Alpicat projecta un nou pavelló polivalent que s’ubicaria a la zona del Parc del Graó — Ajuntament d'Alpicat\nSou a: Inici / Notícies / Alpicat projecta un nou pavelló polivalent que s’ubicaria a la zona del Parc del Graó\nAlpicat projecta un nou pavelló polivalent que s’ubicaria a la zona del Parc del Graó\nL’alcalde ja ha sol·licitat als serveis tècnics de la Diputació de Lleida la redacció d’un avantprojecte.\nL’Ajuntament d’Alpicat està treballant en la construcció d’un nou pavelló polivalent d’Alpicat, motiu pel qual ja ha sol·licitat als serveis tècnics de la Diputació de Lleida la redacció d’un avantprojecte.\nLa construcció d’aquesta nova infraestructura respon a la creixent demanda existent al municipi, que ha vist incrementada exponencialment la participació dels seus habitants en la pràctica esportiva. En aquest sentit, cal remarcar que actualment a Alpicat es practiquen més de deu disciplines esportives i això provoca una saturació de l’actual pavelló municipal i de la resta d’infraestructures esportives de què es disposa.\nAquesta saturació fa que durant anys s’hagi hagut de recórrer a llogar pavellons d’altres municipis proper per encabir totes les activitats esportives. A més, hi ha un acord amb el Col·legi Terraferma per a l’ús del seu pavelló.\nTota aquesta situació va ser exposada per l’alcalde Joan Gilart al diputat d’Infraestructures de la Diputació de Lleida, Josep Ibarz. Gilart li va fer palesa la necessitat de gaudir d’un nou equipament i va demanar la col·laboració dels serveis tècnics de la Diputació per tal d’elaborar l’avantprojecte del nou pavelló. En paraules de Gilart, “la Diputació ha entès la necessitat del nostre municipi i s’ha compromès ajudar-nos en la redacció d’aquest nou projecte”.\nL’Ajuntament ja disposa d’una parcel·la on s’ubicaria aquesta nova infraestructura de 3.456 metres quadrats, situada a la zona del Parc del Graó, fet que complementarà encara més l’oferta lúdic-esportiva d’aquest complex. L’alcalde ha manifestat “aquest és un primer pas perquè Alpicat pugui disposar d’un pavelló polivalent que faci compatible l’esport amb altres activitats que es fan al poble”.


Ajuntament d'Arenys de Mar - Pressupostos 2008 i Pla de Mandat: èxit de participació en l'audiència pública\nPressupostos 2008 i Pla de Mandat: èxit de participació en l'audiència pública\nLa Sala de Plens de l'Ajuntament d'Arenys de Mar ha estat l'escenari, avui dimarts a les 7 de la tarda, de la presentació pública dels pressupostos municipals per al 2008 i del Pla de Mandat. Han estat moltes les persones que han decidit participar en aquesta audiència, en la qual també s'ha presentat el procés de participació ciutadana per a l'elaboració d'una part del pressupost d'inversions per a l'any que ve. Durant l'audiència han estat diferents els veïns que han fet les seves aportacions. Podeu enviar els vostres comentaris sobre el Pla de Mandat i sobre els pressupostos enviant un correu electrònic a\nLa primera part de la sessió ha estat dedicada a explicar quins són els objectius principals que el Govern municipal s'ha marcat com a prioritaris per dur a terme la gestió al consistori durant el mandat. L'alcalde, Ramon Vinyes, ha fet la presentació de l'acte i ha donat la paraula als tres caps d'àrea (Xavier Febrer, cap de l'àrea d'Administració general i participació; Joaquim Ponsarnau, cap de Territori, sostenibilitat i promoció de la vila, i Oriol Ferran, cap de Serveis a les Persones) perquè expliquessin, en línies generals, en què treballarà l'equip de Govern durant els pròxims tres anys i mig.\nPodeu consultar el document sencer del PAM en aquest document adjunt.\nMida: 132,27 kB\nLa segona part de l'exposició ha estat per presentar el Pla Participatiu dels Pressupostos 2008, un pla ja iniciat, ja que el 29 de novembre es va crear la comissió de seguiment, que al final del procés en farà una avaluació. Avui s'ha donat a conèixer que l'import que es destinarà a aquest Pla Participatiu és de 175.000 euros. Els mesos de gener i febrer serviran per fer la recollida de propostes, el mes de març els equips tècnics de l'Ajuntament hauran d'avaluar-les, pressupostar-les i fer-ne els informes corresponents i als mes d'abril serà quan es decidirà i s'acordarà a què es destinaran aquests diners. Com ha explicat el responsable de l'empresa que tutelarà el procés, Espai Públic -que es paga a través d'una subvenció de la Diputació de Barcelona- aquest procediment ha de servir per fer més transparent i permeable el pressupost municipal i perquè la ciutadania participi de forma activa en la construcció de nous models d'entesa entre els veïns i l'adminsitració.\nL'alcalde, Ramon Vinyes, que és responsable de la cartera d'Hisenda, ha estat l'encarregat de presentar la proposta dels pressupostos municipals per al 2008, que es duran a aprovació del ple a final del mes de desembre. El pressupost per al 2008 ascendeix a 14 milions d'euros, 800.000 més que en l'exercici de 2007.\nPodeu consultar els punts bàsics de la presentació d'avui en aquest document, on també podreu trobar la inversió detallada per al 2008\nMida: 63,31 kB\nPublicat el 4 de desembre de 2007


Autor: William Shakespeare. Direcció: Àngel Llàcer. Direcció musical: Manu Guix. Amb: Clara Altarriba, Llol Bertran, Oriol Burés, Enric Cambray, Jordi Coll, Bernat Cot, Àngel Llàcer, Albert Mora, Òscar Muñoz, Aida Osset, Victòria Pagès, Marc Pociello, Albert Triola, David Verdaguer.\nÀngel Llàcer i Marc Artigau podrien haver optat per fer una comèdia amb música, un musical de factura clàssica o una paròdia del gènere. Van optar per no descartar res per a la seva versió de 'Molt soroll per no res'. L'artefacte dramàtic resultant és una mica de tot i res en concret. Un poti-poti amb desigual grau d'encert escènic.\nEl vestuari és un viatge estètic per diverses dècades, des dels 'shorts' de la reina Powell al vestit de núvia de Audrey Hepburn a 'Funny face'; l'escenografia és un discret i va intent de glamurizar l'enorme escenari de la Sala Gran del TNC, i la il·luminació un elegant exercici d'estil del gènere signat per Albert Faura i David Bofarull. Sobre la música... millor minimitzar la menció crítica per no pertorbar el son etern de Cole Porter, Irwing Berlin i I. Herb Brown. L'atemptat –en forma i fons– comès contra 'Love for sale' és indescriptible.\nPublicat dilluns 19 octubre 2015


Quart mes consecutiu de baixada de l'atur al Maresme - maresme360 - Portal de notícies del Maresme\nInicioQuart mes consecutiu de baixada de l’atur al Maresme\nQuart mes consecutiu de baixada de l’atur al Maresme\n5 juliol, 2012 Redacció General 0\nLes dades de l’atur al Maresme han tornat a ser positives durant el mes de juny. Les xifres de persones desocupades s’han reduït en 977 persones i ja és el quart mes consecutiu que la taxa d’atur comarcal experimenta una reducció. Però no tot són dades positives: a quatre municipis maresmencs -Cabrils, Montgat, Premià de Mar, Sant Pol de Mar i Tiana- l’atur ha augmentat lleugerament i la taxa d’atur maresmenca es manté encara per sobre de les mitjanes de la província de Barcelona (+1%) i del conjunt de Catalunya (+0,6%), amb un 16,52%. Actualment el total de demandants de feina al Maresme és de 38.280.\nEl gruix d’aturats maresmences es concentra en el col·lectiu de 45 o més anys (17.693 persones); Segueix el comprès entre entre els 30 i 44 anys (14.913); el de 25 a 29 anys (3.322); el de 20-24 anys (1.768) i el de 16 a 19 anys (584). La disminució de l’atur s’ha donat en tots els grups d’edat i a tots els sectors, a excepció de l’agricultura on ha augmentat un 1,47%. El sector dels serveis és el que ha liderat la reducció de l’atur (-722 persones), seguit de la construcció (-123), la indústria (-88) i el col·lectiu sense ocupació anterior (SOA) que ha baixat en 54 inscrits.\nPer municipis, a Òrrius l’ocupació s’ha mantingut estable i la resta de poblacions -a excepció Cabrils, Montgat, Premià de Mar, Sant Pol de Mar i Tiana- ha experimentat baixades. Com era d’esperar, els descensos més destacats s’han produït en poblacions amb un pes important de l’activitat turística com Santa Susanna, Calella i Malgrat de Mar. Encara, però, hi ha dos municipis amb una taxa d’aturats superior al 20%: Mataró (21,25%) i Pineda de Mar (20,26%).\nEsquerra de Malgrat dóna suport a la renúncia de l’Auditori per ‘inviable’\nDijous amb petits canvis en el temps al Maresme


L'aeroport de Girona registra 69.000 passatgers al setembre\nEconomia La Selva Vilobí d'Onyar\nPassatgers de Ryanair baixant de l’avió carregats amb maletes. Foto: Aleix Freixas/ACN\nL’aeroport de Girona ha tancat el mes de setembre amb 69.028 passatgers, un 73,3% menys dels que hi havia el setembre del 2019, abans de la pandèmia. Malgrat tot, aquesta xifra suposa un increment del 702,4% respecte a l’any passat, en plena pandèmia i les restriccions de mobilitat internacional.\nLa majoria dels passatgers que han arribat a Vilobí aquest setembre provenien de vols comercials i de tots ells, 68.731 persones provenien de vols internacionals. L’operativa també ha remuntat respecte l’any passat amb 1.518 aterratges i enlairaments, un 28% més que el setembre de 2020 i un 24,8% menys en comparació amb l’últim setembre abans de la pandèmia.\nPel que fa a les aerolínies, Ryanair segueix aportant la majoria dels passatgers. Per contra, Transavia ha transportat 13.503 personess aquest setembre, mentre que el 2019 va tenir 16.716 usuaris.\n15 de September de 2021 Podcast notícies360 del dimecres 15/09/2021\nfolder_openTagged in: Aeroport de Girona, Aeroport de Girona-Costa Brava\nNoticia anterior Noticia anterior Lloret permetrà als joves substituir multes per treballs comunitaris\nNotícia següent Notícia següent El temps: divendres amb augment dels núvols i les temperatures


Pintura romànica Sant Pere de Rodes\nEl Monestir de Sant Pere de Rodes proposa aquesta visita-taller a l'alumnat d'educació primària i secundària en la que descobriran l’expressió artística a l'edat mitjana i experimentaran amb les tècniques pictòriques de l'època.\nL'activitat comença amb una visita al monestir, on es descobreix l'art romànic i l'alumnat s'endinsa en el món de l'art pictòric i les seves principals característiques, tant formals, com tècniques, així com del context històric que les van possibilitar.\nSeguidament es realitza un taller de tremp d'ou en la que els propis alumnes elaboren les pintures, experimentant amb pigments i aglutinants de l'època. Aquesta experimentació permet assimilar les nocions bàsiques d'aquesta tècnica pictòrica, així com entendre el treball de taller i el paper de l'artesà-artista medieval. Els alumnes acaben reproduint un dels frescos del monestir sobre un suport de fusta que es poden endur a casa.\nT. 972 194 238\nVisita a la Torre Blava – Espai Guinovart\nLa vida quotidiana al segle XIX\nL'enigma de Can Papiol


El nombre de pensionistes que viuran a Espanya d'aquí a 30 anys serà molt superior a l'actual. De fet, les projeccions apunten que l'any 2050 els pensionistes representaran una tercera part de la població total de país, el que pot suposar un seriós menyscapte per a les compte públiques.\nEl Banc d'Espanya considera que les ajudes per a retardar l'edat de jubilació són gairebé nul·les\nEls agents socials demanen que el dèficit del sistema de pensions es financi amb els PGE\nA més, aquest significatiu augment del nombre de pensions comporta de forma paral·lela l'augment mitjà de les pensions. Si en l'actualitat la pensió mitjana a Espanya és de 992 euros al mes., D'aquí a 30 anys serà de 1.954 euros mensuals. Les causes d'aquest augment cal buscar-les tant en els efectes de la inflació com en el fet que molts dels pensions que d'ara endavant es vagin incorporant a sistema ho faran amb el dret a percebre una pensió més elevada ja que la seva aportació a el sistema també ha estat més elevada gràcies a l'augment dels salaris en les últimes dècades.\nTot això provocarà, segons una informació publicada per Voz Populi, que la despesa en el pagament de les pensions serà molt superior a l'actual. De fet, avui dia l'administració pública destina un 10,9% del PIB a el pagament de les pensions, percentatge que, segons l'Autoritat Independent de Responsabilitat Fiscal (Airef), pujarà fins al 14,2% d'aquí a trenta anys.\nAixò tenint en compte que aquest percentatge es calcula en base a les previsions futures, que apunten que el PIB en aquest mateix període serà més del doble de l'actual, passant de 1,245 bilions d'euros a 3,168 bilions d'euros. Però la despesa en pensions passarà dels 130.000 milions d'euros anuals actuals a uns 450.000 milions d'euros.\nEl problema que es presenta per a les arques de l'Estat és que no està previst que els ingressos de la Seguretat Social augmentin en la mateixa proporció que ho farà la despesa en pensions. Això obligarà a sistema a endeutar-se, per la qual cosa haurà d'acudir a les ajuda de l'estat per complir les seves obligacions. Un deute que, segons les previsions, no deixarà d'augmentar any a any, passant d'un 8,8% el 2030, a un 27,8% en 2040 i un 56,3% el 2050, la qual cosa col·locarà a Espanya en una situació límit ja que les recomanacions de la UE aconsellen no superar un deute públic superior a l 60%.


Format a banda i banda de la riera del Rissec. A la riba dreta, un poblament compacte i fortificat a l'entorn del turó del castell, actualment enjardinat. A la riba esquerra, un poblament més dispers, centrat en el carrer de la Riera i en l'església de Sant Genís.\nL'any 1102 el castell de Monells, feu dels vescomtes de Bas, va esdevenir seu d'un mercat setmanal. L'any 1234 el rei Jaume I va disposar que la mitgera de Monells servís de patró per a la mesura de grans arreu del bisbat de Girona, fet que indica la importància i l'extensió territorial d'aquest mercat i explica l'esplendor del Monells medieval.\nCarrer porxat a Monells\nEl conjunt format per les seves places i carrers exemplifica l'evolució de l'arquitectura popular a través de diferents etapes històriques. Del temps del romànic, es conserven parts de les muralles i torres que encerclaven el poble i el castell. D'estil gòtic, la plaça de l'Oli, el carrer dels Arcs i alguns finestrals. Durant els segles XVII i XVIII s'aixecaren cases sobre els murs de la fortificació, es reordenaren els espais interiors i es formaren dues línies de carrers, el de Vilanova a llevant i el de la Riera en el marge esquerre del Rissec. A la façana de moltes d'aquestes cases avui hi podem veure dates referents a aquests anys.\nPlaça porticada amb forma de rectangle irregular. A la banda de migdia destaca l'antiga Casa de la Vila amb una finestra gòtica amb arcs trilobulats. A la banda N, recolzada en un dels arcs de la porxada, hi ha una reconstrucció de l'any 1818 de la mitgera de Monells.\nAltre carrer porxat


El Papa Benet XVI i el temporal | Contarelles\nEl Papa Benet XVI i el temporal\n4 abril 2010 – 12:07\nSembla que les darreres notícies sobre la pedofília i pederàstia dins l’església catòlica està creant un clima de molta tensió. He comentat en altres articles, que la brutor, la mentida, la corrupció li ha arribat el moment d’aflorar tota, ja que el canvi energètic en el món no accepta aquestes vibracions tan baixes.\nQue el Papa quan era Cardenal, ocultés un cas conegut de pederàstia i traslladés de lloc a un capellà que llavors fa continuar amb els seus abusos sexuals, ha sortit a la llum. S’espera que digui alguna cosa sobre aquesta situació. Malgrat hom que ha vist l’actuació de la Cúria en altres moments, no veu ni creu que tingui la valentia d’encarar-la. El silenci moltes vegades ha estat una costant.\nLes víctimes d’abusos sexuals, tant a Irlanda com a Alemanya, demanen que es formin els “Tribunals de la Veritat” per jutjar els casos , a més unes indemnitzacions per valor de cent trenta i set milions de dòlars i una trobada amb el Papa quan visiti el Regne Unit.\nÉs de justícia que tot s’aclareixi i que d’una vegada per totes deixin d’ocultar uns delictes.


El projecte “Posa el Maresme al plat” arriba a Cabrils | Consell Comarcal del Maresme\nInici Economia i Treball El projecte “Posa el Maresme al plat” arriba a Cabrils\nEl projecte “Posa el Maresme al plat” arriba a Cabrils\nDissabte, 1 de novembre, dins la Fira de Tardor\nCinc artesans alimentaris del Maresme que participen en el projecte Productes de la terra – artesania alimentària que impulsa el Consell Comarcal del Maresme participaran a la\nque se celebra a Cabrils del dissabte 1 de novembre. L’objectiu d’aquest projecte, que té el suport de la Diputació de Barcelona és donar a conèixer i ajudar a la comercialització dels productes alimentaris de qualitat que es fan a la comarca del Maresme.\nEls visitants de la Fira de Tardor de Cabrils, organitzada per l´Ajuntament, podran veure agrupats sota una mateixa denominació promocional diferents productors de la comarca que treballen en l´àmbit de l´artesania alimentària produint productes arrelats al territori i de qualitat. Productes de la terra – Maresme és la denominació sota la qual s’identifiquen els productors locals i Posa el Maresme al plat!, la crida que es fa al públic per acostar-se a conèixer la riquesa i qualitat del productes alimentaris de la comarca. Aquesta és la segona fira en la qual es participa. La primera experiència es va dur a terme a Calella. A la promoció que es farà a Cabrils hi pariticiparan 5 artesans: la Fleca Can Puig (Arenys de Munt), Neules Casa Graupera (Mataró), Horta Llorenç (Sant Andreu de Llavaneres), Forn Can Ricastell (Tordera) i Xarcuteria Boher (Vilassar de Mar). La voluntat del Consell Comarcal del Maresme és continuar incentivant la participació dels productors i artesans alimentaris de la comarca a les nombroses fires comercials i gastronòmiques que es realitzen als diferents municipis del Maresme. Aquesta iniciativa s’emmarca en el projecte activat pel Consell Comarcal, amb el suport de la Diputació de Barcelona, a principis d’aquest any per potenciar el Maresme com a territori amb tradició i atractiu alimentari de qualitat. En una primera fase es va realitzar un cens de productors i artesans del qual en formen part un centenar de productors-artesans que porten a terme la seva activitat a la comarca. Actualment s´està treballant en l´edició un catàleg per donar a conèixer a la ciutadania quins productes artesans de qualitat es fan al Maresme i on es poden adquirir.\nArticle anteriorConveni per fomentar la integració laboral de pesones amb discapacitat\nArticle següentEl Maresme en alerta meteorològica


Com si fos una derrota - Diari de Girona\nGirona 1 1 Mirandés\nCom si fos una derrota\nEl Girona deixa escapar a sis minuts del final, en l'única ocasió del Mirandés, un triomf que tenia encarrilat\njordi roura girona 23.09.2016 | 07:55\nQue l'empat d'ahir del Girona contra el Mirandés té gust de derrota ho va admetre, fins i tot, el mateix Pablo Machín repetint a la sala de premsa, diverses vegades, que el «fotia» haver «perdut» d'aquesta manera. I no, els gironins no havien caigut, havien sumat un empat. Pobre, això sí, deixant escapar dos punts que gairebé eren al sac a sis minuts del final perquè una vegada més, contra un rival que amb prou feines va proposar res, tampoc es va saber mantenir la porteria a zero. El golàs de Borja García a l'inici de la segona part havia posat el duel en safata per un Girona que va perdonar el segon, sobretot, en una jugada en què Longo, a porta buida, va enviar la pilota a la Universitat. No havia sigut un vespre gens brillant però d'això ningú se n'hauria recordat si els tres punts s'haguessin quedat a Montilivi. El que importava ahir era guanyar. I un gol d'Aurtenetxe a sis minuts del final ho va impedir, en l'única acció de perill dels visitants, després de la poca contundència defensiva del Girona en una jugada que neix en un córner i que permet al central visitant trobar una autopista per afusellar Bounou.\nUn altre «típic» partit de Segona, perquè ens entenguem. O sigui, comptades ocasions, pilotades amunt i avall, i ben poc criteri a l'hora de jugar la pilota. Per molt que el tècnic del Girona va veure un joc «extraordinari» del seu equip. Aquesta va ser la tònica de la primera part, i això que la cosa havia començat d'allò més animada, amb Portu com a gran protagonista. Venint de les decepcions contra l'Almeria i el Mallorca, ?Machín va donar la consigna de sortir a mossegar el Mirandés des del primer minut, i això es va traduir en un posada en escena ambiciosa. Seria el dia d'oblidar el futbol soporífer de les últimes jornades Durant el primer quart d'hora ho va semblar, aquesta és la veritat. Secundat per Cifuentes i Coris des de les bandes, Portu va liderar diverses aproximacions a l'àrea rival, això sí, acabades sempre de la pitjor manera i, per tant, generant escàs perill real. Quan no era un remat tou, era un xut a fora de Borja (min. 8), o un jugador del Girona com Alcalá embolicant-se amb la pilota dins l'àrea petita després d'un córner de tiralínies.\nAquesta rauxa va durar el primer quart. Del Mirandés, fins aleshores, ben poca cosa se'n sabia. Bounou era un espectador més i únicament va ser significativa la seva aturada a un xut amb intenció, amb rosca, de Pedro, que va atrapar sense dificultats. Amb el pas dels minuts no és que els visitants milloressin, el problema va ser que el Girona va anar perdent gas. El partit es va convertir en un combat de pilotades. Als visitants, que a la mitja hora ja havien canviat Eguaras, amb una groga, per Rúper, estaven segurs en defensa, sobretot amb uns hiperactius Kijera i Aurtenetxe, i ja els anava bé. Els locals, en canvi, es van embolicar en una teranyina i ja no en van saber sortir, més enllà d'un xut de falta de Cristian Herrera que va sortir fora, fregant el pal, al minut 26.\nOcasions, allò que es diu ocasions, per tant, no n'hi va haver. El Girona se'n va anar als vestidors amb el pobre consol d'haver proposat més que el seu rival, d'haver tingut la pilota i d'haver protagonitzat «aproximacions», com li agrada dir a Machín, unes aproximacions que no havien portat enlloc i que mantenien el porter del Mirandés, Sergio Pérez, gairebé tan poc suat com Bounou.\nCristian Herrera, per si algú no se n'havia adonat, va demostrar que era al camp just començar la segona part amb un retall dins la petita i un tímid xut a porta. Com a mínim, ho havia provat. El Girona, un altre cop amb Portu estirant del carro, buscava un inici elèctric com el de la primera meitat. Sandaza les lluitava totes, però seguia sense fortuna. Una mica com li passava a Coris per l'esquerra. Molta lluita, amb escassa recompensa.\nFins que va aparèixer Borja García. Era el minut 53 de la segona part, Coris protagonitzava una jugada per l'esquerra, va centrar-se una mica, va veure el madrileny sol a la frontal, i li va enviar la pilota perquè amb un espectacular toc l'enviés a l'escaire de la porteria del Mirandés. Un golàs que obria el camí de la victòria, al cap i a la fi, el que més importava ahir, i de passada podia revertir el poc espectacle que hi havia sobre la gespa. L'1-0 va donar ales al Girona i va estabornir el Mirandés. Amb mitja hora de joc per davant, Carlos Terrazas ja tenia tots els canvis esgotats, després de donar entrada a Guarrotxena i Álvaro Bustos.\nEls locals necessitaven el segon per no patir. Mentretant, el tècnic va optar per reforçar el mig del camp donant entrada a Eloi i canviant Longo per Sandaza. L'italià va perdonar el 2-0 enviant als núvols, a porta buida, una precisa centrada per la dreta de Cifu. El Girona, que no havia brillat però tampoc havia patit, era a escassos minuts del botí. Fins que la va vessar. A la sortida d'un córner la defensa va rebutjar el perill amb tant poca contundència que Rúper va recuperar la pilota i la va cedir a Aurtenetxe, que va trobar espai pel mig dels centrals per afusellar Bounou a mitja sortida desesperada. Silenci i impotència a Montilivi. El Girona segueix sense sortir-se'n en aquest inici de lliga i ja acumula quatre partits sense guanyar.\nMachín «Em fot perdre punts així» . Girona FC\nTerrazas: «Veient com ha anat tot, el punt és molt bo» . Girona FC\nlímit 72 hores . Girona FC


Pep Ors – Apocalíptics i integrats – Grup de Defensa del Ter\n7 de desembre de 2018 26 de maig de 2009 per Grup de Defensa del Ter\nMolts dels que érem joves als anys setanta vam viure una etapa social i cultural que menyspreava el consum, que desprestigiava el luxe, i que defugia la massificació? tant de caire cultural com material. Més tard però, el corrent ideològic ens va arrossegar cap a d’altres direccions i hem viscut durant unes dècades desconcertats pel fet que hem vist com les veus m?s prestigioses de tots els àmbits beneïen el consum com l’autèntic motor modernitzador d’una societat que ha aconseguit unes cotes de llibertat, d’estabilitat i de desenvolupament mai vistes. Durant aquests anys, el discurs acadèmic ha mantingut que el creixement i el dinamisme són els pilars que aguanten les aspiracions de tot poble i que en el nostre cas, a més, venint d’on veníem, era el mètode més adequat per desprendre’s de tot tipus de tics i perills del passat, com si només amb velocitat poguéssim fugir de les tendències involucionistes. D’aquí que el mercat fos el que havia de marcar la pauta per sobre de tota ideologia.\nEl mercat entronitzat doncs necessitava de consumidors que no tinguessin recels a l’hora d’adquirir productes necessaris barrejats amb altres de superflus, perquè amb la seva actitud dinàmica i positiva cooperava en la creació de llocs de treball i riquesa pel conjunt de la societat. El mercat permetia igualment corrents alternatives: es podia consumir productes verds, productes globals, de consum just, saludables, d’art i assaig i d?alta tecnologia; per? s?havia de consumir en definitiva, perquè de la suma de tots els moviments de compra i venda, la societat en treia el profit suficient per abastir les necessitats bàsiques i la deixava equilibrada i cohesionada. Tots els països, també els que havíem admirat des de sempre, eren mesurats en xifres de benestar i de creixement, i semblava que no hi havia altre opció que competir en aquests rànquings per arribar a la seva qualitat. Se’ns contraposava una societat dinàmica a una d’anímica; i tot això passava per haver d’acceptar, entre d’altres coses, que el luxe dels altres portava incorporat llocs de treball i que per tant havíem d’estar contents d’oferir espais agraris a instal·lacions per alts executius i milionaris, doncs a expenses seves podíem recollir les engrunes que els queien de la falda. El sentit comú i les nostres antigues conviccions grinyolaven, tot i el corrent de pensament que seguia marcant el pas i ens integrava en la seva visió panoràmica. I tota forma de creixement era ambicionada, mentre que la contenció, el control i l’estalvi eren rebutjats per obsolets, però també per insolidaris i egoistes.\nFinalment però, a Catalunya està prenent forma un moviment importat de França que advoca pel decreixement, que apel·la al sentit comú quan manté que el creixement és inviable en un planeta limitat, amb recursos limitats i actualment amb senyals d’esgotament. Constata que nosaltres els països desenvolupats no podem ni èticament, ni militarment, impedir que els països en vies de desenvolupament tinguin com a objectiu unes quotes de consum com les nostres, cosa que en països superpoblats no farà més que agreujar exponencialment l’escassetat. Aquesta diagnosi recomana que els països desenvolupats tornem a unes quotes de consum dels anys 70 si volem invertir la tendència cap a la conflictivitat d’interessos pels recursos, o cap el col·lapse.\nDe l’anàlisi que en fa aquest moviment es desprèn que durant aquests anys hem viscut per sobre de les nostres possibilitats, i que aquesta cultura de consum desenfrenat ha estat com una bombolla mantinguda artificialment que s’ha de desinflar o esclatarà amb tota la seva virulència. Després de viure en la perplexitat, és bo tornar a sentir volar altra vegada els antics valors, i constatar que no només no està desfasat, sinó que és més necessari que mai recuperar l’antic menyspreu al consum, al luxe, i a la massificació. Després d’aquest llarg parèntesi, tornem on estàvem: o entre els apocalíptics o entre els integrats en la cultura de masses.


La CUP presentarà al proper Ple Municipal dues mocions pel dret a l'habitatge\nEl proper 23 de gener, la CUP presentarà al Ple Municipal de Santa Coloma de Farners (La Selva), dues mocions pel desenvolupament d’un reglament per incentivar el lloguer dels pisos desocupats i per declarar Santa Coloma, ciutat lliure de desnonaments.\nPer una banda, la formació presentarà una moció per tal de regular el lloguer dels habitatges buits, la majoria dels quals són propietat d'entitats bancàries, i així donar-los-hi una funció social i contribuir al dret a l'habitatge.\nLa moció insta a l'Ajuntament, en primer lloc a elaborar un reglament que determini quan un habitatge es considera desocupat permanentment i en segon lloc, proposa aplicar un increment del 50% en l'impost de l'IBI als habitatges desocupats de caràcter permanent. La Candidatura ha explicat que “aquesta mesura incentivaria el lloguer dels habitatges buits i es contribuiria a la funció social de l'habitatge, que és el de llar per les persones”. També han afegit que “actualment aquests pisos són majoritàriament propietat dels bancs i aquest estoc s'ha de posar en lloguer i en cas que no es faci, se'ls hi ha d'aplicar un recàrrec”.\nPer altra banda, la CUP demanarà a l'Ajuntament que declari Santa Coloma, ciutat lliure de desnonaments i conseqüentment, apliqui un seguit de mesures per tal que s'evitin els desnonaments per raons econòmiques.\nLa moció demana que s'exigeixi a l'Estat que aprovi una modificació de la regulació hipotecària que inclogui, amb efectes retroactius, la figura de la dació en pagament. També insta al Govern a aprovar una moratòria o a implantar les mesures necessàries per a paralitzar els desnonaments de les famílies en situació d'insolvència sobrevinguda i involuntària. Una altra de les mesures que proposa la formació és la creació a nivell local d'un òrgan de mediació entre les famílies amenaçades i l'entitat bancària, per tal de poder evitar desnonaments.


Diego Roveroni: “Els infants són els millors investigadors d’art que podeu trobar”\nArtista de videoart\n3 min. Palma 09/09/2017 23:46\n260x366 ‘Huellas en la arena’, un dels espectacles de Ciclop de Didi Rodan. / C.I.N.E. ‘Huellas en la arena’, un dels espectacles de Ciclop de Didi Rodan. / C.I.N.E.\nDiego Roveroni participarà en el Ciclop Festival de Teatre Visual de Sineu amb l’espectacle VideoDanceShow i prèviament, durant la setmana, reunirà infants en un taller amb projeccions interactives. Com si es tractàs d’un videojoc, Roveroni promou la creativitat i els indueix cap a una visió de la dansa i la natura per ballar i moure’s com una gran aventura col·lectiva.\nCom es treballa amb els infants?\nFaig art amb infants i produesc amb ells actuacions interactives, dibuixos animats, obres de teatre, coreografies. Totes les meves capacitats i eines són al servei de les seves fantasies, intuïcions, desitjos; triam junts temes, continguts, mètodes i ritmes de treball del procés d’art que realitzam. Per mi, els infants són els millors investigadors d’art que podeu trobar, perquè no hi ha cap diferència entre la curiositat i la diversió i la creació d’experiències noves i noves coses; practiquen dia a dia, tant com poden, disciplines d’art.\nBallar al supermercat, crear escenes de teatre i noves relacions entre elles, pintar i dibuixar, comprendre la resistència dels materials i l’arquitectura jugant amb legos. La capacitat de fer esforços (art al 99% de sudoració i 1% de pensament), la creativitat o la capacitat de transcendir idees, regles, patrons tradicionals, relacions i crear idees, formes, mètodes, interpretacions significatives. Els nins i nines no tenen por de cometre errors i ho mantenen com una oportunitat de descobrir coses noves.\nQuè preteneu amb aquest taller?\nBallar amb els infants amb les qualitats de moviment que els agrada, explorant totes les possibilitats de representació de la realitat. També crearem pintures i videoconferències noves per a l’espectacle final, que representarem el divendres 15 de setembre a les 18 hores.\nQuin contacte teniu amb l’illa?\nNo conec Mallorca. Venir a treballar amb els infants i famílies serà la millor manera de descobrir l’esperit de l’illa. Vaig conèixer els responsables del C.IN.E en una reunió internacional de treballadors de teatre i va ser una bella sorpresa trobar un grup valent d’artistes que continuen fent la cultura amb tant entusiasme i intel·ligència, sense renunciar a un càlid contacte humà amb els artistes i el públic.\nQuè se cerca amb un espectacle de videodansa?\nL’espectacle serà una excusa perquè els infants convidin els seus pares i el món adult a ballar i jugar amb ells en un joc que està completament inventat. VideoDanceShow és una investigació oberta sobre les connexions entre la dansa espontània, improvisacions i experiments de moviment d’infants i dansa contemporània.\nEls infants només presten atenció als missatges audiovisuals?\nÉs tot el contrari. Els infants van creant tot aquest videojoc per ajudar els adults a creure en les seves fantasies i poder jugar amb ells. Generalment, quan juguen junts o juguen sols, no necessiten imatges per imaginar que una taula és un vaixell o el jardí és una selva. Crec que el que més interessa als infants és sempre la possibilitat d’una relació per descobrir quelcom nou quan no és possible en la vida real, perquè no hi ha altres infants ni adults propers o no tenen temps, o perquè no hi ha espais per a ells o tot el que pugui ser interessant està prohibit: no juguis amb el fang, no t’arrebossis, no cuinis, etc., i així successivament.\nEl taller és apte per a infants de 5 a 11 anys, amb o sense necessitats especials; per sota de 5 anys, hi poden participar amb l’ajut dels pares. Es farà entre l’11 i el 14 de setembre de 17 h a 19 h, i la mostra final és el 15 a les 18 h a C.IN.E.


Ferienhaus Klocker Ried im Zillertal Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nFerienhaus KlockerApartamentDorfstraße 31, Ried im Zillertal, Ried im Zillertal, Àustria, 6273 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en 20 comentarisFerienhaus KlockerVeure més fotosVeure més fotosVeure més fotos9,7 Excepcional valoració dels hostesVeure tots els comentaris"Where do I start...... I'm not one to write reviews but feel..."SteveUnited KingdomBanyVeure més fotosExcel·lent ubicació 9,4Veure el mapaVeure totes les 24 fotos9,4UbicacióParticularitats que li encantaranTransport públic a 1,1 kmbalcó/terrassa\nOpcions d'habitacióVeure les fotosTwo-Bedroom Apartment Verena75 m2plat de dutxa2 llits extragrans i 2 sofà...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosTwo-Bedroom Apartment Johanna75 m2plat de dutxa2 llits extragrans i 2 sofà...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Ried im Zillertal, Ferienhaus Klocker és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Ferienhaus Klocker és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, caixer automàtic a l'espai. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, insonorització, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de esquí, parc infantil. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Ferienhaus Klocker és una selecció idònia per a la vostra estada a Ried im Zillertal.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


DIARI DE MIQUEL ICETA: Hoy puede ser un gran día\nAvui, poca lletra: la decisió està en mans dels ciutadans i les ciutadanes de Catalunya. Podreu seguir els avenços de participació i l’escrutini a la pàgina web de la Generalitat. Carles Castro es mulla avui a La Vanguardia dibuixant possibles escenaris de resultats. Pels que encara vulguin trobar arguments recomano set textos apareguts aquests darrers dies. A començar pel Missatge Institucional del President de la Generalitat. Convé llegir amb la mateixa passió amb la que sembla escrit, l’article de l’expresident Pujol publicat a l’AVUI. No us podeu perdre els arguments sobre finançament recollits en l’article de Núria Bosch i Maite Vilalta publicat a l’AVUI. Podeu trobar les meves raons en la crida a votar que em publica en el seu darrer número el setmanari “Tribuna del Baix Llobregat”. És imprescindible llegir l’article del Comte de Sert publicat ahir mateix a El Periódico de Catalunya (aquí el trobareu en versió castellana). I trobo insuperable els motius esgrimits per J.B.Culla utilitzant el simple mecanisme de recollir cites “memorables” dels que porten dos anys oposant-se a l’aprovació de l’Estatut. Per acabar, el magnífic regal en forma d’article de l’escriptor Manuel Rivas publicat ahir mateix a El País.\nRes més. O potser sí. Recordar, com ho feia Pepe Montilla en el darrer acte de campanya del PSC, una de les millors cançons de Joan Manuel Serrat: “Hoy puede ser un gran día”.\nZW núm. 44 Recomanació d’enllaços al servei de la reflexió i l’acció política i social realitzada pel meu amic Antoni Gutiérrez-Rubí.\nIRI Europe (The Initiative & Referendum Institute Europe) va ser fundat l’any 2001 i és una institució independent basada en el treball d’un equip plural d’experts. L'IRI vol desenvolupar i impulsar la democràcia directe a través dels referèndums entre els polítics, els mitjans, les ONGs, els acadèmics i els ciutadans, a través de tota Europa. Dedicada a promoure la investigació i oferir serveis diversos, IRI Europe fa difusió i publica cada any un informe de disseny i qualificació que avalua les institucions de democràcia directa a Europa. Bases de dades amb els resultats dels vots I&R, programes de formació i notícies són alguns dels serveis que tenen.\nA la seva pàgina ofereixen també la possibilitat d’adquirir la guia Guidebook to Direct Democracy una eina pedagògica i informativa per donar suport a tots aquells que estiguin implicats en processos de democratització a Europa i arreu del món.\nPer acabar i vinculat a la bloguesfera, aquests dies es parla de la situació d’Internet en el món, a partir del cas del periodista cubà que demanda lliure accés a Internet per als cubans. El periodista està en vaga de fam des del 31 de gener i, davant d’aquesta situació, moltes organitzacions, entre elles Reporteros sin Fronteras, han demanat al govern cubà que escolti la seva petició o que pugui rebre visites de representants d’altres països. La situació de Cuba se suma a la censura i restriccions de l’ús d’Internet que hi ha a altres països com la Xina, Corea del Nord, Vietnam o els Emirats Àrabs Units. La Xina és potser el país que té el sistema de censura més sofisticat del món a Internet. El govern ha fet grans inversions en crear el que ja es coneix, fent un joc de paraules, com "La Gran Muralla (Firewall) Tallafocs de Xina". L’any 2005 RSF va desplegar una gran pancarta amb els que considerava els quinze països “enemics d’Internet”. Un mapamundi on s’assenyalaven: Aràbia Saudita, Bielorrússia, Birmània, Xina, Corea del Nord, Cuba, Iran, Líbia, Maldives, Nepal, Uzbequistan, Síria, Turkmenistan, Tunísia i Vietnam.\nenviat per Miquel enllaç permanent 1:43 PM


Amazon tindrà un nou centre logístic a Rubí i contractarà 300 treballadors\nSegons ha pogut saber TV3, farà entregues ràpides a tota la zona del Vallès en el que serà el seu vuitè centre a Catalunya\nIván Gutiérrez 09/01/2020 - 21.46 Actualitzat 11/01/2020 - 00.24\nNova inversió d'Amazon a Catalunya. La companyia nord-americana augmenta la seva capil·laritat al territori i s'instal·larà a partir del mes de setembre en un nou centre logístic a Rubí.\nSegons ha pogut saber TV3, ho farà en una parcel·la d'uns 25.000 m2, on s'està construint un centre de 10.000 metres quadrats, molt semblant al que ja té la companyia a la Zona Franca.\nLa nau de Rubí on s'instal·larà Amazon es dedicarà íntegrament als enviaments ràpids\nL'objectiu d'aquest nou centre és entregar més ràpidament els paquets a les rodalies de Barcelona, en la tipologia de paquets "Prime Now", els que es lliuren en menys de dues hores.\nAra mateix, això és possible a moltes parts de Barcelona, però no a la zona del Vallès. I és que el centre de Martorelles, també propietat de Segro, només té 8.000 metres quadrats destinats a aquests enviaments ràpids.\nEn canvi, aquest nou centre de Rubí s'ocuparà íntegrament a aquesta activitat, igual que fa el de la Zona Franca.\nAny de molta activitat al sector logístic\nEl mercat logístic a Catalunya va tancar 2019 amb un alt nivell de contractació (594.172), segons dades de la consultora Savills Aguirre Newman. És un 10,7% menys a causa de la falta d'espai logístic per l'alta demanda.\nDe fet, això està provocant que molts fons estiguin comprant sol logístic i construint naus a risc, és a dir, sense cap arrendatari. Segons el responsable de logística d'Immobiliària Forcadell, Gerard Plana, això demostra "la confiança total en la bona salut del sector".\nTot i que aquesta confiança també comporta riscos, que de moment, assumeixen els fons d'inversió amb la seva butxaca ja que no és com a la crisi del 2007 quan el finançament bancari va jugar un paper clau.\nAlgunes de les operacions més destacades de l'any han estat les de de Decathlon i Lidl a la Zona d'Activitats Logístiques (ZAL) de la Zona Franca, avançades per TV3, o també la contractació de 25.000 metres quadrats per part d'Alliance Healthcare a Viladecans.\nPaquets d'Amazon en el centre logístic que el gegant del comerç electrònic té al Prat\nMenys treballadors que a una indústria\nL'auge de la logística també provoca un debat sobre el seu impacte i valor afegit. I és que on abans hi havia indústries, ara hi ha magatzems i centres logístics, que generen molts menys llocs de feina.\nUn fet que assumeix el president de PIMEC Logística, Ignasi Sayol:\n"Hi ha llocs de feina que es creen però no es veuen, i que tenen molt valor afegit i qualificació"\nLlocs de feina, en tot cas, que també ajuden a revitalitzar polígons infrautilitzats.\nHa mort Ruth Bader Ginsburg, jutge del Suprem dels EUA i icona del feminisme\nAmazon instal·larà a Rubí un nou centre logístic, el vuitè a Catalunya


Automàtica abrasius reciclatge raig de sorra estand - tir voladures màquina - productes - Qingdao Puhua Heavy Industrial grup\nRaspador tipus sorra voladures boothQingdao que puhua proporciona indústria d'alta qualitat, cinta de equipmentScraper explosió fiable habitació té l'avantatge d'alta eficiència i estalvi energètic, proporció de fracàs de baix.\nEstand tipus sorra voladures raspador\nTransportador de raspador té l'avantatge d'alta eficiència i estalvi energètic, proporció de fracàs de baix. En comparació amb transportador de cargol de reciclatge mecànic, pot reduir la profunditat del pou i reduir el cost de l'enginyeria civil. En comparació amb tipus aspiració d'aire pot estalviar un munt d'energia, reduir el cost de la maquinària.\nL'equip adopta recíproc sistemes de distribució de tipus raspador, conjunt de 3 camí raspador solc per evitar el camí de carro. Rebot cilindre partit recíproc biela com el poder, constantment cinta abrasiva per cargolar la cinta a la cua de la voladura de cambra.\nLa part superior de la cinta transportadora raspador és la graella d'acer, evitar les grans parts a la ranura de raspador. I l'efecte visual és bo, fàcil de treure, fàcil manteniment.\nEl dispositiu de cinta craper establir el dispositiu de detecció, detecció de pneumàtica pot provar condicions de treball de raspador. Una vegada cilindres danyats o línia d'aire comprimit culpa, de sobte reduir pressió d'aire comprimit i altre mal funcionament, pot resposta senyal al PLC en el temps, també alarma per recordar l'operador, assegurar equips funcionament segur.\nTransportador de cargol reciclatge\nRaspador de reciclatge\nRequisit de pou\nPou petit forma part\nPou poc o cap pou\nCap pou o pou petit\nRaspador i peces mecàniques\nBresca planta peces\nHot Tags: Automàtica abrasiu reciclatge raig de sorra Booth, un tret voladures màquina


Falla Don Bosco: 2006\nEl càrrec de president el va exercir Luis Bernat Rubert, fundador de la falla, però que mai havia tingut l’oportunitat de ser president, qui també va tindre l’oportunitat de gaudir aquest exercici junt a la seua filla com a fallera major de la falla. Va ser un any molt nombrós quant a falleres, tant de majors com d’infantils.\nRecords de Sandra Bernat Girona\nFallera Major: Sandra Bernat Girona\nFa dos dies estava ací escrivint sobre l'any 90 i ara ja toca el 2006... Com passa el temps, veritat? Solem dir que massa de pressa encara que si ho penses bé, és un plaer adonar-te que formes part d'una història... i amb això no vull dir que tens la teua foto penjada en una paret sinó que has tingut l'oportunitat de compartir milions de moments amb gent que vols...\nDel 2006 tinc un muntó de bons records, van ser molts els moments de rialles, emocions i complicitat els que vaig tindre la sort de viure amb Paloma, Monica, Xenia, Rocio, Elena, Laura, Sara, Felin i, per descomptat, amb Sara, fallera major infantil... encara puc recordar-la desfilar acompanyada de tota la seua cort i encara hui, que ja és més alta que jo, em sent orgullosa al veure-la desfilar convertida en una preciosa dona fallera...\nIgual que entonces la paraula que em ve a la ment quan pense en tots ells és gràcies. Gràcies a tots per haver triat eixe any, per l'esforç, per la il·lusió, per haver fet que cada moment fóra especial, que l'exercici fóra, en resum, meravellós...\nLema: Un poble d’espectacle\nA totes vosaltres... dolçes, templaes, gracioses, FALLERES!!! Gracies per deixar-me acompanyar-vos, per tots i cadascun dels moments que hem compartit, per totes les mirades, els somriures, les rises que quasi t'ofeguen, per haver estat ahí en tot moment... per deixar-me estar sempre al mig!!, encara m'enric quan ho recorde... i, sobre tot, gracies per tot allò que no es veu però que sents que està ahí...\nGràcies a tots els que vareu fer possible que nosaltres disfrutarem tant d'aquell any... Gracies Mariló, Pili, Mª Carmen, Mireia, Mª Carmen, Cayetana, Ximo, José Juan, José, Javi, Enrique... Gràcies comissió!!!!! per fer-nos sentir protagonistes, per esforçar-vos tant per nosaltres, per acompanyar-nos, per ficar paperet, per plantar falla, per tirar traques, per disfressar-vos, per fer els bunyols, per encarregar-vos de la cuina, del casal, per ser delegats, encarregats, tresorers... en definitiva, per fer possible i gran la nostra falla!\nSobre tot, no vull perdre l'oportunitat de donar les GRÀCIES, en majúscula, als que considere principals responsables de tot, els meus pares... no crec ser capaç de donar les gràcies tant com mereixen perquè sens dubte, com duent fent tota la meua vida, van ser ells amb el seu suport, esforç, il·lusió i dedicació el principal motor d'un any espectacular...\nMare! Necessite moltes més línies per a escriure tot el que val la pena del 2006, hi ha tants records i anècdotes!! però no vull estendre'm més així que ho resumiré tot en un enorme GRÀCIES A TOTS PER TOT...\nVisca la falla Don Bosco!!!\nRecords de Sara Granell Monsonís\nEstimada Falla Don Bosco:\nFallera Major Infantil: Sara Granell Monsonís\nTorne a tindre l'honor de poder dirigir-me a vosaltres, la meua falla, la meua família; i es que ja han passat 7 anys del meu any com a Fallera Major Infantil.\nEl 2006 va ser l'any que vaig tindre la gran oportunitat de ser la màxima representant de la falla, junt a Sandra. Són tants els records i les anècdotes que es poden contar, que no sabria per on començar.\nCada acte, cada moment, cada sentiment varen ser únics, i és tan difícil d'explicar, que només aquelles persones que ho han viscut, hem poden entendre.\nTot era nou per a mi, però amb el suport de tota la falla, em vaig sentir plena de força.\nDes del primer moment vaig pensar que era un privilegi poder representar la falla, i més amb totes les meues falleretes, Sandra i tota la seua cort, com no m'ho anava a passar bé? Aleshores era un privilegi, però ara que ho mire passats uns anys, me n'adone de que va ser un gran privilegi.\nLema: Jardí màgic\nCada setmana fallera és única i irrepetible, però totes les que he viscut sempre m'he enrecordat del meu any, del 2006 amb un to de nostàlgia, emoció i alegria.\nDes d'aleshores m'he vist envoltada de gent a la que vull molt i a la que li tinc assegurat un lloc en el meu cor, i tot açò és gràcies als 25 anys que cumplix la falla. Moltes gràcies fallers i falleres, gràcies.\nDesprés del repàs al 2006, seguim agafat forces per a la setmana gran de les falles!!! Perque estem tot l'any esperant-la, i quan arriba, en un obrir i tancar d'ulls, ja s'ha passat!!!\nPublicado por Falla Don Bosco en 16:46


AulaMèdia. La investigació com a punt de partida. Teleduca\nLa investigació com a punt de partida\nLa investigació té un paper important en el projecte de Teleduca. Educació i Comunicació entre altres coses perquè és el fonament del treball que es desenvolupa en els altres àmbits d'actuació, en la formació de formadors, en els tallers de producció audiovisual, en l'elaboració de materials didàctics d'Educació en Comunicació (EC), etc. En aquesta línia, a més d'investigacions sobre el consum dels mitjans per part dels adolescents i joves i d'aplicació didàctica de propostes d'introducció de l'EC a les aules, s'han portat a terme quatre grans investigacions. Dues d'anàlisi de continguts televisius i dues d'intervenció educativa amb mitjans visuals i audiovisuals.\nAnàlisi de continguts televisius1\nLa recerca Presència i imatges del Sud en els informatius de les televisions de Catalunya2 es va plantejar amb la idea de contribuir a l'estudi de la visió del món que donen els mitjans de comunicació, en aquest cas la televisió, dels països en situació de sud socio-econòmic, que inclou també la representació de la immigració i del 4rt Món. Es basa en una mostra de 88 informatius del mes d'octubre de 2000. El disseny metodològic es fonamenta en dos eixos, per una banda, es valora com s'insereixen les notícies del Sud en el conjunt dels informatius, de forma que l'objecte d'anàlisi és l'informatiu sencer i, per una altra, es detecten les notícies del Sud que donen aquests informatius, per la qual cosa l'anàlisi se centra pròpiament en la notícia. Les conclusions evidencien, entre altres coses, que els informatius proporcionen una informació estereotipada i fragmentària del Sud geogràfic i socio-econòmic, que no facilita el coneixement i la comprensió de les situacions i dels processos polítics, socials i econòmics. Predomina una representació esbiaixada i parcial, no només del Sud, sinó també del paper que juguen els països del Nord en el seu desenvolupament.\nEn la investigació El tractament de la informació sobre la Unió Europea en les televisions3 l'objectiu és estudiar la presència de la Unió Europea en els informatius del nostre país i les característiques que té el discurs que sobre ella ens arriba. L'anàlisi se centra en una mostra de 298 d'informatius vespertins (79 corresponents a l'any 2000, 77 a 2001 i 142 a 2002). Com en la investigació anterior s'estudia la presència de la Unió Europea en el conjunt de l'informatiu i s'analitza el contingut de les notícies que la tracten. Es constata que, més de mig segle després de la seva constitució i quan el fet de la Unió Europea és ja una realitat, Europa està encara molt lluny dels ciutadans i les ciutadanes. La presència de la Unió en els informatius és escassa i preval una visió burocratitzada i fragmentària, on els aspectes més quotidians, socials i culturals queden relegats pels polítics, econòmics i institucionals que són una part important del procés d'integració, però no els únics. En la selecció de les notícies abunda també una perspectiva més localista que comunitària. En conjunt, els continguts que es difonen poden contribuir a crear en la ciutadania una representació allunyada i parcial de la Unió, que no contribueix a la formació d'una opinió publica sensible, ni afavoreix la creació d'un imaginari comú.\nIntervenció educativa amb mitjans visuals i audiovisuals4\nConstruint narracions amb imatges: de l'autorepresentació individual a la reflexió i creació de temàtiques col·lectives (2002), és una anàlisi d'un procés d'intervenció basat en una proposta educativa adreçada a nois i noies de les Unitats d'Adaptació Curricular (UACs), que utilitza la fotografia i el vídeo. La proposta es fonamenta en diferents perspectives teòriques (principalment en la investigació-acció, l'Educació en Comunicació, la pedagogia crítica, el treball amb elements de la cultura popular) i contempla la importància que tenen les imatges en els adolescents: constitueixen símbols d'identificació i pertinença, codis compartits de relació, etc. La proposta, que es va aplicar en dues UACs de Barcelona i rodalies5, treballa, en un primer moment, des d'una vessant més biogràfica i individual, amb la imatge fotogràfica com a eina per exposar els interessos personals i les motivacions (els adolescents fotografien dotze elements o temes importants per a ells). En una segona fase, fruit de la posada en comú i de la recerca d'elements que relacionen l'àmbit personal amb el més social i contextual, es planteja el treball amb el vídeo (en equip, els nois i les noies produeixen una ficció breu sobre els elements temàtics de les fotos individuals que han consensuat com a importants). Les conclusions posen de manifest que el treball amb la càmera (fotogràfica o ideogràfica), així com el fet de tenir en compte el marc d'interessos dels alumnes, comporta una major implicació i genera dinàmiques de relació positives en entorns socioeducatius, en els quals aprendre resulta moltes vegades força dificultós.\nLa investigació La producció audiovisual com a eina d'educació social (2003)6 cerca criteris per a l'elaboració de metodologies d'intervenció educativa basades en l'ús dels mitjans audiovisuals, ara bé, els aspectes relacionats amb la col·laboració i el treball en equip són també essencials. La recerca consta de dos grans apartats, per una part l'Estudi7 i per l'altra la Proposta metodològica8 que es dissenya a partir de les dades obtingudes amb l'estudi. En l'Estudi s'analitzen, des d'una perspectiva multidisciplinar i amb un marc teòric ampli, un conjunt d'experiències d'anàlisi i producció audiovisual, distribuïdes en dues categories: Les Experiències 1 (16 experiències), realitzades fonamentalment en el marc de l'educació formal i no-formal, en un període de temps que va des de 1998 a 2002, de les quals, a més de valorar el context educatiu d'aplicació, s'analitza fonamentalment el producte audiovisual elaborat pels adolescents. I les Experiències 2 (9), que s'han portat a terme durant els cursos 2001-02 i 2002-03, en les quals s'observa i analitza el procés de realització i els productes audiovisuals fets. Els gèneres més treballats són dos. El reportatge videogràfic, que es planteja com una activitat d'anàlisi i d'investigació sobre el terreny. I la ficció, que es fa a través de mimficcions: produccions breus i molt expressives que expliquen una història senzilla i sense diàlegs. Els adolescents construeixen les mimficcions de forma lliure, i, per tant, són construccions molt representatives dels seus interessos i motivacions, de les seves mirades sobre el món i neixen també molt contextualitzades per les dinàmiques de relació que es generen dins dels grups de treball.\nD'ambdues experiències es conclou que el treball sobre l'anàlisi dels textos dels mitjans és quelcom indiscutible com a eina "d'empoderament" dels joves, en proporcionar-los "filtres" de cara a la lectura o interpretació, però també pot fer aquest paper la producció audiovisual. La producció, a més de ser un recurs d'expressió dinàmic i fascinador per als adolescents i joves immersos en una societat on les pantalles tenen un lloc rellevant, és un instrument per representar-se a ells mateixos i el seu món, és a dir, un mitjà per fer sentir la seva "veu", donar a conèixer els temes que els interessen i des de la seva mirada, etc. En el fet de produir els adolescents i joves es troben amb la necessitat de gaudir d'un coneixement més aprofundit dels codis visuals i audiovisuals, així com en la situació de seleccionar que fan present en el seu text i què oculten, fet que contribueix també a l'elaboració d'eines d'interpretació més reflexives i distanciades dels missatges mediàtics. Però l'activitat amb els audiovisuals pot tenir també una altra dimensió, que incideix en l'educació social. La realització d'un producte audiovisual, en funció de com es plantegi, és un excel·lent instrument per treballar dinàmiques de participació i col·laboració.\n1- Ambdues investigacions sobre anàlisi de continguts han estat encarregades i finançades pel Gabinet de Relacions Internacionals de la Diputació de Barcelona.\n2- Garcia, M.; Mayugo, C.; Moix, M. i Reñé, S. (2003). Presència i imatges del Sud als informatius de les televisions de Catalunya. Barcelona: Diputació de Barcelona. Gabinet de Relacions Internacionals.\n3- Reñé, S. i Moix, M. (2004). El tractament de la informació sobre la Unió Europea en les televisions. Barcelona: Diputació de Barcelona. Gabinet de Relacions Internacionals.\n4- Ambdues recerques han estat finançades per la Fundació Jaume Bofill.\n5- En el curs de 4r d'ESO de l'IES Pau Claris de Barcelona i en el de 1r d'ESO de l'IES Banús de Cerdanyola del Vallès.\n6- Projecte coordinat per Jaume Funes.\n7- La producció audiovisual com a eina d’educació social: Estudi.\n8- La producció audiovisual com a eina d’educació social: Proposta metodològica. Teleduca. Educació i Comunicació\n[Carme Mayugo, Montserrat Moix, Marta Ricart i


La Sagrera – SAAC Sagrera Activa Associació de Comerciants\nTruca'ns al 722 60 76 89 | Envia'ns la teva consulta | Troba'ns a les xarxes:\nPROPERA PARADA: LA SAGRERA\nBenvingut al barri de la Sagrera\nLa Sagrera és un barri de Barcelona. Limita al nord amb Sant Andreu de Palomar, a l’est amb el barri de la Verneda i la Pau; inclou al sud el territori de Navas, i a l’oest el del Congrés i l’antic barri dels Indians.\nEl barri de la Sagrera està integrat administrativament al districte IX de la ciutat de Barcelona, denominat oficialment Sant Andreu, tot i que no va pertànyer mai a l’antic municipi de Sant Andreu de Palomar, sinó al de Sant Martí de Provençals; la realitat politicoadministrativa i urbanística ha fet, però, que la Sagrera mantingui més relacions amb Sant Andreu que amb la resta de barris de Sant Martí de Provençals.\nL’origen d’aquest nom es remunta al segle XI, quan els pagesos de Catalunya vivien sota les amenaces i les agressions dels nobles. L’Abat Oliba, veient la necessitat de protegir els pagesos, pacta amb els nobles la creació de les sagreres, un espai de 30 passes al voltant de les esglésies en què persones i béns estarien a resguard de qualsevol agressió. En aquests espais, els pagesos construïen uns petits edificis anomenats sagrers, que s’utilitzaven per guardar les collites del rector i la gent del voltant.\nA partir del darrer terç del segle XIX, això canvia. L’impacte industrialitzador sacsejà també la Sagrera que s’anà transformant en barri industrial, amb predomini dels sectors metal·lúrgic i tèxtil. A partir d’aquest moment es desenvolupa un profund procés urbanitzador que comporta la formació del Fondo de Sant Martí, mentre que el nom de la Sagrera queda únicament circumscrit al nucli de cases existent al llarg de l’aleshores anomenada carretera del Vallès, al nord del vell nucli rural de Sant Martí.\nDel procés d’industrialització de la zona en destaca la inauguració d’una fàbrica el 1911 de la Hispano Suïssa (reanomenada ENASA el 1946) que arribà a ocupar més de 8 ha. El 1971 fou traslladada a la Zona Franca. Actualment, els seus terrenys han deixat pas a un important conjunt d’habitatges de més de 3 ha.\nEl mercat vell es trobava instal·lat a la plaça de Massadas, porticada, prop d’on es troba encara avui la parròquia de Crist Rei. Actualment hi ha una plaça però aixó no ha obstaculitzat l’esprit comerciant del barri, diem contents que ja tenim més de 1000 comerços i negocis de tots els sectors que fan de la Sagrera un barri molt actiu.


Ànsia (Crave) - Recomanació teatral - Miquel Gascon Baz - Teatro Barcelona\nÀnsia (Crave): Quatre veus i un violí\nFa més de deu mesos que vam assistir a la roda de premsa de presentació d’aquesta proposta que aleshores no vam poder encabir a la nostra agenda. Ara, amb motiu de la seva nova programació hem fet cap a la Sala Atrium per veure ÀNSIA (CRAVE), un text de Sarah Kane (1971-1999) dirigit per Loredana Volpe (Caracas 1990).\nVam sortir de la sala descol·locats, la complexitat del text i la posada en escena ens ha deixat força trasbalsats, no perquè les interpretacions d’Anna Casas (C), Chap Rodríguez Rosell (A), Xavier Pàmies (B) i Patrícia Mendoza (M) hagin estat malament, ni per la música en directe interpretada per Alvar Llusá-Damiani, sinó perquè hem sortit amb la sensació de no haver estat a l’altura i no haver sabut captar el missatge de tot plegat.\nEls cinc personatges indefinits, quatre veus identificades per una lletra, que interaccionen amb frases fetes, paraules repetides, converses tallades, idees expressades en veu alta, desitjos, pors, dolors, desesperació, .… i la cinquena veu, un violí que també “parla”.\nMoviments continuats, sincopats, nerviosos. Llum i foscor. Temes com l’anorèxia, la violència, l’abús sexual, el desig de ser mare, l’incest o el suïcidi són tractats en el text de l’autora i van sorgint com peces en un trencaclosques.\nUna proposta que es caracteritza per una absència d’un diàleg seqüenciat entre els personatges i que es converteix en una representació no lineal i sense escenes que emmarquin una història.\nÀNSIA, va ser l’últim text que va escriure Sarah Kane abans de suïcidar-se i per aquesta ocasió ha estat traduït per Chap Rodríguez Rosell, traducció que segons va comentar, ha volgut fer buscant el sentit real del què el text vol expressar, intentant en tot moment veure-ho com una gran partitura musical on la importància recau en el ritme de les rèpliques de les veus.\nLes interpretacions han estat molt intenses i en alguns moments contundents, especialment la de Chap Rodríguez quan parla successivament amb tots els altres intèrprets, i després ens interpel·la directament a nosaltres, els espectadors.\nLa direcció de Loredana Volpe, trencadora i de risc vol destacar el clam de l’autora al buit i la foscor “la relació amb l’altre, com més propera més dolorosa és, però també patirem el dolor i l’angoixa de la solitud en aïllar-nos”.\nContundent i potser una mica llarg, el recurs de deixar la sala a les fosques per potenciar la paraula i fer que sigui el text l’únic protagonista.\nUna proposta arriscada que malauradament a nosaltres no ens ha satisfet, però que no podem deixar de titllar d’interessant i sorprenent.


El somni de la Muriel o un moment màgic cantat per Lluís Llach i recitat per Sílvia Bel | VilaWeb\nReuters afirma que a Merkel i a més dirigents europeus els preocupa l’actuació de Rajoy a Catalunya\tReuters afirma que a Merkel i a més dirigents europeus els preocupa l’actuació de Rajoy a Catalunya\nEl somni de la Muriel o un moment màgic cantat per Lluís Llach i recitat per Sílvia Bel\nCrònica de l'acte d'homenatge a Muriel Casals al paranimf de la Universitat de Barcelona\nActe d'homenatge a Muriel Casals (fotografia: VilaWeb).\nUn paranimf ple com en les grans ocasions rep les principals autoritats del país amb un aplaudiment llarg i sonor. És un dijous qualsevol, poc més d’un any després de la mort de Muriel Casals. Però Carles Puigdemont, Carme Forcadell, Oriol Junqueras i Raül Romeva entren pel passadís central de la sala més noble de la Universitat de Barcelona amb el públic, que l’omple de gom a gom, dempeus. Després d’una salutació institucional de la Universitat, Lluís Llach i Sílvia Bel donen la benvinguda just quan Marta Rovira i Jordi Turull han deixat una rosa en una cadira buida que presidirà l’acte de cap a cap. Membres del govern, diputats de Junts pel Sí i representants de més partits, personalitats diverses i molta gent que va guiar-se pel somriure –i la mirada cristal·lina– de la Muriel s’hi apleguen per recordar-la i donar-li les gràcies per la feina feta i per l’herència ben aprofitada.\nGermà Bel a l’acte d’homenatge a Muriel Casals (fotografia: VilaWeb).\nLlach i Bel, que presenten l’acte amb sensibilitat i molt sentit de l’humor, anuncien el primer ponent: Germà Bel. ‘Bona tarda, benvinguts a casa. Aquesta és també la meva casa’, diu el diputat i professor d’Economia. ‘Hi ha una nota que m’agradaria destacar de la Muriel Casals’, comença dient, amb una referència al sentit d’economista de Casals, que tenia una gran preocupació per la desigualtat. Bel diu que aquesta preocupació és compartida per la resta d’economistes de les files de Junts pel Sí, un fet que el feia ‘sentir molt proper a la Muriel’. Bel recorda que ‘la Muriel tenia una presència robusta amb un tarannà encantador’ i afirma: ‘Ella va ser sempre una oportunitat d’aprendre.’ Conclou: ‘I encara ho és.’\nBel i Llach presenten ara Josep Maria Forné, que fou candidat per Lleida. Compartien despatx al parlament i havien estat també companys de junta a Òmnium. Forné ha de recitar el poema ‘Cançó a Mahalta’ de Màrius Torres. Aquell que diu ‘corren les nostres ànimes com dos rius paral·lels’. Abans de dir-lo, vol recordar i reivindicar dues expressions que feia servir sovint la Muriel: ‘Parlar a cor què vols’, cosa que va aconseguir amb ella, i ‘Gràcies per ser-hi’, la manera com tancava ella els seus missatges i correus. ‘Jo també et vull dir gràcies per ser-hi’, diu Forné.\n«Corren les nostres ànimes com dos rius paral·lels.\nde la font a la mar, la nostra pàtria antiga.»\nOriol Junqueras i Raül Romeva a l’acte d’homenatge a Muriel Casals (fotografia: VilaWeb).\nAra és el torn de Raül Romeva. Sílvia Bel el presenta amb una aportació tendra i descarada de Llach: ‘I molt guapo…’, ‘Molt i molt guapo…’, ‘És un acte per la Muriel? Doncs guapíssim!’ L’aplaudiment del públic serveix a Romeva per a recompondre’s i caminar cap al faristol. I parla de les lliçons d’estètica de la Muriel. ‘No només física, sinó humana i moral’, diu. I recorda com la va conèixer quan n’era estudiant d’economia a la UAB. ‘Tenia un rigor molt estricte’, recorda el conseller i cap de llista de Junts pel Sí, que afegeix dues o tres qualitats més de la seva companya d’aventura: ‘És inqüestionable que la Muriel tenia honestedat i se li reconeixia. I encara hi ha una tercera qualitat: la gran voluntat o obsessió de sumar. Era una persona que sumava, volia sumar i exigia a la resta que també sumés.’ Rigor, honestedat i voluntat de sumar… faltava una quarta qualitat: la tendresa. Romeva recorda aquella fotografia que van fer-los abraçats en una mobilització d’Onze de Setembre. ‘La vaig emmarcar i la vaig posar al meu despatx des del primer moment’, explica. ‘La tendresa que ens va donar a mi i a molta gent’, afegeix: ‘I, evidentment, un somriure.’\nSílvia Bel presenta ara una amiga seva. Que compartien amb la Muriel i el Llach. Núria Picas. En Llach explica que li va trucar fa uns dies per proposar-li de parlar a l’acte. Que no va contestar. Al cap d’una estona, va rebre un missatge seu demanant perdó i explicant que corria 52 quilòmetres. ‘El seu exemple ens pot ajudar a pujar muntanyes molt altes.’ La corredora de muntanya recorda en el seu parlament el dinar que van fer al parlament ‘amb la Muriel, el Lluís, la Sílvia, la Carme…’ Explica que li va regalar el seu llibre, Córrer per ser lliures. I en llegeix un fragment sobre les muntanyes més boniques… una pedra preciosa, no d’aquelles que es compren amb molts diners… La muntanya, diu Picas, per deixar-se conquerir no demana diners, demana que t’hi lliuris… que la conquereixis tu. I acaba: ‘La Muriel veia el nostre país com un dels més bonics del món. A mesura que l’escalava, en veia tots els rostres. No és la llibertat que ens ha de conquerir a nosaltres, sinó nosaltres que l’hem de conquerir. Moltes gràcies Muriel, som el somni.’\nOriol Junqueras a l’acte d’homenatge a Muriel Casals (fotografia: VilaWeb).\nI ara és Oriol Junqueras qui ha de prendre la paraula. Sílvia Bel i Lluís Llach recuperen el punt d’humor: ‘Ja li has dit que havia de ser breu? Li has dit que no podia parlar del Vaticà, d’economia, del xinès…?’ Ja són moltes intervencions i tothom comença a conèixer les debilitats del vice-president. ‘No m’han dit que hagués de ser breu… però accepto el mandat dels presentadors’, diu Junqueras entomant la broma. I explica que de jove, quan mirava d’obrir-se pas ‘en el complex món universitari’, va tenir la sort de topar amb la Muriel, que el va ajudar en el seu aterratge a la Facultat d’Economia. Que la va retrobar també més endavant quan presentava un programa d’entrevistes a Ràdio Sant Cugat. I més endavant, quan ella es va posar al capdavant d’Òmnium i de les grans mobilitzacions d’aquests últims anys. El seu exemple, diu Junqueras, ens portarà a celebrar aviat una nova república catalana.\nLlach i Bel presenten ara sense paraules –tan sols amb un gest– Montserrat Carulla. Una reverència. I la conviden a recitar ‘Ara mateix’ de Miquel Martí i Pol. Abans de començar, Carulla mira els assistents, mira els presentadors, i diu: ‘És fantàstic aquest sentit de l’humor que tenim nosaltres, és fantàstic.’\n«Ara mateix enfilo aquesta agulla\nque tot està per fer i tot és possible.»\nCarme Forcadell a l’acte d’homenatge a Muriel Casals (fotografia: VilaWeb).\nI ara és la companya de batalla de Muriel qui prendrà la paraula. La presidenta del parlament, Carme Forcadell: ‘Estic una mica emocionada. Muriel, la teva absència ens dol. Et trobem a faltar. Trobem a faltar aquells moments. Continuem sentint la teva pèrdua. Continuem amb tots els projectes, lluites i causes que vas defensar. Són molts, però podem resumir-los amb la causa de la llibertat.’ Forcadell dóna les gràcies a la Muriel: ‘Ens vas regalar el teu exemple. Ens has llegat la teva manera de ser i fer. La bonhomia, el coratge, el sentit de lluita i la voluntat de viure. Ens vas ensenyar que es podia liderar una revolta ciutadana amb un somriure.’ I més emocionada: ‘Hem comptat amb el teu dolç record i amb el teu exemple. Ferms com una roca, treballant per la llibertat. Com tu voldries, com tu faries. Mantenim viu el teu somriure revolucionari. No perseguirem el somni, el viurem. Tu ho vas dir: nosaltres som el somni. Gràcies, Muriel. Companya, mestra, amiga.’\nArriba el moment més delicat del vespre. Sílvia Bel es posa a recitar la lletra de ‘Vida’, una cançó de Lluís Llach.\n«Potser em deixin les paraules\na mercè d’alguna onada.»\nI Llach s’hi afegeix amb el piano de fons, primer, i cantant, després…\n«M’han dit les veus assenyades\nA vegades veig encara… vida, vida!»\nL’emoció s’estén per tot el paranimf. La veu de Llach fa vibrar les parets de l’auditori.\n«Si la mort ve a buscar-me,\nque mai no podré estimar-la.»\nEscolteu aquest moment ací:\nEl silenci complet dels assistents esdevé un aplaudiment formidable sense gairebé adonar-nos-en. I ara ha de prendre la paraula el president de la Generalitat. Carles Puigdemont ho fa i es dirigeix a Llach: ‘Lluís, això no es fa. Jo només ho puc empitjorar. Havíem acabat molt bé.’ Certament, semblava un gran final. Però Puigdemont en sap i domina aquesta mena de situacions. Continua parlant a Lluís Llach: ‘T’agraeixo aquest moment màgic que has dedicat a la Muriel. Som aquí gràcies a la Muriel. Vaig ser testimoni de la gestació de Junts pel Sí. Tots en tenim un tros, del relat. I aquest relat té un moment en què Muriel Casals hi participa activament, no sempre de manera feliç, però sí abocada. La vam veure patir molt quan la legislatura no arrencava. I la vam veure emocionada, i ens vam abraçar, ara com a president, perquè finalment podíem fer real allò que havíem proposat quan anàvem pels pobles de Catalunya demanant el vot per convertir-nos en un estat independent.’\nCarles Puigdemont a l’acte d’homenatge a Muriel Casals (fotografia: VilaWeb).\nPuigdemont diu: ‘Hem arribat fins aquí gràcies a ella.’ I afegeix: ‘Ara ja fa un any que és morta. Però hem arribat fins aquí gràcies a ella.’ El president explica que Casals feia una tasca de lligar aquest ‘allioli’ que és Junts pel Sí. I torna a parlar a Llach: ‘T’hem vist com el marmessor de la Muriel…’ Aquí, Llach s’emociona de valent. Tanca els ulls. I aguanta les paraules de Puigdemont com pot. ‘M’atreveixo a pensar que n’ets conscient. I diria que, si en cap moment has arribat més lluny del que era d’esperar, és per això.’\nI acaba fent valer allò que anomena ‘el capteniment Muriel’: ‘Si nosaltres fallem, les persones que ens han portat aquí sí que tindran dret d’inhabilitar-nos. Tots els membres de govern sabem per què som aquí. I si mai tenim dubtes, sabem que hem de tenir el capteniment Muriel. Davant la provocació, la passió desbordada i la injustícia, ironia, serenor, persistència, resiliència… Aquest és el capteniment Muriel. És el que ens farà guanyadors. Si hem arribat fins aquí, és perquè estem guanyant.’ Un aplaudiment enorme interromp el discurs, que acaba: ‘El dia que guanyem brindarem per la Muriel.’\nEn una pantalla gegant, arrenca el discurs de Muriel Casals al Concert per la Llibertat del Camp Nou. ‘Nosaltres som el somni.’ Canten ‘Els segadors’. I l’aplaudiment final es converteix en un crit d’independència com mai no han sentit les parets del Paranimf de la Universitat de Barcelona. S’ha acabat l’acte. Però la Muriel se’n va dins els caps i els cors de cadascun dels qui hi han estat. I de molta més gent que l’ha estimat.


Propietats dels pésols - Entrenosotros | Consum\nEls pésols donen molt de joc en la cuina ja que combinen amb molts plats. Descobrix quines són les propietats i els beneficis d’este aliment.\nEl pésol (Pisum sativum) és la llavor xicoteta comestible de la planta que es cultiva per a la seua producció. A més, pertany a la família de les lleguminoses, encara que la majoria de les persones el considere una verdura.\nEls pésols són les llavors madures de la planta homònima i estan tancades dins d’una coberta o baina de color verd intens, amb una longitud de 5 a 10 cm. En cada baina sol haver-hi entre 7 i 9 llavors.\nLa seua temporada de recol·lecció, i la millor època de consum, és de novembre a març. Segons la varietat, també podem trobar pésols frescos entre octubre i abril.\nBeneficis dels pésols\nPel que fa a les vitamines, cal destacar el contingut en tiamina, àcid fòlic, vitamina C i K.\nEls folats contribuïxen al procés de divisió cel·lular i a la formació normal de les cèl·lules sanguínies. A més, afavorixen el creixement dels teixits materns durant l’embaràs. Per això és important ingerir aliments amb alts nivells d’àcid fòlic en este període.\nPel que fa als minerals, aporten fòsfor i manganés, que contribuïxen al manteniment dels ossos en condicions normals, i potassi, que contribuïx al funcionament normal del sistema nerviós i dels músculs.\nCom es preparen els pésols?\nBullits en olla tradicional o exprés: Si els pésols són frescos, omplirem l’olla tradicional d’aigua amb un grapat de sal, i quan comence a bullir afegirem els pésols i els cuinarem durant 20-25 minuts, aproximadament. En l’olla exprés, el temps de cocció es redueix a 4 o 5 minuts.\nSi els pésols són congelats, els cuinarem amb olla tradicional i seguirem el mateix procediment que abans, però el temps de cocció serà inferior, d’uns 5 o 7 minuts, segons la mida dels pésols.\nAl vapor: En este cas, el temps de cocció serà el mateix tant si cuinem els pésols frescos com si són congelats. El temps anirà dels 7 minuts als 12 depenent del calibre del pésol. Hem de tindre en compte que per a esta tècnica de cocció necessitarem un recipient apte per a este tipus de cuina.\nMicroones: Si els pésols són congelats, els posarem directament en un recipient apte per al microones i afegirem dos cullerades d’oli. Els tapem amb paper film o una tapa i programem 5 minuts a màxima potència.\nSi els pésols són frescos, els posarem en un recipient per a microones amb 2 o 3 cullerades soperes d’aigua. Els taparem amb la tapa o paper film i els cuinarem durant 7 minuts a màxima potència.


Carlet reconeix l'excel·lència educativa de 24 estudiants dels centres escolars carletins | Ajuntament de Carlet\nCarlet reconeix l'excel·lència educativa de 24 estudiants dels centres escolars carletins\nLa cerimònia de lliurament es farà el pròxim dijous dia 19 per a l’alumnat premiat de l’IES Eduardo Primo i l’IES 9 d’Octubre a partir de les 19.30 h, el dia 20 de novembre per a l’alumnat dels distints cicles de primària i secundària de La Devesa School i el divendres 27 de novembre, a partir de les 19 h. per a l’alumnat d’infantil i primària dels CEIP Bosch Marín, Sant Bernat i Juan Vicente Mora.\nCarlet reconeix l'excel·lència educativa de 24 estudiants dels centres escolars carletins.\nL’Ajuntament de Carlet lliurarà esta setmana i la pròxima els premis Escola, educació i futur que arriben enguany a la seua XI edició. Estos premis reconeixen l'excel·lència educativa, la cultura de l'esforç acadèmic, la superació personal i els valors de l'alumnat carletí d'Educació Infantil, Primària, Secundària, Batxillerat, Cicles Formatius dels diferents centres de la ciutat.\nEls premis s’han atorgat durant nou edicions a un alumne/a de cada centre, ja que és cada consell escolar l’encarregat d’avaluar el seu alumnat i escollir un alumne/a per cada cicle educatiu. A més, des de l’any passat es va establir la possibilitat per a cada centre d’atorgar un premi extraordinari amb el criteri que cadascun d’ells considere oportú: a la perseverança, a l’esforç, a la superació de limitacions, etc. Es tractava d’introduir la inclusivitat també en estos guardons i que s’obrira la porta a distingir cert tipus d’alumnat pel seu rendiment personal amb independència del seu expedient acadèmic.\nEnguany, per motius de la pandèmia no s'ha celebrat la tradicional gala de lliurament d'estos guardons al Teatre Giner, on es donaven cita famílies, escoles i la comunitat educativa al complet. Davant la impossibilitat de realitzar un acte multitudinari com altres anys, l’acte de lliurament es farà durant tres dies i amb un aforament reduït que es limitarà a la persona premiada, la seua unitat de convivència, el director del centre i la regidora d’Educació, a més cada família rebrà el guardó amb un quart d’hora de diferència per a no coincidir al Saló de Plens de l’Ajuntament. Tal com explica la regidora d’Educació, Carla Cebrián, « tot i que ha sigut un any estrany, el reconeixement als mèrits d’estos estudiants es mereixia una cerimònia mínima on reben l'escultura del premis, ja que són un orgull per a la seua comunitat educativa».\nEn total, el guardó s’atorgarà a 24 estudiants dels 6 centres escolars carletins.\n• Eduardo Primo: Amparo Lledó Martínez\n• 9 d’Octubre: Paula Osca Sarabia\n• La Devesa: David Albiñana Albelda\n• Eduardo Primo: Pau Peris Pastor\n• 9 d’Octubre: Rita Noverques Chermés\n• La Devesa: Celia Borrás Calbo\n• Eduardo Primo: Àngels Machí Hervàs\n• La Devesa: Blanca Gemma Vanaclocha Martínez\n• Eduardo Primo: Mar Lloret Arbona\n• 9 d’Octubre: Álex Cifres Criado\n• La Devesa: Gal·la Donate Martínez\n• 9 d’Octubre: Evelyne Sánchez Cid\n• Bosch Marín: Claudia Alarcos Pla\n• Juan Vicente Mora: Salaheddine El Hallaoui\n• Sant Bernat: Nadia Valero Crespo\n• La Devesa: Víctor Mendoza Vidal\n• Bosch Marín: Carla Vercher Cervera\n• Juan Vicente Mora: Blanca Dempere Escorihuela\n• Sant Bernat: Jaume Martí Martínez\n• La Devesa: Alejandra Cardona García\n• Bosch Marín: Lluís Balaguer Santos\n• Juan Vicente Mora: Antonia González Moreno\n• Sant Bernat: Carla Godos López\n• La Devesa: Mark Wallace Talón


El Govern manté les mesures de prevenció a l’escola francesa\nInici > El Govern manté les mesures de prevenció a l’escola francesa\nDv., 31/01/2020 - 03:05\nEl Govern ha decidit mantenir les mesures preventives a l’escola francesa d’Ordino, on dimarts passat 47 alumnes i un adult van resultar afectats d’una “presumpta intoxicació”. Així doncs, els infants de l’últim cicle d'entre 9 i 11 anys, que van resultar afectats d’un quadre lleu d’urticària, cefalea i dolor abdominal, continuaran avui reubicats en altres espais de l’escola, com també els alumnes de maternal perquè es considera que poden ser més vulnerables.\nDe moment, aquestes mesures es mantindran fins que es tingui la total certesa de la seguretat que ofereixen aquests espais per als alumnes. Igualment, l’executiu ha pres la decisió d’implementar accions complementàries com ara la desinfecció de zones comunes, entre elles el menjador.\nPel que fa a l’origen de la possible intoxicació, des de Govern han insistit “que no hi ha res confirmat, ni que apunti a cap causa concreta”. I és que el resultat de les primeres analítiques practicades no han detectat cap patogen ni agent tòxic. Per això, han remarcat que cal esperar els informes d’unes altres analítiques més complexes encarregades que podrien arribar la setmana vinent.\nQuant a les aules on feien classe els alumnes afectats, ja va informar el ministre portaveu que s’havia reforçat la neteja i la ventilació d’aquestes per poder eliminar diferents possibilitats de focus. Igualment es va avaluar si l’aplicació dels protocols de neteja d’aquestes aules s’havia fet correctament i es va comprovar que els productes de neteja estiguessin ubicats al lloc adient.\nAmb relació a aquest succés, la consellera del Partit Socialdemòcrata (PS) Susanna Vela ha formulat una sèrie de preguntes al Govern amb la finalitat de saber si els protocols d’actuació en aquests casos s’actualitzen i avaluen periòdicament.\nAixí, el PS vol conèixer quin és el protocol que el ministeri de Salut activa en aquests casos, si s’actualitza periòdicament i si es fa una avaluació del seu funcionament. Vela ha volgut incidir en la comunicació, demanant quins són els canals que s’estableixen amb els responsables del ministeri d’Educació, els de la delegació de l’Ensenyament Francès i els pares del centre escolar afectat. Sobre la comunicació a les famílies, des del PS volen saber com i en quin moment se les informa.\nPer altra banda, els socialdemòcrates demanen quines són les mesures preventives i quant de temps es mantenen, quines són les anàlisis i les proves que es fan i qui és el responsable de la investigació. El PS demana al Govern concretament en quin moment es va informar de la intoxicació a les famílies.\nSusanna Vela també demana al Govern que confirmi si el protocol que activa el ministeri de Salut en cas d’intoxicació està actualitzat i avaluat.\nFinalment, volen saber la causa de la intoxicació i quines mesures s’aplicaran per evitar un altre episodi similar. “La idea és obtenir informació sobre el protocol i com es fa la comunicació. Aquests dies hem pogut copsar la preocupació de les famílies en estar poc informades sobre el que s’havia de fer. La comunicació fluida és important perquè les famílies es puguin fer al càrrec, i no només les famílies del Centre Escolar Francès, sinó també de l’Andorrà, que és contigu”, va remarcar Vela.\na l’escola francesa\nURL d'origen: https://www.bondia.ad/successos/el-govern-mante-les-mesures-de-prevencio-lescola-francesa


Circular de juny 2018\nJa teniu disponible la circular de juny 2018 dins l'apartat documents del curs actual. Aquí trobareu informació sobre el curs 2018-2019.\nAvui els nens i nenes de primària em gaudit dels jocs d'estiu; una gimcana d'activitats per a celebrar el fi de curs i començar amb energia les vacances!\nDurant aquestes últimes setmanes, infants i joves de l'escola, han gaudit de les colònies.\nLes colònies són una oportunitat única per compartir en grup experiències fora de l'entorn escolar. Incentiven la convivència i la cohesió entre els alumnes i entre alumnes i docents. L'equip escolar està molt content i orgullós de com han anat les colònies d'aquest curs i ja tenim ganes de que arribin les de l'any vinent!\nUs deixem els àlbums de fotos de les colònies de 3r, 4t, 5è i 6è de primària i de 1r, 2n, 3r i 4t de l'ESO.\nEl proper dijous 24 de maig, els alumnes de 6è participaran al 5è Congrés de Ciència organitzat pel Consorci de Barcelona.\nPodreu seguir la ponència en streaming en el següent enllaç.\nHORARIS SORTIDA I TORNADA CAMPAMENTS SECUNDÀRIA MAIG 2018\nSortida: dimarts 15 maig 9h. Lloc: parada V3\nTornada: divendres 18 maig 16:30h. Lloc: parada V3\nSortida: diumenge 13 maig.\nHora de trobada 5:00h a l' Aeroport del Prat, Terminal T1 planta 3 (sortida de l'avió: 7:20h) Vol:VY3712 (Vueling)\nTornada: dijous 17 maig. 19:35h aeroport Barcelona (sortida de l'avió des de Maó:18:50h). T1 La Plaza (punt d'espera). Vol VY3709 (Vueling)\nSortida: dimarts 15 de maig a les 7.30 des de la parada del V3.\nTornada: divendres 18 de maig al voltant de les 14.00 / 14.30 a la mateixa parada.\n4t ESO Berlin\nSortida: dilluns 14 de maig de 2018.\nTerminal 2C de l'Aeroport del Prat (Easyjet). Vol U24526.\nHora de trobada: 8:30 (l'avió surt a les 10:30)\nTornada: divendres 18 de maig de 2018.\nAeroport de Berlin Schoenefeld. Vol U24529.\nSortida 16:55. Arribada a Barcelona a les 19:35\nSortida: dissabte 12 de maig de 2018.\nHora de trobada 5.15h a l'Aeroport del Prat T1. (Sortida 7.35 h Vueling VY7822)\nTornada: Dimecres 16 de maig del 2018\nSortida 21:00 Gatwick North, arribada 00:10 Aeroport del Prat (Vueling VY7821)\nPublicat el 09 May 2018\nEl passat divendres 4 de maig, l'alumnat de 6è, va participar a l'acte de cloenda del treball sobre perspectiva de gènere. Aquest treball forma part del Projecte Educatiu de Zona del Centre de Recursos Pedagògics del Districte. A continuació podeu veure algunes imatges de la jornada.


Estalviar no fa pobre - Rosa Sensat\nArticle publicat al núm. 143 de la revista Perspectiva Escolar.\nBarcelona, 13 de gener de 1990\nArquímedes, si tenia un fulcre, es veia amb cor d’aixecar el món. L’enginy esdevingut palanca premonitzava, en la seva prospectiva intuició, l’enorme capacitat que la humanitat acabaria demostrant a l’hora de transformar la realitat, a l’hora de modificar l’entorn. El dcscnvolupament científic i teenic, al cap d’uns quants segles, ha estal el fulcre simbólic de que s’ha valgut l’alçaprem del progrés per provocar la gran balançada. I el món, en efecte, ha estat alçat, sollevat fins a altituds marejadores, transformat com ni el mateix Arquímedes no podia imaginar de la seva Siracusa estant. Així que l’home industrial ha trasbalsat –pro domo sua, naturalment- l’ordre ancestral de les coses, ha capgirat la realitat en un progressivament reeixit intent de fer-se-la venir bé.\nLes conseqüencies no desitjades del progrés que perseguim\nAquesta fantàstica transformació, beneïda responsable de moltíssimes millores en la nostra existència quotidiana, ha tingut, això no obstant, una colla d’efectes secundaris negatius. Efectes mai no recercats, però no pas per això menys constatables. Efectes imprevisibles o bé perfectament previsibles conseqüències d’actuacions imprevisores. La contaminació de les aigües o de l’atmosfera, el progressiu esgotament de certs recursos, la deterioració de molts paisatges es compten, potser, entre les més conegudes d’aquestes indesitjades contrarietats. Són fenòmens enutjosos que podríem controlar millor cada nou dia que passa, si ens avinguéssim a determinades petites restriccions. Però de poc temps ençà, per contra, han aparegut contratemps d’un rang prou superior, amenaces d’un ordre que no podíem ni imaginar. Atuïts per la falconada, correm el risc de llençar la tovallola quan precisament ens fa potser més falta.\nLa premsa ens informa, en efecte, de les inquietants proporcions que ha adquirit un espantable foral d’ozó que es va fent més i més gros. Diaris i revistes no paren d’anunciar imminents ascensions tèrmiques causades per l’efecte anomenat d’hivernacle. Presentadors i locutors proclamen, amb veus comprensiblement circumspectes. que el clima canvia per moments i que el nivell del mar pot pujar en qüestió de mesos. Són notícies inquietants que es fan només suportables davant la seva aparent manca de base: de moment, en efecte, no sembla que passi res. I el cas és que sí que passa, i molt.\nAquesta combinació de banalitat aparent i d’inabordabilitat practica és la causa del desinterès amb que acaben essent mirades: l’afer és massa gros i, a sobre, no sembla del tot cert.\nL’afebliment de la capa atmosfèrica d’ozó o les modificacions en els balanços tèrmics de l’atmosfera, amb els corresponents canvis climàtics que això comporta, no són de cap manera banalitats. És, en tot cas, la forma expositiva donada per molts mitjans de comunicació, més alarmista que alertadora, el que banalitza formalment aquests fenòmens. Es tracta, ben al contrari, de qüestions molt serioses, potser massa serioses i inabordables per a l’home del carrer, fins i tot. Justament aquesta combinació de banalitat aparent i alhora d’inabordabilitat practica és la causa del desinterès amb que acaben essent mirades: l’afer és massa gros i, a sobre, no sembla del tot cert. L’home del carrer, en definitiva, passa d’ozons i d’hivernacles. O bé, si és de mena pusil·lànime, dóna per perduda la guerra i tendeix a baixar definitivament la tímida guàrdia personal que havia començat a adoptar: perdut per perdut, que escombri Rita.\nAixí que, quan tot just començàvem a corregir col·legiadament els moderats esguerros ambientals col·lectius, apareixen incerts nous motius d’inquietud superiors, prou grans per desanimar els correctors menuts, prou nebulosos per fer-nos perdre una fe encara massa incipient. La més avançada progressia ecologista, fascinada pel canvi global i perles wagnerianes mutacions del pòndol atmosfèric, troba que preocupar-se avui dia per minúcies ambientals domestiques és perdre ben bé el temps. Sembla com si l’expectativa d’una teatral catàstrofe còsmica fos més seductora que la real i eficaç solució de la modesta comèdia quotidiana. De manera que l’alerta per una existent, però diferida, gran amenaça pot convertir-se en una enganyosa fuite en avant que acabi fent-nos ensopegar en els rebrecs de l’estora. Potser sí que ens espera un final numantí, però no treu cap a res morir prèviament d’una grip mal tractada.\nSom tantes persones que l’efecte acumulat de la més insignificant de les nostres actuacions adquireix proporcions desaforades.\nSom molts milions d’humans sobre la Terra, probablement massa milions fins i tot. Som tants, que l’efecte acumulat de la més insignificant de les nostres actuacions adquireix proporcions desaforades. De fet, ben mirat , els aclaparadors problemes atmosfèrics neixen de la suma laboriosa d’innombrables petites aportacions individuals, d’incomptables innocents ruixades d’aparentment inofensius envases domèstics plens de laques i colònies nebulitzades per CFC o altres impel·lents semblants, per exemple. Cap gran fuita industrial, en efecte, cap gran pervers abocament a l’engròs, no ha engegat a l’atmosfera tots aquests milers de tones d’agents destructors de l’ozó. Els agents immediats del desastre, anònim de tan col·legiat, han estat els nostres ditets juganers fent tot de pssshhhh … refrescants i brevíssims en platges i cambres de bany. No cal ara ajupir-se sota el pes d’una culpa altrament excusable, però sí adonar-se de la força sumatòria que tenen les coses menudes suficientment reiterades.\nCaldria que ens esforcéssim per tal d’eliminar de la nostra conducta quotidiana els tics amb conseqüències ambientalment negatives.\nCaldria que ens esforcéssim per tal d’eliminar de la nostra conducta quotidiana els tics amb conseqüències ambientalment negatives. Som massa gent perquè la suma de totes aquestes menudeses resulti negligible, ho acabem prou de veure. La principal font energètica en el món occidental, per exemple, avui per avui és l’estalvi. Esta bé desenvolupar les energies alternatives, sobretot si són ambientalment blanes, però encara esta millor moderar simplement el consum. Una part considerable de ]’energia que utilitzem es perd en els nostres sistemes ineficaços o, encara pitjor, en els nostres circuits carregats de fuites. L’aïllament tèrmic de les nostres cases, posem per cas, sol ser molt deficient: finestres que no tanquen, portes que no ajusten, vidres i parets que no aïllen … En fer dissabte, no sempre buidem d’un cop i de pressa l’aire viciat de les cambres, sinó que sovint les deixem mig obertes durant estona i estona, fins que les parets se’n refreden. Tot això té un cost dinerari, naturalment, però sobretot té un cost ecològic, perquè cada quilovat dissipat és aigua perduda als embassaments, és carbó o petroli cremat a les tèrmiques, són arguments a favor de les nuclears.\nApagar els llums de les habitacions buides o bé optimitzar el rendiment de les calefaccions no és gens enutjós, ni fa pobre. Fins i tot fa ric i no provoca cap mena d’incomoditat.\nL’estalvi no evoca misèries, més aviat tendeix a evitar-les. No es tracta de dutxar-se amb aigua freda, sinó d’evitar l’aigua bullent: escaldar-se la pell no és propi de rics, sinó d’estúpids. Com sentencia la dita, «del que es perd, ningú se n’aprofita». Per això l’ estalvi energètic racional i sistemàtic seria ecològicament més beneficiós que tots els discursos ecologistes del món plegats. Apagar els llums de les habitacions buides o bé optimitzar el rendiment de les calefaccions no és gens enutjós, ni fa pobre. Fins i tot fa ric i no provoca cap mena d’incomoditat.\nAmb l’aigua passa com amb l’energia, si fa no fa, especialment en els països en que és un bé més aviat escàs. En el nostre país, per exemple. Una aixeta que degota perd fàcilment 200 cc cada minut, és a dir més d’1 litre cada hora: en un dia, aquell insignificant degoteig engega desguàs avall quasi 30 litres d’aigua, és a dir un metre cúbic al mes, 1 ‘aigua que be i fa servir per cuinar una persona durant un any sencer. Engegar una rentadora o un rentaplats a mig omplir, deixar rajar l’aixeta mentre hom es renta les dents o inundar les plantes en comptes de regar-les són actituds gratuïtes que no aporten cap especial plaer, cap millora en la qualitat de vida. Actituds innecessàries i cares que, sumades amb milions d’altres de comparables, tenen un cost ecològic elevadíssim. No hem d’oblidar que per beure i cuinar consumim uns 3 litres diaris d’ aigua per cap, però que un rentaplats en gasta 250 cada cop! Admetem que és còmode que un aparell et. renti la roba, però siguem conscients que cada quatre rentades consumim un metre cúbic d’ aigua: que la maquina estigui plena és el mínim exigible …\nÉs obvi que agents socials altres que els individus aïllats remenen quantitats d’aigua o d’energia molt més elevades que tot això. No es tracta d’ignorar aquest fet, prou conegut per tothom, sinó de subratllar aquells altres, les una per una modestes aportacions personals que, totes sumades, pesen el que pesen. Que ningú no s’enganyi: els nostres petits personals contrafurs ambientals no són la xocolata del lloro, ni de bon tros. I, a més, són la parcel·la concreta on tenim plena capacitat de correcció. En termes ètics, és ben ciar que no hi tenim excusa.\nEn termes d’educació ambiental (…) començar per un mateix sempre ha estat un bon principi pedagògic. No és únicament una qüestió de predicar amb l’exemple, és una gimnàstica formativa que capacita el qui la practica.\nActituds personals i educació ambiental\nEn termes d’educació ambiental aquesta disciplina personal de conducta és singularment important: començar per un mateix sempre ha estat un bon principi pedagògic. No és únicament una qüestió de predicar amb l’exemple, és una gimnàstica formativa que capacita el qui la practica per comprendre millor l’abast d’allò que predica. Una gimnàstica que, en definitiva, el fa més comprensiu i alhora més convincent. Però hi ha més coses. Aquest sentit de protagonisme en el procés -no només en la denúncia- condueix a la lúcida modèstia que es desprèn de l’autocrítica. En efecte, és massa fàcil avui dia atacar la societat industrial per les seves febleses ambientals. És tan fàcil – malauradament – amb tota la raó del món – que els sentiments maniqueus més elementals tendeixen a desvetllar-se en el denunciant: davant d’uns dolents tan barroers, nosaltres devem ser molt bons per forc;a. El coprotagonisme corresponsabilitza, i això és molt saludable. El coprotagonisme, en definitiva, contribueix poderosament a l’aparició d’una veritable opinió pública sobre el tema, és a dir a la conformació i assumpció d’un conjunt de principis per part d’un sector suficientment significatiu de la població. Justament és això el que més ens cal, ara com ara: ens sobren opinions del públic, però ens manca una autentica opinió pública. Ens cal perquè no hi ha cap força més imparable que el convenciment general decidit a actuar. I si no, que els ho preguntin als europeus de l’est.