessant que mereix molta més atenció.\n"El amante de las cicatrices", de Harry Crews\n"Pensa i actua com un gat", d'Stéphane Garnier\n"El cirurgià de màscares", d'Anna Bou Jorba\nSaps com funciona?, de Cécile Jugla\nAna Rossi & Marta Roma, cançons apassionades


El projecte Pla de Verd Urbà Sostenible que impulsa la Diputació de València ajudarà a gestionar els espais verds urbans | Sostenible\n03/06/2019 - 08:23\nEl projecte Pla de Verd Urbà Sostenible (PVUS) que impulsa l’àrea de Medi Ambient de la Diputació de València, és una ferramenta de planificació estratègica municipal per millorar la planificació, disseny i gestió dels espais verds urbans municipals i l’optimització de la inversió amb criteris sostenibles.\nEl diputat de Medi Ambient, Josep Bort, ha explicat que el PVUS, millora la qualitat de vida ciutadana “a partir de l’increment del verd als municipis i la seua transformació i gestió cap a la sostenibilitat, per aquest motiu des de l’administració provincial volem ajudar a introduir criteris de sostenibilitat i eficiència als ajuntaments del nostre territori”.\nL’objecte d’aquesta iniciativa és la creació d’una guia descriptiva per a l’estudi, anàlisi i generació de propostes d’àmbit municipal que ajuden a produir un pla estratègic per a la millora sostenible del verd urbà. També, permet a la Diputació establir paràmetres estandarditzats que permetran reunir dades unificades com a base de coneixement de l’estat actual de les localitats.\nAquest projecte naix com a una necessitat per part dels municipis d’establir una metodologia pràctica per a l’elaboració d’un pla estratègic que permeta la millora de les seues àrees verdes, gestionades pels consistoris o per empreses externes que es dediquen a tal fi.\nEls objectius que s’han de seguir des de cada municipi han d’estar detallats i especificats i programats en el temps, així com també tenir un pla en matèria de disseny i manteniment dels espais verds en funció de variables socials, ambientals, culturals i econòmics, sempre amb una perspectiva ecològica. A més, també caldrà tenir en compte un pla d’inversions i modificar la gestió per optimitzar els recursos, però sobretot encoratjar a la ciutadania i als agents implicats en l’àmbit municipal perquè es puga dur a terme.


150 pensionistes reclamen que se’ls compensi la pèrdua de poder adquisitiu\nRedacció | dimecres, 22 de maig del 2013, a les 13.46\nEn concret, diuen que els correspondria un augment de les pensions del 2,9% i que només n’han rebut un 1%. Els advocats del col·lectiu Ronda, que donen suport a la campanya “Salvem les pensions“, calculen que això suposa entre 200 i 300 euros per pensionista.\nSegons els convocants, la Llei general de la Seguretat Social inclou aquesta compensació, però l’executiu central ha modificat aquest text mitjançant un reial decret que preveu “minses pujades” per a l’any 2013 i suprimeix l’obligació d’actualitzar les pensions segons l’increment de l’IPC. Des de “Salvem les pensions” denuncien que, malgrat que es tracta d’una norma nova, s’ha aplicat amb caràcter retroactiu a les pensions de 2012.\nEls qui aquest dimecres s’han concentrat davant de l’INSS, responent a la crida de les Assemblees del 15-M de Sants i les Corts, consideren que el govern està actuant fora de la legalitat i en detriment dels drets de les persones.\n— pensions — Seguretat Social\nIdentifiquen una variant dialectal que parlen els joves llatinoamericans residents a Barcelona\nEls barcelonins no culpen la immigració de la crisi econòmica\nConstrumat acosta les petites i mitjanes empreses als mercats internacionals\nEl projecte de l’antic edifici de l’ONCE comença a concretar-se


Palacio Carvajal Girón Plasencia Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPlaza Ansano,1, Plasència Centre, Plasencia, Espanya, 10600 - Veure al mapa\nEl Palacio Carvajal Girón està situat al costat de la plaça principal de Plasència. L'establiment ofereix una terrassa amb vista sobre la catedral nova de la ciutat, un restaurant i una piscina exterior de temporada. El Palacio Carvajal Girón està ubicat en un edifici catalogat del segle XVII amb una bonica decoració i pilars de pedra originals. Cada habitació té aire condicionat, TV de pantalla plana amb canals per cable i WiFi gratuïta. El restaurant del Carvajal serveix dinar i sopars i ofereix plats sense gluten a petició. L'hotel es troba a l'antic barri jueu de Plasència, a 5 minuts a peu de les antigues muralles de la ciutat i a poc més d'1 km de l'estació de tren.\nSi veniu amb cotxe, pot ser que tingueu dificultats per trobar l'hotel. Cal que us poseu en contacte amb el Palacio Carvajal Girón abans d'arribar per rebre indicacions sobre com accedir a l'establiment. Les places d'aparcament són limitades i s'ofereixen segons disponibilitat. L'aparcament s'ha de reservar i confirmar amb antelació. La piscina exterior obre de juliol a setembre. La piscina coberta només és oberta durant l'hivern i s'ha de pagar l'entrada.\nTots els tipus de viatgers (689) Parelles (532) Viatgers en solitari (20) Famílies amb infants petits (59) Famílies amb infants grans (19) Grups (53)


Innovar per adaptar l’oferta esportiva del país al nou consumidor esportiu - Andorra Esports Clúster\nInnovar per adaptar l’oferta esportiva del país al nou consumidor esportiu\nIncrementar la competitivitat ajudant a la reactivació econòmica i fomentant la desestacionalització\nFomentar la col·laboració intersecrtorial per adaptar l’oferta esportiva del país a la demanda del nou consumidor esportiu, mitjançant la innovació i la digitalització del sector esportiu, hoteler, comercial i de restauració, focalitzant-nos en aquells models de negoci, productes i serveis, que fomentin la desestacionalització.\nOferir productes i serveis innovadors pel nou consumidor esportiu.\nFomentar una oferta competitiva en els mesos de baixa demanda.\nGenerar valor afegit intersectorial i crear models de negoci innovadors.\nMetodologia de treball: design thinking\nCreació mapa situació i meta\nIdeació de solucions\nEscollir la millor\nConcreció projectes o propototips\nTest en clients potencials\nAPLICACIÓ EN CLIENTS REALS\nCol·laboració multisectorial entre entitats i empreses.\nSensibilització del agents sobre la necessitat de la innovació per adaptar-nos al cosnumidor.\nConcienciació i visibilització del valor econòmic, social i mediambiental que poden aportar innovacions que fomentin la desestacionalització.\nTot i que la iniciativa no té un impacte mediambiental directe, si que sensibilitazarà respecte l’impacte ambiental dels projectes realitzats, i concienciarà sobre la sostenibilitat ambiental que han de presentar totes aquelles inicitives que pretenguin esdevenir sostenibles en el temps i generar valor afegit i compartit.\nInnovació i oferiment de solucions de valor afegit.\nIdentificació d’oportunitats de negoci de valor compartit.\nDesenvolupament de models de negoci d’impacte.\nGeneració de coneixement públi-privat.\nIndústris innovació infraestructures\nTota la cadena de valor del sector esportiu.\nAgents i empreses multisectorials\nCreació del Challenge d’Innovació de l’Andorra Esports Clúster, en el que participaran esportistes, empreses del sector espotiu i del sector del benestar, empreses hoteleres, comerços i restauradors, que mitjançant la metodologia Desing Thinking Exprés o Desing Doing, crearan productes o serveis innovadors, diferencials i fàcilment implementables.\nWebinars i documentació\nL’anàlisi del consumidor centra la primera proposta de l’Andorra Esports Clúster


3a temporada de 'Crims': torna la nostra part més fosca | El Cinèfil\nActualitatCine CatalàDocumentalEntrades SliderTVTV3\nUn dels èxits més sonats dels últims anys de TV3 torna el dia d’inici del curs escolar. Crims, dirigit i presentat pel periodista Carles Porta, torna a la graella de la TV pública catalana aquest dilluns 13 amb deu nous casos que ens posaran els pèls de punta. L’espai s’emetrà cada dilluns del primer trimestre escolar després del TN igual que en les anteriors edicions.\nLa tarda del 4 de maig del 2017, un excursionista que acostuma a sortir a caminar pel pantà de Foix veu un cotxe cremat al voral d’un dels camins. El dia anterior no hi era.\nDilluns 13 de setembre a les 22.05 a @TV3cat, el cas de la Guàrdia Urbana.#CrimsTV3 pic.twitter.com/e4GT5SrQJN\n— Crims (@Crims_Oficial) September 6, 2021\n“Ja venim d’un gran èxit a la ràdio, però estem sorpresos de l’èxit que ha tingut a TV3, on acumulem molta diversitat de públic. Hem de mantenir aquest nivell d’exigència i el respecte, perquè hi ha gent i famílies afectades“. Ha explicat Carles Porta a la presentació de la nova temporada. El responsable del programa també ha explicat que dins la temporada hi haurà un cas que marcarà en especial. “Arribarà una minisèrie de quatre capítols del cas de la Guàrdia Urbana de Barcelona. El que farem és ajuntar les informacions, fer un bon relat visual i narrativament de tot el que s’ha dit. Primer capítol, fets, què van descobrir els Mossos. Segon, la versió de la Rosa Peral. Tercer, el mateix relat des de la perspectiva de l’Albert, que és diferent. I al quart deixarem al públic fer de jurat veient el que s’ha dit al judici”.\nL’èxit d’aquesta docusèrie és evident. El maig passat va acabar la 2a temporada amb una mitjana de 481.000 espectadors, fet que representa un 18.8% de quota de pantalla. Uns números espectaculars tenint en compte la fragmentació actual de l’audiència. Per si fos poc, el seu èxit a la carta també és aclaparador. En total, des de l’inici d’emissió de la 1a temporada fins al 2 de maig, ha acumulat més de 3 milions de reproduccions a la carta.\nArticle següent‘Gokushufudou’: de yakuza a ‘amo de casa’


Entre el somni i la perplexitat (Antoni Vives)\nEntre el somni i la perplexitat\n5 min. 06/12/2015 18:33\nQui de nosaltres no ha caigut en la temptació de pensar que “tot això d’en Mas i la CUP està esdevenint un sainet”? Després de dos mesos sense Govern, després d’unes eleccions que van donar un veredicte claríssim des del punt de vista del resultat parlamentari, però que va quedar curt, per mil·límetres, des del punt de vista plebiscitari, el país està perplex. Altre cop ens movem entre el somni i la perplexitat. D’una banda, el somni, que aquest cop semblava que el teníem a tocar. Santa innocència catalana que ens fa viure més del desig que no pas de la realitat! De l’altra, la perplexitat, la malaltia nacional que ens acaba enfrontant als fantasmes del present, del passat i del futur, la perplexitat que tot ho atura perquè ni el guió deia un mot del que està passant, ni el que està passant semblava que fos possible en el guió.\nCatalunya no viu un sainet. Catalunya passa per un tràngol polític de conseqüències greus, del qual pot sortir molt afeblida o, com veurem, i al marge dels resultats immediats, molt enfortida. La nostra vida parlamentària, que de fet ha de ser vista com la base fonamental de la nostra vida política, es consumeix sota l’aparença d’un gran pes específic. La confusió regnant no permet veure fins a quin punt conceptes com poble i minoria han estat tergiversats o estirats fins a esdevenir veritables metonímies d’una realitat molt més complexa del que massa vegades ens expliquem. En política la part mai no explica el tot. Ni la justifica. La CUP representa una sensibilitat creixent al país, sobretot entre certes franges de la joventut, però està molt lluny de representar la voluntat majoritària del poble de Catalunya. Alguns dels seus dirigents ho saben i pensen que, més enllà de l’assemblearisme, haurien d’actuar en conseqüència. Certament Junts pel Sí tampoc no representa la voluntat de tot el poble de Catalunya, però sí que en representa la voluntat majoritària. La frontissa entre aquestes dues realitats és la que grinyola fins a encallar-se a les portes del Parlament.\nÉs amb aquest joc de matisos que calia jugar, que calia asseure’s a negociar. És amb aquest joc de matisos que calia comptar a l’hora de fer els guions de cadascuna de les formacions polítiques que es van presentar a les darreres eleccions del 27 de setembre. En el matís hi ha la política. En el pocs i bons dels uns, i en la ingenuïtat declarativa dels altres, no n’hi ha gens. Tot plegat ens ha portat al cul-de-sac actual. Com ha estat possible? Ni els uns són tan bons, ni els altres tan ingenus. Calia que, amb un punt de malícia i amb una mica més d’experiència, algunes persones, molt discretament, haguessin parat taula abans que es servís el sopar.\nEstem fent tard, i els qui més es freguen les mans per la situació de perplexitat total i absoluta del nostre país són els qui estan en contra de la llibertat nacional de Catalunya. Els ho estem servint en safata. La puresa porta aquestes coses. Voler imposar projectes des de la minoria, també. Com quan alguns volien guanyar la revolució abans de guanyar la guerra. Com quan, tantes vegades, l’eterna divisió dels catalans ha dut el país a les mans dels qui no s’estan per orgues i, units en l’ antes roja que rota, ens acaben tornant a la cleda de la història.\nEstem fent tard, però encara hi ha molt per fer i molt per dir. Tenim Junts pel Sí. Ja és hora que algú, des de dins de Junts pel Sí, exigeixi a les formacions del passat que conformaven la candidatura que facin una passa cap endavant en el sentit que marquen els temps. Les antigues formacions expliquen el present amb dificultats, i encara amb més dificultats el futur. L’onada d’il·lusió de Junts pel Sí no pot quedar en un moment efímer de la història política del nostre país. Junts pel Sí ha de ser alguna cosa més que la Solidaritat Catalana de començaments del segle XX. Només cal analitzar les propostes, els candidats, les confluències que es van produir per comprendre que en aquesta candidatura hi ha alguna cosa més que l’embrió d’una nova formació política. Junts pel Sí, ben estructurada, amb la mà de persones competents que la conformen, pot fer fer un salt cap endavant, aquest sí històric. Ho ha de fer dominant els temps, escoltant, escoltant, escoltant. Ho ha de fer combinant l’exigència amb la mesura de les forces pròpies i alienes.\nUna nova formació que representi la majoria del poble de Catalunya, legitimada per urnes i per noms. Intergeneracional, moderna i arrelada a la tradició. No cal buscar gaire. Ja la tenim. Aquesta és la força política que el país necessita per sortir del somni i de la perplexitat. Per guanyar el futur que ens pertany.


Comprar Bàrbara Forés Rosat 2020. Vi rosat | enterwine.com\nVi Rosat Bàrbara Forés Rosat 2020\nVi rosat ecològic de la Terra Alta. Cupatge de Garnatxa, Syrah i Carinyena.\nVarietats: Carinyena, Garnatxa, Sirà,\nCellers: Celler Bàrbara Forés\nBàrbara Forés El Quintà 2018\nCarme Ferrer Escoda i Manel Sanmartí, fundadors del Celler Bàrbara Forés, elaboren el vi jove Bàrbara Forés Rosat amb la màxima cura.\nAquest seductor vi rosat de la Terra Alta és un cupatge de Garnatxa, Syrah i Carinyena, procedents de diferents finques propietat de la família.\nDesprés de fer la verema en el moment òptim de maduració de cada varietat, la vinificació es va fer en petits tancs d'acer inoxidable. Després de macerar en fred durant 24 hores, el most es va sagnar. Tot seguit, Bàrbara Forés Rosat 2020 va fermentar en els dipòsits durant 20 dies amb control de temperatura.\nFresc i sec, aquest vi rosat ecològic de la Terra Alta alegrarà qualsevol trobada amb amics.\nEl vi Bàrbara Forés Rosat és de color maduixa, amb rivet violaci i espurnes robí. Aquest vi rosat ecològic és molt brillant i net en copa, amb llàgrimes tímidament acolorides.\nExplosió de fruita vermella ben madura: gerds, cireres, groselles i baies silvestres. En aquest cupatge de Garnatxa, Carinyena i Syrah també trobem notes de violetes, records herbacis i punts balsàmics.\nL'entrada en boca és fresca, amb un pas suculent, saborós i ampli. Té força cos i una acidesa refrescant. Aquest rosat jove de Bàrbara Forés és llarg i persistent, amb records afruitats i subtils notes herbàcies.\nUn vi amb personalitat pròpia, Bàrbara Forés Rosat 2020 és la combinació perfecta de fruita, frescor i sabor.\nBàrbara Forés Rosat 2019:\nBàrbara Forés Rosat 2018:\nBàrbara Forés Rosat 2017:\nBàrbara Forés Rosat 2016:\nBàrbara Forés Rosat 2015:\nGarnacha Tinta 64%, Syrah 23%, Cariñena 13%.\nAmanides complexes, Arrosos de carn, Aus, Bolets, Carns vermelles a la graella, Hamburguesa de vedella contundent, Pastes amb salsa de carn, Pastes amb salsa de peix, Peix blanc a la graella, Peix blau, Pollastre estofat, Risotto, Verdures\nAfruitat i fresc, Alegre i fresc, Lleuger, fàcil de beure, Sedós i intens\nAperitius, De tapes, Reunió de col·legues, Reunió familiar, Si tens un compromís, Sopar amb els amics\nLa gent de Bàrbara Forés ha fet bona feina amb aquest vi. Molt bo ben fresquet-\nOpinat per Arcadi Garcia (publicat a 9 juny de 2021)


Ajuntament de Badia del Vallès - Alumnes de La Jota visiten l'Ajuntament en el marc de la preparació del programa Badia Augmentada\nAlumnes de La Jota visiten l'Ajuntament en el marc de la preparació del programa Badia Augmentada\nAlumnes de 5è de l’escola La Jota van visitar ahir l’Ajuntament i es van entrevistar amb l’alcaldessa, Eva Menor, i el tinent d’alcaldessa de l’Àrea d’Acompanyament a les Persones i regidor d’Educació, Ivan Sanz.\nLa visita s’emmarcava en la preparació del projecte Badia Augmentada, un projecte d’estudi de dotze edificis del municipi per saber i donar a conèixer les tasques que s’hi desenvolupen o els serveis que s’hi ofereixen. El resultat final es materialitzarà en la col·locació de codis QR a l’entrada d’aquests equipaments municipals per fer que aquesta informació estigui disponible per a tota la població. Els continguts es preparen a través d’una primera recerca a Internet i la posterior anàlisi de les dades trobades. La informació es completa mitjançant un treball de camp que inclou visites als edificis (a més de l’Ajuntament, han visitat el Poliesportiu, el Mercat Municipal o la biblioteca) i entrevistes als responsables d’aquests equipaments.\nBadia Augmentada és un projecte que fomenta el treball cooperatiu i que es basa en la recerca i l’ús de les noves tecnologies.\nPodeu conèixer més Badia Augmentada amb el reportatge que el programa El Vallès educa, de Canal Terrassa, va dedicar al projecte (a partir del min. 17'14")


Els advocats de l'Estat rebutgen "qualsevol intent d'ingerència" en les seues funcions - À Punt\nEls advocats de l'Estat rebutgen "qualsevol intent d'ingerència" en les seues funcions\nEs preveu que les al·legacions a la sentència sobre la immunitat de Junqueras es presenten dilluns.\n29 de desembre 2019 - 17:35\nEls advocats de l'Estat han rebutjat "qualsevol intent d'ingerència o de pressió" i "especialment d'amenaça" en el cas d'Oriol Junqueras. Han subratllat que són "professionals del dret" que actuen "amb estricta subjecció a criteris tècnics i jurídics".\nEl comunicat l'ha emés el consell directiu de l'Associació d'Advocats de l'Estat per a denunciar les informacions "que tinguen per objectiu desvirtuar o condicionar l'exercici de les funcions" del cos.\nEs preveu que les al·legacions de l'Advocacia de l'Estat a la sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea sobre la immunitat del líder d'Esquerra Republicana, Oriol Junqueras, com a eurodiputat es presenten el dilluns 30 de desembre.


Identificat el possible origen de les males olors dels darrers dies a Esparreguera\nMedi Ambient, Salut Pública\tDijous, 27 d'agost de 2020\nDesprés de les queixes fetes arribar des de diferents punts del municipi, principalment des del barri de Mas d’en Gall, agents de la Policia Local van constatar que les males olors són compatibles amb les que desprèn una substància de caràcter orgànic feta servir com adob a camps de conreu situats a la zona de Can Golart\nAgents de la Policia Local van constatar ahir que l’origen de les males olors registrades aquesta setmana a Esparreguera podria ser una substància de caràcter orgànic, possiblement residus de depuradora, escampada sobre uns camps de conreu a la zona de Can Golart. Els agents s’hi van desplaçar a la zona després de rebre nombroses trucades des de diferents punts del municipi, moltes d’elles des del barri de Mas d’en Gall, que denunciaven una forta olor. Des de l’associació de veïns d’aquest barri també es va alertar al telèfon d’emergències 112, des d’on es va enviar el cos dels Agents Rurals per inspeccionar la zona. Segons informava ahir Ràdio Esparreguera, els agents rurals van interposar una denúncia al propietari dels terrenys propers a la carretera de Mas d’en Gall per incompliment de la norma en el tractament de llots de depuradora.\nLes queixes des de diferents indrets d’Esparreguera es van intensificar entre dimarts i dimecres d’aquesta setmana referint una forta olor de residu orgànic des de la nit del passat dilluns. Moltes de les queixes apuntaven a l’abocador de Can Mata, ubicat als Hostalets de Pierola, com a possible font de la fortor i és per això que des del departament de Territori de l’Ajuntament ahir es va consultar a l’abocador si eren coneixedors d’aquest increment de les males olors. Les fonts consultades van informar que a Can Mata no s’havia realitzat cap activitat fora de l’habitual i es desconeixia l’origen de les males olors denunciades. Altres queixes veïnals van apuntar a l’abonament dels camps de Can Golart com a possible font de la pudor, fet que ja havia estat denunciat anys enrere.\nDurant el dia d’ahir la Policia Local d’Esparreguera es va desplaçar a la zona assenyalada pels veïns i veïnes com a possible focus de la fortor i va constatar que s’havien llaurat uns camps fent servir una substància de caràcter orgànic, possiblement residus de depuradora, que desprèn olors compatibles amb la fetor referida per la població d’Esparreguera. Segons va informar ahir Ràdio Esparreguera, el cos dels Agents Rurals ha denunciat el propietari dels terrenys on s’han dipositat als darrers dies els residus que s’utilitzen com a fem per als conreus per incompliment de la norma en el tractament de llots de depuradora.\nLa denúncia dels agents rurals ha estat traslladada a l’Agència Catalana de Residus. La utilització de llots de depuradora com a fem per als conreus és legal, però s’han de seguir una sèrie d’instruccions en el seu tractament que els Agents Rurals han confirmat que no s’han contemplat en aquest cas, segons van informar ahir l’emissora municipal. Des del cos d'Agents Rurals també s'ha assegurat que els consta altres actuacions anteriors per incidents de les mateixes característiques a la mateixa zona.\nCamps llaurats amb adob orgànic a la zona de Can Golart


Avant: Va ser curt però intens\nA part dels normals canvis, l’increment de temes a tractar per seccions, el nou paper, la major participació dels CJC, l'eix va ser obrir la premsa a persones que no fossin necessàriament del partit, centrar-se en el treball de suport a EUiA i ICV, sense per això deixar d'elaborar autocrítica. Un òrgan que elaborés un discurs obert a la societat. Més cultura plural i internacionalisme.\nEn aquest temps vaig aprendre moltes coses i em vaig recolzar en un Consell de Redacció que avui semblaria impensable. Gràcies a tots per la seva ajuda, especialment a Alexia Guilera, responsable de la Redacció. Salut i vida.


Els centres CERCA, setena institució de recerca europea en captació de fons competitius de la UE amb 288 MEUR – Lo Campus diari\nEls centres CERCA, setena institució de recerca europea en captació de fons competitius de la UE amb 288 MEUR\n40 centres de recerca catalans se situen just per darrere de centres francesos, alemanys i britànics\nEls centres CERCA són la setena institució de recerca europea en captació de fons competitius Horitzó 2020 de la Unió Europea (UE), segons un comunicat de la Secretaria d’Universitats i Recerca. Els 40 centres de recerca catalans aplegats a CERC han captat un total de 288,7 MEUR de fons de recerca comunitaris, situant-se només per darrere dels francesos CNRS i CEA, els alemanys Max Plank Society i Fraunhofer-Gessellchaft , i les universitats britàniques de Cambridge i Oxford. Pel que fa a la recepció d’ajust de l’Europea Research Council (ERC), amb un total de 87, CERCA se situa en la sisena posició europea, precedida pel CNRS, la Max Plank Society i les universitats britàniques de Cambridge, Oxford i UCL.\nAquestes dades s’han donat a conèixer en la sisena conferència CERCA que s’ha celebrat al Born Centre de Cultura i Memòria, en què s’han mostrat els projectes i les activitats d’aquests centres i s’han analitzat estratègies per a la millora dels sistemes de recerca. El director general de Recerca, Joan Gómez Pallarès, ha destacat que Catalunya és “el referent científic i de recerca del sud d’Europa”. “La meitat dels centres CERCA són instituts universitaris, la pràctica de la totalitat estan físicament integrats en campus universitaris i també representen el col·lectiu més important dels centres d’excel·lència estatals Severo Ochoa i María de Maetzu”, ha explicat. Pallarès ha destacat el “treball conjunt de centres, universitats, hospitals i altres agents facilitadors de la recerca, com són les instal·lacions científiques singulars”. Pel que fa als reptes de futur per mantenir el model, el director general de Recerca ha remarcat la necessitat “d’una llei pròpia de la ciència per reconèixer i coordinar tots els agents científics de Catalunya i preservar-ne la flexibilitat i les característiques”. La quarantena de centres CERCA existents reben prop del 30% dels fons de recerca de Catalunya en el programa europeu per al finançament de recerca i la innovació, l’Horitzó 2020. A més, representen el 35% de la producció científica catalana en termes d’articles d’impacte. També capten més del 50% dels ajuts que rep Catalunya de l’ERC i estan implicats en el 40% de les tesis doctorals del país. El director de CERCA, Lluís Rovira, ha destacat el “marc de consens polític i col·laboració institucional” amb què s’han desplegat aquests centres, i ha anunciat el nomenament de la professora de la UPF Núria Sebastián com a ‘ombusperson’ de la institució.♦