Reservar una estada a la Minicasa "Stendhal" - Serena.House\nEscapar a ↓\nAuto-construir una Mini Casa\nAllotjar una mini casa\nEsmorzar inclòs - 10% de descompte a partir de la segona nit\nEn mòbils petits (Iphone SE, ...) canviï al mode horitzontal o seleccioni una data per veure els preus\nNo es permeten mascotes a "Stendhal". De fet, els tèxtils utilitzats (llençols, tovalloles ...) són 100% orgànics i no utilitzem cap producte de neteja química. El risc d'al·lèrgia, puces, olfacte, etc. És per respecte als nostres clients més sensibles.\n"Stendhal" és un mini casa per a no fumadors (excepte cigarrets electrònics). Es pot fumar a la terrassa, que mai està molt lluny.\n"Stendhal" i el seu entorn formen un ecosistema tan agradable com sensible. Per tant, li demanem que tingui cura la casa i l'àrea circumdant seguint unes simples regles: faci servir correctament els contenidors d'escombraries, el cendrer per a les burilles, no malmeti la vegetació circumdant ...\nEsmorzar: assortiment de productes locals segons temporada. Te i cafè a la vostra disposició a "Stendhal"\nFins a 72 hores abans de l'arribada programada: la modificació o cancel·lació de la seva reserva és gratuïta Menys de 72 hores abans de l'arribada programada: No s'aplicarà retenció si canvia la seva reserva per a una altra data sempre pot cancel·lar la seva estada, però s'aplicarà una deducció del 50% de la suma Si voleu canviar les dates de la seva estada, no dubti en posar-se en contacte amb nosaltres ràpidament perquè puguem trobar altres dates que li convinguin. En cas de cancel·lació, gràcies per informar-nos el més aviat possible perquè puguem donar a conèixer les dates\nTour amb degustació (1h30).\nEn companyia de l'equip de Artcava, descobreixi la història del celler i els secrets d'elaboració del Cava. Acabarà la seva visita amb una degustació de les diferents anyades de Artcava\nCistella de menjar casolà\nLes nostres cistelles, elaborades amb productes locals, estan preparades per Helena, amiga d'Ignasi, propietària de la vinya i gran amant del bon menjar (de reservar amb almenys 24 hores d'anticipació)\nEl nostre pack romàntic és preparat per Helena, amiga d'Ignasi, propietària de la vinya. A punt per arribar, trobarà tot el que necessita per passar una bona estona: ampolla de cava rosat, xocolates casolans, decoració romàntica ...\nUn dubte o una pregunta?


Els Jocs Mediterranis de Tarragona només van vendre un 15% de les entrades | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEls Jocs Mediterranis de Tarragona només van vendre un 15% de les entrades\nEl comitè organitzador admet la punxada, però presumeix de "números verds"\nTarragona 27 SET 2018 - 08:53\tCEST\nLa venda d'entrades per als Jocs Mediterranis va naufragar: tot just se'n van despatxar 28.490, un 15% de les gairebé 200.000 previstes. Es van tancar menys patrocinis dels esperats i les audiències televisives van sucumbir al poderós Mundial de futbol. No obstant això, l'esdeveniment haurà deixat diners a Tarragona. Així ho assegura el comitè organitzador d'una competició que va estar plena d'incidències, començant per la necessitat d'ajornar-la un any, i que no va aconseguir desprendre's de l'etiqueta de l'infortuni. El saldo final llança un superàvit de 152.659 euros, assolits, diuen els organitzadors, gràcies a "l'austeritat" aplicada a la cita.\nJavier Villamayor, regidor comissionat dels Jocs, i Víctor Sánchez, el director executiu, van ser, aquest dimecres, els encarregats de presentar el balanç econòmic d'un esdeveniment que, malgrat aconseguir la participació més alta de la història, ha estat abonat al descrèdit i sempre envoltat de controvèrsia. En la presentació de les xifres també va ser convocat Pau Pérez, responsable de l'Àrea d'Economia de l'Ajuntament de Tarragona, però no hi era Josep Fèlix Ballesteros. L'alcalde exerceix la presidència del Comitè Organitzador dels Jocs. "Els números són excel·lents", va presumir Javier Villamayor, malgrat reconèixer que la venda d'entrades va quedar molt per sota de les 200.000 previstes inicialment.\nUna afeblida Mireia Belmonte es penja l’or en 200m estils\nL'organització ha trigat tres mesos a facilitar les dades d'entrades, per acabar admetent que no es van superar els 29.000 tiquets. En concret, es van despatxar 28.490 bitllets, la qual cosa va generar una recaptació de gairebé 520.000 euros. La realitat xoca amb les previsions, ja que s'esperava que l'interès del públic per veure en directe les diferents proves ajudés a recaptar més d'un milió i mig d'euros. A banda de les cerimònies d'inauguració i clausura, que acumulen la majoria d'abonaments venuts, el sensible interès per les competicions es va centrar en l'atletisme, 2.900 entrades, en la gimnàstica artística, en el futbol i en la natació, on competia l'estendard dels Jocs: Mireia Belmonte. Segons els comptes, "fets amb molt de rigor", asseguren els organitzadors, la partida d'ingressos suma 27,2 milions d'euros. La meitat dels diners prové d'empreses que, en forma de patrocini o de donació –totes dues formes generaven beneficis fiscals–, van contribuir a omplir la caixa dels Jocs Mediterranis.\nLes subvencions van aportar una altra bona quantitat de diners, 12,4 milions d'euros, i l'Administració Central de l'Estat va ser la que va aportar més fons: 7,5 milions, molt per sobre dels 2 milions de la UE, dels 1,4 milions de la Generalitat i del mig milió que abona l'Ajuntament. "Són números en verd", va emfatitzar Villamayor, que va insistir que la "màxima austeritat" i una "política conservadora de despesa" han estat les línies mestres de la cita, totes dues claus per fer quadrar els comptes. "Sortíem amb la meitat de pressupost que altres edicions", detalla el comitè organitzador.\nA més dels 27 milions del pressupost operatiu, els Jocs de Tarragona han deixat una inversió de 67 milions d'euros en equipaments esportius, on destaquen el palau d'esports, amb capacitat per a 50.000 persones, i la piscina olímpica. "Ha costat sang, suor i llàgrimes", va emfatitzar Víctor Sánchez, que va apuntar que l'agitat clima polític que es respira a Catalunya podia haver provocat que el focus d'atenció es desviés del terreny de joc cap a la tribuna. Va ser el cas de la cerimònia inaugural, en què el president de la Generalitat, Quim Torra, va coincidir per primera vegada en públic amb el Rei i amb Pedro Sánchez. Posteriorment, ja amb la competició arrencada, van ser altres successos els que van despertar la curiositat del públic, com quan esportistes francesos van entonar La marsellesa al podi perquè no funcionava la megafonia o quan Mireia Belmonte va haver de fer lliurament de les medalles a les seves rivals per un error de protocol.\nA Almeria 2005, quatre vegades més públic\nAl comitè organitzador dels Jocs de Tarragona li agrada comparar-se amb Almeria, que va organitzar els mateixos Jocs el 2005 i que va disposar d'una partida de despeses tres vegades superior a la de Tarragona. Javier Villamayor va apuntar que, davant dels 520.000 euros embutxacats en entrades a Tarragona, "Almeria va aconseguir recaptar-ne un milió". Villamayor no va fer referència al preu al qual es van vendre les entrades a la cita andalusa fa 13 anys, ni a l'aforament total que va aconseguir aquella competició. En el llibre Incidencia social de los Juegos Mediterráneos, editat per la Universitat d'Almeria, es revela que la xifra total d'assistència va ser de 135.594 espectadors


L’EXPULSIÓ DELS MORISCOS. (PERQUÈ I PER A QUÈ). – iemasd\niE+D\ten Sin categoría\t 18 marzo, 2017 2,298 Words\nLa «expulsió dels moriscos» és un fet rellevant en la història d’Espanya del segle XVII, però adquireix el seu sentit tràgic a la llum de la història de nou segles de vivència dels musulmans a la Península Ibèrica.\n«Expulsió» és el terme emprat pels historiadors per a expressar l’execució de l’ordre reial de 1609: “He resolt que es traguen tots els Moriscos d’aquest Regne”.\nLa paraula «expulsió» reforça el concepte de «desterrament», de llançar fora de la seva terra, i de «exili», instal·lació en un lloc allunyat d’ella. Els tres conceptes -Expulsió, desterrament, exili- marquen la fita central entre un «abans» -d’èsser desterrats- i un «després» -de la seua instal·lació a l’exili -. L’expulsió indica el final brutal dels moriscos. Socialment, és l’eliminació d’una minoria per una majoria, en la societat espanyola del seu temps, com diu el títol d’un llibre recent: Història dels moriscos. Vida i tragèdia d’una minoria. Històricament, és el desenllaç de nou segles de l’Islam d’Al-Andalus, percebuts com trist final d’una història gloriosa, també expressat en un altre títol de llibre: Final d’Al-Andalus i història dels àrabs cristianitzats.\nAixí ha estat percebuda sempre l’expulsió dels moriscos, com la ruptura d’una convivència social i com el final d’una llarga etapa històrica. Aquestes dues coordenades, sociològica i històrica, donen un dramatisme tràgic a la sort dels moriscos i els relacionen amb dues dimensions fonamentals del viure humà. Una és la ruptura de la convivència social que va suposar l’expulsió, que és un símbol de totes les tensions que afligeixen l’home en la seva relació amb els altres, mentre que la conclusió d’una llarga història planteja el tema de la mort, la mort provocada pels altres. Convivència social i homicidi, íntimament significatius per a cada individu i per a cada grup, es troben simbolitzats en la sort dels moriscos a l’Espanya del XVII. Són temes de permanent actualitat política, que afecten milions d’homes, fins a la més desconeguda o clamorosa actualitat. Els moriscos eren les minories de llengua i cultura musulmanes, i de religió islàmica, que van quedar a Espanya després de la Reconquesta. Mai van estar realment integrades en l’ordre de la monarquia hispànica. Després d’una guerra atroç, van ser redistribuïts per la península. No va servir de res. Finalment, els moriscos serien expulsats d’Espanya entre 1609 i 1616. No van ser “espanyols obligats a deixar de ser-ho”; van ser musulmans que no van voler ser espanyols.\nRetrocedim a 1492: els Reis Catòlics han pres Granada i conclou la Reconquesta. Què passa amb la població mora? Les capitulacions de la conquesta permetien als musulmans mantenir la seva religió, els seus costums i les seves lleis. Aviat, però, la situació es fa insostenible. En part, per la intransigència dels vencedors; en part, per la deslleialtat d’alguns capitostos vençuts del vell Regne de Granada. Tot just deu anys després, entre 1500 i 1502, el cardenal Cisneros, que ja és l’home fort del país, decideix forçar la conversió: que tots els musulmans espanyols -els anomenats “mudèjars” – es facin cristians, i els que no vulguin, que se’n vagin. Molts marxaran, però la gran majoria es quedarà. Aquests precipitats conversos són els moriscos.\nEl vell regne de Granada era el lloc on més moriscos hi havia, però no era l’únic. La conquesta havia deixat grans contingents de mudèjars conversos al regne de València, a Múrcia, a Extremadura, a Andalusia, a la Manxa … Es calcula que, a la fi del segle XVI, eren uns 275.000, per a una població espanyola que en conjunt sumava uns set milions d’habitants. Els moriscos conservaven tots els trets de la cultura àrab: vestimentes, ritus socials, costums, escriptura, llengua i segons es veuria després, en molts casos, secretament, també la religió. Malgrat els decrets de conversió forçosa, el poder els havia deixat en pau: la immensa majoria dels moriscos treballava al camp, eren la base del sistema senyorial al sud, i ells mateixos, els moriscos, se les havien arreglat per agradar l’emperador amb substanciosos donatius. De manera que, al llarg del segle XVI, els moriscos conformen una comunitat ètnica singular, formalment cristiana, però de cultura musulmana i separada de la resta del país. La Corona hauria pogut mantenir aquesta situació indefinidament, però en l’època de Felip II va sorgir un terrible contratemps: el poder otomà s’estenia a la Mediterrània occidental, els pirates berberiscos assolaven les costes espanyoles i el Rei temia seriosament que els musulmans intentaren penetrar de nou en Espanya. En qui podrien recolzar-se els musulmans per aquesta invasió? En els moriscos, és clar. ¿I era just desconfiar dels moriscos? A partir d’aquest moment, cap a 1560, si. Les Alpujarras, una zona del regne de Granada majoritàriament morisca, s’havien convertit en un permanent escenari de conflicte. Tot va començar amb l’aparença de bandes de saltejadors de camins, els anomenats “monfíes”, que atacaven les possessions dels cristians vells i assassinaven als colons. Felip II, en resposta, va decidir prohibir les manifestacions externes de la cultura musulmana: la llengua àrab, els vestits, les cerimònies … Així va començar la rebel·lió de les Alpujarras.\nSom a 1569. La rebel·lió de les Alpujarras no va ser un motí carrer. Va ser un aixecament polític i militar. Els moriscos van triar rei: Fernando de Còrdova i Válor, descendent de la família califal cordovesa, que va recuperar el seu nom àrab de Abén Omeia. La revolta va estar recolzada econòmicament des d’Algèria. Va comptar amb ajuda berber i turca. Va córrer com la pólvora per totes les zones de majoria musulmana. En 1569 els revoltats eren 4.000; l’any següent ja eren 25.000. A Felip II el va sorprendre amb tots els seus exèrcits a Flandes. La població cristiana, indefensa, va ser massacrada. El poeta i diplomàtic Diego Hurtado de Mendoza, testimoni dels fets, el va descriure així en la seva Guerra de Granada:\n“Van començar pel Alpujarra, riu d’Almeria, Boloduí, i altres parts a perseguir els cristians vells, profanar i cremar les esglésies amb el sagrament, martiritzar religiosos i cristians, que, o per ser contraris a la seva llei, o per haver-los doctrinado en la nostra, o per haver-los ofès, els eren odiosos. En Guecija, lloc del riu d’Almeria, van cremar per vot un convent de frares agustins, que es van recollir a la torre, tirant per un forat de la part alta oli bullint, servint-se de l’abundància que Déu els va donar en aquella terra, per ofegar els seus frares. Inventaven nous gèneres de turments: al capellà de Mairena li van inflar de pólvora i posaren foc; al vicari van enterrar viu fins a la cintura, i el asaetearon; a altres el mateix, però deixant-los morir de fam. Van tallar a altres dels membres, i entregáronlos a les dones, que amb agulles els matessin; a qui van apedregar, a qui van ferir amb canyes, escorxar, van estimbar; i als fills d’Arze, alcaid de la Peza, a un el van degollar, i l’altre crucificar, azotándole, i ferint-li al costat primer que morís. Sufriólo el mosso, i va mostrar acontentar de la mort d’acord amb la del nostre Redemptor, encara que en la vida va ser tot al contrari; i va morir confortant al germà que van escapçar. Aquestes crueltats van fer els ofesos per venjar-se; els monfíes per costum convertida en natura “.\nHurtado de Mendoza no era un testimoni imparcial: manava un dels exèrcits espanyols contra aquella rebel·lió. Però no devia caminar molt desencaminat, perquè les crueltats dels moriscos consten de manera fefaent. Tan fefaent que fins i tot es les van aplicar a si mateixos. Cal oblidar la imatge d’unes comunitats de tranquils camperols que es revolten perquè volen defensar els seus costums musulmans. Quan els moriscos assetgen Granada, esperant que els seus germans de la ciutat se’ls uneixin, aquests decideixen posar-se del costat de la Corona: no es fiaven de la fama de sanguinaris que acompanyava els contingents d’Abén Omeia. La rebel·lió de les Alpujarras va ser una orgia de sang que va acabar tornant-se contra els propis moriscs, i així, apunyalat pels seus homes, mor el seu líder, Abén Omeia. El substitueix el seu cosí, Abén Abu.\nPer llavors la Corona ja ha pogut mobilitzar un fort contingent de terços portats de Flandes i Llevant, capitanejats ni més ni menys que per Don Joan d’Àustria, el germanastre del rei. Joan d’Àustria va ser implacable: va passar a l’ofensiva, va prendre ciutats, va tractar a l’enemic amb enorme violència. Va aconseguir el seu propòsit, que no era sinó desencoratjar els moriscos, desacreditar els seus caps i forçar-los a pactar una pau. És maig de 1570 quan El Habaqui, un dels líders moriscs, signa la pau. Els últims revoltats, reunits al voltant de Abén Abu, intenten fer-se forts a les coves de la serra, però no són enemics per als terços; de fet, aviat comencen a barallar-se entre si. Primer, els homes de Abén Abu maten L’Habaqui. Després, Abén Abu morirà al seu torn, apunyalat pels seus homes, com va morir Abén Omeia. Felip II, per conjurar qualsevol nova rebel·lió, ordena el desterrament dels moriscos de Las Alpujarras. No els expulsa d’Espanya, sinó que els trasllada a altres regions de la península, sobretot a Extremadura i La Manxa. Allà restableixen les seves comunitats, ara sota extrema vigilància. Cal insistir en la descripció exacta de la situació: malgrat la violència de la guerra de les Alpujarras, Felip II no expulsa els moriscos, sinó que deporta dins d’Espanya als revoltats i manté en les seves terres als altres moriscs d’Aragó i València. L’expulsió dels prop de 300.000 moriscos que habitaven a la Península Ibèrica va augmentar inicialment la popularitat del Duc de Lerma, ja que la crisi econòmica que començava a consumir l’Imperi espanyol havia convertit els moriscos, com abans als jueus, en l’habitual cap de turc de tots els problemes socials. Sobretot perquè mantenien les seves costums musulmans intactes, fins al punt que molts ni tan sols parlaven el castellà. No obstant això, des de la perspectiva econòmica es va tractar d’un cop dur per a moltes regions espanyoles. L’expulsió d’un 4% de la població pertanyent a la massa treballadora, ja que no constituïen nobles, hidalgos, ni soldats, va suposar una minva en la recaptació d’impostos, i per a les zones més afectades (s’estima que en el moment de l’expulsió un 33% dels habitants del Regne de València eren moriscs) va tenir uns efectes despobladores que van durar dècades i van causar un buit important en l’artesanat, producció de teles, comerç i treballadors del camp. Si bé els perjudicis econòmics a Castella no van ser evidents a curt termini, la despoblació va agreujar la crisi demogràfica d’aquest regne que es mostrava incapaç de generar la població requerida per explotar el Nou Món i per integrar els exèrcits dels Habsburg, on els castellans conformaven la seva elit militar. ¿Ha acabat el problema? No, els moriscos segueixen sent el que són: comunitats de cristians en superfície, que en realitat volen ser musulmans. A València s’organitzen com regne dels “cristians nous de moro”. Aspiren a una singularitat política en les seves relacions amb els senyors de la terra i amb la Corona, i al mateix temps tendeixen llaços amb Àfrica, amb Venècia, amb França … enemics d’Espanya. La Corona, és a dir, Felip II, mai ha abandonat la idea d’expulsar-; és la pressió dels senyors, dels propietaris, la qual els manté aquí. Però l’amenaça dels pirates berberiscos seguia existint, el record de la rebel·lió de les Alpujarras es mantenia molt viu i la desconfiança de la població cristiana era invencible. Algunes interpretacions històriques al·ludeixen a un fenomen de racisme. No és veritat: ningú va pensar en expulsar els gitanos, per exemple, ni als irlandesos. El problema era un altre: de política interior i de política exterior. I va acabar rebentant a la fi del segle XVII.\n¿Es va obrar bé? ¿Es va obrar malament? ¿Va ser bo per al país? Va ser dolent? Un dels grans historiadors d’aquest període, l’anglès John Elliot, el llibre L’Espanya Imperial segueix sent font d’autoritat, formula un judici molt ponderat: “Resulta plausible la creença que l’expulsió era l’única solució possible. Fonamentalment la qüestió morisca era la d’una minoria racial no assimilada -i possiblement no asimilable- que havia ocasionat trastorns constants des de la conquesta de Granada. La dispersió dels moriscs per tot Castella, després de la repressió de la segona rebel·lió de les Alpujarras, el 1570, només havia complicat el problema estenent-lo a àrees fins llavors lliures de població morisca. A partir de 1570 el problema morisc va ser un problema tan castellà com valencià o aragonès, encara que les seves característiques varien d’una regió a una altra “.\nEls moriscos, d’altra banda, no es van dissoldre al mar i aquells que van sobreviure als episodis de violència que van acompanyar la seva expulsió van acabar dispersats pel nord d’Àfrica, a Turquia, i altres països musulmans. Molts pagesos moriscos es van veure obligats, llavors, a convertir-se en pirates berberiscos que van usar els seus coneixements de les costes mediterrànies per perpetrar durant més d’un segle d’atacs contra la Península Ibèrica.\nUN ENEMIC IMPREVIST A LA GLOBALITZACIÓ.


Olèrdola preveu invertir 1’5 milions en transformar els carrers de Moja a plataforma única\nCanvi de prioritat\nOlèrdola preveu invertir 1’5 milions en transformar els carrers de Moja a plataforma única. Ajuntament d'Olèrdola\nL’Ajuntament d’Olèrdola ja ha iniciat els tràmits per a realitzar una de les actuacions més ambicioses que assumeix en l’espai públic en la darrera dècada: la transformació dels carrers del casc antic del poble Moja a plataforma única. L’estudi Hèlix ha elaborat l’avantprojecte que prefigura opcions per afrontar aquesta transcendent actuació i un dels seus membres, l’arquitecte Pep Solé, exposava dijous en un acte públic al Local Nou de Moja que l’àmbit d’actuació inclouria 14.000 metres quadrats de carrers del casc antic. Aquesta superfície està delimitada pels carrers Sant Jaume, Bonaire, plaça Tedèum, carrers de Penyafel, Rafael de Casanova, Avinguda Carrerada, carrers Llarg, Sindicat, Sol i Migdia.\nL’alcalde d’Olèrdola, Lucas Ramírez, anunciava que aquest 2018 es preveu treure a concurs públic la redacció del projecte, amb la perspectiva que les actuacions puguin començar a partir de 2020. L’alcalde apuntava que les obres es contemplen fer per fases, amb una inversió total propera al milió i mig d’euros i en un període estimat d’execució de quatre anys.\nLa pràctica totalitat del casc antic de Moja té carrers d’amplades inferiors als 7 metres. Per aquests casos, la solució que els municipis apliquen és la de fer desaparèixer “els espais segregats per a vianants i vehicles” i passar a plataforma única els carrers. La preferència és pels vianants i la velocitat màxima permesa pels vehicles és de 30 quilòmetres. L’avantprojecte constata que la immensa majoria de voreres al casc antic de Moja no superen els 90 centímetres d’amplada i comparteixen espai amb mobiliari urbà. El pas a plataforma única d’aquest ampli àmbit del poble de Moja comportaria la millora de la mobilitat però també “la millora de la relació cívica”. Pep Solé subratllava que en carrers estrets com els del nucli de Moja “l’única solució per a resoldre els dèficits d’accessibilitat és el pas a plataforma única”.\nSolé avançava que la plataforma única no significava que es suprimís l’aparcament, tot recordant que actualment a Moja existien 72 places d’aparcament perifèriques al centre, així com la previsió de disposar de 200 més davant de l’escola Circell. Per Solé “si no estem disposats a caminar 3 minuts, no hi ha solució a l’aparcament”.\nSolé es mostrava convençut que el tractament de la vialitat amb plataforma única “resol la mobilitat en el centre de Moja” i subratllava l’avantatge que suposava que els carrers disposessin de tots els serveis urbans, amb la qual cosa “l’actuació es fa menys complexa i es pot fer amb un pressupost raonable”.\nDes de l’estudi Hèlix s’han proposat fins a quatre propostes d’actuació. La primera opció suposaria mantenir les voreres i aixecar la calçada a nivell superior de la vorada, aixecant igualment els embornals. És la solució que ja s’ha aplicat amb bons resultats al carrer Sant Pere de Sant Pere Molanta. La segona de les opcions suposaria fer una secció nova, amb calçada de paviment asfàltic llis o imprès. La tercera opció comportaria fer els carrers amb pendent central i col·locar els embornals a l’eix del carrer i la quarta opció contempla instal·lar llambordes en tota la nova secció del carrer.\nEls veïns assistents van plantejar dubtes sobre itineraris de mobilitat, aparcament, evacuació d’aigües i finançament. L’alcalde exposava que la inversió l’assumia íntegrament l’Ajuntament d’Olèrdola, deixant clar que en aquesta actuació no hi haurien contribucions especials dels veïns . Ramírez també feia notar que aquesta ambiciosa inversió la podia afrontar l’Ajuntament gràcies a la seva bona situació econòmica. Igualment també recordava que inversions en la mateixa línia s’han fet a Sant Pere Molanta, mentre que a Sant Miquel es fa una inversió inicial de 400.000 euros per a la millora del seu casc antic.\nTambé responent una de les qüestions plantejades en la reunió, l’alcalde avançava que en els carrers de 5 a 7 mestres d’amplada es preveu l’aixecament de la calçada, com s’ha fet al carrer Sant Pere de Sant Pere Molanta. En els altres casos, el govern municipal es decanta per instal·lar llambordes en tota la superfície dels carrers.\nDurant l’exposició feta dijous al vespre al Local Nou, els veïns van poder veure exemples de simulació que permetien comprovar gràficament la millora que tindrien els carrers de casc antic de Moja un cop es realitzés aquesta transformació a plataforma única.


www.laculturanovalres.com: RECOMANACIÓ LLIBRES: "La Bíblia de Neon" per Elisenda Coll\nRECOMANACIÓ LLIBRES: "La Bíblia de Neon"\nQuè fèieu o en què pensàveu quan teníeu 16 anys? Se us hagués passat pel cap escriure alguna cosa? Un relat, un poema... potser una novel•la? A John Kennedy Toole sí.\nLa Bíblia de Neon és un text dolç, ingenu, però alhora espectador passiu d’un món agre, molt més agre que dolç. En una ciutat miserable del sud dels EE.UU un nen explica en primera persona com succeeix la seva vida i la de la seva desafortunada família.\nToole, amb 16 anys, ja és capaç d’insinuar divertits i profunds retrats en els seus personatges – com en el cas de la peculiar tia Mae- i a la vegada mostrar la cruesa de la vida sense que aquesta evoqui un drama qualsevol.\nPerò la vida de Kennedy Toole és un enigma molt superior – i estretament relacionat- a la seva literatura. I aquesta, en canvi, és pura sinceritat. A Toole, que va acabar suïcidant-se dins un cotxe ple de gas, li va passar una mica com al - ara tant de moda- Stieg Larsson, que no van veure mai la seva obra publicada.\nLes editorials li van anar tornant els exemplars de ‘La conjura de los necios’ i no va ser fins després que va morir que la incansable lluita de la seva mare el va convertir en un best seller imminent, però també, en un premi Pulitzer pòstum, i en el que per alguns anomenen, un dels escriptors més lúcids i enginyosos del segle XX.\nAquesta dona, Thelma Toole, és tant important com el mateix Toole en l’enigmàtic procés de connexió entre la seva literatura i el món; perquè de tot això en va crear una fortalesa; una espècie de fill – Déu que no va deixar de proclamar. Fins i tot, llegint el pròleg de La Bíblia de Neon o algunes pàgines de La conjura, un acaba pensant que la peculiaritat de Toole fill és proporcional a la peculiaritat de Toole mare. Una mica com la petja particular que hi ha en Jenny Fields i el seu fill, T.S Garb, en la novel•la de John Irving.\nPerò en qualsevol cas, i encara que ens n’hàgim anat del tema una mica, aquesta recomanació és per a aquesta curta i lleugera Bíblia de Neon, que va sortir publicada l’any 1989, quan els editors van anar, com carronyaires, a buscar l’ obra secreta del ja difunt escriptor.\nQue cal saber més d’aquesta història, que de la novel•la en sí, per acollir-la amb suficient afecte, és un fet.\nLlegint-la, un intuirà un Toole –vehiculat per l’adolescent David- sensible i alhora distant al que l’envolta. Aquesta relació amb el seu entorn probablement va dificultar que pogués prendre partit de la veritable vida; com va demostrar convidant-se a sí mateix a morir, a l’edat de 31 anys.\nLa mare del seu Déu\nLa Bíblia de Neon\nPremi Pulitzer 1982


Fan una taula rodona sobre el llegat creatiu de Víctor Mora - Empordà\nFan una taula rodona sobre el llegat creatiu de Víctor Mora\nDurant l'acte també es presenta un llibre del professor de periodisme cultural, Joaquim Noguero\nCRISTINA VILÀ 09.06.2017 | 15:49\nEl professor de periodisme cultural Joaquim Noguero EMPORDA.INFO\nAquest diumenge, a partir de les 10.30 del matí, es duu a terme una taula rodona, a la sala d'actes de l'Ajuntament de l'Escala, per apropar al públic la figura de Víctor Mora. S'ha convidat a sis persones que conegueren i tractaren Mora: l´il·lustrador i dibuixant d´El Jabato, Esteban Maroto; l´escriptora i amiga Isabel-Clara Simó; el periodista i expert en còmics Jaume Vidal; el professor de periodisme cultural Joaquim Noguero, i la senadora d´ERC Mireia Cortés. Moderarà el periodista Xavier Castillón.\nDurant la jornada es presenta també un llibre de Joaquim Noguero, 'Víctor Mora, l´aventura d´escriure', on l´autor aborda la dobla faceta de narrador i guionista de còmics així com el vessant d´escriptor compromès. Noguero és bon coneixedor de l´univers Mora. Fa deu anys va comissariar una exposició a l´Escala sobre el 60è aniversari d´El Jabato, un personatge del qual Mora feia els guions. En aquesta petita entrevista parla del llibre.\nQuè mostra en el llibre?\nEl seu doble component de cronista de la realitat a les novel·les i de cronista dels somnis soterrats de l´època en els guions de còmics perquè, a diferència dels còmics més ideologitzats, ell era fill d´un exiliat que va morir a l´exili. Encara que no vulguis rebel·lar-te, sense voler et surten altres coses. És el que passava amb molts còmics de Bruguera, fins i tot els d´humor. Com deia la seva dona, Bruguera va acabar essent una fàbrica de rojos.\nQuè li interessava més?\nA ell sempre li feia il·lusió el fet que parlés dels còmics, que el fa més conegut per tothom, però se sentia oblidat en el seu altre vessant, la de novel·lista, quan havia establert una relació molt directa entre els dos mons. Mora sovint deia que els novel·listes tenen poca feina a inventar coses, perquè la realitat ja donava molt de si, només reproduint-la.


La ruta artística “l’Art transforma els Ravals” s'inaugura aquest dissabte | La Guia De Reus\nInici Actualitat La ruta artística “l’Art transforma els Ravals” s’inaugura aquest dissabte\nLa ruta artística “l’Art transforma els Ravals” s’inaugura aquest dissabte\nLa ruta artística “l’Art transforma els Ravals”, promoguda en el marc del projecte Reus Espais Vius, s’inaugura aquest dissabte, 13 de novembre, amb intervencions a 18 aparadors dels ravals de Sant Pere i Robuster. Les obres han estat elaborades per quinze artistes i els alumnes del Col·legi Sant Josep i l’Escola d’art i disseny. La proposta té el doble objectiu de posar en valor els aparadors buits a través de les intervencions artístiques i donar visibilitat a la comunitat artística.\nL’exposició es podrà visitar a partir de les 12 hores d’aquest dissabte. Els aparadors es descobriran d’un en un amb la comissària de l’exposició, la Meritxell Perpinyà, i els propis artistes seran els encarregats d’explicar les seves obres. Hi haurà acompanyament musical per part del grup the Meme i dels estudiants de l’escola de música del centre de lectura, els quals tocaran musica clàssica repartits per la raval Robuster i la raval Sant Pere. També es repartiran tiquets d’un euro per gastar als establiments col·laboradors en l’acte: Lizarran, L’Espigueta, Hervibore i la Glòria.\nMorgana Ávila, especialista en creació d’obres d’art en suport tèxtil de seda. Rv Rv. Robuster 21 local 2. Obra: la Hipocresia Social\nEsther Ferrando, l’escultura, la fotografia i les instal·lacions multimèdia. Rv. Sant Pere 19. Obra: Desitjos de blaus per transformar el món\nL’exposició ve inspirada per la campanya participativa “Com transformaries el món?”, que va recollir més de 1200 propostes de la ciutadania per incidir en la transformació com a idea per generar un canvi positiu en l’àmbit social en l’espai urbà i desenvolupament econòmic, implicant a la ciutadania en el muntatge de la proposta artística participativa.\nCada aparador explica un concepte relacionat amb una problemàtica medi ambiental o social i les obres s’han realitzat a partir dels residus que generem les persones en la nostra quotidianitat.\nLa proposta artística s’ha treballat sota la direcció creativa de la Meritxell Perpinyà amb un disseny que pren com a fil conductor l’art que transforma, on els i les artistes locals s’han inspirat en les respostes dels ciutadans de Reus per intervenir els aparadors artísticament.\nL’exposició i ruta pels aparadors es podrà visitar fins que els locals es vagin emplenant amb nous negocis.\nLa intenció d’aquesta exposició, a més d’oferir una proposta cultural innovadora i de qualitat i donar suport als nostres artistes, és emplenar els locals buits de la zona. Per això, des de la Regidoria d’Empresa i Ocupació ja s’està treballant en les bases d’unes subvencions amb una dotació econòmica de 200.000 euros pels emprenedors que apostin per instal·lar els seus negocis a l’eix dels ravals Sant Pere i Robuster.\nLes bases, que es donarem a conèixer en breu, premiaran els negocis de triple impacte, amb la sostenibilitat com a pilar i lligats als Objectius de Desenvolupament Sostenible.\nArticle anteriorL’Arxiu del Port de Tarragona presenta el conte ‘Més Secrets a l’Arxiu del Port’ per a celebrar el Dia Internacional del Nen i la Nena\nArticle següentJornades Gastronòmiques per posar en valor l’Oli Nou DOP Siurana


El Servei de Pneumologia de l'Hospital Universitari Son Espases ha participat en un estudi sobre la utilitat i millora que el nas electrònic pot aportar en els processos de cribratge de la Malaltia Pulmonar Intersticial Difosa (MPID).\nSerà el dilluns 23 de maig a les 13:30 hores, a les aules 102-103 de l’Hospital Universitari Son Espases, a càrrec d'Ainhoa Ceballos, Product Manager i Especialista en Investigació NanoString.\nL'Hospital Universitari Son Llàtzer va organitzar una jornada amb motiu del Dia de la Infermeria, que es va recuperar després de dos anys d'aturada per la pandèmia i que va reunir presencialment pacients i professionals d'infermeria. Ho va fer sota el lema «Pacients i infermeres, sempre treballant junts».\nProp de 64.000 infants d’entre zero i sis anys es beneficiaran de l’ampliació de la cartera de serveis d’atenció a la salut bucodental que durà a terme el Servei de Salut. Aquesta ampliació també s’estén a les dones embarassades, a les persones amb una discapacitat que impossibiliti l’autocura i aquelles sotmeses a tractaments oncològics a la zona cervicofacial.\nLa Unitat del Dolor de l’Hospital Universitari Son Espases ha utilitzat, per primera vegada a les Illes Balears, una nova tècnica intervencionista per al tractament del dolor provocat per una hèrnia discal, conegut habitualment com a ciàtica.\nL'Institut d'Investigació Sanitària Illes Balears (IdISBa) i l'Hospital Universitari Son Espases han participat en la publicació d'un estudi sobre els subtipus de glioblastoma, que podrien mostrar resultats prometedors en el tractament amb temozolomida i millores en els seus efectes secundaris.\nL'Àrea de Salut disposa actualment de 1.928 panells solars repartits pels hospitals i centres de salut. S'han produït més de 2 milions de kWh en energia fotovoltaica, la qual cosa ha evitat que s'emetin més de 800 tones de CO₂ a l'atmosfera.\nEl Servei de Radiooncologia de l'Hospital Universitari Son Espases ha participat en la publicació d'un estudi sobre la durada mínima de la teràpia de privació d'andrògens amb radioteràpia definitiva per al càncer de pròstata d'alt risc. També hi han participat diferents centres espanyols.\nDilluns 16 de maig, a les 13:30 hores a les aules 102-103 de l’Hospital Universitari Son Espases, es durà a terme el seminari Engineering platelet-derived extracellular vesicles as cell-free therapies for tendon regeneration, a càrrec de Manuel Gómez Florit, investigador Miguel Servet I de l’IdISBa.\nEl grup d'investigació en Nutrició Comunitària i Estrès Oxidatiu (NUCOX) de la Universitat de les Illes Balears i de l'IdISBa, el CIBEROBN, l'Institut Universitari d'Investigació en Ciències de la Salut (IUNICS) ha participat en un estudi sobre una possible estratègia terapèutica pel trastorn per dèficit d'atenció i hiperactivitat utilitzant productes naturals per dirigir el PI3K. També hi han participat Kermanshah University of Medical Sciences, la Tehran University of Medical Sciences i la Universidad Central de Chile.\nEl Servei de Pneumologia de l'Hospital Universitari Son Espases i l'Institut d'Investigació Sanitària Illes Balears (IdISBa) ha participat en la publicació del document internacional de consens sobre apnea obstructiva del son. També hi han participat diferents centres espanyols.\nEls Servei d'Anestesiologia i Reanimació de l'Hospital Universitar Son Llàtzer i el Servei de Cirurgia Cardíaca de l'Hospital Universitari Son Espases han participat en la publicació d'un article sobre un cas d'angiosarcoma pulmonar pleomòrfic primari.\nProfessionals d'Infermeria de la Unitat de Cures Intensives de l'Hospital Universitari Son Espases i del Grup d’Investigació en Cures, cronicitat i evidències en salut (CurES-IdISBa) han publicat un article on s'analitza un model de comunicació estructurada durant els canvis de torn i sessions interdisciplinàries.\nEn el BOIB núm. 60 de dia 7 de maig de 2022, s'ha publicat la resolució de la directora general de Recerca en Salut, Formació i Acreditació, en virtut de l'encomana de la presidenta de la Fundació Institut d'Investigació Sanitària Illes Balears (IdISBa), de 23 d'abril de 2021, per la qual es convoca un procés selectiu per a la contractació d'una persona investigadora amb titulació de grau i màster per al projecte «RICORS Malalties Cerebrovasculars».\nAmb motiu de la commemoració del Dia Internacional contra l'assetjament escolar, el dia 2 de maig, el Col·legi Oficial de Psicologia de les Illes Balears (COPIB) adverteix que els menors i adolescents víctimes de ciberassetjament tenen major probabilitat de manifestar conductes de risc (ideació suïcida i autolesions) i demanda més mesures de prevenció en tots els àmbits i tolerància zero amb la violència sigui com sigui el format i canal que s'utilitzi.\nEl Servei de Reumatologia de l'Hospital Can Misses ha publicat un article sobre l'ús del Patient Reported Outcomes en l'artritis psoriàsica.\nEl Servei de Cardiologia de l'Hospital de Manacor va posar en marxa una consulta monogràfica d'Insuficiència Cardíaca (IC) que, actualment, s'ha convertit en Unitat d'IC Comunitària, avalada amb el Certificat SEC Excel·lent de la Societat Espanyola de Cardiologia.\nEn el BOIB núm. 57 de dia 30 d'abril de 2022, s'ha publicat l'aprovació de la convocatòria i les bases que regiran el procediment selectiu per a la constitució d’una borsa de treball per la contractació de la categoria d'auxiliar de clínica per a la Residència Reina Sofia de Muro.\nEn el BOIB núm. 57 de dia 30 d'abril de 2022, s'ha publicat la resolució de la directora general de Recerca en Salut, Formació i Acreditació, en virtut de l'encomana de la presidenta de la Fundació Institut d'Investigació Sanitària Illes Balears (IdISBa), de 23 d'abril de 2021, segons l'article 28.3 dels Estatuts de la Fundació IdISBa, per la qual es convoca un procés selectiu per a la contractació d'un tècnic o tècnica de suport a la investigació per al grup GRAPP-caIB de les Xarxes d'Investigació Cooperativa Orientada a Resultats en Salut (RICORS).\nEn el BOIB núm. 57 de dia 30 d'abril de 2022, s'ha publicat la resolució del director general del Servei de Salut de les Illes Balears, de 25 d'abril de 2022, per la qual s'aprova la convocatòria per cobrir, pel sistema de promoció interna temporal, una plaça vacant del grup tècnic de la funció administrativa (A1) de la plantilla orgànica autoritzada dels Serveis Centrals del Servei de Salut de les Illes Balears.\nAquesta nova edició es farà al Palau de Congressos de Palma amb un format mixt, presencial i virtual, els dies 2, 3 i 4 de juny de 2022.\nL'objectiu de la convocatòria és poder comptar amb els professionals adequats per a la realització d'informes pericials. Per aquest motiu, es concedeix una subvenció directa nominativa al Consell General de Col·legis Oficials de Psicòlegs en matèria d'assistència psicològica a les víctimes del delicte.\nEl Servei de Reumatologia de l'Hospital Can Misses ha participat en un estudi sobre l'eficàcia i seguretat del tocilizumab en monoteràpia en pacients amb artritis reumatoide naïf i no naïf a biològics en un entorn del món real. També hi han participat diferents centres espanyols.\nEl Servei de Dermatologia de l'Hospital Universitari Son Espases ha publicat una carta sobre la descripció d'un cas de tromboastenia de Glanzmann.\nSalut Pública Nombre d`articles:\t2552\nCOVID-19 Nombre d`articles:\t1061\nPromoció de la salut i prevenció de la malatia Nombre d`articles:\t1044\nFormació Nombre d`articles:\t804\nCicles formatius i universitat Nombre d`articles:\t120\nFormació especialitzada Nombre d`articles:\t131\nFormació continuada Nombre d`articles:\t552\nInvestigació i innovació Nombre d`articles:\t3389\nGestió de la investigació Nombre d`articles:\t201\nEstudis i projectes Nombre d`articles:\t3004\nGestió sanitària Nombre d`articles:\t4265\nInstitucions sanitàries Nombre d`articles:\t1201\nQualitat Nombre d`articles:\t775\nRecursos humans Nombre d`articles:\t2289\nFarmàcia Nombre d`articles:\t238\nFarmacoterapèutica Nombre d`articles:\t69\nFarmacovigilància Nombre d`articles:\t99\nOrdenació farmacèutica Nombre d`articles:\t70\nBeques ajudes i premis Nombre d`articles:\t777\nBeques Nombre d`articles:\t87\nAjudes Nombre d`articles:\t340\nPremis Nombre d`articles:\t338


Una residència de gent gran de l'Eixample, a un pas del desnonament | betevé\nvacunació nens grip\nUna residència de gent gran de l’Eixample, a un pas del desnonament\nLa propietat no els ha volgut renovar el contracte de lloguer i la data per al llançament és el proper dimecres, 3 de març\nMarta Font Marsal | dissabte, 27 de febrer del 2021, a les 00.52\nLa residència Nostra Senyora de Meritxell, a l’Eixample, ha passat la pandèmia sense cap cas de coronavirus, però ara el malson és un altre: té una ordre de desnonament per al 3 de març, d’aquí a cinc dies. Ni l’antiga propietat, ni l’actual han volgut renovar-los el contracte de lloguer i, si res no canvia, residents i treballadors hauran de marxar. La direcció denuncia que estan passant un autèntic calvari i l’únic que demana és una treva fins que no es resolgui la situació.\n“Ens han tractat malament. Són persones [els ancians], no són pilotes. No ens han donat temps perquè tothom pugui marxar tranquil·lament i sense nervis“, critica Francesca Naranjo, la directora del centre. Lamenta que cap dels propietaris ─des del 2019, la finca on se situa el geriàtric ha passat per diverses mans─ no els ha tingut en compte. El contracte va finalitzar el juny de l’any passat i el 30 de novembre, explica Narajo, els va arribar sense avís la notificació per al llançament.\nFrancesa Naranjo, la directora, al vestíbul de la residència\n“És desolador… estic trista, els canvis mai són bons”\nAl centre hi viuen 13 residents, i la Isabel Vacas n’és una. Fa tres anys que s’hi allotja i ara, diu, se sent “desolada”. “Estic trista, els canvis mai són bons”, afegeix. Relata que, sabent que podria quedar-se sense la llar que tant enyorarà, s’ha organitzat amb la seva família: viurà amb la seva filla, afirma, a costa del seus estalvis, perquè s’han hagut de mudar a un habitatge més gran i, per tant, “més car”. “El pis de la meva filla només tenia una habitació, i en necessitem dues”, narra.\nIsabel Vacas, una de les residents del centre Nostra Senyora de Meritxell\nEl personal tem quedar-se sense feina en plena pandèmia\nLa direcció de la residència demana més temps perquè les famílies s’acabin d’organitzar i perquè es derivin alguns residents a un lloc digne on viure. També perquè el personal trobi un altre lloc on treballar i no es quedin, encara en plena pandèmia, sense feina. “Temem anar a l’atur. Jo soc veneçolana i al meu país tot és molt complicat. Amb aquesta feina mantinc la meva família i els envio diners als meus pares“, explica Yanela Herrera, cuinera del geriàtric.\nPancartes que anuncien la data de llançament, a la Gran Via\nLa residència, en una zona privilegiada de Barcelona\nEl geriàtric ocupa dues plantes del número 602 de la Gran Via, a tocar de la plaça de la Universitat. Una localització privilegiada i, per això, la Xarxa d’Habitatge de l’Esquerra de l’Eixample denuncia que l’únic que vol la propietat ─segons diuen, un fons d’inversió─ és especular amb la finca. “Està posant per davant el seus beneficis a la vida dels avis i dels treballadors”, critica Lucía Bayona, portaveu del col·lectiu. Amb tot, confien que abans de dimecres, s’hagi trobat una sortida.\nLa Generalitat es compromet a reubicar set residents\nSobre el cas, el Departament de Treball, Afers Socials i Famílies ha explicat a betevé que “garantirà en tot moment l’atenció a les persones que viuen a la residència malgrat tractar-se d’un centre privat“. La conselleria assegura que, des que la direcció els va contactar, han “treballat conjuntament” per resoldre on es pot atendre cada resident en funció de la situació socioeconòmica. S’han compromès a reubicar-ne set, que ja s’allotgen a Nostra Senyora de Meritxell a petició de Càritas i altres entitats.\n— coronavirus — desnonaments — gent gran — residències\nVacunació a Catalunya i Barcelona: així avança el percentatge de vacunats dia a dia\nSeat es convertirà en punt de vacunació covid al Baix Llobregat\nCovid a les escoles: totes les dades i grups confinats a Catalunya i Barcelona\nLes botigues dels centres comercials xifren en 12.000 euros al mes les pèrdues durant el tancament\nFons sobre teatre amateur de Sant Andreu, a la recerca d’espai de conservació\nEls estudiants de l’Institut del Teatre mantenen la vaga, tot i la dimissió de Puyo\nPrimera vaga d’educadores infantils a Catalunya, amb una manifestació a Barcelona\nEl Rebost Solidari de Gràcia, al límit per les ajudes que no arriben\nPisos de lloguer de luxe on fa 3 anys hi havia les barraques del camí de la Cadena\nPrealerta del pla Inuncat per la possibilitat de pluja intensa a Barcelona\nDos fronts faran tornar la tardor a partir de dijous\nRescatat un home després de caure des de 12 metres d’altura a Montjuïc


La llibreria més maca d’Europa. | El relligador\n← Regal de Nadal.\nLa llibreria més maca d’Europa.\nPublicat el Desembre 29, 2012 per fermibeltran\nAquesta llibreria que es troba a Porto (Portugal) diuen que és la llibreria més maca d’Europa i una de les tres més maques del món.\nVa ser fundada el 1869, però l’edifici actual data de 1906. Rep el nom de Livraria Lello e Irmão (Lello i germà), també coneguda com Livraria Chardron, el nom del seu fundador.\nAlgunes de les escenes de les pel·lícules d’en Harry Potter en que surt una llibreria van ser rodades en aquesta de Porto.\n6 respostes a La llibreria més maca d’Europa.\nDesembre 30, 2012 a les 12:16 am\nNo recordo pas cap escena de Harry Potter rodada en aquesta llibreria. El que si he llegit és que l’autora es va inspirar en aquesta llibreria per imaginar-se les escales de Hogwarts.\nDesembre 30, 2012 a les 11:09 am\nDoncs a mi m’ho han vengut així, on ho vaig consultar deia això. Si no es veritat, perdoneu.\nDesembre 30, 2012 a les 12:22 am\nD’altra banda, és difícil saber quina és la més maca… però jo em decanto més per la Selexyz Dominicanen de Maastricht.\nDesembre 30, 2012 a les 11:12 am\nPel que dius en el bloc, és una església reconvertida. Bé, hi ha gustos per a tots. És el mateix que a Dublín\nvàrem dinar en una antiga església reconvertida en restaurant.\ngener 3, 2013 a les 4:12 pm\nJo vaig estar fa poc a Lello e irmão i, la veritat, és molt bonica però li falta una mica de restauració. És bonic l’edifici i la botiga com a joia modernista. Ara bé, potser com a llibreria em va semblar una mica abandonada.\nPersonalment, trobo més completa Ateneo de Buenos Aires, aquella feta en un antic teatre. La distribució d’ella és molt bona, amb diferents seccions depenent de la zona del teatre i el cafè on estava l’escenari. Molt acollidora (encara que altres hi ha també a Buenos Aires similars).\nLa que indiques de Maastricht sembla molt bonica. La poso en la llista per visitar.\ngener 3, 2013 a les 5:25 pm\nHola, teniu raó, li manca una mica de restauració però és com tot a Portugal, per desgràcia. Fa poc vaig estar a Lisboa i hi ha llocs, fora del circuit turístic, que comença a fer una mica de pena. L'”Ateneo de Buenos Aires” és maca i espaiosa, però no deixa de ser un teatre reconvertit,\nestà molt ben condicionada. És com la meva ciutat, Terrassa, hi ha una cadena de roba que està instal·lada en un antic cine, la botiga és molt maca, però… Gràcies pel seu comentari.


La nova versió de l’Ortografia catalana (OIEC) de l’IEC ja és definitiva. L’Ortografia Catalana va ser ratificada pel Ple de l’IEC el 24 d’octubre de 2016 tot i que es va establir un període de carència de quatre anys a partir de la publicació de l’OIEC en paper. El termini es compleix aquest 30 de juny. Des d’avui el territori lingüístic de llengua catalana compta amb unes normes ortogràfiques unitàries i inclusives.\nEl seguiment i la reformulació s’han dut a terme a través de la Comissió d’Estandardització, presidida per Vicent Pitarch. Les modificacions han estat acordades amb la Comissió Tècnica d’Assessorament Lingüístic de la Universitat de les Illes Balears i l’Acadèmia Valenciana de la Llengua. Les dues qüestions que la Comissió va presentar a discussió i valoració, acceptades prèviament per la Secció Filològica, han estat els noms de les lletres i una simplificació de la norma del guionet.\nPel que fa a la primera, recull una inquietud de la societat valenciana i opta per una normativa inclusiva. La modificació diu: «En la tradició ortogràfica valenciana, les lletres efa, ela, ema, ena, essa i erra també reben les denominacions efe, ele, eme, ene, esse i erre». Pel que fa a la segona modificació, fa referència a la reducció de l’ús del guionet en els mots derivats per prefixació i simplifica la norma del guionet. Podeu consultar les modificacions definitives de l'Ortografia catalana aquí.


La xocolata més científica arriba a Reus | Diari de Tarragona\nLa xocolata més científica arriba a Reus\nDivendres comencen un seguit de tallers a la Biblioteca Xavier Amorós a càrrec de la URV i de l’Institut Català d’Investigació Química (ICIQ)\n17 de Enero de 2018 - 19:33 hs\nEl conjunt de sessions que conformen aquest projecte pretenen mostrar la recerca i coneixement que s’amaga darrera d’un producte tant quotidià com la xocolata.\nDivendres 19 de gener a les 17.30h la ciència i el cacau seran els protagonistes a la Biblioteca Xavier Amorós de Reus. Amb el taller “La xocolata com a aliment” arrenca el cicle La ciència de la xocolata, que cada tercer divendres de mes, des del gener fins al juny, portarà a aquest espai de Reus diferents tallers en què es parlarà i s’experimentarà amb el cacau des de diferents disciplines científiques.\nEn total s’han programat sis sessions teòric-experimentals en què es parlarà, també, dels orígens de la xocolata, de l’ADN del cacau, del negoci de la xocolata, la química d’aquest aliment o els cristalls de la xocolata.\nLes sessions serviran també per posar en valor la tasca d’investigadores que des de diferents aproximacions aporten coneixement sobre el món que ens envolta i per tant, contribueixen en el progrés de la societat en termes de salut, sostenibilitat o millora del medi ambient.\nL’objectiu de “La Ciència de la Xocolata” és compartir coneixement científic amb els joves que assisteixin als tallers per fomentar el seu interès per la ciència i per la recerca com a professió.\nEs vol incidir especialment en encoratjar vocacions científiques entre les noies donant visibilitat a investigadores que actualment fan recerca puntera a la URV i l’ICIQ. Tant la recerca que porten a terme com la seva experiència vital són importants per a convertir-se en referents dels nens i nenes que participen en aquest projecte.\nEl cicle la Ciència de la Xocolata es va iniciar com a prova pilot a principis de l’any 2017 i s’impartia als alumnes de 5è i 6è de primària de l’escola Pau Delclòs de Tarragona.\nLa iniciativa va ser valorada molt positivament entre professors, investigadores i alumnes, i l’èxit de la experiència va fer que s’obrís l’activitat a tots els públics.\nAixí, des del novembre passat, la Biblioteca Pública de Tarragona programa un taller el tercer dijous de mes fins al juliol de 2017. Ara s’ha volgut traslladar aquest projecte a Reus, on el tercer divendres de mes es podrà assistir als tallers a la Biblioteca Xavier Amorós fins al juny.\n20 d'abril: Desxifrant l'ADN del cacau. Katherine Gil, del Departament de Bioquímica i Biotecnologia de la URV.


(S'ha redirigit des de: Teotihuacán)\nTeotihuacan és el lloc arqueològic precolombí més gran d'Amèrica. És a l'estat de Mèxic, a 40 km al nord-est de la ciutat de Mèxic. El nom de Teotihuacan prové del nàhuatl, i vol dir 'ciutat dels déus', o 'lloc on els humans es converteixen en déus'. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1987.\n19° 41′ 33″ N, 98° 50′ 38″ O / 19.6925°N,98.8439°O / 19.6925; -98.8439\n?, Criteris PH: (i), (ii), (iii), (iv) i (vi)\nTeotihuacan també és el nom de la civilització que hi va haver, que va dominar la major part de Mesoamèrica. No hi ha cap informació sobre l'origen del poble, però hi ha evidència arqueològica que demostra que era un lloc multiètnic, amb barris zapoteques, mixteques, maies i nahues. Segon la llegenda asteca, van ser els totonaques qui van construir la ciutat.\nLa construcció de Teotihuacan va començar a prop del 300 aC. La piràmide del Sol va ser construïda el 150 aC. L'època de més prosperitat va ser de l'any 150 al 450 dC, quan es va convertir en el centre cultural i comercial més influent de Mesoamèrica. L'àrea de la ciutat era de més de 30 km², i la població era de més de 150.000 habitants. Als costats de l'avinguda central de la ciutat, anomenada calçada dels Morts o via dels Morts (micaohtli en nàhuatl), encara es troben edificis cerimonials impressionants, com la piràmide del Sol, la piràmide de la Lluna, i el temple de Quetzalcoatl. La ciutat va ser saquejada i cremada, probablement pels tolteques, el segle vii o viii. Però les ruïnes no es van oblidar mai: van ser en un lloc de pelegrinatge a l'època dels asteques; va ser visitada pels conqueridors espanyols, i es va convertir en una important destinació turística de Mèxic des del segle xix.\n↑ [enllaç sense format] http://whc.unesco.org/en/list/414\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Teotihuacan&oldid=24007791»\nDarrera modificació: 7 jul 2020 a les 21:22\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 jul 2020 a les 21:22.


Arxius de CRÍTICA - Pàgina 3 de 8 - dis\nSe ha de reconocer que Vicente Molina Foix sorprende con El joven sin alma, novela (o memorias noveladas) que, a modo de educación sentimental, recorre todos los vericuetos del alma carnal —no en vano inicia el trayecto con una cita de Ramón Llull que alude a ello— y del alma intelectual de un joven que no olvida edificar un testimonio celebratorio de la época en la que creció como amante, como cinéfilo engagé y como escritor. Continua llegint “Ebrios de cine, poesía y juventud” →\nEl consol d’una filosofia vital\n“El mestre americà duu a terme la culminació de la complexa trajectòria d’una Europa que arriba, a la fi, a l’explosió existencial de l’Amèrica dels somnis”\nTraducció al català: Albert Nolla Cabellos\nTraducció al castellà: Benito Gómez Ibáñez\nEdicions 62, 896 p. / Seix Barral, 957 p. /\nen la crisis de sus ideales es como para el niño el fin de su adolescencia: el absoluto se ha roto en pedazos y el alma queda ante la desesperación o el nihilismo. Quizá por eso mismo el fin de una civilización es más sentido por los jóvenes, que no quieren resignarse nunca al derrumbe de lo absoluto, y por los artistas, que son los únicos que entre los adultos se parecen a los adolescentes”. A 4 3 2 1, la monumental novel.la que Paul Auster ens ha regalat quasi com un vademècum de tot el que ha descobert del seu ofici, descobrim la fascinant relació entre un adolescent que pretén convertir-se en artista i l’Amèrica mítica que, d’alguna manera, tots covem en el nostre imaginari col.lectiu: la dels grans miracles, la del self-made man, la de Hollywood i, per què no dir-ho, la dels restaurants barats. L’espurna de la vida… En aquesta novel.la coral-introspectiva —els avatars d’Archie Ferguson, jueu de tercera generació—, el fil de la narració va canviant de forma atzarosa, tot resulta arbitrari. Hom no sols no es amo de la seva naixença, sinó del seu propi dia a dia: surem en un mar de màgia. L’escriptor ha aconseguit reinventar en lletra majúscula el gènere (encara ara!), provocant en el lector el vertigen d’intuir que l’enclavament on conflueixen la poesia, la filosofía i la novel.la, retratant-nos, despullant-nos i protegint-nos, pot oferir-nos la garantia de que el present segueix essent nostre. El prodigiós magma resultant deixa bocabadat per la seva humanitat lacerant, però victoriosa. Continua llegint “El consol d’una filosofia vital” →\nDe l’edat de la innocència i l’edat de l’experiència\nAigua, ànima. Pròleg d’Eduard Batlle\nPagès Editors, 123 p.\nUna profunda reflexió moral sobre el temps i l’amor\nDeia Fernando Pessoa que «la vida no concorda amb ella mateixa perquè mor. La paradoxa és la fórmula típica de la Naturalesa. Per això tota la veritat té una forma paradoxal». El Josep Borrell del seu darrer lliurament poètic, Aigua, ànima, de segur que subscriu aquestes paraules. Perquè tot en aquest llibre fa camí al ritme de la respiració de la naturalesa i, essencialment, de la realitat de l’aigua feta símbol, arkhé, principi i logos de la vida. Tot es compassa en la matèria líquida: vida i mort, alegria i dolor, infància i vellesa. Continua llegint “De l’edat de la innocència i l’edat de l’experiència” →\nGuardat a 21 - La revolució d'OctubreTags contes CRÍTICA NARRATIVA POESIADeixa un comentari\nCom es pot destil·lar una gota d’elixir, quan allò que s’imposa és la desgràcia? Com podem assaborir allò que ha estat injust? Com es pot gravar en algun lloc totes les ànsies d’esperança? Com podem perdonar sense ser devorats? Sobre tot això reflexionen aquests contes d’autors mexicans nascuts al llarg dels anys setanta i vuitanta del segle xx. Tots poden ser encara considerats joves creadors —de Liliana V. Blum, Rogelio Guedea, Nicolás Cabral i Gabriel Wolfson a Luis Miguel Estrada, Úrsula Fuentesberain, Brenda Navarro i Laia Jufresa, entre altres noms—, però el retrat que fan del seu país no té misericòrdia, és quasi rabiós, tot i que no s’eludeix el revers que testifica l’amor, la tendresa per una pàtria contínuament sacsejada, sia per la corrupció, el crim, el narcotràfic o la inclemència dels desastres naturals, sia per una idiosincràsia autèntica i tangencial, «donde los festejos se parecen demasiado a las grandes revueltas, los dolores reales a los dolores imaginarios». Continua llegint “La realitat, el rancor i la tendresa” →\nProa, 279 p.\nUn magnífic exercici vital i cultural\nsobre la naturalesa del malfactor\nLa publicació d’un nou llibre de Jaume Cabré (Barcelona, 1947) sempre és una bona notícia. En aquesta ocasió, es tracta d’un recull de contes que Proa va anunciar amb força antelació. I cal dir que l’expectació s’ha vist plenament justificada pels resultats. A Cabré, el contempla una llarga trajectòria narrativa iniciada el 1974, amb Faules del mal desar, i després confirmada amb novel·les mestres com són La teranyina, Jo confesso o Les veus del Pamano. La bona crítica que l’empara i l’extraordinària recepció lectora són els avals d’un escriptor que captiva per la seva capacitat a l’hora de crear universos en els quals l’experiència vital i cultural s’abracen sense solució de continuïtat. Continua llegint “L’origen del mal” →\nGuardat a 21 - La revolució d'OctubreTags CONTE CRÍTICA NARRATIVA POESIADeixa un comentari


Amb 'P' de Pòrtula: RA - AMANIDA MARROQUINA\nIngredients (per a 2/3 persones): -150 grs. de cuscús cru -1 llimona -1 tasseta petita d’oli -Una picada de julivert i all tallats molt petits -Un trempó preparat al vostre gust (també s’hi pot posar lletuga, si us agrada més) -Una grapada de panses -Comí Preparació: Primer de tot mesclau el cuscús amb el suc de mitja llimona, la tasseta d’oli i la picada d’all i julivert. Remenau amb una cullera de fusta i deixau reposar aquesta mescla durant 30 minuts. Passat aquest temps, preparau el trempó amb sal i oli al vostre gust. Afegiu-hi les panses i el comí i regau-lo amb el suc de l’altra mitja llimona. Mesclau les dues preparacions i ja està llest per consumir. Recepta aportada per Daniel Sánchez, de Valldemossa (Receptes aportades per amics i amigues, RA-25, 28 VI 09) (c) Daniel Sánchez (c) Amb ‘P’ de Pòrtula - Bojos per la Cuina... amb Paladar Feliç Vegeu receptari d'altres plats de verdura Vegeu repertori d'altres plats agrupats segons ingredients Vegeu la resta de la col·lecció de receptes\nPublicat per Amb P de Pòrtula > 9:13\nEtiquetes de comentaris: R-verdura, Receptari, RI-comí, RI-cuscús, RI-julivert, RI-lletuga, RI-llimona, RI-panses, RI-pebres, RI-tomàtiga


Esdeveniment escola de disseny > FESdesign > [ ] > Utopia126 - Industrial and corporate interior design, Barcelona - COMPEIXALAIGUA DESIGNSTUDIO\nTIPUS: DISSENY ESDEVENIMENT\nUBICACIÓ: UTOPIA126 – BARCELONA\nSens dubte, vam crear aquest esdeveniment d’escola amb una profunda estimació per tres motius diferents; per ser un encàrrec d’ESdesign, escola de disseny que vam tenir el plaer de veure néixer de molt a prop; per tenir tallers i conferències d’accés gratuït per dissenyadors i novells; i per tenir lloc a UTOPIA126 al districte del Poble Nou de Barcelona.\nSens dubte, si alguna cosa té UTOPIA és personalitat … i espai i aire i desordre, però sobretot personalitat. Així que ens trobem davant d’un espai que marcava, i molt. Volíem acompanyar l’espai; però sense deixar que se’ns mengés, especialment la nova imatge gràfica que Esdesign estrenava per a l’esdeveniment.\nPer a aquesta posada en escena de la nova identitat corporativa de l’escola vam plantejar elements amb personalitat, però que no entressin en conflicte amb l’espai. Elements que ens enfoquessin i dirigissin per l’espai. Treballem amb marcs gegants que emmarquen la senyalització, emmarquen els treballs dels alumnes i emmarquen racons i textures d’UTOPIA126.\nLes estructures en forma de marc es presenten deixades contra la paret i recolzades unes contra altres aconsegueixen posicions impossibles.\nLloc web de l’escola ESdesign.\nLloc web de l’esdeveniment de l’escola de disseny FES ESdesign.\nDisseny gràfic: Maneko.\nVeure també: Lista completa de Disseny d’interiors – espais .\n© 2018 COMPEIXALAIGUADESIGNSTUDIO


Les comissions falleres de Riba-roja de Túria i Vilamarxant visiten la Diputació de València en el dia de la província - Periòdic del Camp de Túria\nLes comissions falleres de Riba-roja de Túria i Vilamarxant visiten la Diputació de València en el dia de la província\nEl president de la Diputació de València, Alfonso Rus, va rebre ahir les comissions falleres de Riba-roja de Túria i Vilamarxant, amb motiu de la celebració del dia de la província de València en un acte en que es van ajuntar més de 1.500 fallers i 200 comissions de tota la província.\nLa expedició de Riba-roja, va comptar amb la presència de fallers de les sis comissions del poble, i al capdavant estaven les Falleres Majors, Imma Albiach i Júlia Alberola. Al grup també estaven presents el president executiu, Francisco Ferriols; el secretari José Iranzo i el diputat i alcalde de Riba-roja, Francisco Tarazona.\nRus també va reunir-se amb les falleres de les diferents comissions de Vilamarxant. A la recepció van estar presents les representants de la falla ‘El Colp’, Alícia Castellano i Belén Eguídanos; de la comissió ‘Pensat i Fet’, Jessica Santamaria i Soraya Arastey; i per part de la falla ‘El Pilar’, van acudir representants de la seua comissió. Les falleres van estar escortades pel batlle de la població, Vicent Betoret, i els regidors de Cultura, José Luis Garrido, i Gabriel Castellano, titular de Turisme.\nLa Diputació, que ofereix una subvenció pel desenvolupament de la festa, va obsequiar les diferents Falleres Majors amb un ventall i als presidents amb un mocador i un gravat al final de la recepció.\nTags: 2014, dia de la província, falleres, recepció\nSe mantiene el servicio de recogida de aceite usado durante las Fallas, para proteger el Medio Ambiente y generar biodiesel\nPolémica en torno a la concesión de la publicidad en las vallas del campo de fútbol municipal\nPau 14 marzo, 2014\nLes comissions falleres fan un homenatge al ‘Xiquet de Bètera’, el primer cantaor d’albaes del poble\nPau 21 marzo, 2014\nLes comissions falleres beterenses celebren l’ofrena a la Verge i la nit de la Crema\nLaura Chorro, directora general de Família i Dona, visita el centre Infodona de Llíria\nEl consistori canvia l’iluminació del poble a bombetes LED per estalviar en el consum energètic\nL’Ajuntament renova la seua pàgina web i llança una aplicació multimèdia\n80 persones acudeixen al curs per renovar-se el carnet de manipulador de plaguicides del consistori\nPau 12 marzo, 2014


La transició energètica, estrella de la Setmana d’Energia Sostenible a Terrassa\nFins al divendres 29 d’octubre Terrassa s'omple d'activitats sobre la transició energètica\nTerrassa participa en una nova edició de la Setmana Europea de l’Energia Sostenible, que se celebra des del 25 d’octubre i fins al divendres 29 d’octubre, sota el lema “Sobren motius, Fem-ho” i amb una gran programació d’activitats. L’objectiu és conscienciar la ciutadania sobre el paper clau que té en la transició energètica en un context d’emergència climàtica i de crisi sanitària mundial, per anar cap a un model energètic net, sostenible, descarbonitzat, distribuït i democràtic.\nA Catalunya, aquesta celebració està promoguda per l’Institut Català de l’Energia (ICAEN) i compta amb la participació d’ajuntaments, entitats, empreses i ciutadania que col·laboren amb tot un seguit d’activitats organitzades al voltant de les renovables i l’eficiència energètica. La programació recull activitats com tallers en línia, exposicions virtuals, jocs educatius, reptes per resoldre en família, aplicacions interactives o materials audiovisuals. Són actuacions que plantegen la necessitat de canviar el model energètic actual per afrontar el cost creixent de l’energia, la reducció de la dependència energètica i l’impacte sobre la salut de les emissions contaminants, a través d’iniciatives com l’autoconsum a partir d’energies renovables, i les mesures d’estalvi i d’eficiència energètica, entre d’altres.\nEnguany, a més, s’inclouen dues activitats organitzades des de l’Ajuntament, programades dins el certamen “Terrassa Cooperativa” i que se celebraran el proper mes de novembre. D’una banda, un taller pràctic sobre l’autoconsum fotovoltaic i les comunitats energètiques, que inclou una visita a la instal·lació fotovoltaica del centre cívic Maria Aurèlia Campany, i que està previst pel dissabte dia 6, d’11 h a 13 h, a la biblioteca BD4. I d’altra banda, una jornada participativa titulada “Avancem cap a la transició energètica amb les comunitats energètiques”, que se celebrarà el dimarts 9 de novembre, de 18 h a 20 h, a la Masia Freixa.\nEl regidor de Medi Ambient i Sostenibilitat i Energia, Carles Caballero, considera que “l’energia és un dret fonamental i les administracions públiques n’hem de ser garants. A Terrassa impulsem una transició cap a un model energètic just, democràtic i sostenible perquè considerem que els ajuntaments la podem liderar, reforçant el nostre paper com a productors d’energies renovables, tenint capacitat d’intervenció en el mercat i participant en la distribució i comercialització d’energia verda”.\nEl programa ja es pot consultar a la web de Medi Ambient.\nenergia renovable societat sostenibilitat Terrassa


Emotiu comiat dels tres fills de l'amo d'ASOS - Empordà\nEl nois van perdre la vida durant els atemptats de diumenge de Pasqua a Sri Lanka\n06·05·19 | 17:36\nLa mort de tres dels fills d'Anders Holch Povlses, el propietari de Asos, durant els atemptat terroristes del diumenge de Pasqua a Sri Lanka ha deixat completament devastats a gran part de Dinamarca, la Família Reial inclosa.\nDesprés d'unes setmanes de silenci i dol, la família Povlses ha pogut acomiadar els seus tres fills amb un emotiu funeral i els prínceps Frederic i Mary de Dinamarca han volgut acompanyar-los en el seu dolor.\nPerò no es tracta d'una assistència per compromisos d'agenda oficial i és que tots dos matrimonis són bons amics, estant els seus fills molt units. Per això mateix els prínceps hereus han acudit acompanyats dels seus fills, Christian, Isabel, Vicent i Josefina, abrigant així a Astrid, l'única filla dels Povlses que va sobreviure a la tragèdia.\nTal és la relació entre les famílies i els nens que la princesa Isabel no ha aconseguit ocultar les seves llàgrimes quan Astrid va deixar anar uns globus en memòria dels seus germans, tenint Mary de Dinamarca que consolar la seva filla assecant-li les seves llàgrimes mentre la resta dels seus fills no podien contenir la cara de dolor.\n"La pèrdua dels nostres estimats fills Àlma, Agnes i Alfred són completament incomprensibles. Gràcies a les persones encantadores que tenim al nostre voltant, aconseguirem unir-nos a través d'això. Apreciem enormement la seva humanitat", va llegir el pastor durant el funeral escrit pels Povlses.\nLa relació entre l'empresari i la Casa Reial va començar per l'estreta relació des de joves de l'home més ric del país amb Joaquim, el fill petit de la reina Margarida, crant una molt bona amistat també amb Federic i la seva dona, amb el qual estaven molt units per tenir fills d'edats similars, coincidint els estius a Aarhus.


L'Ajuntament d'Alcoi regala llibres per a la infància\nPer a la nostra ciutat hui és un dia assenyalat, és el dia del nostre patró, però a més a més, també és la celebració del Dia del Llibre\nTags: Literatura Infantil i Juvenil, Xiquets i Xiquetes\nCom ja sabem, Alcoi va ser nomenada recentment Ciutat Amiga de la Infància, i a més té la Capitalitat Cultural de la Comunitat Valenciana, és per això que des de l’Ajuntament s’ha volgut portar endavant una iniciativa que unisca aquests dos reconeixements, aprofitant que hui és el Dia de Sant Jordi, és a dir, Dia del Llibre.\nDes de la regidoria de Cultura s’han proposat regalar llibres i contes als xiquets i xiquetes que tinguen entre 4 i 12 anys. Per tal d’aconseguir-ho s’ha d’omplir el formulari que et deixarem al final de la notícia.\nEls llibres que s’han triat perquè els xiquets puguen escollir són de diferents autors i autores d’Alcoi, i es podran adquirir en papereries de la ciutat.\nRaül Llopis, regidor de Cultura ha explicat que: “Alcoi sencer i l’Ajuntament, contínua pensant en tots els xiquets i xiquetes de la ciutat. En commemoració del ‘Dia del Llibre’ i en una data tan assenyalada per als alcoians com el dia de Sant Jordi, volem tindre un reconeixement a l’esforç realitzat per ells. Per a l’ajuntament d’Alcoi la infància és una part de la població molt important i pensant en ells en una època tan delicada realitzarem aquests obsequis perquè puguen descobrir noves aventures a través de la literatura“.


Treball manual - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl treball manual, com a activitat creativa i de lleure, consisteix a elaborar objectes artístics diversos a mà, amb ajuda o sense d'eines. Els objectes o treballs manuals que se n'obtenen depenen de la idea i el mètode del creador, així com de l'esforç i de la seva destresa. Generalment en aquestes tasques es busca una realització personal, una expressió de les capacitats creatives, sovint una forma de desconnectar de la feina quotidiana, i també poden ser un entreteniment per combatre el tedi o l'avorriment. Amb els infants, com ara a les escoles, és una activitat comuna que els pot ajudar a desenvolupar habilitats manuals i estètiques.\nEl treball manual té virtuts en altres aspectes com ara en la teràpia. Moltes vegades fer treballs manuals fa que les persones es relaxin i se sentin millor. Com a exemple hi ha l'elaboració de treballs de paper a mà, que té aspectes terapèutics, ja que, quan es treballa amb el paper, hom pot anar fent tasques manuals i sentir-se més relaxat. Es pot aprendre història investigant els mètodes de producció de treballs manuals. Al llarg del temps hi ha hagut molts mètodes per crear diversos treballs manuals. Es poden aprendre tots aquests mètodes perquè serveixin de base quan es vol crear. Abans de crear cal saber que han fet altres prèviament per evitar cometre els mateixos errors del passat.\n2 Treball manual a l'escola\n3 Treball manual al món empresarial\nArt per a nens a partir de trossos de paper.\nUn ós polar de perles.\nGrup de costura amb les tradicionals filoses, 1988\nEls tipus de treballs poden ser molt diversos, tenint en compte el tipus de material amb què es treballi o bé la tècnica que es farà servir, ja siguin miniatures o treballs a gran escala. De vegades la classificació dels treballs ajuda a suggerir idees per començar-ne de nous:\nTreballs amb materials diversos: boletes de collar, cordes, suro, plastilina, guix, escaiola, marmolina, alabastrina, estany, resina ...\nTreballs amb fibres i teixits: brodats, boixets, punt de creu, patchwork, macramé.\nPirogravat, craquelat, decoupage, realitzacions amb massa de sal, molla de pa, paper maixé, mosaics, repujat de cuir, ex-libris, origami, papiroflèxia, cases de nines, papers de colors, joies swarovski, gravat o pintat del vidre, ceràmica artificial, llums amb la tècnica Tiffanny amb emplomats, etc.\nRepujat d'alumini, d'estany, de plata ...\nFer veles, les quals poden ser aromàtiques, amb cera líquida o decoracions en el seu interior i/o exterior.\nTècniques d'Artesania com: guarniments, terrisseria, bijuteria, caldereria, pedra picada, serralleria, damasquinat, enquadernació, forja, Fosa (indústria), guarnicioneria, ferreria, marroquineria, orfebreria, passamaneria, argenteria, policromia, serigrafia, tapisseria, taxidèrmia...\nLa fusteria comprèn diverses especialitats com són: torneria, ebenisteria, boteria, i construcció de barques.\nTreball manual a l'escola[modifica]\nEl treball manual realitzat pels infants a l'escola està encaminat a millorar-ne l'educació i desenvolupar-ne la motricitat, la coordinació, a més de la creativitat, etc.\nEls treballs manuals són activitats estètiques i físiques que realitzen els infants amb l'ajuda de determinats estris. Aquests treballs consisteixen a plegar, trenar, teixir, retallar, enganxar, il·luminar, picar i brodar tires i quadrats de paper o d'altres materials (cartró, cintes, teles, badana, palla, etc.) amb els quals realitzen combinacions capritxoses i variades de formes i colors. Confeccionen sobres, fan diverses figures comunes i d'ornament, construeixen i adornen capses per a diversos usos i també cistelles, cossos sòlids i altres objectes, basteixen edificis de joguina, i confeccionen flors i fins i tot mobles en miniatura.\nA això cal afegir el dibuix i el modelat mitjançant el qual els escolars fan cossos geomètrics, petits monuments arquitectònics, figures, fruites, etc. Requereix aquest mètode exercicis pràctics que consisteixen en gran part en fer amb les mans els treballs manuals. En tots els ensenyaments que ho permetin s'ha de fer treballar els alumnes manualment. Per exemple, construint aparells, cossos sòlids, dissenyant mapes, manipulant herbes, etc.\nEl treball manual proveeix un desenvolupament integral als estudiants. Els obre les portes a utilitzar i desenvolupar la pròpia imaginació. El desenvolupament físic, també anomenat desenvolupament motor, es millora gràcies a la coordinació entre ment, mà i vista que ofereix el treball manual. El desenvolupament social és millorat, ja que el treball manual millora l'aptitud dels nens amb els treballs en grup. El treball manual deixa que els infants expressin els seus sentiments i això ajuda el seu desenvolupament emocional.\nFer paper a mà, a partir de reciclatge, és un treball manual molt convenient per a les escoles, ja que és fàcil de fer i no requereix cap material nociu. Com que és tan segura és una de les opcions que prefereixen els mestres en especial per a estudiants de nivell elemental. Els estudiants de nivell superior també poden treure profit a aquest treball manual si s'utilitza en classes com química on pot fer d'exemple visible de les unions químiques.\nTreball manual al món empresarial[modifica]\nLes persones que fan treballs artesans per afició desenvolupen la seva creativitat, cosa que els ajuda a l'hora de convertir-se en empresaris. Un estudi va concloure que la creativitat empresarial està relacionada amb l'avantatge competitiu i això significa que els empresaris creatius tenen més possibilitats de tenir èxit, ja que pel fet de tenir habilitats creatives se'ls ocorren idees innovadores i úniques. Muntar empreses per comercialitzar les obres dels artesans és important, ja que permet que els artesans desenvolupin els seus petits negocis i ajudin al desenvolupament econòmic de la seva comunitat. Quan estem parlant d'"empresarisme creatiu" ens referim a la manera de pensar dels artesans per resoldre els seus problemes i estratègies competitives per mercadejar els seus productes. Aquest concepte de creativitat permet als artesans col·laborar entre ells mateixos i desenvolupar xarxes de treball, compartir idees i millorar les seves indústries. A més, poden rebre col·laboració d'artistes, educadors, el govern i empresaris dins la seva comunitat. Una persona amb creativitat empresarial és capaç de maximitzar les seves opcions i els seus guanys, és un bon planificador, optimitza l'ús del temps, és innovador, es preocupa per la qualitat i presa idees d'altres negocis reeixits.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Treball manual\n↑ 1,0 1,1 Hubbe, M A, & Bowden, C (2009). Handmade Paper: A Review of its history, craft, and science.\n↑ Tractat de pedagogia, Pere d'Alcàntara.\n↑ Mattil, E L (1973). El valor educatiu del treball manual. Plantilla: Cita Kapelusz.\n↑ , Halim, M A S A, & Mat, A C (2010). Craftermakers: A Significant Study on Entreprenueurial Creativity and Competitive Advantage.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Treball_manual&oldid=24909103»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 11 set 2020 a les 23:49.


Com a empresari, podeu negar-vos a denunciar el vostre empleat malalt? - Law & More B.V.\nAliança Mundial de Dret\nCom a empresari, podeu negar-vos a denunciar el vostre empleat malalt?\nPeriòdicament, els empresaris tenen dubtes sobre que els seus empleats denuncien la seva malaltia. Per exemple, perquè l’empleat sol informar malalt els dilluns o els divendres o perquè hi ha una disputa industrial. Està autoritzat a qüestionar l'informe de malaltia del seu empleat i suspendre el pagament dels salaris fins que es constati que el treballador està realment malalt? Aquesta és una qüestió important a la qual s’enfronten molts empresaris. També és un tema important per als empleats. Tenen, en principi, dret al pagament continuat dels salaris sense que es faci cap treball. En aquest bloc, analitzarem una sèrie d’exemples de situacions en què podeu rebutjar l’informe de malaltia del vostre empleat o el que és millor fer en cas de dubte.\nLa notificació de malaltia no s'ha realitzat d'acord amb les normes de procediment aplicables\nEn general, un empleat hauria d’informar la seva malaltia personalment i verbalment a l’empresari. A continuació, l’empresari pot preguntar a l’empleat quant de temps s’espera que duri la malaltia i, en funció d’això, es poden prendre acords sobre la feina perquè no quedi al voltant. Si el contracte de treball o qualsevol altra normativa aplicable conté normatives addicionals sobre la notificació de malalties, un empleat també haurà de complir-les en principi. Si un empleat no compleix la normativa específica per denunciar malalt, això pot tenir un paper important en la pregunta de si, com a empresari, heu rebutjat correctament l'informe de malaltia del vostre empleat.\nDe fet, el treballador no està malalt ell mateix, però informa que està malalt\nEn alguns casos, els treballadors informen que estan malalts quan en realitat no estan malalts. Per exemple, podeu pensar en una situació en què el vostre empleat informi que està malalt perquè el seu fill està malalt i no pot organitzar una mainadera. En principi, el vostre empleat no està malalt ni està incapacitat per treballar. Si a partir de l’explicació del vostre empleat es pot determinar fàcilment que hi ha un altre motiu, que no sigui la pròpia discapacitat laboral de l’empleat, que impedeix que aparegui a la feina, podeu negar-vos a denunciar malalt. En aquest cas, tingueu en compte que el vostre empleat pot tenir dret a un permís per calamitat o a un permís per absentisme de curta durada. És important que accepteu clarament quina forma d’excedència prendrà el vostre empleat.\nL’empleat està malalt, però encara es podrien dur a terme les activitats habituals\nSi el vostre empleat denuncia malalt i podeu deduir de la conversa que realment hi ha una malaltia, però que no és tan greu que no es pugui realitzar el treball habitual, la situació és una mica més difícil. La qüestió és llavors si hi ha una incapacitat laboral. Un empleat només està incapacitat per treballar si, com a conseqüència d’una discapacitat física o mental, ja no pot fer la feina que se suposa que ha de fer segons el contracte de treball. Podeu pensar en una situació en què el vostre empleat s’hagi torçat el turmell, però normalment ja té una funció de treball asseguda. En principi, però, el vostre empleat encara podria treballar. En alguns casos, és possible que s’hagi de disposar d’instal·lacions addicionals. El més sensat és fer acords sobre això amb el vostre empleat. Si no és possible arribar a acords junts i el vostre empleat manté la posició que no pot treballar igualment, el consell és que accepteu l'informe de baixa per malaltia i demaneu directament al vostre metge de l'empresa o al metge de seguretat i salut laboral la vostra adequació. per a la seva pròpia funció o per a una funció adequada.\nL’empleat està malalt per intenció o culpa pròpia\nTambé pot haver-hi situacions en què el vostre empleat estigui malalt per intenció o culpa pròpia. Per exemple, podeu pensar en situacions en què el vostre empleat se sotmeti a una cirurgia estètica o es posi malalt com a conseqüència d’un consum excessiu d’alcohol. La llei estableix que, com a empresari, no esteu obligat a continuar pagant salaris si la malaltia es produeix per intenció de l’empleat. Tanmateix, aquesta intenció s'ha de veure en relació amb emmalaltir, i gairebé mai serà així. Encara que sigui així, és molt difícil que ho demostreu com a empresari. Per als empresaris que paguen més del mínim legal en cas de malaltia (70% del salari), convé incloure al contracte laboral que l’empleat no tingui dret a la part extralegal del salari durant la malaltia, si la malaltia es produeix per culpa o negligència de l’empleat.\nL’empleat està malalt a causa d’una disputa industrial o d’una avaluació deficient\nSi sospiteu que el vostre empleat informa que està malalt per una disputa industrial o, per exemple, per una mala avaluació recent, és convenient parlar-ne amb el vostre empleat. Si el vostre empleat no està obert a una conversa, és aconsellable acceptar l'informe de malaltia i trucar immediatament al metge de l'empresa o al metge de seguretat i salut laboral. El metge podrà avaluar si el vostre empleat és realment no apte per al treball i us assessorarà sobre les possibilitats de tornar al treballador al més aviat possible.\nNo teniu prou informació per poder avaluar l'informe de malaltia\nNo podeu obligar un empleat a fer anuncis sobre la naturalesa de la seva malaltia ni el tractament de la mateixa. Si el vostre empleat no és transparent al respecte, aquesta no és una raó per negar-se a denunciar la seva malaltia. El que podeu fer, com a empresari, en aquest cas és trucar al metge de l’empresa o al metge de seguretat i salut laboral tan aviat com sigui possible. No obstant això, l’empleat està obligat a cooperar amb l’examen del metge de l’empresa o del metge de seguretat i salut laboral i proporcionar-los la informació (mèdica) necessària. Com a empresari, podeu preguntar quan l’empleat espera tornar al treball, quan i com es pot arribar a l’empleat, si l’empleat encara pot fer determinades feines i si la malaltia ha estat causada per un tercer responsable. .\nTeniu cap dubte sobre la notificació de malaltia del vostre empleat o no esteu segur de si esteu obligats a continuar pagant els salaris? Poseu-vos en contacte amb els advocats de dret laboral de Law & More directament. Els nostres advocats us poden proporcionar l’assessorament adequat i, si cal, us poden ajudar en processos legals.\nPròxim Projecte de llei sobre la modernització de les associacions »\nAnterior «Acte de dimissió\nCambra de comerç: 27313406


500 treballadors i 20.000 m2 de comerç i serveis\nEl futur Punt de Trobada, que incorporaria Carrefour en una de les plantes, té previst incrementar la plantilla actual i diversificar l’oferta comercial\n2 min. Andorra la Vella 17/08/2020 06:00\n651x366 Una imatge de l'entrada al Punt de Trobada. / M. P. Una imatge de l'entrada al Punt de Trobada. / M. P.\nEl futur operador del nou Punt de Trobada, el grup Pyrénées, treballa en un projecte que contempla la creació de mig miler de llocs de treball i la modernització integral de la gran superfície laurediana, d’uns 20.000 metres quadrats aproximadament. El projecte preveu la integració de Carrefour en la planta baixa i l’obertura de comerços i espais de serveis a la segona i la tercera.\nEs calcula que el nou centre comercial necessitarà fins a dos anys per estar completament acabat. Tot i això, reobrirà les seves portes a principis del 2021 després de fer-hi treballs bàsics d’adequació i actualització, mentre que la resta d’actuacions es faran per fases i per zones, de manera que l’activitat no s’aturarà.\nFonts coneixedores del projecte han explicat que “un cop els tècnics de Pyrénées puguin accedir al centre avaluaran els treballs a fer, ja que es tracta d’un immoble molt antic que s’ha de posar al dia”. En aquest sentit, la reforma contempla l’actualització de les infraestructures i de totes les instal·lacions, així com el condicionament dels diferents espais comercials i l’embelliment de l’interior i l’exterior de l’immoble.\nTots aquests treballs es faran per fases i per zones. “Sempre restarà obert almenys un 85% de l’establiment, s’anirà actuant a cada planta progressivament, per zones, i a mesura que avanci la reforma es reobriran unes àrees i se’n tancaran d’altres per continuar treballant-hi”, expliquen les mateixes fonts.\n“Es prioritzarà la reobertura abans que la reforma integral de tot el centre, que es farà a poc a poc”, afegeixen. “Entrar amb tota la maquinària i fer totes les obres de cop suposaria estar tancats més d’un any”. En aquest sentit, destaquen que s’ha optat per una fórmula que permeti reobrir amb la màxima brevetat i garantir la feina a la plantilla. “L’objectiu és que entre el 30 de novembre i principis de 2021 es facin les actuacions bàsiques i que es pugui retornar a l’activitat de seguida”.\nCarrefour, un baló d’oxigen per a l’economia andorrana\nLa transformació de les grans superfícies arriba a Andorra


Castelló es bolca amb la celebració d'un històric Campionat del Món de Trail i ofereix el millor #CSEscenarioDeportivo\nCastelló es bolca amb la celebració d’un històric Campionat del Món de Trail i ofereix el millor #CSEscenarioDeportivo\n"Els millors corredors del món gaudeixen ja d'una província que es projecta al món com el millor escenari esportiu"\nLa província de Castelló s’ha bolcat amb la celebració d’un històric Campionat del Món de Trail i està oferint la millor versió de les grans qualitats de la província com a destinació i escenari esportiu, alguna cosa que impulsa la Diputació des de Castelló Escenari Esportiu. El mateix president de la Diputació, Javier Moliner, ha volgut acompanyar als corredors tant a les 6 del matí en l’inici del Mundial, com a les 7 en el de la MIM.\nDesprés, Moliner ha comprovat durant tota la jornada d’avui el gran seguiment que tan castellonencs com a centenars de visitants estan donant a les proves esportives que van arrencar anit a la plaça de les Aules de Castelló amb la CSP i segueixen durant la jornada d’avui amb el Campionat del Món, la Marató i Mitja i el Campionat Nacional de Trail.\n“Arranca la jornada d’hui la Penyagolosa Trails amb la força del Mundial, de tota una província bolcada amb el major esdeveniment esportiu que hem tingut. 49 seleccions dels cinc continents, amb orgull de pertànyer a una terra única que ha estat capaç de seduir al món per celebrar la prova més internacional, la més important del món de l’ultra trail. Hui des de Castelló a Penyagolosa, estan recorrent les sendes històriques de la nostra província els millors corredors del món gaudiran d’una terra que es projectarà amb la imatge d’un territori únic per a la pràctica de l’esport i ser un escenari esportiu únic en el mediterrani”.\nAl gran acolliment de públic i dinamisme als pobles cal sumar l’espectacular seguiment mediàtic que està tenint el Campionat del Món, amb més de 80 periodistes de diferents països acreditats per cobrir esta competició en la qual participen els 400 millors corredors de muntanya del món. Una repercussió sense precedents que s’està convertint en la millor oportunitat per posicionar al món la província de Castelló com el millor escenari esportiu i potenciar noves oportunitats econòmiques als pobles a través de l’esport.\nCal tenir en compte que amb l’elecció de l’Associació Internacional de Trail Running de fer Penyagolosa Trails seu del Campionat del Món, Penyagolosa se situa a l’altura d’altres destinacions internacionals com el Montblanc, la Marató donis Sabres, The Western States o la Madeira Island.\nUn impacte sense precedents per a Castelló\nL’excel·lent acolliment que està tenint la celebració a la província de Castelló del Campionat del Món de Trail està permetent que les expectatives econòmiques i de generació d’ocupació es dupliquen respecte a les de l’any passat amb motiu de la celebració de la Penyagolosa Trails.\nTant és així, que malgrat que l’any passat es va aconseguir un rècord d’ingressos d’1,1 milions d’euros, este any ja s’ha garantit que, com a mínim, se superaran els dos milions d’euros d’ingressos directes per la competició.\nA això cal afegir l’aportació sense precedents al valor de marca territorial com a destinació esportiva que va a suposar la celebració d’este Campionat del Món, perquè cadascun dels millors 400 corredors del món ‘arrossega’ una legió de seguidors especialitzats convertint-se en grans prescriptores de la destinació provincial per a la pràctica d’esport i organització de competicions durant tot l’any.


La ILP no serveix per debatre l'educació del segle XXI\nEl Parlament decideix demà el futur de la ILP per una nova llei d’educació\n17.05.2016 - 17:48\nUn dels drames que travessa la reflexió urgent sobre l’escola que la infància d’avui necessita és haver de discutir de qüestions que no són centrals, en territoris conceptuals que no tenen res a veure amb com cal construir l’escola del segle XXI. Encara resulta més feixuc parar-se a pensar i debatre si comproves que els suposats renovadors et consideren enemic si no acceptes el seu marc de debat. Més enemic que els que sempre han legislat per mantenir l’escola com institució destinada a la reproducció social.\nEscric tot això quan arriba al Parlament una Iniciativa Legislativa Popular (ILP) sobre el sistema educatiu de Catalunya i, en cas de no acceptar la seva bondat, et plouen amenaces d’excomunicar-te de la comunió progressista i d’esquerres. Tanmateix, ho diré clar: es tracta d’un text que no serveix ni per al debat que volen promoure i, a més, posar això a debat pot significar no discutir del que veritablement importa: com hauria de ser una bona llei d’educació per al present i per al futur.\nUn text sense ni una ratlla de pedagogia\nDe veritat, cada vegada que em poso a llegir el document de la ILP em passa com en el seu moment amb la LEC i després amb la llei Wert. Abans d’arribar a la segona pàgina descobreixo que no té ni una ratlla de pedagogia, els infants i adolescents s’han perdut pel camí, miren de definir una escola que no té res a veure amb la realitat… I deixo de llegir.\nCom que més d’un amic pot reaccionar ofès, adverteixo que sempre he opinat en contra de la LEC actual i sempre he repetit –també davant la consellera Rigau– que es tracta d’una llei que, sent benèvols, serveix pels anys 60 del segle passat. També és conegut que em prodigo sovint donant suport a moltes de les marees grogues signatàries. No opino out ni mogut per les batalletes polítiques que comencen a produir-se. Escric perquè no m’agradaria haver de tornar a discutir a partir de textos, idees i paraules desfasades que, suposant que arribessin a ser llei, estarien molt lluny de l’educació que defenso com a necessària.\nNo podem posar-nos a debatre sobre l’educació i l’escola –els dos conceptes– que necessitem a partir d’un text que per definir el sistema educatiu utilitza 21 adjectius, tots seguits (article 1). No seria més fàcil definir què es una escola avui i per a què la volem? Existeix educació si no és democràtica? L’escola de la diversitat pot no ser inclusiva? Per què es redueix la definició escola catalana a escola en català? Quan un concepte necessita tant adjectius és que el substantiu està buit.\nEscolaritzar la infància amb un model centralitzat\nEls que tenim ànima local i tractem de mirar la realitat amb ulls d’infant en tindríem prou per no tenir ganes de debatre un text com ara aquest veiem com parla de l’educació 0-3 (per exemple a l’article 10). Tants anys lluitant per aconseguir recursos educatius diversificats i flexibles, pensats en funció del territori, d’acord amb projectes d’infància comunitaris, perquè ara proposin que tot sigui escola, ordenada i gestionada des de la Generalitat!\nTota la historia de la renovació educativa, des de la construcció de veritables equips educatius a les comunitats d’aprenentatge es resumeix per als promotors en la defensa d’un estrany assemblearisme de gestió. ¿No seria més necessari definir les idees clau del que significa fer escola junts (professionals, famílies, territori) avui?\nUn dels problemes de fons de la LEC és, per exemple, definir la transmissió del coneixement con la funció principal del professorat. Una idea que resultava inevitable perquè segueix parlant de l’escola del currículum. Ara, la ILP ni es molesta en advertir que estem debatent sobre com s’educa i com s’ensenya en la societat informacional. Siguis de l’Instragram o de Twitter t’obliga a parlar, una vegada més, de la vella escola.\nL’educació com a servei públic\nTota la proposta sembla girar al voltant d’un concepte estrella: fusionar l’escola concertada amb l’escola pública, impedir que existeixin segregacions i divisions associades a tipologies de centre. En abstracte podria compartir-ho. Però, quan es va discutir el Pacte per l’Educació, vàrem descobrir que el punt d’acord i de lluita per concretar-ho girava al voltant del concepte de l’educació com a “servei públic”, amb independència de qui prestés aquest servei. La veritable lluita, el veritable debat, la veritable garantia legal, és aconseguir que tota escola finançada amb diners públics respongui a les característiques de “servei” (no negoci) que fa possible l’acompliment d’un dret de manera “pública” (que no pot adoctrinar, que no pot seleccionar, etc.). L’escola i molts altres recursos educatius són serveis i són públics. La forma de prestar-los pot ser diversa, però la llei i l’Administració han de garantir que respecten aquests valors.\nSeguiria. Però ja he dit que aquest text no serveix per discutir ni d’educació ni de l’escola que necessitem avui. Benvinguda una ILP. Tanmateix, al meu parer, les firmes que avalen la ILP el que reclamen és molt senzill i això sí que ho comparteixo: la llei educativa de Catalunya no serveix i en necessitem amb urgència una altra.


Joan Maria Nin entra al consell d'administració de la farmacèutica Indukern\nL'exconseller delegat de CaixaBank valora que es tracta d'una companyia "amb grans perspectives de futur"\n1 min. Barcelona 31/07/2014 13:39\n651x366 El conseller delegat de CaixaBank, Joan Maria Nin, en la presentació de resultats del primer semestre/EFE El conseller delegat de CaixaBank, Joan Maria Nin, en la presentació de resultats del primer semestre/EFE\nEl grup farmacèutic Indukern ha fitxat Joan Maria Nin com a membre del seu consell d'administració, presidit per José Luiz Díaz-Varela, que és també el fundador de la companyia. Nin ha defensat que veu en la companyi "grans perspectives de futur pel seu lideratge i caràcter internacional".\nL'exconseller delegat de CaixaBank, que va ser destituït a principis del mes de juliol, fa un gir a la seva carrera lligada al sector financer per incorporar-se a la farmacèutica catalana.\nEl president d'Indukern ha destacat que l'entrada de Nin suposa comptar amb "un professional molt valuós per la seva experiència al món dels negocis i el seu coneixement financer i bancari".\nGrup Indukern es dedica al negoci farmacèutic, a través de la seva filial Kern Pharma que té un centre de producció de genèrics a Terrassa, però també té d'altres branques d'activitat en l'àrea veterinària i química. En total, les vendes del grup superen els 700 milions d'euros i més de la meitat provenen de mercats exteriors.