“Ciutat Morta no va ser ni de bon tros un cas silenciat pels mitjans públics catalans” – Imponderabilia Mundi\n“Ciutat Morta no va ser ni de bon tros un cas silenciat pels mitjans públics catalans”\nDate: Juny 27, 2016Author: Redacció 3 Comentaris\nMònica Terribas (Barcelona, 1968) és un dels noms més destacats dins l’escena del periodisme català actual. Ha treballat a TV3, Catalunya Ràdio i l’Ara, sempre com a freelance. A TV3 ha col·laborat a diferents programes. Després d’analitzar l’actualitat informativa durant sis anys a La Nit al Dia, el 2008 va ser nomenada directora de la cadena. Quan al 2012 va ser cessada, va entrar al diari Ara amb intenció de quedar-s’hi. Però la situació va fer un gir quan li van oferir la direcció del programa El Matí de Catalunya Ràdio, el setembre del 2013.\nMònica Terribas, durant l’entrevista. Foto: Imponderabilia Mundi\nTerribas també és professora titular de la Universitat Pompeu Fabra, on imparteix l’assignatura d’Estructura de la Comunicació Social. Avui conversem sobre aquesta estructura, allò que trontolla i allò que estem fent bé.\nCom i quan vas decidir ser periodista?\nEra bastant petita, estava fent EGB. Hi havia un programa a televisió Miramar, el “Vostè Pregunta”, que el feia el Puyal. Quan jo tornava de l’escola la meva mare l’estava mirant i jo pensava: “Ostres, quina feina més bonica, poder explicar a la gent com és el món”.\nJo crec que hi ha una part molt important que ho és. Hi ha molta gent que és capaç de treballar de periodista només unes hores al dia, però molta altra gent no. Hi ha una part que depèn de la curiositat i les ganes d’entendre les coses que passen i la passió per comunicar-les. Això té a veure amb un esperit bastant indomable.\nQuina és la teva dieta informativa, quines fonts utilitzes?\nQuan fas un programa com El Matí, utilitzes totes les fonts a l’abast. Tampoc ens hem d’enganyar: el dia té 24 hores. Algú que digui que està tot el dia consultant Al-Jazzera tampoc és realista. Habitualment consultem les cadenes internacionals i la premsa online, tota la premsa d’aquí, els digitals d’aquí cada vegada més, i seguiment permanent del que passa a Twitter cada vegada més. No només com a font d’informació sinó sobretot per saber què li interessa saber a la gent informada.\nAlhora, has d’estar destil·lant i treballant les teves pròpies fonts. No oblidem una cosa: no és què diuen els altres, és com tu com mires el món. Això implica anar a les fonts primàries.\nI a nivell més personal, com a Mònica?\nLa Mònica Terribas no existeix. Ara està tots els dies de la setmana treballant per Catalunya Ràdio. Un periodista, si és vocacional, està tot el dia treballant pel projecte que fa. Quan no estic treballant, estic llegint un llibre d’assaig… Però el programa és tan absorbent, exigeix tant estar sis hores cada dia més estar preparant-ne sis més cada dia, que ja no hi ha una dissociació entre la periodista que treballa per Catalunya Ràdio i la que existeix. Quan vaig al cinema, al teatre… ho estic destil·lant per saber si allò és susceptible d’entrar a la dieta dels oients.\n“Ens pesa triomfar, tenir èxit: ser els primers, que no vol dir fer bé la nostra feina”\nHi ha una crisi de credibilitat dels mitjans?\nSí. Hi ha una crisi de credibilitat als mitjans perquè nosaltres hem treballat profundament perquè hi sigui. Hem perdut la profilaxi que ens separava del negoci. No és un tema econòmic, ens pesa triomfar, tenir èxit: ser els primers, que no vol dir fer bé la nostra feina.\nEl periodisme està fent la funció de vigilància de l’entorn?\nCrec que sí, però ho fem de manera condicionada pels mitjans que tenim, pels recursos, per les limitacions que tenen els professionals i per la pressió (que hi serà sempre) de tots els agents externs sobre els que informem. Si afegim el fet que nosaltres tenim una pressió brutal per triomfar… a vegades això ens fa perdre el món de vista.\nL’autocensura està generalitzada als mitjans?\nCrec que és un dels problemes més greus que té el periodisme. Crec que fa uns anys n’hi havia més que ara. La crisi del 2008 ens va tornar a posar un mirall davant la cara i ens va dir “no anem bé”. L’autocensura va començar a esquerdar-se i està batallant contra una cosa que és molt difícil: els mitjans han passat una crisi econòmica molt forta, per tant hi ha molta precarització del món laboral i por a perdre el lloc de treball. Però d’altra banda, la professió s’ha organitzat d’una altra manera, hi ha hagut grups de periodistes que han fet projectes propis. Hi ha hagut valentia que ha donat resultats. El fet que els digitals tinguin pes en la societat ha trencat dinàmiques d’autoncesura per por.\nNo creus que precisament la crisi ha potenciat l’autoncensura?\nAl principi (2008-2010…) sí. Però si parlem a partir del 2013 no. Hi va haver un moment que això va començar a fer un clic. Des que els periodistes van començar a dir “organitzem-nos entre nosaltres i busquem alternatives”, va canviar. Una cosa és l’efecte immediat (pèrdua de llocs de treballl…) els primers anys i després, el moment en què els periodistes busquen alternatives. Això té a veure amb una evolució de la sortida d’aquesta crisi.\nHas parlat de la pèrdua de la profilaxi [precaució] entre periodisme i negoci. Creus que s’hauria de tornar enrere?\nJo no crec que mai s’hagi de mirar enrere. Tot té la seva etapa. L’època en què els grans mitjans treballaven sols en la construcció del relat social s’ha acabat, afortunadament. Penso que ara hi ha una cosa meravellosa: els mitjans que tenen pes en les audiències han de cooperar amb els mitjans petits. Això és molt saludable. Quan un mitjà petit, amb capacitat d’investigació, aconsegueix la complicitat dels mitjans tradicionals crec que estem fent les coses bé. Crec que el periodisme millorarà a mesura que cooperem i combinem les diferents maneres de fer periodisme. Crec que és fonamental que els mitjans públics facin d’altaveu de la bona recerca periodística. Això ho estem aprenent a fer i és fruit de les dues velocitats de periodisme que ara mateix hi ha.\n“El periodisme millorarà a mesura que cooperin els mitjans petits i els grans, i ho estem aprenent a fer”\nQuè caracteritza els mercats comunicatius català i espanyol respecte altres mercats del món?\nJo crec que els mitjans de comunicació espanyols i catalans protegeixen molt poc les seves cultures. Són molt depenents dels impactes audiovisuals dels mercats més potents (japonès, britànic, americà…) i per tant, crec que en aquest sentit són en part més provincians. Quan ve un cantant dels Estats Units, som capaços de matar per entrevistar-lo. Els espais de comunicació català i espanyol són subsidiaris dels mercats grans.\nPolitització dels mitjans públics\nCreus que la teva trajectòria professional en els mitjans públics s’ha vist influenciada pels canvis de govern?\nJo crec que pels canvis de govern no, per les persones que el gestionaven sí. No per la política: seria un error pensar que el fet que jo deixés de ser directora de TV3 va ser perquè manaven uns o altres. A mi em va proposar com a directora un Consell de Govern on hi havia tots els partits i em van votar tots (excepte el del PP, que aquell dia no va venir). En el moment que van decidir el canvi, va ser perquè el president de la Corporació, Brauli Duart, va considerar que jo no era una persona de confiança seva. No crec que fos una cosa d’ideologia, sinó de persones. Després va voler que continués com a professional, perquè al cap d’un any em va venir a buscar per fer el Matí de Catalunya Ràdio. Si hagués estat una qüestió ideològica, de com jo veia el món, no m’hagués tornat a venir a buscar. Sempre se’n fan lectures polítiques.\n“Seria un error pensar que el fet que jo deixés de ser directora de TV3 va ser perquè manaven uns o altres”\nFins a quin punt els mitjans públics poden ser independents si el poder és qui en decideix els dirigents?\nEn el meu cas, el que va xocar va ser que jo tenia molt clar què volia continuar fent a TV3, i no es corresponia amb el seu projecte [de CiU].\nLa llei de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals determina que hi ha d’haver una independència en el nomenament dels càrrecs i que passin pel Parlament. Això no ho tenim gaire ben treballat. Ara bé, en l’aplicació, ara hi ha professionals que han treballat tota la vida als mitjans com a periodistes: tant el Jaume Peral [director de TV3], com el Saül Gordillo [director de Catalunya Ràdio], el David Bassa [director d’Informatius de TV3] i el Francesc Cano [director d’Informatius de Catalunya Ràdio]. Ara, qui els proposa per estar en el càrrec? Però el que és important és que siguin professionals.\nSi s’escull un càrrec directiu a propòsit dels partits, com s’espera que influeixi la posició del periodista en l’exercici de la seva feina?\nJo crec que per molt que els polítics vulguin influenciar els mitjans públics, aconsegueixen poca cosa. Perquè els mitjans són màquines tan importants i difícils de maniobrar que, encara que ells hagin intervingut en proposar el nom, absorbeixen fins a tal punt la feina de la persona proposada que no pot ni escoltar les suposades influències que els volen donar. El mecanisme és de tal magnitud que fa pràcticament impossible que allò que tant preocupa els polítics, que és influir en una tertúlia, tingui cap importància de res.\n“Els mitjans públics, més que qualssevol altres, tenen totes les versions”\nEls mitjans públics no es veuen massa lligats sovint a la “versió oficial” dels fets? Hi tenen cabuda altres punts de vista?\nEn el nostre cas això és tant difícil que passi… Tenim un Consell de l’Audiovisual de Catalunya [CAC] que controla la diversitat, no només política sinó també cultural, territorial… Tenim una comissió de control parlamentari, on hi ha tots els partits, que es reuneix una vegada al mes i fa preguntes relacionades amb tot això. Jo penso que els mitjans públics, més que qualssevol altres, tenen totes les versions.\nPerquè hi ha algunes cadenes privades espanyoles que només han donat durant mesos la versió d’un partit polític i quan se n’han adonat han començat a introduir una segona versió? I ningú els ha dit res? Perquè no hi ha un consell de l’audiovisual espanyol [com el CAC a Catalunya] que vetlli per la diversitat política dels mitjans espanyols.\nAls mitjans catalans, més enllà de representar tot l’espectre polític, hi són presents les diferents interpretacions del sistema? Per exemple, amb Ciutat Morta.\nQui va parlar de Ciutat Morta? TV3 no va parlar-ne?\nTitular de ‘La Directa’, aparegut el desembre del 2014. Font: directa.cat\nSí, però es va passar el documental després que hi hagués polèmica i a més, pel Canal 33, que no és el de màxima audiència.\nReviseu. Jo ara no sé tot el que va fer TV3, però sé el que vaig fer jo. A veure quins són els programes que van parlar de Ciutat Morta. Pregunteu-vos si aquell documental contenia totes les versions, totes les dimensions d’aquell problema a fons.\nQuan ens preguntem perquè un mitjà públic es fa ressò o no d’un projecte, és important preguntar-nos com està fet aquell projecte i què reflecteix. També hem d’avaluar quins són els criteris del mitjà. Molt sovint donem per bo aquell documental o aquella notícia que dóna la versió del que nosaltres volem creure. Jo no dic que sigui el cas de Ciutat Morta. Jo considero que Ciutat Morta no va ser ni de bon tros un cas silenciat pels mitjans públics catalans.\nUna altra cosa és que algú volgués que allò estigués al capdamunt de l’agenda i no hi fos perquè hi havia altres qüestions. No per una voluntat política sinó per un error de valoració informativa: crec que fóra bo que no es fes el judici polític abans del professional. Sempre hi ha una teoria conspiratòria al darrere, però potser resulta que no van valorar-ho bé.\nInfografia de l’Anuari dels Silencis Mediàtics 2014. Font: mèdia.cat\nQuan vas tornar a treballar per la CCMA com a directora de El Matí, un any després de deixar el càrrec de directora de TV3, hi va haver polèmica en relació al teu fitxatge, al sou que t’oferien i al temps que havia durat el procés fins tornar a treballar.\nSobre el meu sou que jo recordi no hi ha hagut polèmica…\nQuan es parlava sobre la teva reincorporació a la CCMA van sortir uns números a diferents mitjans.\nSi vas a la Llei de Transparència i demanes el meu sou, perquè el meu sou és públic, veuràs que és infinitament més baix que el que cobrava el meu antecessor i els anteriors. Jo vaig acceptar el sou que em va dir el president de la Corporació. No hi va haver discussió, que jo recordi. Al marge que els números que s’han publicat siguin certs (que no ho són) jo no crec que s’hagi polemitzat sobre el tema. Disbarats i mentides sobre mi i la meva vida se’n publiquen cada dia, només faltaria. Però per mi notícia és una cosa contrastada, no un rumor no documentat que es publica en un digital.\n*Al portal de Transparència de la Generalitat de Catalunya no ens ha estat possible trobar el sou de Mònica Terribas.\nPeriodisme ràpid, periodisme lent\nCreus que s’està perdent el periodisme de profunditat? Intentes encabir-lo d’alguna manera en el teu espai?\nSí. Jo ho intento cada dia però és molt difícil perquè la ràdio és molt immediata, t’exigeix estar al 100% del que està passant a cada minut. Ho fem cada dia amb taules d’anàlisi i amb seguiments però no sempre ens en sortim. No és un espai com La Nit al Dia, que et permetia fer un anàlisi; el públic està fent una altra cosa.\nPeriodisme i gènere\nA les facultats de periodisme quasi sempre trobem més dones que homes. Això canvia al món professional conforme pugem esglaons en la jerarquia dels programes i empreses…\nSí. Això és perquè els costos de dirigir són molt alts. Quan tu manes sobre un equip o sobre una empresa no administres el teu temps, està en funció de la feina que fas. Hi ha moltes coses que et perds. I les dones això ho podem fer durant un període, quan ens ve de gust, però prioritzem diferent que els homes. Estar 15 hores fora de casa cada dia, de dilluns a divendres i els caps de setmana tenir al cap que has de llegir allò o anar al teatre per fer una entrevista és viure només per una cosa. Al final hi ha moltes dones que decideixen no agafar responsabilitats directives perquè no paga la pena ni compensa econòmicament. No volen renunciar a la vida que volen.\n“Hi ha una part masclista en com se’ns mira a les dones quan ocupem llocs de poder que és terrorífica“\nExisteix un factor estructural?\nAixò ja no passa tant. La meva experiència és que jo he ofert càrrecs a moltes dones i moltes diuen que no. És veritat que jo ara miro la CCMA i penso: on són les dones? No n’hi ha ni una. Però també és veritat que l’opinió pública és molt agressiva amb les dones, de seguida reps impactes negatius. Mai ningú qüestiona determinades coses d’homes que han ocupat els mateixos càrrecs que jo. No he vist publicats els disbarats que he vist sobre mi. És perquè sóc dona? Segurament. Hi ha una part masclista en com se’ns mira a les dones quan ocupem llocs de poder que és terrorífica. Quan les dones arribem al poder “deu ser per alguna cosa”.\nA El Matí de Catalunya Ràdio, teniu en compte criteris de paritat a l’hora d’organitzar els vostres debats?\nClar, cada dia 60%/40% per llei. Tenim una llei del Parlament. Si porto cinc persones i entre elles només una dona, al dia següent he de portar tres dones. Jo personalment no estic gens d’acord amb aquesta llei, crec que no resol el problema. Ho tenim en compte, però també que valgui la pena. Si no, no estem triant les millors persones per fer les tertúlies, estem triant que el Parlament estigui content. I al final el que menys importa és el que diguin. No sé si estem fent les coses bé amb tanta quota.\nNosaltres com a col·laboradores tenim tantes dones com homes. Al meu equip som dues dones: la Marta Romagosa i jo. És molt curiós perquè no pintem res en el còmput global. És com si la nostra mirada, que és de dona, no comptés.\n“D’aquí un temps haurem de començar a pensar en altres tipus de diversitat a més de la de gènere”\nNo pot passar que pensem abans en experts que en expertes perquè hi estem més habituats?\nJa no passa tant això. A nosaltres no ens passa perquè tenim una llei que ens obliga: “tenim dona d’això?” és una frase habitual. D’aquí un temps haurem de començar a pensar en altres tipus de diversitat a més de la de gènere. Els discapacitats perquè no hi són? Perquè no hi ha un cec o un discapacitat intel·lectual a les tertúlies? Perquè ells no tenen quota? Perquè la seva mirada no hi és mai? O perquè no hi ha quotes de la diversitat d’origen quan tenim un país hiper divers? Plantegem-nos-ho.\nPels joves periodistes\nCreus que ha canviat la manera d’ensenyar Periodisme?\nJo crec que s’està estudiant millor que abans, segur. Perquè els mitjans de comunicació són millors que els d’abans. El que compta al final són els resultats. Per exemple, per no parlar dels mitjans públics, si existeix Salvados deu ser que ho estem fent millor.\nQuins consells donaries a estudiants de Periodisme?\nConsells no m’agrada donar-ne perquè si en dones normalment t’equivoques. Jo crec que els periodistes l’únic que han de fer és intentar fer les coses el millor i el més honradament que puguin. Però jo crec que ara es pot treballar millor com a periodistes del que es treballava abans perquè hi ha molta més llibertat i consciència ètica.\nAutocensuraCatalunyaCiutat MortaDesigualtatsEstudisGènereLlibertat d'expressióMasclismeMònica TerribasMetaperiodismeMitjans de comunicacióMitjans públicsPeriodisme\nAnterior Previous post: “Mitjà alternatiu és La Vanguardia, no nosaltres”\nSegüent Next post: Refugiats sense refugi / Refugees without refuge\n3 thoughts on ““Ciutat Morta no va ser ni de bon tros un cas silenciat pels mitjans públics catalans””\nRetroenllaç: Mònica Terribas: Amb els homes mai ningú s'hi posa\nRetroenllaç: Les dones estudien periodisme, però no el dirigeixen – Imponderabilia Mundi


Quan el nacionalisme no és llibertat - Diari de Girona\nQuan el nacionalisme no és llibertat\nwifredo espina 11.07.2014 | 00:00\nÉs de brocha gorda i molt simplista l'afirmació del premi Nobel i novel·lista Vargas Llosa que "el nacionalisme és enemic de la llibertat" (ARA, 24.10,2012), perquè no té en compte les situacions, circumstàncies i formulacions en les quals sorgeixen els diversos nacionalismes. El sol fet que siguin diversos ja obliga a diferenciar-los. I no solament pels seus mètodes -com ja fa l'escriptor-, sinó també per les seves causes i finalitats, ja que no tots els nacionalismes són iguals. Però també seria simplista i poc intel·ligent dir que el nacionalisme és llibertat.\nEn general, els nacionalismes tendeixen més aviat a posar en risc les llibertats individuals dels ciutadans, la llibertat de les persones. La història i l'experiència així ho ensenyen. Quan el col·lectiu es mitifica i s'avantposa al bé i a la dignitat personals, els valors fonamentals perillen.\nEl nacionalisme pot ser la reacció defensiva d'un col·lectiu davant l'agressió o la submissió per part d'un altre col·lectiu del qual el primer forma part o al qual està vinculat. És un reactiu saludable contra l'abús. També pot ser ofensiu quan té ambicions expansives o imperialistes. Potser la valoració que en feia Vargas Llosa es referia a aquest últim cas, tot i que sembla anar més enllà.\nTambé hi pot haver un xoc de nacionalismes. És el cas d'Espanya, on un històric nacionalisme d'arrel castellana ha intentat imposar-se als pobles que integren l'Estat comú però que no havia d'haver ignorat -ni ha d'ignorar!- la personalitat pròpia d'aquests pobles. Aquest nacionalisme estatal és nefast, perquè suprimeix o ofega identitats diverses i naturals, i en lloc d'enriquir amb aquestes identitats la col·lectivitat més nombrosa, l'empobreix i en minva el vigor en no integrar-hi una diversitat tan viva. A aquest nacionalisme se li podria aplicar també, o principalment, això de "el nacionalisme és enemic de la llibertat".\nLa idealització del col·lectiu pot actuar en els nacionalismes reactius o defensius, i sovint actua, en nom de la cohesió i de la unió "per fer front comú al contrari", com a instrument uniformador d'actituds i d'instaurador d'un empobridor e injust pensament únic. És a dir, per dins actua com una piconadora de l'autonomia dels individus i de la diversitat existent entre la ciutadania, i per fora, de cara al contrari, com a front radicalització de les diferències i, fins i tot, del foment de la confrontació per les vies del cultiu -especialment en l'escola i en els mitjans de comunicació- del ?menyspreu i, fins i tot, de l'odi.\nEn els conflictes nacionalistes, això passa quan la manca d'informació, la deformació dels fets o la visceralitat -degudament orquestrades o animades- predominen sobre la racionalitat. En aquests casos, la llibertat pateix, la dels pobles i, lamentablement sobretot, la dels ciutadans com a persones que són. En ambdues situacions, el nacionalisme no és llibertat.\nVargas Llosa adverteix que -en la seva opinió- "els nacionalismes pa?cífics diuen respectar la democrà?cia i la convivència, però no ens podem deixar enganyar", ja que -segons ell- "això és una disfressa, perquè el nacionalisme és una ideologia inevitablement autoritària i renyida amb la llibertat". Ja dèiem al començament que és una afirmació segurament excessiva i sense matisos, però en tot cas caldria aplicar-la a tots els nacionalismes, als estatals i als no estatals.


Formació: “Acollint la diversitat sexual i de gènere a la llar” | Fempirineu\nFormació: “Acollint la diversitat sexual i de gènere a la llar”\ndt. 11 juny 2019\ndj. 13 juny 2019\nEl Servei d’Atenció Integral (SAI), del Consell Comarcal, continua desenvolupant el “Pla per a la igualtat LGBTI+”, on la formació n’és un pilar imprescindible. Per aquest motiu, ha organitzat dues formacions sobre Diversitat sexual i de gènere per als propers dies 11 i 13 de juny, impartides per Abel Huguete, de l’Associació Colors de Ponent de Lleida. Les formacions s’impartiran al Centre Cívic de Llavorsí.\nLa formació “Acollint la diversitat sexual i de gènere a la llar” va dirigida a totes les famílies. L’objectiu principal és aprendre a tenir una mirada inclusiva per poder abordar les sexualitats i gèneres dissidents.\nDes del SAI, la formació a les famílies es considera primordial, per tal de sembrar la llavor del respecte a l'orientació sexual, la identitat de gènere i a l'expressió de gènere.\nPer a més informació i inscripcions: sai@pallarssobira.cat\nEsdeveniment creat dv., 22/03/2019 - 11:53 per Serveis Socials Pallars Sobirà a SIAD Pallars Sobirà\nCentre Cívic (C/ La Farga, 16) 25595 Llavorsí , Lleida\nAfegeix al teu calendari 2019-06-11 00:00:00 2019-06-13 00:00:00 Europe/Madrid Formació: “Acollint la diversitat sexual i de gènere a la llar” El Servei d’Atenció Integral (SAI), del Consell Comarcal, continua desenvolupant el “Pla per a la igualtat LGBTI+”, on la formació n’és un pilar imprescindible. Per aquest motiu, ha organitzat dues formacions sobre Diversitat sexual i de gènere per als propers dies 11 i 13 de juny, impartides per Abel Huguete, de l’Associació Colors de Ponent de Lleida. Les formacions s’impartiran al Centre Cívic de Llavorsí. La formació “Acollint la diversitat sexual i de gènere a la llar” va dirigida a totes les famílies. L’objectiu principal és aprendre a tenir una mirada inclusiva per poder abordar les sexualitats i gèneres dissidents. Des del SAI, la formació a les famílies es considera primordial, per tal de sembrar la llavor del respecte a l'orientació sexual, la identitat de gènere i a l'expressió de gènere. Per a més informació i inscripcions: sai@pallarssobira.cat Llavorsí


L’OMS rebaixa els llindars de contaminació de l’aire considerats segurs\nEl diòxid de nitrogen i les partícules en suspensió, entre les principals substàncies revisades\nL’Organització Mundial de la Salut va decidir, aquest dimecres, rebaixar els llindars màxims de contaminants de l’aire que es consideren segurs, afirmant que són més perillosos del que s’havia pensat fins ara. L’OMS, que posa la pol·lució de l’aire al mateix nivell com a problema de salut mundial que el tabaquisme i la mala alimentació, demana als seus 194 estats membre que redueixin la contaminació i les emissions de gasos d’efecte hivernacle. “Millorar la qualitat de l’aire pot millorar la mitigació del canvi climàtic i reduir emissions, de retruc, millorarà la qualitat de l’aire”, han afirmat en un comunicat.\nSegons els seus darrers informes, les malaties relacionades amb la pol·lució de l’aire són responsables d’uns set milions de morts prematures cada any. Els països amb menys recursos, és clar, acostumen a ser els més afectats, perquè la seva dependència dels combustibles fòssils per fer funcionar l’economia és molt més gran. Tot això, és clar, malgrat que fa dècades que els llindars de l’OMS en aquest sentit han anat baixant i baixant.\nLa immensa majoria de la pol·lució a les ciutats prové dels escapaments dels vehicles de tota mena que hi circulen i també de les calefaccions centrals que funcionen amb gas. Tot i això, també n’hi ha que hi arriben per altres vies –partícules de pintura, productes de neteja, dissolvents– i, fins i tot, del desgast dels neumàtics a l’asfalt o dels frens dels mateixos cotxes. Un problema, doncs, que pot reduir-se molt però que seria complicadíssim d’eliminar del tot. Escapar de la pol·lució és pràcticament impossible.\nEl moviment de la pol·lució per diòxid de nitrogen a Europa\nTot i això, l’OMS continua mirant de reduir-la a la seva màxima expressió, i és per això que, per exemple, ha reduit al a meitat el llindar màxim de partícules PM2.5, afirmant que, si es compleix aquesta norma, es podrien evitar gairebé el 80% de morts prematures provocades per aquest contaminant. Pel que fa a les partícules una mica més grans, les PM10, ha rebaixat el llindar un 25%. Algunes altres de les substàncies assenyalades han estat el diòxid de nitrogen, l’ozó, el monòxid de carboni o el diòxid de sofre.


Vilajuiga / Comarcas: Alt Empordà\nHabt. / Ine 2005 1138\nDirección Sant Sebastià, 39\nTeléfono 972 530 005\nWeb Oficial Vilajuiga\nWeb de Interés Descripcio i Llocs d´interès de Vilajuiga\nE-mail municipio informacio@vilajuiga.cat\nEl poble de Vilajuïga és al raiguer de la serra, a la vora esquerra de la riera de Vilajuïga, que recull les aigües dels barrancs que en davallen torrencialment. Les cases s'agrupen entorn de l'església d'una manera molt desgavellada.\nVora seu hi ha el barri de l'Estació de Vilajuïga, on hi ha l'estació del ferrocarril de Portbou a Figueres, no gaire habitat, i un altre barri separat del poble per la riera de Vilajuïga i la via del tren, que forma un nucli important conegut com el Veïnat de Dalt.\nCastell de Quermanço per ainhoa\nDOLMEN DE LA UINYA DEL REI\nEl poble celebra la festa major d'hivern per Sant Sebastià, mentre que per Carnaval és tradicional de fer un berenar amb bunyols. La festa major d'estiu es fa amb motiu de la festivitat de Sant Feliu. Se sol fer al final de juliol o durant els primers dies d'agost.(ftes i fotos ver links)


TREBALL SOCIAL: 01/2009\nXerrada: Què passa als centres de menors ? Reforma i Protecció\nQuè passa als centres de menors ? Reforma i Protecció.\nAmb psicofàrmacs no s'educa.\nProjecció del curt Confabulación.\nKafeta-tapeo i musiqueta.\nCol.lectius Txinorris i Drari دراري\nlloc : Centre Social Ocupat La Revoltosa. Carrer de Rogent 82. metro L2 i L1 Clot.\n24 de gener, 18'30h.\nProtocol de prevenció contra la Mutilació Genital Femenina a Gàmbia, pels Mossos d´Esquadra\nProtocol de prevenció contra la Mutilació Genital Femenina a Gàmbia, dels mossos d´esquadra.\nDurant l’any 2008, els Mossos d’Esquadra van fer treballs preventius en el marc del protocol amb 55 famílies que viuen a Catalunya, que tenen 104 nenes, per tal d’evitar possibles mutilacions genitals\nLa responsable de Relacions, Associacions i Mediació del Departament d’Interior, Noemí Ayguasenosa, i la intendenta Cristina Manresa, viatjaran la setmana vinent a Gàmbia convidades per una ONG asturiana per conscienciar a les famílies gambianes\nLa responsable de Relacions, Associacions i Mediació del Departament d’Interior, Relacions Institucionals i Participació, Noemí Ayguasenosa, i la cap de l’Àrea Bàsica Policial de Sants-Montjuïc i membre del Comitè d’Ètica de la Policia de Catalunya, la intendenta Cristina Manresa, viatjaran del 22 al 29 d’aquest mes a Gàmbia convidades per l’organització no governamental asturiana O’dam ONGd per tal d’explicar a famílies i entitats d’aquell país africà les conseqüències que la Mutilació Genital Femenina (MGF) comporta a la població gambiana que viu a Catalunya.\nLes dues representants del Departament d’Interior han estat convidades per la ONG d’Oviedo per participar en el projecte de “Prevenció de la Mutilació Genital Femenina a la regió oest de Gàmbia” que O’dam ONGd està portant a terme en col·laboració amb l’Associació de Dones Antiablació AMAM de Barcelona i l’organització gambiana Gambian Commitee on Tradicional Practices (GAMCOTRAP).\nAyguasenosa i Manresa seran les encarregades d’explicar en varies escoles de les comunitats de Pakaliba i Kiang, situades a la Lower River Region de Gàmbia, les mesures de prevenció de la Mutilació Genital Femenina que s’apliquen a Catalunya per tal de conscienciar les famílies i explicar el protocol d’intervenció policial que té la policia autonòmica per prevenir, evitar i perseguir les mutilacions genitals femenines (MFG).\nEls Mossos d’Esquadra treballen en tasques de prevenció des de l’any 2000 i des del 2002 ho fan en el marc del Protocol d’actuacions per a prevenir la MGF de la Generalitat de Catalunya a on se’ls identifica com un dels operadors implicats en l’abordatge de casos.\nL’any passat, dins el Programa de Seguretat contra la Violència Masclista, es va elaborar un protocol intern policial, basat en l’experiència capdavantera de la Regió Policial de Girona amb especialistes com la sergenta Rosa Negre, que defineix l’àmbit d’actuació, els grups i la metodologia que fan servir els Mossos d’Esquadra a tot Catalunya davant d’aquest fet il·lícit.\nAquest protocol, pioner a les policies de l’Estat espanyol, dóna valor a la tasca preventiva i a la detecció de casos mitjançant el treball en xarxa i estableix els casos de risc i de consumació que han de ser posats en coneixement de la Fiscalia de Menors.\nEl viatge a Gàmbia també servirà perquè les dues representants dels del Departament d’Interior coneguin de més a prop les comunitats originàries de moltes famílies gambianes que viuen actualment a Catalunya i els llocs on es practica encara aquesta tradició de mutilar a les nenes.\nS’entén per Mutilació Genital Femenina (MGF) totes aquelles pràctiques que impliquen l’extirpació total o parcial dels genitals externs femenins o altres agressions als òrgans genitals de les dones per raons culturals, religioses o d’altres amb finalitat no terapèutica.\nLa regió oest de Gàmbia, a on viatjaran les representants d’Interior amb la O’dam ONGd, té una població de 234.917 persones, de les quals 119.031 són dones, i subsisteixen de l’agricultura. A aquesta regió predominen les ètnies Mandinga i Jola i totes dues tenen molt arrelades pràctiques tradicionals relacionades amb la Mutilació Genital Femenina.\nSegons l’Organització Mundial de la Salut (OMS), hi ha tres tipus de MGF depenent del grau d’intervenció:\nTipus I: Clitoridectomia, que és la mutilació del prepuci del clítoris.\nTipus II: Excisió, que és l’ablació del clítoris i dels llavis menors, total o parcialment.\nTipus III: Infibulació, que és la mutilació del clítoris, la totalitat dels llavis menors i majors i la sutura dels dos costats de la vulva.\nLa pràctica de cadascun d’aquests tipus de MGF depèn de factors culturals, religiosos i socials. Tot i això, la MGF, que no respon a cap precepte religiós i té un origen molt anterior a la majoria de les religions conegudes, es practica actualment a 26 països de l’Àfrica i alguns de l’Àsia.\nA Catalunya, on, segons dades del 2008, viuen 13.362 dones procedents d’aquests països, 4.846 de les quals menors de 19 anys, hi ha moltes famílies que van arribar com a practicants i defensores de la tradició i que actualment l’han abandonada.\nPel que fa a la població d’origen gambià que viu a Catalunya ha passat dels 6.955 ciutadans que hi havia l’any 2000 als 14.099 que estaven censats l’any 2007, segons dades de l’Institut d’Estadística de Catalunya (Idescat).\nDurant l’any passat, els Mossos d’Esquadra van fer treballs de prevenció en el marc del protocol per evitar que 104 nenes que viuen actualment a Catalunya patissin la mutilació. L’any 2007 van ser 67 les nenes que estaven implicades en casos de risc. Això no vol dir que creixin el nombre de casos, sinó que les estratègies adoptades pels professionals que treballen en aquest àmbit mitjançant xarxa facilita la detecció dels possibles casos de risc i el seu pertinent abordatge.\nTreball conjunt i sensibilització\nUn total de 300 agents dels Mossos d’Esquadra van assistir l’any passat a un curs d’especialització en MGF per treballar conjuntament amb altres organismes i associacions en la prevenció d’aquestes agressions a les dones.\nLa majoria d’aquests agents treballen a les oficines de Relacions amb la Comunitat (ORC) i els grups d’Atenció a la Víctima (GAV), que són els encarregats, mitjançant el treball en xarxa, d’aconseguir la màxima informació en aquest àmbit per l’abordatge de les situacions de risc. Així mateix es dóna un nou impuls a la sensibilització dels col·lectius per tal que les persones encara practicants abandonin la tradició no només per imposició legal sinó per propi convenciment.\nD’aquesta forma, el protocol policial estableix que el treball d’informació i formació tindrà com a objectiu obrir portes a la reflexió de les persones que encara defensen la MGF, això sí, sense obviar la informació referida al marc legal.\nUn segon àmbit de desenvolupament d’accions preventives genèriques és el que porten a terme les ORC. Aquestes unitats han de tractar aquesta qüestió amb les famílies, els líders socials i els mediadors comunitaris del seu territori quan tinguin planificat desenvolupar un pla de prevenció i d’actuació en aquesta matèria.\nAquestes relacions han de permetre fer un diagnòstic de quina és la situació respecte de la MGF.\nL’objectiu de les accions preventives genèriques és que totes les famílies que han arribat a Catalunya essent practicants, siguin subjectes destinatàries d’abordatges preventius i sensibilitzadors abans no es plantegi un viatge de retorn definitiu o de vacances al país d’origen, atès que en la majoria dels casos la MGF es produeix fora del nostre territori.\nEl protocol estableix que quan els Mossos d’Esquadra detectin un cas de risc ho han de comunicar immediatament a les institucions i entitats implicades (serveis de salut, serveis d’educació, serveis socials, associacions que treballen contra la MGF) i recollir la informació rellevant sobre la família.\nSi es detecta que es tracta d'una situació de risc urgent, el protocol obliga a una intervenció conjunta amb la resta d’operadors i si hi ha indicis que la menor pot ser víctima de la MGF aquest fet s'ha de comunicar al jutjat de guàrdia i a la Fiscalia de Protecció de Menors, i la dotació policial ha d'acompanyar la menor fins que arribi la resolució judicial que determinarà si s’adopten o no mesures cautelars. .\nEn els casos que es detecti que una menor ha tornat mutilada caldrà instruir l’atestat policial pertinent i si hi havia tasca preventiva feta s’adjuntarà tota la informació referida a aquesta adjuntant-hi, si es disposa, l’informe lliurat pel Departament de Salut o les dades que identifiquen el professional de salut de referència. Aquestes diligències s'instruiran per un presumpte delicte de lesions de l’art. 149.2 del Codi penal.\nSi en el moment del retorn es tenen sospites fonamentades, però no és possible confirmar que la menor ha estat mutilada, s'haurà de comunicar al jutjat competent mitjançant diligències informatives, traslladant-li tota la informació relativa al cas.\nAcció Social regularà l’accés a l’entorn de les persones amb discapacitats i els seus gossos d’assistència\nLa consellera d’Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, ha presentat el projecte de llei que regula l’accés a l’entorn de les persones amb discapacitats usuàries de gossos d’assistència. Aquesta normativa s’aplicarà no només als usuaris/es de gossos pigall, sinó també a totes les persones amb discapacitat auditiva, física, autisme o determinades malalties que són assistides per gossos especialment ensinistrats per guiar-les, ajudar-les en les tasques diàries o avisar-les de perill o d’atacs imminents.\n- Llocs, locals i establiments d’ús públic com ara centres d’esbarjo i temps lliure, museus, centres sanitaris, instal·lacions esportives, etc.\n- Allotjaments i altres establiments turístics.\n- Transports públics.\n- Espais naturals de protecció especial, on quedi expressament prohibit l’accés amb gossos.\n- Gos guia o pigall: educat i ensinistrat per guiar una persona amb discapacitat visual o sordcega.\n- Gos de servei: educat i ensinistrat per prestar ajuda en les activitats de la vida diària, tant a l’entorn privat com a l’entorn extern a les persones amb discapacitat física.\n- Gos de senyalització de sons: educat i ensinistrat per avisar les persones amb discapacitat auditiva de diferents sons i indicar-li la font de procedència.\n- Gos d’avís: educat i ensinistrat per avisar les persones que pateixen malalties com l’epilèpsia, la diabetis o altres malalties, que puguin necessitar el seu servei.\n- Gos per a persones amb autisme: educat i ensinistrat per tenir cura de la integritat física, controlar situacions d’emergència i guiar la persona amb aquesta discapacitat.\nproposta de Directiva per a incrementar el període mínim de permís de maternitat de 14 a 18 setmanes -garantint el 100% de les bases de cotització\nEn el marc de la implementació de l'Agenda Social Renovada, la Comissió europea ha presentat una proposta de Directiva per a incrementar el període mínim de permís de maternitat de 14 a 18 setmanes -garantint el 100% de les bases de cotització- i el dret a demanar condicions de treball flexibles durant o al final del permís. Aquesta proposta legislativa s'emmarca en l'objectiu de l'Agenda Social Renovada d'augmentar la conciliació de la vida privada i l'activitat professional i consolidar la protecció de les dones embarassades. Igualment la proposta de normativa incorpora les conseqüències dels estudis que demostren que països amb ràtios elevades d'ocupació femenina gaudeixen d'un índex de natalitat més alt.\nFONT: DIXIT I COMISSIÓ EUROPEA. Assumptes social i igualtat d´oportunitats\nLa Fiscalia General de l´Estat limita a dos anys el termini per recuperar els fills després de la declaració de desemparament\nLa Fiscalía General de l´Estat ha limitat a dos anys el termini perquè els pares que han perdut la tutela dels seus fills puguin recuperar-los. La mesura persegueix protegir els menors i evitar que durant la seva infantesa i adolescència passin de família en família. La fiscal de Menors de València, Gemma García, va explicar que el canvi "és molt important" perquè acaba amb la situació de permanent provisionalitat del menor amb pares biològics amb greus problemes addictius que apareixen i desapareixen.\nLa fiscal García va insistir que l'objectiu és acabar amb la situació d'inseguretat a què havien d'enfrontar-se els menors i les famílies acollidores perquè els pares biològics podien aparèixer en qualsevol moment.\nLa Fiscalia General de l'Estat acaba de remetre l'ordre a tots els fiscals de la Comunitat València. Fonts de la Fiscalia van explicar que fa un any hi va haver un canvi legislatiu que pretenia augmentar la protecció dels menors declarats en desemparament després de casos com el del nen d'El Royo que es trobava perfectament integrat amb una família d'acollida i va acabar captant al metre amb la seva mare biològica. La clau de la instrucció és que la reforma legislativa no era clara i cada fiscal aplicava un criteri diferent. A partir d'ara, els representants del Ministeri Públic s'han de cenyir a l'ordre que acaba de dictar el fiscal general de l'Estat.\nPublicat per Moisès Rial Medina a 4:45 p. m. Cap comentari:\nMés de 330 menors estrangers no acompanyats van arribar a Barcelona el 2008\nUn total de 336 menors estrangers no acompanyats van arribar a les dependències a Barcelona de la Direcció General d'Atenció a la Infància i a l'Adolescència (DGAIA) de la Generalitat durant l'any 2008. Seguir leyendo el arículo\nEn resposta a una pregunta parlamentària recollida per Europa Press, la Conselleria d'Acció Social i Ciutadania, Carme Capdevila, ha detallat que inicialment es van presentar 408 supòsits menors, dels quals 72 resultaven ser majors d'edat.\nLa majoria dels menors estrangers no acompanyats són marroquins --229--, a més de 23 de Romania i 16 de Ghana. La resta de nens i joves van venir de països com Gàmbia, Algèria, Senegal, Itàlia, Índia, Pakistan, El Regne Unit, Xile, Ucraïna i República Dominicana.\nEl 2007 van arribar 431 supòsits menors no acompanyats, dels quals, finalment, 63 van resultar ser majors d'edat. La xifra total va ser de 368 menors, la majoria d'ells --277-- procedents del Marroc. La resta va emigrar des de països com Romania, Senegal, Algèria, França, Gàmbia, Nigèria, Pakistan, Croàcia o Bulgària.\nQuan un menor estranger no acompanyat arriba a una comissaria dels Mossos d'Esquadra és derivat per l'Oficina d'Atenció al Menor a la [DGAIA]. Els menors es presenten en aquestes oficines per iniciativa pròpia o acompanyats pels membres d'entitats socials.\nLa Fiscalia --que treballa en coordinació amb els Mossos-- practica la prova oseomètrica per determinar l'edat dels nois, i determinar així la seva edat i el procediment que hauran de seguir per integrar-se a Catalunya.\nPASAN A SER RESPONSABILITAT DE LA DGAIA\nXerrada: Què passa als centres de menors ? Reforma...\nProtocol de prevenció contra la Mutilació Genital ...\nAcció Social regularà l’accés a l’entorn de les pe...\nproposta de Directiva per a incrementar el període...\nLa Fiscalia General de l´Estat limita a dos anys e...\nMés de 330 menors estrangers no acompanyats van ar...


Estació Collserola: Exposició sobre el POUM al Museu Torre Balldovina a Santa Coloma de Gramanet\nExposició sobre el POUM al Museu Torre Balldovina a Santa Coloma de Gramanet\nS'ha inaugurat al Museu Torre Balldovina una mostra sobre la història del Partit Obrer d’Unificació Marxista (POUM)\nL’exposició itinerant “POUM! 75 anys d’història” recorre els orígens del partit, el paper que va desenvolupar durant la Guerra Civil, la persecució a què fou sotmès, l’assassinat del seu líder Andreu Nin, la posterior diàspora i exili que va patir i la resistència contra el franquisme que va protagonitzar. Als 75 anys de la seva constitució, la Fundació Andreu Nin vol recordar la seva història i vol recuperar el seu llegat per al present i per al futur.\nLa mostra desplega el seu contingut mitjançant vuit unitats temàtiques, en vuit mòduls, que inclouen material fotogràfic i documental. L'exposició també recull reproduccions de diaris vinculats al POUM (La Batalla, Adelante o Combat), expedients d’ordre públic contra membres del partit, cartells electorals de l’any 1977 i llibres referents a aspectes històrics de l’organització. Finalment s’hi poden visionar dos audiovisuals titulats “Doblement oblidats” i “Doblement oblidades”, centrats en la figura de Wilebaldo Solano i en la rellevància que van tenir les dones dins del POUM, respectivament.\nL’exposició es podrà visitar al Museu fins al 29 de gener de 2012\nDintre de l’horari habitual:\n-Tardes: de dimarts a dissabte, de 18 a 20.30 h;\n-Matins: dissabtes, diumenges i festius, d’11 a 14 h;\nTancat tots els dilluns i del 25 de desembre al 2 de gener.\nPer a més informació us podeu adreçar al Museu Torre Balldovina, plaça de Pau Casals, s/n\nTel. 93 385 71 42\nPublicado por Mª José Barreiro López de Gamarra el 12:25:00\nEtiquetes: BCN demarcació, documental, dones, exili, exposició


Sabadell aprova inicialment la pujada d'impostos de les ordenances\nSabadell aprova inicialment la pujada d'impostos de les ordenances fiscals amb crítiques des de l'oposició\nLes modificacions, de caràcter general, al conjunt d'impostos, taxes i preus públics municipals proposen un increment d'un 2%\nEs proposa una bonificació d'entre el 60% i el 80% per a activitats comercials afectades per obres a la via pública\nSabadell 22 de d’octubre del 2019. 12:43\nDilluns 21 d’octubre, el govern municipal de Sabadell (PSC i Podem) va aprovar de manera inicial les ordenances fiscals del 2020 ambl’abstenció de l’oposició, crítica amb la pujada generalitzada i disposada a negociar.\nQuant a les modificacions que s’aplicaran al conjunt d’impostos, taxes i preus públics municipals les ordenances proposen un increment d’un 2%, que «respon a la necessitat d’equilibrar les ordenances fiscals a l’IPC acumulat dels últims dos anys», segons el govern sabadellenc. «Aquest increment té en compte l’increment de l’IPC per al 2019, que es calcula que serà superior a l’1%, i el de 2018 que va ser de l’1,2%», afirmen des del govern municipal.\nL’increment tindrà un caràcter general i s’aplicarà a l’IBI, a l’IAE o la taxa de guals, entre d’altres. «Les modificacions proposades fomenten la igualtat d’accés als serveis públics i atén els col·lectius i àmbits més necessitats de protecció i defensa», defensen des del govern.\n«El projecte que es porta a aprovació inicial és poc ambiciós»,va afirmar Gabriel Fernàndez, portaveu d’ERC. «Tampoc és valent, perquè no busca el límit de la llei Montoro. El govern té temps de corregir i negociar», va afegir Fernàndez.\nA més, ERC va demanar al govern PSC-Podem que «bonifiqués fins al 95% de l’IBI a les vivendes llogades amb renda limitada» i que, d’altra banda, les vivendes que estiguin buides «paguin un 50% més d’IBI que ara».\nLourdes Ciuró (Junts per Sabadell) va afirmar: «No veiem amb bons ulls aquest increment a la pressió fiscal de les famílies. Ens sembla que no és el que correspon, sobretot, tenint en compte que no es divisa que hi hagi una època de bonança econòmica, sinó el contrari»\nPer part de Ciutadans, José Luís Fernández, també es va mostrar crític amb la proposta d’ordenances fiscals. «Es tracta d’una pujada que, en general, és lineal, molt per sobre de l’IPC i que torna a castigar les famílies sabadellenques, especialment aquest nucli que paga, que és la classe mitjana i treballadora», va argumentar Fernández.\nAnna Lara (Crida per Sabadell) també va criticar la pujada per sobre de l’IPC: «Amb un Ajuntament sanejat i amb un superàvit reiterat i acumulat i amb un IPC entorn de l’1%, no entenem que es plantegi un augment general del 2% de les ordenances. Creiem que ens hauríem de cenyir, si és que és necessari arribar-hi, estrictament a l’IPC», va exposar en la sessió plenària.\nBonificació per a comerços en cas d’obres\nUna de novetats d’aquestes ordenances és la bonificació per a activitats comercials afectades per obres en la via pública de llarga durada. Els percentatges de reducció seran d’un 60% en els casos d’obres de durada superior a 3 mesos i menor a 6, i d’un 80% en les obres de durada superior a 6 mesos.\nRevisió de la taxa de residus per l’any que ve\nUna de les taxes que es revisaran l’any que ve és la de residus, de manera que «es puguin ajustar els criteris» i «trobar mecanismes que permetin recompensar amb una disminució del rebut de la taxa», expliquen des del consistori.\nEls clicks tornen a la Fira Sabadell després de dos anys de pandèmia\n«Aquesta revisió no s’ha fet per a aquest exercici perquè requerirà un estudi profund i exhaustiu i el diàleg amb entitats econòmiques, socials i veïnals de la ciutat», argumenten.\nCiutadans Podem CUP ERC PSC PSC Crida Nacional per la República Junts per Catalunya Ajuntaments Política fiscal IBI


Esquerra presenta una moció per demanar la millora de l'accés a les Cases d'Alcanar - Alcanar\nDemana que s'incloga una partida al pressupost de l'estat per redactar l'estudi informatiu i el projecte constructiu\nEl diputat Tardà i el govern municipal a la cruïlla de les Cases\nDes de fa molts anys la ciutadania d’Alcanar i de les Cases d’Alcanar reivindica una millora de l’accés viari del p.k. 1062,7 de la N-340 al nucli de població que evite l’alta perillositat que representa pels conductors i els done la màxima seguretat. Aquesta millora és una reivindicació històrica de la que aquest Ajuntament durant anys se n’ha fet ressò amb l’aprovació de mocions amb el suport unànime de tots els partits representats.\nD’altra banda, als Pressupostos Generals de l’Estat de l’any 2010, gràcies a una esmena presentada i negociada per ERC, es va aconseguir incorporar una partida de 400.000 € per tal de redactar un Estudi Informatiu i projecte constructiu de millora de l’accés viari des de la N-340 a les Cases d’Alcanar. El retard en l’execució de la partida va fer que el senador republicà Pere Muñoz preguntés al Govern del PSOE, a l’abril de 2010, quina era la previsió que tenia per redactar l’estudi de millora; les previsions d’execució de la partida pressupostària, com pensava portar-ho a terme; i amb quines mesures i terminis es faria. El Ministeri de Foment al mes de juliol contestava al senador que l’accés a les Cases d’Alcanar pel p.k. 1062,7 ‘no es tracta d’un tram de concentració d’ accidents (TCA). Es tracta d’una intersecció en “T” amb carril central de espera’. I per tant no redactaria el projecte de millora.\nAconseguir aquest accés viari que afecta de manera greu la seguretat dels conductors que accedeixen a les Cases d’Alcanar per la N-340 està per sobre d’ideologies i partidismes, i requereix d’una actuació conjunta de tots els partits catalans i amb representació en aquest consistori, per això proposem al ple de l’Ajuntament aquesta moció\nmoció millora accés a les Cases (PDF, 428.41 KB)


2 Derb Touimi Sid Al Aouad Bab rcif, Fes El Bali, 30000 Fes, Marroc\n*8.8* Medina: a només 6 minuts! (465 m a peu)\nAssegura't un bon preu al Riad Fes Aicha - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,6.\nUn dels best-sellers a Fes! El Riad Fes Aicha està situat a la medina de Fes, a 2 minuts a peu del mercat central. L'establiment ofereix habitacions amb una decoració moderna d'estil marroquí. A més, pot organitzar excursions i trasllats per un suplement.\nLes habitacions del Riad Fes Aicha disposen de TV per satèl·lit i bany privat amb dutxa.\nAl pati, cada matí se serveix un esmorzar típic a la marroquina. Hi ha internet Wi-Fi gratuïta a tot el riad.\nAls voltants de l'establiment trobareu aparcament públic, per un suplement. El Riad Fes Aicha és a 15 km de l'aeroport de Fes-Saïss.\nEl Riad Fes Aicha treballa amb Booking.com des del 4 de jul. de 2013.\nAquest allotjament té una puntuació de la ubicació excel·lent (8,6): està situat al cor de Fes!\nQuan vols allotjar-te al Riad Fes Aicha?\nLa reserva més recent en aquest allotjament és del 25 de set. a les 21:22 des de França.\n68 allotjaments com el Riad Fes Aicha s'acaben de reservar al nostre web\n6 raons per triar el Riad Fes Aicha\nInstal·lacions del Riad Fes Aicha\nMira els 30 millors hotels de Fes, segons 24.980 opinions d'hotels autèntiques a Booking.com.\nNúmero de llicència: 30000MH1757 Torna a dalt\nEls clients que han consultat el Riad Fes Aicha també han consultat: Riad Louna\nEl Riad Louna es troba a l'antiga medina de Fes, a prop de Bab Boujloud. Ofereix 5 suites d'estil tradicional marroquí amb aire condicionat. Les suites es troben al voltant de 4 jardins i un pati. 2 s'ho estan mirant ara mateix\nAquest riad ofereix recepció 24 hores, habitacions amb aire condicionat i decoració marroquina, un pati i Wi-Fi gratuïta a tot arreu. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 21:32\nDar Hafsa is located in Fès. Free WiFi access is available. Each room here will provide you with air conditioning. Private bathroom also comes with a hairdryer. Extras include a fan. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 14:05\nSet in a traditional, Moroccan house, Dar Labchara is located in Fès, just a 5-minute walk from the Madrasa Bou Inania. La reserva més recent en aquest hotel és d'avui a les 11:53


Açò serà possible després que la Conselleria d'Educació haja acceptat la sol·licitud eixida ahir de la reunió del Consell Escolar Municipal de València, segons ha confirmat a Europa Press el secretari autonòmic d'Educació, Miquel Soler.\nEl Consell Escolar Municipal de València va votar aquest dimecres mantindre la seua proposta d'establir quatre dies festius escolars per al 7 de desembre i els dies 16, 17 i 18 de març, allargant un dia més el curs escolar. Igualment, va acordar demanar a la Conselleria d'Educació que reconsiderara la seua negativa a permetre que les classes acabaren un dia més tard. Des de l'administració autonòmica s'havia suggerit compensar eixe festiu extra de Falles amb el 23 de desembre.\nEl debat es va allargar durant diverses hores. La presidenta del Consell Escolar Municipal i regidora d'Educació, Maite Ibáñez, va portar la proposta alternativa de deixar com a festius escolars els dies 7 de desembre i 17 i 18 de març, però la idea de prescindir del festiu del dia 16 de març va resultar menys votada que la de reafirmar-se en la seua proposta de quatre festius.\nUna vegada estudiada la contraproposta del Consell Escolar, la Conselleria d'Educació ha decidit donar-li el vistiplau tenint en compte que s'ha produït un canvi respecte al calendari previst inicialment: la pròxima eliminació de les proves extraordinàries de l'ESO.\nMiquel Soler ha detallat que, al principi, es va dissenyar un calendari lectiu que contemplava acabar el curs el 17 de juny\n--divendres-- en Secundària i el 21 --dimarts-- en Infantil i Primària perquè els estudiants més majors tingueren temps de preparar-se eixes recuperacions.\nNo obstant açò, quan pròximament es publique el reial decret del Ministeri d'Educació, la Conselleria d'Educació té previst llevar eixes proves extraordinàries, una modificació que ha fet possible repensar la petició realitzada des del Consell Escolar de València.\nD'aquesta manera, l'activitat acadèmica a València acabarà el dilluns 20 de juny de 2022 en Secundària i el dimecres 22 en Infantil i Primària, ha agregat el secretari autonòmic.


Petita Història de les Germanes Vetlladores de Sant Josep – Meritxell Margarit\nAquesta setmana he rebut la Petita Història de les Germanes Vetlladores de Sant Josep, un text que vaig escriure molt abans del confinament. És un llibret divulgatiu sobre la història d’aquesta congregació dedicada a l’assistència a malalts, que enguany celebra el seu 150 aniversari. Com tots els altres títols d’aquesta col·lecció publicada per l’Editorial Mediterrània, el text va acompanyat per les sempre expressives il·lustracions de la Pilarín Bayés. El text original (en castellà) ha estat traduït al català, al francès i l’italià.\nEm va fer especial gràcia escriure sobre aquestes religioses perquè, tot i que no coneixia en profunditat la seva tasca, sí que havia estat atesa en algun dels centres que regenten: la Clínica del Remei de Barcelona i la Clínica Salus Infirmorum de Banyoles, la població on visc actualment. He passat una nit en cadascun d’aquests centres hospitalaris i recordo un bon molt tracte. Poc podia imaginar aleshores que un dia em tocaria explicar-ho! Per molts anys, Vetlladores!


Dinamarca: surten a la llum una àmplia 'cultura de la violació' i la impunitat endèmica dels violadors Dinamarca: surten a la llum una àmplia 'cultura de la violació' i la impunitat endèmica dels violadors: Amnistia Internacional Catalunya - Drets Humans\nDinamarca: surten a la llum una àmplia 'cultura de la violació' i la impunitat endèmica dels violadors\nFoto: © Jonas Persson\nAugmenta la demanda de lleis contra la violació que reconeguin la necessitat del consentiment\nLa reputació de Dinamarca en matèria d'igualtat de gènere emmascara una societat que té un dels índexs de violació més alts d'Europa i on una legislació deficient, mites perjudicials i estereotips de gènere generalitzats han donat lloc a la impunitat endèmica dels violadors.\nL'informe Give us respect and justice! Overcoming barriers to justice for women rape survivors in Denmark revela que dones i nenes estan desprotegides, a causa de lleis perilloses i desfasades, i sovint no denuncien les agressions per temor al fet que no les creguin o a patir estigma social o per manca de confiança en el sistema de justícia.\n"Malgrat la imatge de Dinamarca com a país amb igualtat de gènere, la realitat és molt diferent per a les dones, a causa del grau terriblement alt d'impunitat de la violència sexual i a antiquades lleis sobre la violació que no compleixen les normes internacionals", ha assenyalat Kumi Naidoo, secretari general d'Amnistia Internacional.\n"La veritat és que el sexe sense consentiment és violació. No reconèixer-ho així en la llei deixa les dones exposades a patir violència sexual i fomenta una perillosa cultura de culpabilització de la víctima i impunitat, que es veu reforçada per mites i estereotips molt estesos en la societat danesa, des del terreny de joc fins al vestuari, i des de la comissaria de policia fins a a la banqueta dels testimonis".\nMalgrat les recents mesures preses pel govern per millorar l'accés de les supervivents a la justícia, a Dinamarca es denuncien moltes menys violacions de les que realment es cometen, i fins i tot quan les dones van a la policia, la probabilitat de processament i condemna dels responsables és molt petita. De les dones que van patir violació o intent de violació el 2017 (les estimacions oscil·len entre 5.100, segons el Ministeri de Justícia, i 24.000, segons un estudi recent), només 890 van denunciar violació a la policia. D'aquestes denúncies, 535 van portar a un judici, i només 94 es van resoldre amb sentència condemnatòria.\nL'existència de prejudicis profundament arrelats en el sistema de justícia és una de les raons del baix índex de condemnes. La desconfiança en el sistema i la por a no ser cregudes o a ser culpades són també factors causants que es denunciïn menys casos dels que realment es produeixen.\nUna experiència horrible\nLa investigació, basada en entrevistes amb 18 dones i nenes de més de 15 anys, que han sofert violació, així com amb ONG, especialistes i autoritats pertinents, va determinar que el procés de denúncia i les seves conseqüències solen resultar molt traumàtics a les supervivents.\nMoltes es troben amb actituds de menyspreu, culpabilització de la víctima i prejudicis. Les supervivents entrevistades van explicar a Amnistia Internacional que la por a no ser cregudes, i fins i tot a ser culpades i avergonyides per la policia i els funcionaris de justícia era una de les principals raons de no haver denunciat la violació.\nKirstine, periodista de 39 anys, va intentar presentar una denúncia de violació a la policia tres vegades. La segona, la van portar a una cel·la de la comissaria i li van advertir que podia anar a la presó si mentia. Va explicar que el procés de denúncia havia suposat "suportar més por, vergonya i humiliació" i va dir a Amnistia Internacional: "Si hagués tingut 20 anys, no hauria seguit després del primer intent de denúncia".\nUna altra dona va explicar a Amnistia Internacional com se sentia d'intimidada en haver d'anar a la policia: "No era més que una dona de 21 anys, asseguda allà amb dos tipus que em miraven i deien: Estàs segura que vols explicar-ho? [...] no era més que una nena "assegurant" que havia estat violada".\nEncara que hi ha unes directrius per a la policia nacional sobre com tractar els casos de violació, la pràctica policial actual segueix sent incoherent i incompleix sovint aquestes directrius i les normes internacionals.\nLes dones i les nenes que denuncien violació han de fer llargs recorreguts pels tribunals i l'experiència pot ser molt desagradable i profundament insatisfactòria.\nEmilie va explicar a Amnistia Internacional que, definitivament, no aniria a la policia si la violessin una altra vegada. "Quan et porten als tribunals, és gairebé com patir-ho tot una altra vegada, i acabes sentint-te pitjor amb tu mateixa, com dient-te: "Va ser per la meva culpa. Vaig ser jo la que va fer alguna cosa malament".\nDefinició de la violació basada en la violència\nSegons el Conveni d'Istanbul, ratificat per Dinamarca el 2014, la violació i tots els altres actes de naturalesa sexual no consentits han de ser classificats com a delictes. No obstant això, la legislació danesa no es basa encara en l'absència de consentiment per definir la violació. En lloc d'això utilitza una definició basada en si va haver-hi violència física, amenaces o coacció i en si es pot determinar que la víctima no va poder resistir-se.\nEl supòsit, adoptat en la legislació o en la pràctica, que la víctima ha donat el seu consentiment perquè no s'ha resistit físicament és profundament problemàtic, perquè els experts han reconegut que la "paràlisi involuntària" o "bloqueig" és una resposta fisiològica i psicològica a l'agressió sexual molt comuna.\nEl fet de centrar-se en la resistència i la violència en lloc del consentiment ha afectat no només la denúncia de les violacions, sinó també la sensibilització en general sobre la violència sexual, aspectes, tots dos, que són clau per prevenir les violacions i abordar la impunitat.\nNecessitat de canvi en la legislació\nEl govern danès ha establert recentment un grup d'experts perquè recomanin iniciatives que puguin ajudar les víctimes de violació a rebre suport adequat i tractament professional quan accedeixin al sistema. Encara que Amnistia Internacional acull amb satisfacció aquestes iniciatives, el govern ha de prendre mesures molt més atrevides i modificar la legislació perquè estigui basada en el consentiment.\nEncara que reformar les lleis actuals sobre la violació seria un pas essencial per canviar les actituds i aconseguir justícia, cal fer encara molt més per generar un canvi social i institucional. Les autoritats han de prendre mesures legals per garantir que els mites sobre la violació i els estereotips de gènere són qüestionats en tots els àmbits de la societat i que els professionals que treballen amb supervivents de violació reben formació adequada i contínua. A més, a una edat jove són necessaris programes de sensibilització i educació sexual en general.\n"Reformant les seves antiquades lleis i posant fi a la perjudicial cultura de culpabilització de la víctima i aplicació d'estereotips negatius existent actualment en els procediments judicials, Dinamarca té l'oportunitat de sumar-se a l'onada de canvi que està recorrent Europa. Aquesta onada, encapçalada per dones valentes, ha portat a vuit països d'Europa a adoptar definicions de la violació basades en el consentiment?, ha afegit Kumi Naidoo.\n?Aquesta onada de canvi de Dinamarca i altres parts d'Europa pot ajudar a garantir que les dones estan millor protegides i suposarà que les generacions futures de dones i nenes no tinguin mai que preguntar-se si la violació és culpa seva ni que dubtar que els violadors siguin castigats.?\nAmnistia Internacional ha analitzat la legislació sobre la violació de 31 països d'Europa i ha determinat que només 7 tenen lleis basades en el consentiment. Són Suècia, Regne Unit, Irlanda, Luxemburg, Alemanya, Xipre, Islàndia i Bèlgica.\nEn la resta dels països europeus, perquè el delicte sigui considerat violació, la llei exigeix, per exemple, l'ús de la força o d'amenaces, circumstància que no es produeix en la gran majoria dels casos de violació.\nMentre els i les activistes, inclosa Amnistia Internacional, continuen alçant la veu en favor del "sí", Dinamarca es disposa a fer el mateix, i les autoritats de països com Eslovènia, Espanya, Grècia, Finlàndia i Portugal també s'estan plantejant fer aquest canvi.\nAmnistia Internacional continuarà atenta a la situació a tot Europa i farà campanya en favor de la legislació basada en el consentiment i en contra dels mites sobre la violació en tota la regió. A l'abril de 2019, 11 anys després del seu informe Caso cerrado. Violación sexual y derechos humanos en los países nórdicos, Amnistia publicarà un informe regional sobre l'accés a la justícia en cas de violació en quatre països nòrdics (Dinamarca, Finlàndia, Noruega i Suècia).


Cinc Ideal Autodara Jornada 1 – CFS Ciutat de Mataró\nCinc Ideal Autodara Jornada 1\nPublicado porwebciutatmataro 8 octubre, 2018 Publicado en Cinc Ideal Autodara\nJa roda la pilota al Millán i tornem amb els CINC IDEALS de la jornada, patrocinat per Restaurant-Cafetería Auto d’Ara. Recordem el seu funcionament: l’entrenador de cada equip, tria qui ha sigut el seu jugador/a que més a destacat en el partit o que millor ha treballat durant la setmana i amb aquests nominat, els coordinadors del club trien que formarà part del cinc ideal de la jornada i el seu entrenador/a. Recordem que estar seleccionat al cinc ideal es un premi no només individual sino també al seu grup i equip.\nI aquesta primera jornada, tenim en el cinc ideal a:\nErnest Cristofol (Juvenil «B»): Tot i la dura derrota del seu equip, ha fet aturades molt importants a la segona part, evitant que el resultat fos més elevat i ha creat ocasions molt bones amb les seves sortides i joc de 5.\nVictor Ortiz (Sènior «B»): aconsegueix un hat-trick en Pineda de Mar i lidera al seu equip durant tot el partit encara que no van poder aconseguir la victòria en una pista complicada.\nOscar Pascual (Aleví «A»): ha fet 2 gols en el seu debut a l’equip i ha realitzat un bon treball tàctic.\nSergi Vilajuana (Juvenil «A»): gran partit del nou jugador del Juvenil «A» en la victòria del Juvenil «A» a casa davant La Unión Santa Coloma. Va demostrar que serà una gran incorporació per aquesta temporada i va marcar el segon i definitiu gol del seu equip.\nMateu Albert (Aleví «B»): partidàs a Mollet amb l’Aleví B marcant els dos gols del seu equip. I després també gran actuació amb l’Aleví «A» que va marcar el gol de la victòria.\nLluis Macias (Femení): gran inici de campionat del seu equip que goleja a casa al Lloret i es col·loca colider. Amb una plantilla encara reduida, en Lluis podrà treure molt aquest equip i segur que ens espera una gran temporada del Femení.\nInfantil vs Atlètic Català 2-6\nFutsal Mataró «B» vs Juvenil «A» 1-1


Perquè Inox – Inox Personal Designs\nSOM EXPERTS EN EL DISSENY I CONSTRUCCIÓ DE PISCINES D’ACER INOXIDABLE\nPerquè les piscines\nMILLOR SOLUCIÓ PER A ÀTICS, TERRASSES I TERRATS\nMAJOR RESISTÈNCIA, ESTANQUEÏTAT, BELLESA I MENOR PES\nMANTENIMENT MÉS FÀCIL, MÉS NETA I HIGIÈNICA\nIMAGINA LA TEVA PISCINA\nInox Personal designs dissenya i Construeix piscines d’acer inoxidable per a convertir-les en espais de relaxació, bellesa, salut, oci i elegància, on la teva puguis Gaudir d’1 espai amb estil, minimalista, avantguardista, i en harmonia amb el paisatge.\nUN MATERIAL ÚNIC\n“L’acer inoxidable, àmpliament contrastat.”\nMés de quaranta anys contemplen la construcció de les primeres piscines d’acer inoxidable. Un material perenne, amb absoluta estanquitat, higiènic, amb estètica i bellesa incomparables. Dissenys personals i únics.\nSobre els anys 70 es van construir les primeres piscines d’acer inoxidable a Alemanya i Àustria, estant encara avui dia en perfecte estat. Els avantatges d’aquest material són innombrables.\nESBRINI ELS MOTIUS\n“Per què decidir-me per una piscina d’acer inoxidable?”\nLa bellesa de les seves aigües gràcies als seus brillantors i reflexos, la seva perfecta integració i fusió amb tot tipus d’estils, la seva elegància i exclusivitat fan que nedar en una piscina d’acer inoxidable sigui una experiència única.\nL’acer inoxidable és un material que no té data de caducitat ja que no es deteriora, pel que la seva vida és molt superior a el de les piscines tradicionals. Per exemple, la primera piscina d’acer inoxidable construïda a Àustria fa 40 anys està encara operativa, mentre que les piscines d’obra tenen una vida mitjana de 20 anys.\nMentre que a les piscines tradicionals, el gran nombre de juntes de rajoles i la porositat dels materials emprats multipliquen els riscos de el creixement bacterià, la superfície i propietats antiadherents de l’acer inoxidable i el mètode d’unió de les diferents parts ho limiten a un alt grau.\nL’ús d’un sol material – acer inoxidable – per a la fabricació de les piscines fa que sigui possible unir tots els components mitjançant soldadura i fa les instal·lacions perfectament estanques. Com aquesta total estanquitat depèn principalment de la qualitat de les soldadures, és essencial que es duguin a terme per acreditats professionals.\nPer la seva reduït pes\nL’estalvi de pes aconseguit mitjançant la utilització de l’acer inoxidable fan de les piscines d’acer inoxidable la solució ideal per a la seva ubicació en àtics, terrasses, zones elevades oa l’interior de casa teva. El pes ja no és una excusa per no gaudir d’una piscina allà on escullis.\nPer la seva fàcil manteniment\nTractant-se d’un material perenne, antiadherent i resistent als agents externs, la brutícia i organismes no es poden adherir pel que es poden eliminar amb facilitat.


El pres que reclama Espanya per violació anirà a Estrasburg\nEstà ingressat a la Comella a l'espera que es confirmi o no l'extradició\nUna vista al Tribunal Europeu dels Drets Humans.\nActualitzada 15/09/2017 a les 09:29\nL’advocat del resident espanyol condemnat a 14 anys i mig de presó per la justícia del seu país per haver abusat sexualment de la filla, va demanar ahir a la sala penal del Tribunal Superior que revoqui l’aute dictat per Corts que accepta l’extradició demanada per les autoritats de Madrid. El lletrat va anunciar que el seu client, que està empresonat a la Comella en espera que es resolgui l’extradició, vol presentar una demanda al Tribunal Europeu dels Drets Humans contra la condemna dictada a Espanya després que el Tribunal Constitucional del veí del sud no n’hagi admès a tràmit una amb els mateixos termes que la que anirà a Estrasburg. L’home considera que Espanya ha vulnerat els seus drets a un procés equitatiu i a la presumpció d’innocència per la incorrecta valoració de la prova que diu es va fer al judici per violació.\nEl lletrat argumenta el seu recurs al Superior en el fet que Andorra no pot autoritzar l’extradició d’una persona a la qual s’ha condemnat vulnerant el dret a la presumpció d’innocència.\nLa fiscalia es va oposar al recurs recordant que la sala no ha de valorar els fets jutjats, sinó si es compleixen o no els requisits de la Llei d’extradició per acceptar-la. El ministeri públic considera que sí i que el fet que el processat vulgui anar a Estrasburg no és suficient per denegar l’extradició.\nL’home ha estat condemnat per haver abusat de la seva filla entre el 2006 i el 2008 quan era menor d’edat. La nena, que va néixer a Vigo el 1999, va ser violada a Andorra durant les visites que realitzava al seu progenitor. La nena estava sota la tutela de la comunitat autònoma de Madrid.


de casa al club: portes a una altra realitat\nportes a una altra realitat\nOliver Sacks (Londres, 1933) és un neuròleg doblat d’humanista i narrador. Professionalment exerceix de metge i de professor de neurologia a Nova York i, com a investigador, ha publicat una sèrie de llibres molt reveladors, des de Veig una veu, dedicat al llenguatge gestual dels sords, fins a L’home que va confondre la seva dona amb un barret, editat el 1985.\nL’originalitat del Dr. Sacks roman en el fet que, sense abandonar les pràctiques terapèutiques, es planteja preguntes que van més enllà dels aspectes externs de les malalties neurològiques, per espectaculars i frapants que aquests siguin, per atènyer la totalitat de l’ésser humà. I ho fa amb mà mestra, capaç de convertir una història clínica en una narració, sense perdre, naturalment, el rigor científic. De fet, l’autor s’enfronta amb l’etern problema entre el cervell, un òrgan físic, i la ment, una entitat psicològica. I sempre des de la perspectiva de la globalitat del jo personal que, d’acord amb la tesi subjacent a L’home que va confondre..., persisteix a l’interior dels malalts per més deteriorat que tinguin el cervell.\nEl llibre és una recopilació de casos clínics, dividits en quatre grans grups: pèrdues, excessos, arravataments i el món dels simples. El primer cas, que dóna títol al llibre, és el d’un professor de música que perd la capacitat de reconèixer els objectes complexos, com una cara o un paisatge, i que confon el cap de la seva dona amb un barret. Per indicis concrets, com ara una berruga o una barba, pot arribar a deduir amb qui parla i davant una pintura pot identificar els detalls, una barca, un arbre, etc., però mai la globalitat del quadre. El sorprenent de la història és que el professor de música fa una vida normal malgrat els seus dèficits gràcies a la seva capacitat musical, que conserva íntegra, i que li permet reconèixer els objectes com si fossin notes d’una gran simfonia. A El mariner perdut relata el fet de l’home que ha perdut la memòria de trenta anys de la seva vida i que oblida el que fa o el que diu immediatament després d’haver-ho fet o dit. Malgrat això, a la capella de la clínica, aquest home que viu a l’instant, recupera la seva profunditat humana. Entre d’altres, són destacables els casos de l’home que veu la seva pròpia cama esquerra com la d’un cadàver amb l’esverament del cas i el del malalt de Parkinson que s’inclina cap a un costat sense adonar-se’n i que s’anivella amb un sistema inspirat en el nivell de fuster. En aquest mateix capítol, s’examinen diversos casos de membres fantasmes, és a dir, aquells membres amputats que continuen causant dolor, tot i la seva absència.\nA la part dels excessos, l’autor narra el fenomen dels malalts hiperactius, des del que no para de produir moviments, paraules i idees extravagants fins a la dona de noranta anys que pateix d’una eufòria i vitalitat excessives. Frapant com una història de Kafka, és l’escena d’una dona que, en un carrer de Nova York, imita i caricaturitza els vianants que passen pel seu costat, dedicant un o dos segons a cada un d’ells en una mena de paroxisme de cares i gestos.\nEn l’apartat dels arravataments, Sacks descriu diversos casos de percepció alterada que fan reviure reminiscències del passat dels malalts, que inciten la imaginació o fan real el món dels somnis. Des de l’anciana que sent la música de la seva primera infantesa a la noia índia de 19 anys que reviu la seva infantesa com un camí invers cap al seu naixement on l’espera la mort. És corprenedor el cas del jove malmès pel consum de drogues que desenvolupa una hiperpercepció olfactiva pròpia d’un gos i que, una vegada guarit, enyora l’estat anterior. El darrer capítol de la sèrie tracta de les visions místiques d’Hildegarda, del segle XII, que es poden atribuir a una malaltia neurològica i que, per tant, obren un camp d’interpretació nou del fenomen del misticisme.\nEl llibre acaba amb una aproximació al món dels simples, autistes i idiotes, que revelen unes capacitats insòlites com la de reconèixer la música i tots els detalls complementaris, vestuaris i decorats, de dues mil òperes, dels bessons que resolen problemes numèrics molt complexos d’un cop d’ull i de l’autista que és capaç de dibuixar com un veritable artista.\nSi s’ha de dir com un axioma que la realitat supera la fantasia, la realitat dels malalts neurològics va més enllà de totes les fronteres. El seu món estrany i misteriós posseeix una màgia peculiar, que posa de manifest que l’ésser humà és dipositari d’un tresor desconegut, arrelat a les profunditats del cervell, en especial al que correspon a l’hemisferi dret, un quasi desconegut amb un potencial enorme.\nL’home que va confondre...pot llegir-se com un recull de narracions fantàstiques amb l’afegit inquietant que són reals. Són una porta oberta a l’altra realitat, aquella que ens acompanya cada matí en llevar-nos encara que ens costi identificar-la.\nJoan Agut. «Portes a una altra realitat». Avui, 26 |11| 1988.\nEnric H. March 29/10/14 9:36\nD'Oliver Sacks recomano fervorosament "El tío Tungsteno: recuerdos de un químico precoz", un llibre de memòries familiars que no té "desperdici".\nmatilde urbach 29/10/14 10:54\nAhir vespre van fer la trobada per parlar de L'home... i una clubaire (química, per cert) també ens el va recomanar molt ferventment, Enric. L'haurem de llegir, doncs.


Restaurant Pitarra, Barcelona\nFundat l'any 1890, el restaurant Pitarra sempre ha estat la casa on va viure Frederic Soler o, com indica el nom de local, Pitarra. Aquest va asseure les bases del teatre català i actualment es plasma tota la seva obra i alguns dels records de l'autor en el restaurant.Seguint la mateixa tònica de la cultura catalana, la carta del Pita...\nFundat l'any 1890, el restaurant Pitarra sempre ha estat la casa on va viure Frederic Soler o, com indica el nom de local, Pitarra. Aquest va asseure les bases del teatre català i actualment es plasma tota la seva obra i alguns dels records de l'autor en el restaurant.\nSeguint la mateixa tònica de la cultura catalana, la carta del Pitarra és generalment de cuina catalana tradicional i de mercat. Els plats varien segons la temporada per assegurar la qualitat dels seus aliments.


Experta/expert en violència de gènere: un enfocament interdisciplinari. Institut Universitari d'Investigació d'Estudis de Gènere (IUIEG)\ndel 28 de setembre de 2020 al 12 de febrer de 2021\nExamen presencial si la situació sanitària el permet o en versió en línia en cas contrari\nEl Títol d'Experta/Expert en Violència de Gènere: un enfocament Interdisciplinari de l'IUIEG s'imparteix en línia a través de la plataforma Moodle UA. L'accés a Moodle UA es fa a través d'UACloud.\nInici classes: 28/09/2020\nFinal classes: 12/02/2021\nEstudiants de grau i postgrau, i professionals interessades/interessats a obtenir formació complementària en prevenció de violència de gènere i intervenció.\nProporcionar coneixements i habilitats que contribuïsquen a la investigació i a la pràctica professional en matèria de violència de gènere des de la perspectiva de gènere.\nExamen final global (40% de la nota final de cada assignatura). Examen tipus test final de tots els continguts del títol. Aquest examen serà en modalitat presencial si la situació sanitària el permet o en versió en línia en cas contrari.\nExercicis d'avaluació contínua (60% de la nota final de cada assignatura).\nData de lliurament de materials d'avaluació contínua: 28 de gener de 2021\nData de l'examen: dilluns, 8 de febrer de 2021\nLloc i hora de l'examen final: Per motius de la situació sanitària de Covid-19, l'examen es realitzarà en modalitat en línia.\nSer aluma o alumne de la Universitat d'Alacant i haver superat 120 crèdits ECTS: 7 punts\nSer egressada o egressat de la Universitat d'Alacant: 5 punts\nProfessionals externes o externs amb titulació universitària i egressades o egressats d'altres universitats: 4 punts.\nInici preinscripció: 01/06/2020\nFinal preinscripcio: 14/09/2020\nS'hi estableixen 2 terminis de matrícula:\nInici primer termini de matrícula: 01/07/2020\nFinal primer termini de matrícula: 08/07/2020\nInici segon termini de matrícula: 21/09/2020\nFinal segon termini de matrícula: 24/09/2020\nLa preinscripció es farà a través de PreinsUA: formulari de preinscripció.\nL'alumnat adjuntarà en el formulari de preinscripció (PreinsUA) una còpia digital de la documentació requerida:\nExpedient acadèmic original (traduït si escau) i certificació acadèmica dels estudis que li han donat accés al curs, en el qual s'indiquen les assignatures, qualificacions obtingudes i nota mitjana global.\nSi escau, títol oficial d'Estudis Superiors.\nDNI per ambdues cares.\nCal aportar la traducció jurada dels documents que no empren algun dels idiomes següents: castellà, valencià, anglès, francès, italià i portuguès.\nEn cas de ser alumna/e de la UA només bastarà adjuntar el document d'identitat sempre que la documentació requerida s'haja cursat en la Universitat d'Alacant.\nEl Centre de Formació Contínua enviarà un correu electrònic als estudiants admesos i que complisquen amb els requisits d'accés, en el qual se'ls comunicarà la clau d'accés al programa d'automatrícula al Campus Virtual. L'alumna/e procedirà a realitzar l'automatrícula en el termini establit sobre aquest tema.\nPer a formalitzar la matrícula, l'alumnat haurà de presentar tota la documentació requerida -original i còpia- en la Secretaria de l'IUIEG (Aulari II, 1a planta) a l'efecte del seu acarament abans del 21 d'octubre de 2020\nEn el cas que no es presente la documentació requerida per al seu acarament en el termini establit, es procedirà a a l'anul·lació de la matrícula.\nTotes les persones matriculades rebran una subvenció per al pagament del curs que oscil·larà, depenent de l'alumnat matriculat, entre el 75% i el 50% del preu total.\n50% de l'import de la matrícula en el mes de desembre de 2020\nEn finalitzar el curs, l'estudiant que haja superat totes les assignatures contingudes en el pla d'estudis haurà de sol·licitar en el Centre de Formació Contínua l'expedició del títol i abonar les taxes fixades per aquest concepte. Amb caràcter provisional fins que el títol definitiu li haja sigut expedit, se li lliurarà un certificat provisional.\nEls títols seran expedits pel rector i els certificats provisionals pel vicerector/a amb competències en aquests estudis, en nom del rector.\nLa informació per a sol·licitar el diploma del títol propi es pot consultar en el web del Centre de Formació Continua


aliments que poden ajudar a combatre la depressió de manera natural - Salut Mental, Setembre 2020\n10 aliments que poden ajudar a combatre la depressió\nEl tractament per a la depressió pot ser un procés complicat que implica tant la teràpia com la medicació. Però un factor que sovint es passa per alt és la nutrició.\nNomés part de la batalla\ncoses naturals que són bones per a la teva pell\nL’exercici regular, les habilitats efectives d’afrontar i un fort sistema de suport social, a més de limitar o evitar l’alcohol, els cigarrets i els medicaments que combinen un problema emocional, són consideracions importants per a la vostra salut mental. La depressió també pot ser símptoma d’altres problemes, així que sempre consulteu un metge si els problemes emocionals persisteixen o interferiu amb la vostra qualitat de vida i salut. Mentrestant, podeu assumir les qüestions a les vostres mans centrant-vos en aliments que donin suport a la vostra salut mental.\nUn estudi del 2015 publicat a la web American Journal of Clinical Nutrition va trobar una associació entre la taxa reduïda de depressió entre gairebé 70.000 dones en postmenopausa que menjaven més cereals integrals. Totgrains és la paraula operativa dels aliments que poden ajudar a combatre la depressió; els cereals refinats es correlacionaven amb taxes de depressió més elevades. Els grans refinats inclouen productes com la pastisseria i els midons blancs, de manera que s'abstingui de menjar-ne massa. Si teniu curiositat, comproveu la diferència entre el blat integral i el gra integral.\nBeure més aigua pot ajudar a reduir la depressió. Una anàlisi d’un gran estudi transversal publicat el 2018 va assenyalar que la ingestió d’aigua plana més baixa diàriament estava associada a nivells elevats de depressió i ansietat. Beveu per evitar que la vostra depressió empitjori.\nEls àcids grassos Omega-3 poden alleujar la depressió potenciant la funció cerebral i reduint la inflamació. De fet, la Clínica Mayo suggereix augmentar el consum d’omega-3 per combatre la depressió, considerant-lo com una de les moltes maneres d’ajudar el baix estat d’ànim. Els peixos grassos són rics en omega-3 i la verat té una de les concentracions més altes. Altres aliments rics en omega-3 que combaten la depressió inclouen arengades, sardines i anxoves. Si us encanten les anxoves, proveu aquesta recepta de tonyina amb tó de sèsam.\nEls vegetarians encara poden carregar-se en omega-3. Amb més de 4.900 mil·ligrams d’omega-3 per onça, les llavors de chía us ofereixen un dels millors collons per a la vostra quantitat d’àcids grassos. Proveu també menjar més nous i llavors de lli.\nUn sol plàtan conté un 22 per cent de la teva vitamina B6 diària, un nutrient que ajuda al teu cos a fer la neurotransmissora de serotonina i els nivells baixos de serotonina estan relacionats amb la depressió. Menjar més aliments rics en B6 podria evitar la depressió, tal com s'ha dit en un número de publicacions del 2016 European Journal of Clinical Nutrition. El folat i el B-12 també poden ajudar.\nEls plàtans no són l’única opció per a la vitamina B6. El salmó també conté aquesta vitamina beneficiosa, sense oblidar una dosi saludable d’àcids grassos omega-3. A continuació, es mostren algunes delicioses receptes de peix per provar que inclouen salmó. Per obtenir més aliments que combaten la depressió, carregueu-hi pollastre, llegums, alvocats i verdures de fulla verda fosca.\nSegons Berkeley Wellness, una col·laboració entre l'Escola de Salut Pública de la UC Berkeley i un equip nacional d'escriptors i editors, la remolatxa és una bona font de fibra, manganès i folat, una vitamina B. A més, les primeres evidències suggereixen el folat. la deficiència podria estar relacionada amb la depressió i pot fer que els antidepressius siguin menys efectius. No pot fer mal carregar-se d'aliments sans que tinguin vitamines B. Incloeu almenys dos aliments rics en folats a la vostra dieta, com ara els espinacs, el bròquil, el suc de taronja o les bledes.\nLes cloïsses poden ajudar a combatre la depressió. De fet, un número del 2018 del Revista mundial de psiquiatria els enumera com a menjar per a animals antidepressius, juntament amb ostres i musclos. Arruga la cocció a algú?\nLa investigació relaciona una ingesta elevada de flavonoides —un tipus d’antioxidant que es troba en fruites i verdures— amb un menor risc de depressió entre les dones grans. Els aliments rics en flavonoides que combaten la depressió inclouen prunes, pomes, cebes grogues i te.\nAquella deliciosa xocolata feta fa que somriure un moment. La xocolata negra també és rica en flavonoides, de manera que podria ajudar a augmentar l’estat d’ànim. Assegureu-vos que arribeu a la xocolata fosca amb un contingut elevat de cacau, i no a la xocolata amb llet.\nPer molt que ho proveu, potser no podreu satisfer totes les vostres necessitats dietètiques només amb els aliments. Prendre un suplement multivitamínic i de dosi moderada per omplir els buits nutricionals. Consulteu aquestes vitamines per a la depressió que poden augmentar el vostre estat d’ànim.\nFeu canvis gradualment\ndolor a l'estómac pel costat dret\nSeleccioneu dos o tres petits canvis i practiqueu-los fins que no us trobeu còmodes. D’aquesta manera, s’assegurarà un èxit a llarg termini en la conformació amb el vostre pla. A més, hi ha 16 maneres més de recolzar la ciència per ajudar a superar la depressió. Fonts\nJournal of Clinical Nutrition: “La dieta d’alt índex glicèmic com a factor de risc de la depressió: anàlisis de la iniciativa de salut per a les dones ”.\nRevista mundial de psiquiatria: L'aigua plana potable s'associa amb el risc disminuït de depressió i ansietat en adults: resultats d'un gran estudi transversal.\nClínica Mayo: “Depressió (trastorn depressiu major)”.\nEuropean Journal of Clinical Nutrition: Ingestos de folat, vitamina B6i B12i el risc de depressió en adults que viuen a la comunitat en adults: l'estudi longitudinal del Quebec sobre nutrició i envelliment.\nWellness de Berkeley: Remolatxes precioses: rics en fibra, folats.\nDiari Mundial de Psiquiatria: “Aliments antidepressius: un sistema de perfils nutritius basat en evidències per a la depressió.\nAmerican Journal of Clinical Nutrition: Ingesta dietètica de flavonoides i risc de depressió incident a la vida mitjana i les dones grans.\n7 avantatges sorprenents per a la salut de Cantaloupe sobre els quals no coneixíeu (i una paraula de precaució)\n13 secrets per dormir els metges que volen que sàpigues\n13 coses sorprenents que la majoria de la gent no sap sobre VIH i SIDA\n9 Mites Les noves mares haurien de deixar de creure el més aviat possible\nSi teniu un dolor abdominal lateral, aquí teniu el significat\n8 secrets que els fabricants de vitamines no volen saber\n10 tipus d'aliments per a la dieta, probablement, la vostra àvia, i també ho hauríeu de fer\nSí, les begudes ensucrades Primerenc el cos per emmagatzemar més greix, aquí és el perquè\n11 articles bàsics per a la vostra llista de compres vegetals\n8 secrets de la dona amb una pell tova\nEl cervell té un botó de Suprimeix, i l'ús no podria ser més fàcil\n8 signes que es pot gestionar una emergència mèdica


Mesures de prevenció de la covid-19 a aplicar als espais de treball | GenTMB\nL’1 de setembre està prevista la tornada a l’activitat presencial d’una part de la plantilla que ha estat teletreballant des del mes de març del 2020, i és important recordar les mesures de prevenció a aplicar als espais de treball.\nÀngels Rodríguez - Mario Rubio / 30.08.21 - 09:14h\nTotes les oficines i els centres de treball de TMB compleixen les condicions per mantenir les mesures de seguretat necessàries.\nDavant la tornada a l’activitat presencial, cal recordar què és important:\nObservar i respectar la senyalització amb les mesures preventives per evitar contagis de covid-19.\nMantenir les mesures individuals bàsiques de prevenció, com: L’ús de mascareta, la distància de seguretat interpersonal d’1,5 m i la higiene habitual de mans.\nUtilitzar adequadament el material que s’ha posat a disposició dels empleats: mascaretes (quirúrgiques i FFP2), gel hidroalcohòlic, material per a la neteja individual de les superfícies (tovalloletes desinfectants, detergent, etc.).\nSempre que sigui possible, mantenir obertes les finestres i les portes per afavorir la ventilació.\nParar atenció a l’ocupació de sales i dependències d’ús comú (menjadors, vestidors, sales de reunions, aules de formació, etc.), de manera que es respecti la distància interpersonal.\nPrioritzar les reunions i les accions formatives en format telemàtic. Quan sigui necessari realitzar reunions o accions formatives presencials, es recomana limitar els grups a un màxim de deu persones. En cap cas no es podrà sobrepassar la capacitat de la sala.\nEvitar els desplaçaments i les converses que no siguin imprescindibles, fins i tot dintre del mateix centre de treball, edifici, planta, sala, etc.; prioritzar la consulta per línia telefònica o videoconferència.\nMantenir la separació marcada per a cada lloc de treball i deixar lliures els espais i posicions indicades.\nUtilitzar preferentment les escales. Evitar l’ús dels ascensors, que seran utilitzats com a màxim per una persona en cada viatge.\nCriteris bàsics d’utilització de la mascareta\nL’ús de la mascareta facial és obligatori per a tota persona treballadora en qualsevol espai tancat d’ús públic o compartit amb altres persones, i en qualsevol espai a l’aire lliure quan no es pugui mantenir la distància mínima d’1,5 metres entre persones.\nLes úniques excepcions per no dur mascareta són quan les persones estiguin situades al seu espai de treball, soles i fora de zones obertes al públic, i per a desplaçaments o activitats a l’aire lliure quan es pugui garantir la distància interpersonal mínima d’1,5 m.\nA les recepcions dels edificis, punts d’atenció al client o empleats i espais compatits d’oficines, serà obligatori l’ús de la mascareta independentment de l’existència de mampares de separació.\nDe manera genèrica es pot fer servir la mascareta quirúrgica.\nLa mascareta de protecció (FFP2) és obligatòria per a reunions i accions formatives, activitats amb interacció amb clients, desplaçaments en vehicles d’empresa (furgonetes, turismes, VAF, etc.), activitats entre dues o més persones que no permetin mantenir la distància de seguretat i la prestació de primers auxilis.\nTotes aquestes mesures i d’altres referències les podeu trobar al vigent Pla de salut i seguretat covid-19, versió 6, de 8 de juliol de 2021, elaborat per TMB i que està disponible a l’enllaç:\nTambé podeu trobar informació específica per a diferents col·lectius de TMB i documentació addicional sobre prevenció de contagis a l’enllaç següent:\nLaboral / Normativa / Organització empresa / Organització treball / Seguretat


PRÈVIA BARÇA Preparats per replicar un rival temible | BC Morabanc Andorra (web oficial)\nAquest cop ha tocat d’hora en el calendari la visita d’un dels grans de la competició. Tercera jornada i encara amb la casa una mica per arreglar però amb la il·lusió de sempre per poder viure uns enfrontaments que pels aficionats tenen un sabor diferent. Especial. El MoraBanc Andorra juga diumenge a les 20h a la BMB contra el Barça en partit de la tercera jornada de la Lliga Endesa. El Barça sempre és el Barça t’ho miris com t’ho miris i sempre és favorit a la lliga espanyola si no s’enfronta amb el Madid, l’equip amb el que històricament s’ha repartit hegemonies i dinasties. I per aquí va la cosa si s’ha d’entendre el motiu pel qual els blaugrana visitaran la Bombonera amb el projecte més luxós amb diferència del bàsquet europeu aquesta temporada. Un projecte que els fa, no només aspirar a tots els títols, sinó, i això deu ser el més important, trencar el domini del gran rival a la competició. El Madrid ha marcat la pauta els darrers anys i el Barça de Pesic, tot i plantar cara, vol acabar amnb això. I per fer-ho aquest estiu va fitxar Higgins i Davies, dues de les estrelles més rutilants de l’Eurolliga. Però és que no contents amb això van ser capaços de convèncer Nicola Mirotic per tornar a Europa i abandonar l’NBA. És un equip glamourós i alhora temible pels rivals. Diumenge ho será pel MoraBanc Andorra.\nPerò. Sempre ha d’haver un però. El partit s’ha de jugar i quan comencin a jugar serán 5 contra 5. I en aquell moment, sobre el parquet de la Bombonera, els tricolors tindran l’oportunitat de complicar les coses el màxim possible els visitants. Els d’Ibon Navarro arriben al partit després d’una derrota clara a Mònaco en el primer partit de l’Eurocup i amb la sensació que queda feina per fer per ajustar el talent i les ganes que indiscutiblement té la plantilla. És el clàssic partit en què la motivació i les ganes estan al màxim. Passi el que passi, l’equip sortirà a competir i a agradar els aficionats que ompliran la Bombonera.\n“Espero el millor Barça” ha manifestat Ibon Navarro en roda de premsa prèvia aquesta mateixa tarda i ha afegit que “no veig punts febles en el rival i possiblement tampoc ens ajudarà el fet d’haver jugat dos partits a cara o creu en pretemporada contra ells”. El tècnic ha exposat que el que més el preocupa “dels partits que hem jugat fins ara son les pèrdues de pilota i el ritme i estic convençut que si juguem amb més ritme no tindrem més pèrdues”. Ibon Navarro ha dit també que “pels jugadors nous a la lliga aquests partits estan sent un procès d’adaptació, alguns ens han dit que mai havien jugat tres partits consecutius d’aquest nivell”. Per l’entrenador del MoraBanc Andorra l’objectiu diumenge serà “competir al més alt nivell contra l’equip de moda a Europa”.\nClevin Hannah també ha comparegut avui i ha exposat que “l’equip havia tingut uns dies difícils després d’una dura derrota europea i que havien treballat dur en conceptes com tenir més cura de la pilota i de compartir-la”. Hannah ha estat exigent amb ell mateix i el seu rendiment fins afirmant que “he de millorar sobretot en les pèrdues de pilota”. Hannah ha exposat també que “juguem contra un gran equip ple de grans jugadors això segur, i el gran desafiament per tots és competir al màxim nivell contra ells”.\nEn pretemporada els dos equips es van enfrontar dos cops amb una victòria per cada costat. Diumenge ja anirà de debó.


Els alumnes de 6è ja hem finalitzat la primera emissió de ràdio del curs 2017-18. Escolteu-la!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 10:52 Cap comentari:\nJa tenim la 4ª Edició de Ràdio Vedruna Ripoll!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 16:57 Cap comentari:\nJa tenim la 3ª Edició de Ràdio Vedruna Ripoll!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 16:56 Cap comentari:\nL'EXCURSIÓ A LLÍVIA\nUn paisatge preciós i un sol que ens ha transmès energia positiva... Però l'energia s'ha anat esgotant amb la caminada: ufff, a les pujades hem fet figa!!!\nAra ja hem sopat i les bateries estan ben carregades per anar ... AL PARTY CAMPUS CERDANYA!!!\nTots ben guapos i guapes... i vinga ritme!\nFa un dia esplèndid a Puigcerdà! La sortida cap a Llívia serà fantàstica. Tothom està bé... amb una mica de gana d'anar a esmorzar!\n(Les fotos d'ahir no ens pugen... però us assegurem que tothom s'ho va passar genial!)\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 8:10 Cap comentari:\nColonies Puigcerdà (1r dia)\nUna tarda "a tope"!: cursa d'orientació, jocs de superació a la vora de llac... Malgrat l'airet sa i fresquet de muntanya el sol ens ha acompanyat.\nEl sopar ha ajudat a recarregar piles per fer el joc de nit. Ara ja toca anar a les habitacions i esperem que aviat... a dormir! BONA NIT A TOTS!\nDesprés d'un viatge en tren gaudint dels magnífics paisatges de la Cerdanya... hem arribat a Puigcerdà!\nJa tenim habitacions i aviat anirem a dinar. Ens espera un dia genial!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 13:26 Cap comentari:\nAquí podeu escoltar la segona emissió de ràdio dels Cracks Del Vedruna\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 9:41 Cap comentari:\n2a edició de ràdio\nRadio 1ª Emissió Octubre 2016\n1ª Emissió dels Cracks del Vedruna\nJa hem triat els nostres representats al Consistori Infantil i han assistit al primer Ple a l' Ajuntament\nFelicitats Hugo Quero i Mariona Foz! Tots col·laborarem amb vosaltres!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 13:57 Cap comentari:\nHem començat el curs amb molta empenta i ganes de treballar!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 16:40 Cap comentari:\nUn company ens ha ensenyat un material relacionat amb l'electricitat que té a casa... mireu com funciona el rellotge amb el suc de llimona\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 17:21 Cap comentari:\nEl primer dia d'abril aprofitem per anar de visita a l'abocador. Allà ens ensenyaran que és molt important reciclar, ja que d'aquesta manera no tenim tant volum de deixalles.\nA més, tenen una part molt interessant, on les màquines fan un treball increíble.\nEns ha agradat molt aquesta sortida... i ens ho han explicat molt i molt bé!\nPublicat per Escola Vedruna Ripoll a 17:19 Cap comentari:\nArxiu del blog de març (2) de desembre (1) de juny (2) d’abril (5) de febrer (1) de desembre (1) d’octubre (4) d’abril (4) de març (13) de febrer (2) de desembre (1) de novembre (1) d’octubre (2) de setembre (1) de juny (1) d’abril (1) de març (11) de febrer (7) de gener (2) de desembre (3) de novembre (3) d’octubre (1) de juny (1) de maig (4) d’abril (10) de març (4) de gener (5) de juny (5) de maig (2) d’abril (6) de març (17) de febrer (2) de gener (2) de desembre (4) de novembre (4) d’octubre (5)