Avíso Legal - Texto informativo legal - Enric Fita contratista de obras Baix Emporda y Girona\nTel. 649 955 302\nRestauración de masias\nPromociones de obra\nEl lloc web i el domini www.enricfita.com pertanyen a ENRIC FITA Contratista d'obres SL, amb domicili al carrer Cases Noves, 7 - CP 17118 de Sant Sadurní de l'Heura, telèfon 972 642 158, correu electrònic enricfita58 @ gmail.com i CIF B17651332.\nEls drets sobre els continguts d’aquest lloc, incloent-hi els textos, imatges, dissenys gràfics, marques i altres signes distintius (en endavant els continguts), pertanyen a ENRIC FITA o a tercers que n’han autoritzat el seu ús. ENRIC FITA presenta aquests continguts per a informar dels seus serveis i activitats. ENRIC FITA autoritza la utilització dels continguts per a usos no comercials sempre i quan s’indiqui de forma clara la font. Si els continguts s’utilitzen en entorns web caldrà incloure un enllaç a la pàgina d’inici del lloc web. ENRIC FITA es reserva el dret a iniciar les accions legals oportunes en defensa dels seus drets de propietat intel·lectual o industrial.\nNo s’autoritzen presentacions dels continguts d’aquest lloc en una finestra aliena a https://www.enricfita.com/(framing).\nTot i que ENRIC FITA actua amb el màxim de diligència possible, es pot donar el cas que alguna dada o informació no estigui del tot actualitzada en el moment que l’usuari del lloc web el consulti. Per això ENRIC FITA manifesta que les referències dels serveis que es presenten en el seu lloc web tenen una funció orientativa i no obliguen a ENRIC FITA fins a la contractació expressa d’una comanda.\nENRIC FITA es reserva el dret a modificar unilateralment, en qualsevol moment i sense avís previ, la presentació, configuració i continguts del web.\nENRIC FITA no serà responsable de la informació que es pugui obtenir a través d’enllaços inclosos en el lloc.\nConstructor de obras en el Empordà\nObra rústica y moderna\nC. Cases noves, 7 17118 Sant Sadurní de l'Heura\nFax: Tel. 649 955 302


Escola de la Natura - Ja es pot sol·licitar la recollida gratuïta a domicili de les restes de poda domèstica\nJa es pot sol·licitar la recollida gratuïta a domicili de les restes de poda domèstica\nA partir d’avui ja es poden recollir, a l’Oficina d’Atenció Ciutadana, els sacs per dipositar les restes de poda domèstica que passarà a recollir l’Ajuntament prèvia sol·licitud. Els sacs es poden recollir de dilluns a divendres laborables, a raó d’un sac per setmana i habitatge. El servei és totalment gratuït.\nPer sol·licitar la recollida cal passar per Oficina d'Atenció Ciutadana a recollir el sac, deixar les dades de la persona sol·licitant i trucar al telèfon 93 573 88 88, fins a les 14 h del dijous anterior, per confirmar la recollida de les restes, que es farà el dilluns de la setmana següent.\nNomés es podran dipositar les restes de poda i verd a la porta del domicili en el dia de la seva recollida, entre les 6 h i les 8 h del matí, amb la finalitat de no entorpir les voreres i evitar acumulació d'escombraries.\nLes restes de poda només es podran dipositar a les saques que proporciona l'Ajuntament i tot el que estigui fora d’aquestes no es recollirà.\nNomés es recolliran les restes de poda i jardí el dia acordat amb l'Ajuntament. Si no estigués programat, encara que les saques estiguin a la porta de casa, no seran recollides.\nNo està permès dipositar la poda de llenyosos solts al costat dels contenidors d'escombraries ni introduir als sacs llenyosos prevenients de tala d'arbres.\nNomés es recolliran les restes de poda i jardí que compleixin amb les normes de dipòsit. Les saques en què s'observin restes de runa o altres materials, no es recolliran i serà responsabilitat de l'usuari la seva retirada de l'espai públic.\nEl servei s'efectua cada dilluns al matí, de 7 a 14 hores, setmanalment entre el 9 de desembre de 2019 i el 10 de febrer de 2020.\nPer a més informació es pot trucar al 93 573 88 88.


Avenços en gestió clínica: Centralització de la cirurgia complexa: clarobscurs i propostes\nUna evidència aclaparadora a favor de la centralització\nDes del 1979, any de la primera publicació sobre el tema, s’ha demostrat a bastament el que dictava la intuïció. És a dir, que el volum dels procediments quirúrgics complexos atresorats per un sol equip està relacionat amb la supervivència dels pacients intervinguts. Posteriors estudis han anat refinant l’anàlisi i han conclòs que els centres amb més bons resultats saben, en primer lloc, ajustar les indicacions, però sobretot estan preparats per al rescat d’incidències, mitjançant la detecció preventiva de complicacions i la posterior actuació d’equips ben entrenats que donen servei postoperatori crític del més alt nivell. Sorprenentment, 40 anys després, segons els autors de la revisió, els plans de centralització estan tenint moltes dificultats arreu.\nDisbauxa en les regulacions\nEls experts consideren que els conceptes centralitzadors, en general, estan força ben establerts per als transplantaments, la cirurgia pediàtrica i la neurocirurgia, mentre que en totes les altres especialitats els criteris són força discrepants. Valguin, a tall d’exemple, les àmplies variacions del nombre mínim d’intervencions exigides pels diferents governs. Per al càncer d’esòfag, les xifres mostren un rang que va dels 6 casos anuals d’Espanya als 80 de Dinamarca, i per a les reseccions de pàncrees, la gamma d’intervencions mínimes també és molt extensa: dels 10 de Suïssa, Noruega o Alemanya als 80-100 del Regne Unit i Dinamarca, rangs que es van repetint en tots els processos complexos revisats pels autors. És curiós que, en tots ells, Espanya acostuma a estar en una posició molt permissiva.\nPropostes dels experts\nLa European Surgical Association va promoure un estudi Delphi que tenia per finalitat consensuar propostes que ajudessin a superar les dificultats per a la centralització de la cirurgia complexa, de les quals m’agradaria destacar les següents:\nEls projectes de centralització s’haurien de fonamentar en malalties o sistemes, per exemple càncer pancreàtic o malalties complexes del sistema hepàtic-biliar-pancreàtic, en comptes de fer-ho en processos quirúrgics específics com pancreatectomia.\nEl nombre mínim de casos s’ha d’atribuir a un equip o a un centre i no a un cirurgià.\nS'hauria d’intentar equilibrar la qüestió territorial (si és possible) per evitar que la concentració sigui excessiva en un punt (normalment una ciutat gran).\nLa centralització ha de tenir força legal i ha d’obligar per igual al sector públic i al privat.\nEl govern ha de garantir l’accessibilitat de tots el ciutadans que ho requereixen.\nD’acord amb l’estudi, els hospitals que disposin de un programa centralitzat de cirurgia complexa haurien de comprometre’s a:\nDotar-se de la infraestructura apropiada i actualitzada.\nDisposar de plantilles suficients de professionals ben entrenats que cobreixin totes les necessitats del procés clínic.\nPotenciar el treball en equip multidisciplinar.\nTreballar en xarxa amb altres centres del territori per descentralitzar els serveis que requereixen proximitat.\nDisposar de programes avançats de formació dels professionals.\nGarantir la qualitat dels processos i la seguretat dels pacients.\nFomentar la recerca avaluativa i els assaigs clínics.\nFacilitar les auditories externes i compartir dades amb altres programes homòlegs per al benchmarking.\nCal implicar-hi els pacients\nEls cirurgians que van participar en el Delphi es van oblidar dels pacients. Per això crec que a les recomanacions els hi caldria un enfoc en aquest sentit, com per exemple: introduir-hi metodologia de decisions compartides, replantejar els outcomes tenint en compte la percepció dels malalts (PROM) i incorporar pacients en el replantejament dels processos i circuits, amb elements de desing thinking i escales d’avaluació de l’experiència percebuda (PREM).\nAlgunes vegades, poques, l’evidència diu que una manera d’organitzar-se és valuosa per als pacients, tal com ha passat amb els transplantaments i els codis infart i ictus. Ara és el torn de la centralització rigorosa de la cirurgia complexa, de totes totes un deure moral per a planificadors, directius i metges.


Jornades d’antropologia del conflicte urbà: call for papers – Perifèries Urbanes\nIncendis el 29 març 2012, Ronda Universitat amb Pelai (Barcelona)\nDel 7 al 10 novembre d’enguany la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de Barcelona acollirà les 1es Jornades Internacionals d’Antropologia del Conflicte Urbà: Desercions, contramoviments i mobilitats forçades a la ciutat contemporània. Organitzades per un conjunt de grups de recerca i d’investigadors independents, les jornades s’imposen com a objectiu l’exposició crítica i la reflexió entorn dels fenòmens urbans associats a les lluites i els antagonismes que es materialitzen a la ciutat. Ens interessen especialment les agitacions característiques de l’actual període de crisi i les modalitats amb que es manifesten les actuals impugnacions a l’ordre públic, a les normatives que el sustenten i a les autoritats que l’executen. Tenim ja confirmades un bon nombre de conferències convidades d’àmbit internacional: Monica Degen des de Londres, Lia Yoka des de Thessaloniki, José Fernandes des de Porto, Stavros Stavrides des d’Atenes, o Santiago Cirugeda des de Sevilla. Durant les Jornades tenim previst el passi de documentals consagrats a les lluites per la ciutat, així com un passeig programat per la Barcelona combativa. Més info i detalls del Call for papers a la web de les jornades: http://espaiurba.org. Mail de contacte: conflictesurbans2012@gmail.com.\nLes perifèries d’en Reclús


Els Reials Col·legis i el Centre d'interpretació del Renaixement - Tortosa Turisme\nInici » Llocs » Els Reials Col·legis i el Centre d’interpretació del Renaixement\nDiumenges i festius de 09.30 a 13.30h.\nDimarts a Dissabte de 10 a 13.30h i de 16.30 a 18.30h\nDiumenges i festius de 09.30 a 13.30h\nTancat els dies 25 i 26/12 i l’01 i 06/01 i el primer diumenge de setembre\nEl conjunt arquitectònic dels Reials Col·legis constitueix l’obra més important del Renaixement civil a Catalunya. Al segle XVI la ciutat va viure un moment d’efervescència cultural i humanista i d’esplendor econòmica i social.\nLa funció inicial fou l’educació dels moriscs i, posteriorment, dels fills de famílies sense recursos. El conjunt el formen tres edificis amb sengles i extraordinàries portalades que comparteixen el mateix esquema arquitectònic.\nA través de la portalada del col·legi de dalt s’accedeix a un monumental pati quadrat que s’articula en una superposició de tres pisos d’influència italiana. La monumentalitat iconogràfica és inqüestionable, de la qual destaca el fris decoratiu esculpit que serveix de barana al segon pis amb les efígies i els escuts dels matrimonis reials de la Corona d’Aragó. Del col·legi de baix tan sols es conserva original la portada.\nLa portalada de la dreta correspon a l’església que s’obre en un lateral als darrers trams d’una única nau sense creuer. Fou la seu durant dècades de la seu del Museu-Arxiu de Tortosa i hi té cabuda l’antic portal de mitja escala de la Casa de la Ciutat i l’esplèndid armari-arxiu documental de 1574. Actualment hi té la seu el Centre d’Interpretació del Renaixement i un mostrari de la Festa del Renaixement, que se celebra anualment a la ciutat i recrea l’esplendor de la ciutat al segle XVI.


Dret com només ho sap fer un digne capità de navili, les cames robustes fortament plantades sobre la fusta humida, el viril tors de marbre, la mirada perforant l'horitzó, i les mans, apèndixs musculosos d'uns braços tallats en la mateixa escuma de la mar, així navega Ell, l’home que ens va regnar, el nostre ninot indultat d’enguany. Per l'Albufera. En una barqueta de pescador. Vestit com una verge a punt de pecar.\nPerò, a ell, el Gran Timoner occidental, últim guerrer d'una estirp de combatents orgullosos que van acceptar tots els sacrificis pel seu poble, a ell no li importa que els oceans braus on ha hagut de lluitar no fa ni quatre dies ara hagen esdevingut un llac mans, ni que les armes verinoses i rebuscades que va usar per desfer-se dels enemics s’hagen reduït a una simple perxa. No, no l’espanta la caiguda. Ell ha sigut un tauró de les mars braves, una balena assassina criada entre tempestes, un autèntic monstre aquàtic que ha sabut nadar entre totes les aigües. I ho enyora, és clar que sí, ho enyora tant que el cor se li encén de desig i el cap se li inflama de propòsits.\nTanmateix, el nostre Simbad voga amb la perxa pessigadeta entre els dits, camisa blanca com una vela, rostre bru de mariner treballat pel vent i el sol, somriure confiat als llavis. Està convençut que tard o d’hora tornarà a ocupar el tron de Neptú en terra. Només cal clavar ben fonda la perxa, arrossegar i avançar. I repetir el gest tantes vegades com calga. Clavar-la on pugues, sense miraments, i moure’s, clavar-la profundament i moure’s. Tornarà a construir el seu imperi, ho creu fermament, encara que la majoria dels seus antics aliats ja han escampat el poll i han buscat altres protectors; encara que tothom fa com si no recordara ni el seu nom, ni el seu rostre de dàtil, dur com la panxa de la nau que evita que s’enfonse en les fangoses aigües valencianes.\nXapotejant entre joncs i canyes, les llises, els ànecs i les garses, contemplen bocabadats aquella estranya criatura desballestada que solca el seu llac i pensen, ben endins seu, que encara que vestisca de blanc com un cigne o s’esforce per esmolar-se el bec i semblar dolç com un capvespre, aquella anguila que viatja a la deriva no deixarà mai de ser l’animaló viscós i esmunyedís que, tanmateix, tard o d’hora, acabarà entre les xarxes dels humils pescadors de veritats.\nPublicat per Maria Jesús Bolta a 21:27\nSobre la taula hem deixat oberts cinc llibres de p...\nDret com només ho sap fer un digne capità de navil...


Aplegar les identitats en una lluita universal (i anticapitalista) | Nexe\nLes anomenades “polítiques de la identitat” han estat qüestionades des que va començar a popularitzar-se aquest terme a finals de la dècada dels setanta del segle passat. A diferència d’altres crítiques més intuïtives, el pensador Asad Haider ofereix una reflexió meditada a Identidades mal entendidas. Raza y clase en el retorno del supremacismo blanco. L’autor, un estatunidenc de pares pakistanesos, defineix durament les polítiques de la identitat com “una neutralització dels moviments contra l’opressió racial”, com l’apropiació d’un llegat emancipador per part de les elits polítiques i econòmiques.\nHaider adverteix que les polítiques de la identitat poden convertir-se en una competició per redistribuir les engrunes del sistema socioeconòmic\nHaider ha format el seu pensament polític a partir del llegat d’activistes com Huey P. Newton, cofundador del Black Panther Party. No ha de sorprendre, per tant, que ataqui el neoliberalisme econòmic amb vernís social i paraules amables que han encarnat els Clinton o Barack Obama. L’autor insisteixi a advertir, en diverses pàgines del llibre, sobre el perillós “consol de la identitat”; és a dir, sobre el fet que les polítiques de la identitat poden convertir-se en una competició per redistribuir les engrunes del sistema socioeconòmic sense enfrontar-se al seu funcionament fonamental.\nSi altres crítics de les polítiques identitàries remeten a paradisos perduts -en certa manera inventats- d’una classe obrera (blanca i masculina?) com a agent revolucionari ‘natural’, Haider no cau en la nostàlgia. Certament, dimensiona algunes experiències valuoses del passat. El seu llibre, esquitxat de pinzellades sobre les seves pròpies experiències, té quelcom de genealogia comentada d’algunes lluites polítiques de l’antiracisme, el feminisme o el marxisme, així com dels avenços aconseguits, els retrocessos patits i les cooptacions viscudes.\nL’autor assenyala un abatiment i tristesa col·lectiva, que associa amb l’assumpció que les transformacions socials profundes no són possibles; i que hom només pot aspirar a assolir una seguretat i un reconeixement individual. La seva proposta de futur convida a superar aquest pessimisme: aspirar a molt més i també exigeix molt més. La universalitat insurgent que defensa Haider passa ineludiblement per l’anticapitalisme i requereix un activisme aglutinador i una solidaritat internacional que abraci tota mena d’identitats i que no atengui les fronteres geogràfiques dels estats.\nTÍTOL: Identidades mal entendidas\nAUTORIA: Asad Haider\nTRADUCCIÓ: Sergio Ojeda Rodríguez\nEDITORIAL: Traficantes de Sueños, 2021\nEls Estats Units com a distòpic estat policial


Detinguts dos germans que robaven en cases de la Bisbal d'Empordà - El Gerió Digital\nVan entrar amb força a l'interior de tres domicilis\nDimecres, 1 d'octubre de 2014 13:02h\nAgents dels Mossos d’Esquadra de la comissaria de la Bisbal d’Empordà (Baix Empordà) van detenir el dia 24 de setembre un home i una dona, de 23 i 37 anys, ambdós de nacionalitat marroquina i veïns de la Bisbal de l’Empordà, com a presumptes autors de tres delictes de robatori amb força a l’interior de domicili.\nEntre el mes de febrer de l’any 2013 i el setembre d’enguany, a la població de la Bisbal d’Empordà, es van denunciar tres robatoris en habitatges, comesos amb un mateix modus operandi.\nEls autors dels fets accedien als teulats dels edificis violentats, es despenjaven fins una finestra o balcó, que forçaven, i entraven al domicili. En dos dels casos, els propietaris estaven a l’interior dormint i no es van adonar del robatori fins al matí, quan es van llevar.\nDurant els robatoris els lladres van sostreure diners, documentació, joies i petits electrodomèstics.\nDesprés del primer fet, els agents de la Unitat d’Investigació de la Bisbal van iniciar les gestions oportunes per tal de localitzar els presumptes autors dels fets. El 15 de setembre van localitzar, en una joieria de la localitat de Palafrugell, unes joies que constaven com a sostretes en un d’aquests domicilis.\nArran d’aquesta troballa, els mossos van comprovar totes les vendes que s’havien efectuat en establiments de compra d’or de la comarca.\nFruit de l’estudi dels contractes de compravenda i contrastat amb les denúncies presentades, la policia va identificar dos germans que podrien ser els autors dels robatoris.\nEn 24 de setembre els mossos van detenir un home i una dona com a presumptes autors dels tres robatoris amb força a l’interior dels domicilis.\nAlgunes de les víctimes van recuperar part de les joies sostretes. La investigació continua oberta i no es descarten més detencions.\nEls detinguts, amb antecedents, va passar el dia 27 de setembre a disposició del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de La Bisbal d’Empordà, el qual va decretar la seva llibertat amb càrrecs.


Salut de la Pell & sistema immune\n· Millora la salut de la pell\nA l'Índia, una bella història envolta l'arbre de Neem (Azadirachta Indica). Un arbre els molts usos i la capacitat de florir en dures condicions de creixement van inspirar el seu nom botànic, que es tradueix com "L'arbre lliure de l'Índia".\nPertany a la família Meliaceae, originari de l'Índia i Birmània, només viu en regions tropicals o subtropicals. Arbre de ràpid creixement, que pot arribar a 15 a 20 metres d'altura, amb abundant fullatge totes les èpoques de l'any.El tija de les fulles mesura de 20 a 40 cm de longitud, contenint de 20 a 31 fulls verd fosques. Les flors blanques i fragants, estan disposades axialment.\nOrganic Índia barreja les fulles, branquetes i flors orgàniques de Neem de la més alta qualitat, per crear aquest suplement ayurvèdic.\nPer què prendre Neem?\nEl Neem és una de les millors herbes antisèptiques i depuratives de l'Ayurveda, excel·lent per combatre infeccions i símptomes que es caracteritzin per la calor i la inflamació.\nEl Neem s'utilitza tradicionalment per ajudar a calmar les irritacions de la pell com èczemes, acne, psoriasi, furóncols i abscessos.\nÉs reconegut pel seu suport a la resposta general immune, ajudant a eliminar la infecció i les flegmes de refredats i infeccions toràciques. S'empra també per reduir la febre i com a suport per a la higiene bucal.\nEl seu sabor amarg estimula la gana i la digestió. Fent-ho excel·lent contra l'acidesa, l'ardor estomacal, la indigestió, les úlceres gàstriques, les nàusees i els vòmits, les infeccions intestinals i els cucs.\nEl Neem realça la funció hepàtica i protegeix al fetge dels danys provocats per toxines, drogues, quimioteràpia i virus.\n· Antifúngica, antiviral i antibacteriana\n· Reconstituent i antiinflamatòria\n· Protectora del fetge i hipoglucèmica\n· Amargo, astringent\nDosi recomanada de Neem\nPrecaucions del Neem\nRegulador Hormonal Femení\n· Promou la salut del Sistema Reproductiva\n· Estimula el sistema immune i les funcions sexuals\n· Ajuda a calmar el SPM i desordres menstruals\nPromou la Salut de les Articulacions\n· Promou el funcionament saludable de Músculs i Articulacions\n· Ideal per a practicants de Ioga\nSistema immune & Antiinflamatori\n· Redueix la inflamació\n· Promou les Funcions Digestives i Hepàtiques\nDóna suport al sistema nerviós & Mental\n· Dóna suport al sistema nerviós\n· Ajuda a millorar la memòria i la claredat mental\n· Incrementa la circulació en el cervell\nSuport Metabòlic & Digestiu\n· Estimula els enzims Digestives\n· Promou una millor Assimilació de les Grasses\n· Optimitza les Funcions Metabòliques\n· 90 càpsules veganes per pot.\nAportació diari d'Antioxidants\n· Gran font natural de vitamina C\n· Estimula el sistema immunològic\nQuè és Amalaki?\nDesintoxica & Rejoveneix\n· Ajuda a Desintoxicar Fetge & Ronyó\n· Purifica la Sang i regula el Metabolisme de les Grasses


El Bicibox comença a funcionar\nLa ciutat ja disposa de 50 places d’aparcament segur gràcies als quatre mòduls de Bicibox -servei d’aparcament de bicicletes que ofereix l’Àrea Metropolitana de Barcelona per a la mobilitat sostenible- que dimarts començaven a funcionar. Els mòduls s’han situat davant l’Ajuntament, l’estació de Renfe, Can Xarau i el complex esportiu de Guiera. Abans que acabi l’any s’estendrà a altres indrets del municipi com el PTV o el Mercat de Serrapererea, segons avançava l’alcaldessa de Cerdanyola, Carme Carmona. Per la seva banda, el director de Serveis Tècnics de Transport i Mobilitat de l’Àrea Metropolitana de Barcelona, Joan M. Bigas, explicava que es tracta d’un servei públic d’aparcaments segurs per a bicicletes privades que ajudarà a anar en bici per la ciutat amb més seguretat. Cerdanyola és el 13è municipi que es suma a una iniciativa que ja compta amb 134 punts i 1.400 places i que està “en constant creixement”, apuntava Bigas, que es mostrava segur de l’èxit del Bicibox a la ciutat. La regidora de Mobilitat i Transports, Maria Reina, remarcava que amb el nou servei l’Ajuntament està “ajudant a la mobilitat sostenible”.\nPer donar-se d’alta en aquest servei es pot fer a través del web www.bicibox.cat.\nMés en aquesta categoria: « Pares del Saltells demanen solucions per a les elevades temperatures del menjador 6.000 euros contra la fam a Cerdanyola »


La trama dels títols s'embolica per a Casado: la Complutense de Madrid detecta un canvi de notes 'dubtós' en la llicenciatura\tLa trama dels títols s'embolica per a Casado: la Complutense de Madrid detecta un canvi de notes 'dubtós' en la llicenciatura\nSánchez es fa enrere: la retirada dels aforaments no afectaria els polítics investigats per corrupció, ni els jutges ni Juan Carlos\tSánchez es fa enrere: la retirada dels aforaments no afectaria els polítics investigats per corrupció, ni els jutges ni Juan Carlos\nAmnistia Internacional avisa Sánchez del risc d'esdevenir còmplice de crims de guerra si ven armes a l'Aràbia Saudita\tAmnistia Internacional avisa Sánchez del risc d'esdevenir còmplice de crims de guerra si ven armes a l'Aràbia Saudita\nMulta de 17.000 euros a Libertad Digital arran de les declaracions de Losantos perquè incitaven a l'odi contra els alemanys\tMulta de 17.000 euros a Libertad Digital arran de les declaracions de Losantos perquè incitaven a l'odi contra els alemanys\nPedro Sánchez proposa reformar exprès de la constitució espanyola per a suprimir els aforaments\tPedro Sánchez proposa reformar exprès de la constitució espanyola per a suprimir els aforaments\nEntrevista a la professora francesa, autora del llibre 'El mito de la transición pacífica'\nSophie Baby, en una imatge d'arxiu (fotografia: SB).\nSophie Baby (1977) és l’autora del llibre Le mythe de la transition pacifique, una obra que qüestiona amb xifres que la transició espanyola fos pacífica. Baby, professora d’història a la Universitat de Borgonya (França) s’ha especialitzat en violència extrema, i ha comptat 714 morts durant la transició (1975-1982). D’aquests, 178 són morts a mans de la policia i la Guàrdia Civil espanyoles. ETA va matar 376 persones, Terra Lliure 1, la ultradreta, 67, l’extrema esquerra 75 (el GRAPO 66), Altres 10 i 7 desconeguts. Són xifres que desmunten el mite d’una transició pacífica. L’obra encara no s’ha presentat a l’estat espanyol, tot i que a les llibreries ja fa mesos que se’n ven la traducció al castellà (El mito de la transición pacífica, Akal, 2018). VilaWeb ha entrevistat telefònicament la professora francesa que ha desmuntat el mite de la transició.\n—Estudieu la transició espanyola i la violència. Per què us interessa el tema de la violència?\n—Potser per una qüestió familiar a mi em va interessar molt aviat la història dels anys trenta a Europa, perquè la meva família la va viure. Una part de la família són jueus de Niça, i un besavi el van afusellar els alemanys. Era del maquis del sud de França. Hi feia de contacte amb els italians. De fet, els meus avis es van conèixer dins el maquis. La meva àvia, la filla del besavi, hi va entrar quan tenia vint anys. El xalet que va construir el besavi encara el tenim, hi anem, i és on hi ha hagut transmissió familiar oral. Suposo que ve d’aquí, la meva atracció.\n—Estudieu la transició espanyola del 1975 al 1982. Per què aquestes dates?\n—L’auge del cicle de violència comença el 1976, tres mesos després de la mort de Franco. I és quan hi ha un canvi d’expectatives per a tothom. Encara que molts dels moviments tenen arrels anteriors, començar en aquest punt té lògica.\n—Per què acabar el 1982?\n—Perquè hi ha un declivi de les morts després del 23-F de 1981, la quasi-desaparició dels GRAPO i la rendició d’ETA PM. A partir del 1982 comença un altre cicle: el de la violència etarra, i el de la violència antiterrorista.\n—Quants morts va haver-hi durant la transició espanyola (1975-1982)?\n—En quines fonts us fonamenteu per donar aquestes xifres?\n—Bàsicament, les fonts són arxius oficials espanyols, i premsa. Fou un treball molt llarg. Són sis anys de feina, sis anys de tesi doctoral. Quan vaig començar, l’any 2000, ingènua de mi, pensava que trobaria llistes de morts als arxius espanyols. I no hi ha res. Vaig haver de fer jo mateixa la recensió de dades. Als arxius oficials tot restava tancat, i no disponible. Poca cosa vaig trobar. Per tant, per a fer un estudi homogeni vaig anar a premsa, sobretot al diari El País, que es funda el maig del 1976 (les xifres d’abans les trec d’altres diaris). Per cada atemptat mortal vaig haver de comprovar més fonts. Però el fil central és El País. I els altres arxius i diaris el complementen.\n—La policia i la Guàrdia Civil espanyola, quanta gent maten entre el 1975 i el 1982?\n—Són xocants, les xifres. Quina conclusió en traieu?\n—Que la violència d’estat, quan la policia mata manifestacions, és sobretot a començament de la transició. Anys 1975, 1976, 1977. Durant aquest període ETA no mata gaire. ETA mata a partir sobretot de l’any 1978. I aquí comença una altra violència d’estat, que ja no és contra manifestants, sinó contra ETA. Per això entre els 178 morts en mans de la policia hi ha molta gent d’ETA i del GRAPO.\n—Heu tingut cap interlocutor del Ministeri d’Interior espanyol?\n—Sí. Vaig anar a l’arxiu del ministeri. I la noia de l’arxiu, que cito al llibre, és la que em va donar els documents que poso al llibre. I vaig entrevistar alguns actors polítics. Com ara Martín Villa. Tinc el testimoni. La querella argentina contra ell encara no hi era. Com tot actor polític tenia coses que volia dir i coses que callava.\n—Acceptava la violència d’estat, Martin Villa?\n—No. Deia que no es recordava de res. Ni morts ni tortures. Només d’un cas, i prou. Ho negava tot. De manera general, tots els actors polítics neguen els morts. Minimitzen la violència i a vegades la neguen. La conclusió general que tenen tots és que no n’hi ha per a tant. I que la violència no va pas fer perillar la transició, afegeixen. No van ser tants com s’esperava, diuen. Vénen a dir que no n’hi va haver tants com a la guerra civil o al franquisme.\n—Quan us diuen que la transició espanyola va ser pacífica, què responeu?\n—Sí i no. Depèn de què vulgui dir pacífica. Com tot mite, el mite de la transició pacífica té una part de veritat i una part de mentida. La llegenda sempre es construeix sobre alguns fonaments certs. Em va interessar molt entendre per què es repetia la cantarella de la transició pacífica. I quaranta anys després encara es diu. I sí, desmunto el mite perquè no va ser pacífica, és a dir, sí que va haver-hi molta violència a la transició. Molta. I vaig haver de recórrer a les xifres per demostrar-ho. Per tant, no: la transició espanyola no va ser pacífica. Va haver-hi 714 morts. Però sí que va tenir la voluntat de ser-ho. Hi va haver una autèntica voluntat de fer una transició pacífica. I quasi tots els actors que van participar del canvi polític ho volien. I finalment aquesta voluntat de fer una transició pacífica, diferent de la revolució de Portugal i allunyada de la violència dels anys trenta, es va fer realitat.\n—A Portugal quanta gent va morir durant la transició a la democràcia, per exemple?\n—Tampoc no n’hi havia dades ni xifres a Portugal, però un investigador amb qui vaig parlar, i que surt al llibre, ho havia mirat. Molt poques morts, a Portugal. Menys de deu o deu vint. Passa que a Portugal va haver-hi una revolució. L’exercit, els joves soldats, van sortir al carrer per fer fora el govern. Va ser sobretot un procés revolucionari. Amb tendències revolucionàries. I és això, justament, que no es volia fer a Espanya.\n—És realment paradoxal. La revolució portuguesa té menys de vint morts. I la pacífica transició espanyola, més de set-cents.\n—En el nostre imaginari simbòlic europeu tenim tirada a equiparar revolució amb violència. I no és sempre així. La revolució més aviat és un canvi radical d’estructura política i social. I això no ha d’implicar per força una violència mortal. Passa que molta gent té al cap la revolució francesa. Però no totes les revolucions han de ser així. I a Espanya la por de la revolució venia dels anys trenta. Un imaginari molt marcat pels anys trenta. La por de la violència era també la por de la revolució.\n—Jutges i policies franquistes: s’ha fet net, o hi ha continuïtat entre Franco i ara?\n—No hi crec, en aquesta continuïtat. Hi ha certament elements de continuïtat. I per moltes raons. La mutació i transformació de l’aparell repressiu d’un estat autoritari a un sistema d’ordre públic democràtic és llarg i vol temps. Aquest procés es va fer, a Espanya. Però es va fer tard. Fins ben entrats els anys vuitanta no es va tocar res. Però a partir de la gran reforma de les forces armades del 1986, i el final dels GAL, sí. Passa que ETA comença a matar en massa el 1978 i 1979. I contra ETA l’estat va voler lluitar-hi amb un cos repressiu eficaç. I van entendre que havien de reciclar els policies més ben considerats, que eren els de la Brigada Político-social. Policia política. Policia franquista. I en lloc de ser depurats, els van ascendir. Per tant, el procés es va fer més lent i difícil. Ara, als anys 2000, aquests policies sí que són acusats de torturadors. Però en aquell moment, no. Només interessava la lluita contra ETA. I punt. Dit això els policies, per una altra banda, van canviar de comportament molt aviat i, per exemple, en la gestió de les manifestacions, els morts, a partir del 1979, desapareixen. Ja no n’hi ha. Es van adaptar als nous mètodes de control i gestió de les manifestacions.\n—Quin va ser el vostre moment màgic quan fèieu el llibre? Un moment que aporta llum, un ‘moment eureka’?\n—Potser el dia que vaig trobar els butlletins setmanals del Ministeri d’Interior sobre ordre públic. Vaig trobar els d’un semestre de l’any 1977. Però n’hi ha més. Ho sé perquè una persona, a la policia, em va dir: ‘Sí, els tinc tots. Però no te’ls donaré.’ Aquests butlletins hi són. I si hi pogués accedir podria ser molt precisa i durant tots els anys, no únicament un semestre, com és el cas.\n—Aquests butlletins del ministeri inclouen xifres de morts?\n—I tant. Ho contenen tot. A la fàbrica hi ha hagut un tancament. Ferits aquí. Atemptats allà. Morts. Una cosa molt clínica. Només informació. Aquests butlletins podrien ser públics, crec. Òbviament, com a historiadora, crec que els arxius s’han d’obrir. Aquest és un problema molt greu d’Espanya. De França també. Però d’Espanya especialment.\n—Racons foscos, per investigar, quins hi ha?\n—La tortura. En el capítol de la tortura, no vaig poder investigar-hi gaire. Encara fa falta una sociologia, una història de la policia i Guàrdia Civil per a comprendre què va passar. I, finalment, la guerra bruta. La violència de la ultradreta molt propera als cossos policíacs. Hi ha molt per a fer en aquests camps.\n—Parlar de la transició torna a ser moda. Per què passa?\n—Raó política. Hi ha grups polítics que han entrat en debat, com ara Podem o els independentistes. Però també s’explica per una dinàmica més llarga. Des dels anys 2.000 comença el moviment de recuperació de la memòria històrica. A la primeria no qüestionava la transició, però va acabar fent-ho. I, finalment, hi ha el moviment generacional. Els actors de la transició ja no són al primer pla. I la nova generació pot qüestionar l’anterior. No tenen les mans tacades de sang, ni els traumes de la víctima. No tenen una ment marcada. Per això crec que se’n torna a parlar.\n—Morts. En el procés polític català no n’hi ha.\n—S’explica molt bé en relació amb el llibre. Una cosa molt important per als independentistes catalans, de sempre, és que són un moviment pacífic. A diferència d’ETA. I continuar essent pacífics és el seu objectiu. Que no es desencadeni la violència, ho veuen claríssim. No tan sols ells. El món ha canviat i el rebuig a la violència política és una cosa general, del món occidental, des de final dels anys vuitanta i noranta.\n—Procés de reconciliació. N’hi ha hagut a l’estat espanyol? Per on passem?\n—La paraula ‘reconciliació’ no agrada a tothom, perquè té un punt de religiós. A Espanya va haver-hi un procés en què es va aconseguir la democratització, i la convivència entre tots, després de pagar un preu. El preu de la memòria i la reparació de la justícia. Però fa cosa de quinze anys que la cosa va canviar. Ara la gent vol la reparació. La vol. Demanar-la als anys setanta, via drets humans, no era propi del moment, aleshores. Ara han canviat les coses. I està molt bé.\n—L’estat espanyol demanarà perdó pels crims del franquisme?\n—El president francès, Macron, va demanar perdó i va reconèixer les tortures d’estat en la guerra d’Algèria. Per primera vegada. Hi ha hagut reconeixement per la vídua de Maurice Audin, matemàtic francès assassinat, i torturat, a Alger per part de l’estat. És a dir, podria ser una decisió política demanar perdó, sí. I el procés amb el govern socialista va cap al mateix punt, de mica en mica. Espero que hi puguem arribar.\n—Presoners polítics catalans. Ho són?\n—Com a historiadora no em preocupa gaire el nom. Però diria que no. Cosa que no vol dir que la qüestió no sigui política. Ho és. S’ha gestat políticament de manera horrorosa. Ho crec. Però són presoners d’un estat democràtic. I quan es parla de presoners polítics se suposa que darrere hi ha un estat autoritari. Dictatorial. Aquest és el problema.\n—Potser ens costa d’acceptar que les democràcies no són perfectes? I si les democràcies també tenen presoners polítics?\n—Potser. No us dic que no, mira. Potser hauríem de pensar-hi més. I òbviament totes les democràcies tenen costats foscos i lleis negres. Hi estic d’acord.\n—Aquest llibre s’ha de contextualitzar. Han sortit més llibres després. Però les xifres són molts semblants. Vull dir que no és un llibre partidari, en un tema en què tothom vol escombrar cap a casa. Jo tinc raons i opinions, però l’anàlisi és freda i procura sortir de les interpretacions partidistes que hi ha hagut fins ara. I no hi ha tants llibres com aquest sobre la transició. És realment un treball científic.


Cornèlia Abril: Presentació dels Premis Recvll de poesia i narrativa de l'any 2020\nDissabte, 8 de maig, 2021. Comencem la desescalada d'un confinament, tot i que prenem totes les precaucions possibles, de totes les maneres possibles.\nPrecisament degut a la pandèmia, i als diversos periodes de confinaments diversos, l'any 2020 no es va poder fer l'acte al qual vaig assistir dissabte, al Jardí Botànic Pinya de Rosa de Blanes.\nCompleixo amb les paraules tòpiques, però és que és, literalment, un marc incomparable. Per això, gairebé em veig obligada a dir que, des d'aquest meravellós entorn, un marc indomparable, vaig tenir el goig d'assistir a la presentació dels LVI Premis Recvll de Blanes, dels certamens de «Benet Ribas, de poesia» i «Joaquim Ruyra, de narrativa» de l'any passat, 2020.\nEls premiats van ser Albert Canadell, de narrativa, per la seva obra «La ferida» i Joan Callau, de poesia, per «Com l'hora blava».\nSalvador Roca va presentar l'acte i els autors.\nComença amb el de poesia, «Com l'hora blava», llegeix un poema i ens deixa amb l'autor. Joan Callau, de L'Ametlla de Mar, ens diu que aquest llibre tanca una trilogia que ell va començar a escriure l'any 2013, després de vint-i-cinc anys sense escriure. Ens parla d'una reflexió sobre la vida i construeix la imatge d'una dona fictícia, inventada, i quan acaba el llibre gairebé pensa que és real, sense saber-ho. Llegeix quatre poemes curts, i sempre, els poemes es desdoblen en una part d'introversió, i una part d'extraversió.\nAcaba dient-nos «A vegades succeeix que es funda un mon entre dues mirades».\nI us deixo un dels poemes que m'ha agradat més:\n«Besa'm, que la besada et besaré\ni tota et besaré, i molt, i tant\nque et besaré fins a besar-te l'ànima».\nRoca ens presenta, després, Albert Canadell. En aquesta ocasió no llegeix un fragment, perquè —diu— ja ho farà l'Albert. L'Albert Canadell diu que no és escriptor professional. Que és home de poques paraules i que «escriu curt» i no és un acadèmic. Al seu llibre «La ferida», presenta dos relats intensos, escrits amb diferència d'anys entre ells, però que, entre ells, s'hi pot trobar un lligam. Diu que li agrada «anar per feina» i ens llegeix un parell de fragments molt curts, i que fan venir ganes de llegir el llibre, que és del que es tracta!\nAcaba l'acte Salvador Roca, dient que Canadell fuig de la selva urbana, per anar a parar a la selva real. I que, a partir de dos viatges reals, escriu els dos relats que ofereix a «La ferida».\nAmb un sol radiant, ens acomiadm i tornem a posar les mirades al bell jardí, tan a la vora que el tenim...\nPublicat per Cornèlia Abril a 20:03\nEtiquetes de comentaris: Albert Canadell, Cornèlia Abril fa ressenyes, Guanyadors narrativa i poesia Recvull 2020, Joan Callau, narrativa, Pinya de Rosa, poesia, Premis Recvll 2020


Molts són els que han donat suport! | card.cat\nAquí no ha resultat un inici de curs “normal”, sinó una festa reivindicativa. Una gentada vestida de verd ha donat suport als educadors de la vila. Mares, pares, padrines, padrins, persones sense implicacions escolars…han mostrat cara i han dit, amb signes inequívocs: “volem una escola diferent a la que imposa el Govern”.\nTots sabem que el llorencins no són bons de moure. Per això la congregació de persones resulta ben excepcional. Som persones, cal respectar, idò, totes les diferents maneres de pensar i actuar; però cal considerar, també, que sortir al carrer i mostrar cara implica un compromís molt més accentuat que el no fer res o emetre judicis al parlar.\nDe banda manifestar el que cada un sent, servirà per alguna cosa el que s’ha fet?. Segurament no. Però mai es sap. Potser el TIL ens portarà a qüestionar el valor del poder de les majories relatives i a treballar per una societat -i un Sant Llorenç- amb més llibertat, igualtat i fraternitat.\nAquest article s'ha catalogat com a Educació i s'ha etiquetat amb Escola, Inici curs per Guillem Pont representant null. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.\n10 comentaris a “Molts són els que han donat suport!”\nSerafí Lliteres Maçanet el 13 de Setembre de 2013 a les 17:36 ha dit:\nOstres! se m’ha posat la pell de gallina quan he vist les fotos, quina gentada! Enhorabona a tots i totes, m’hagués encantat ser-hi 🙂\nSerafí Lliteres Maçanet el 13 de Setembre de 2013 a les 17:41 ha dit:\nPer cert Guillem, molt bones fotos 😉\nGuillem Pomt el 13 de Setembre de 2013 a les 19:09 ha dit:\nGracies. (He vist que, com assenyala l’enllaç d’en Tomàs, l’arabalears també les mostra)\nSerafí Lliteres Maçanet el 14 de Setembre de 2013 a les 13:32 ha dit:\nI també ha estat portada de l’Ultima Hora en Paper. D’aquí al Pulitzer! 😉\nGuillem Pomt el 14 de Setembre de 2013 a les 15:15 ha dit:\nCollons!. No sabia que també hi hagués un acord amb l’Ultima Hora!. Deu ser cosa del Presi? ( hahaha)\nPau Quina Jaume el 14 de Setembre de 2013 a les 16:13 ha dit:\nAh no jo no tenc tant de bo. Això és que realment heu fet bona feina ja ja\nTomas Martinez el 13 de Setembre de 2013 a les 19:00 ha dit:\nNeus Pascual el 13 de Setembre de 2013 a les 23:54 ha dit:\nEnhorabona! Emociona veure aquesta movilització. Ja ens hagués agradat a molts ensenyats tenir un suport com aquest.\nJoana M Soler el 14 de Setembre de 2013 a les 14:52 ha dit:\nEl TIL 15 anys després. Coordinadora de Professorat Preocupat Eivissa.\nAquest vídeo és una resposta al vídeo institucional que va llançar el Govern de Balears després d’implantar per decret el TIL, fent cas omís de la sentència del Tribunal Suprem de Justícia de les Illes Balears que suspenia de forma cautelar la seva aplicació. La Coordinadora de Professorat Preocupat d’Eivissa fa una crida a tota la comunitat educativa perquè secundi i doni suport la vaga indefinida convocada per al pròxim dia 16 de setembre.\nSerafí Lliteres Maçanet el 14 de Setembre de 2013 a les 21:17 ha dit:\nAmb el vostre permís he afegit un vídeo que ens ha enviat na Maria Domenge


L’AJUNTAMENT DE MUTXAMEL INICIA EL PROCÉS DE PARTICIPACIÓ PÚBLICA DEL PLA DE MOBILITAT URBANA SOSTENIBLE – Ajuntament de Mutxamel\nLa Regidoria de Medi Ambient ha contractat la redacció del Pla del Mobilitat Urbana Sostenible, el qual permetrà assegurar un equilibri entre les necessitats de mobilitat i accessibilitat dels ciutadans, al mateix temps que afavorix la protecció del medi ambient, la cohesió social i el desenvolupament econòmic.\nEls hàbits actuals de mobilitat a la ciutat es caracteritzen per una expansió urbana contínua i una dependència creixent al vehicle privat, el que produïx un gran consum d’espai i energia i uns impactes mediambientals considerables.\nPer això, els PMUS tracten de canviar el comportament en les pautes de mobilitat de la ciutadania, mitjançant propostes d’actuació amb la implantació de les quals es promou maneres de desplaçaments més sostenibles, des del punt de vista mediambiental a les ciutats i municipis; com ara la mobilitat per als vianants, amb bicicleta i el transport públic, a través d’estratègies integrades, sense ser incompatible amb el creixement econòmic i amb una coordinació equilibrada entre els usos del sòl i la mobilitat.\nPer a fer front a esta problemàtica i planejar solucions, el mes de maig passat la Regidoria de Medi Ambient de l’Ajuntament de Mutxamel va formalitzar el contracte de redacció del Pla de Mobilitat Urbana Sostenible.\nL’elaboració d’un Pla de Mobilitat Urbana Sostenible requerix de la participació de la ciutadania, de manera que es puga realitzar una anàlisi detallada de la situació inicial, per tal que les mesures que sorgisquen del Pla siguen concordes amb els problemes detectats. Per esta raó, es posa en marxa un procés de participació ciutadana, perquè tots els veïns i veïnes de Mutxamel puguen aportar la seua opinió en el desenvolupament del Pla de Mobilitat. Per a això, s’ha dissenyat una enquesta que analitzarà els hàbits de desplaçament dels ciutadans, que es pot omplir en els enllaços següents:\nEnquesta en castellà: https://forms.office.com/r/dhPJxYE2f1\nEnquesta en valencià: https://forms.office.com/r/PZTezwFfb0\nEnquesta en anglés: https://forms.office.com/r/UJhJw37GHk\nPer a elaborar el Pla de Mobilitat Urbana Sostenible de Mutxamel, l’Ajuntament ha sol·licitat la subvenció de la Diputació d’Alacant, dins de la “Convocatòria redacció d’inventaris i diagnòstics de mobilitat urbana i redacció de nous Plans de Mobilitat Urbana Sostenible (PMUS)” Any 2021.\n« Instància bodes\nDia Internacional de l’Orgull LGBTI 2021 »\nAjuntament de Mutxamel > Comunicacions > L’AJUNTAMENT DE MUTXAMEL INICIA EL PROCÉS DE PARTICIPACIÓ PÚBLICA DEL PLA DE MOBILITAT URBANA SOSTENIBLE


1 ComentarisHotel Silesia...Habitacions per nit per només113 EUR Best Western Hotel Via Regia...Habitacions per nit per només Alte Herberge / Villa Ephraim...Habitacions per nit per només Més zones a Gorlitz\nSudstadt és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Gorlitz. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Amb calor i comfort, Sudstadt és un lloc per a vacances relaxades després d'una setmana de feina. Planegi el seu proper viatge a Sudstadt o qualsevol altra àrea a Gorlitz amb Agoda.com, garantint-se el millor preu possible disponible. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Simplement entri les seves dates d'estada a la nostra pestanya de recerca per a trobar les millors ofertes d'hotels a Sudstadt.\nHotels destacats a Sudstadt, Gorlitz\nAl visitar Gorlitz, vosté es sentirà com a casa a Hotel Silesia, què li ofereix un allotjament de...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Gorlitz, Best Western Hotel Via Regia...\nHotels a Sudstadt: Alte Herberge / Villa Ephraim\nLlocs d'interès a Sudstadt: Mama Africa


Entrevista de "La Contra" de La Vanguardia a Edgar Guerrero, xiuxiuejador de cavalls i pioner del 'horse coaching ' a Espanya: "El contacte amb cavalls ensenya moltíssim als executius sobre ells mateixos, i així aprenen a corregir i millorar aspectes..."\nDespullats a l 'oficina\nHi ha paraules que sempre funcionen en un titular. I més quan es tradueixen en imatges explícites. Treballar nus a l 'oficina i deixar que el gravin les càmeres? Una companyia de màrqueting anglesa participa en un reality per superar la crisi.\nEl concurs per obtenir el millor treball del món l 'ha guanyat el ciutadà britànic Ben Southall, que percebrà uns 83.300 euros per cuidar-se durant sis mesos d 'una illa tropical d 'Austràlia, segons ha informat l 'organització del premi.\nFox i Endemol ultimen als EUA un 'reality show ' en el qual els treballadors d 'una empresa colpejada per la crisi econòmica votaran quin company ha de ser acomiadat.\nEl portal Ebay retira l 'anunci de Michael Patrick Lutun, un exdirectiu de 37 anys resident a Matadepera, que va penjar en el web de subhastes el seu currículum per sotmetre els seus serveis com a executiu al millor postor.


LA PÈRDUA D’ARBRAT OCASIONADA PEL GLÒRIA ES COMPENSA AMB 77 ARBRES NOUS A DIFERENTS PUNTS DEL MUNICIPI\nL’Ajuntament de Sant Pere de Ribes ha iniciat la plantació de 77 arbres a diferents indrets del municipi per compensar la pèrdua d’arbrat ocasionada pel temporal Glòria al seu pas pel territori el gener de 2020. Els treballs, que es duran a terme de manera esglaonada, han començat al correcan de la carretera del Carç, on s’hi han posat 6 xicrandes, i al parc Salvador Espriu, amb 10 tecomes. La substitució, pressupostada en 32.000€, s’ha encarregat el Centre Especial de Treball (TEGAR), i està subvencionada per la Diputació de Barcelona.\nEls arbres que es preveu plantar són de diferents espècies. Entre d’altres, hi ha 10 tecomes, 9 plàtans, 9 xicrandes, 7 pins pinyers i 7 metzines. Tot i que la voluntat ha estat reposar els arbres en els punts originaris on eren, no sempre ha estat possible perquè la localització no era idònia per a l’arbrat.\nDels 77 arbres que formen part de l’actuació, es preveu reposar 49 unitats al nucli de Ribes i 22 a les Roquetes i a Mas Alba. A Ribes, en destaca la plantació de 13 arbres al pi i pont de la Palanca, 10 al parc Salvador Espriu i 7 a la rambla dels Cards. A les Roquetes, entre d’altres, se’n preveu plantar 9 a la Rambla del Garraf, 4 a Mas Alba i 3 a l’avinguda Catalunya.\nPrevi al reemplaçament de l’arbrat, els treballs també contemplen tasques de destoconat, barrinant un total de 21 soques, 12 d’elles al nucli de les Roquetes i 9 a Ribes. A més, l’actuació inclou treballs de retroexcavadora amb conductor per a la plantació dels arbres, així com la substitució parcial de terra per reomplir el clot.\nUn total de 84 arbres caiguts en zona urbana pel Glòria\nL’actuació de reposició que s’ha posat en marxa en els darrers dies compensarà en gairebé la totalitat els 84 arbres que el temporal Glòria va fer caure en zona urbana al seu pas pel municipi. Aquest fenomen meteorològic va ocasionar múltiples destrosses i incidències al territori català entre els dies 20 i 23 de gener de 2020.\nA Sant Pere de Ribes, l’afectació va ser important als dos nuclis principals de població (31 arbres caiguts a Ribes i 26 a les Roquetes) i especialment remarcable a la urbanització Mas Alba (25). El còmput també inclou 2 arbres caiguts a Can Pere de la Plana. Als 84 arbres corresponents a zones urbanes, s’hi ha de sumar 27 en zones boscoses o no recepcionades, en indrets com Can Lloses (7), els Vinyals (6) i Mas Solers (3).\nEl temporal Glòria va ocasionar tota mena de danys al municipi, a banda de la pèrdua d’arbrat. El col·lector d’aigua residual en alta de Sant Pere de Ribes-Sitges va patir diverses avaries als col·lectors de Rocamar, el Restaurant El Carnívor, el camp de futbol i el pont de Can Coll, i es van registrar diverses incidències en l’enllumenat.


Diferència entre acetilació i metilació | 2020\nDiferència entre acetilació i metilació\nPosat en 13-02-2020\nLa diferència clau entre l’acetilació i la metilació és que l’acetilació és un procés d’introducció d’un grup acetil a una molècula mentre que la metilació és el procés d’introduir un grup metil a una molècula.\nL’acetilació i la metilació són reaccions de síntesi molt importants que tenen molts usos a les indústries. Aquestes reaccions són útils per formar nous compostos a partir de molècules introduint diferents grups funcionals. L’acetilació i la metilació també es poden trobar en sistemes biològics.\n1. Visió general i diferència de clau\n2. Què és l’acetilació\n3. Què és la metilació\n4. Comparació de costat a costat: acetilació i metilació en forma tabular\nQuè és l'acetilació?\nL’acetilació és el procés d’introducció d’un grup acetil a una molècula. Ac denota un grup acetil i té la fórmula química –C (O) CH3 en la qual un àtom d’oxigen s’uneix a l’àtom de carboni mitjançant un doble enllaç i un grup metil s’uneix a l’àtom de carboni. Es tracta d’una reacció de substitució. També es coneix com a reacció de substitució perquè, en aquesta reacció, el grup acetil substitueix una funcional que ja està present a la molècula.\nMolt sovint, els grups acetil poden substituir els àtoms d’hidrogen reactius presents a les molècules. Per exemple, l’hidrogen dels grups –OH són hidrogen reactiu. També és possible substituir aquest àtom d’hidrogen per un grup acetil. Aquest reemplaçament provoca la formació d’un èster. Això és perquè aquesta substitució forma un enllaç –O-C (O) -O.\nL’acetilació té lloc en proteïnes comunament. I aquest procés es coneix com a acetilació de proteïnes. Aquí, l’acetilació N-terminal té lloc mitjançant la substitució d’un àtom d’hidrogen del grup –NH2 de la proteïna per un grup acetil. És una reacció enzimàtica perquè els enzims la catalitzen.\nQuè és la metilació?\nLa metilació és el procés d’introducció d’un grup metil a una molècula. Com en el procés d'acetilació, en la metilació també un grup metil substitueix un àtom reactiu. Per tant, és una forma d’alquilació on l’alquilació és la substitució d’un grup alquil.\nLa metilació es produeix mitjançant dos mecanismes;\nTot i això, les vies electròfiles són la forma més habitual de fer metilació. Però en la reacció de Grignard, els aldehids o les cetones experimenten metilació mitjançant addició nucleòfila. En aquestes reaccions, primer, un ió de metall es combina amb el grup metil. I actua com a reactiu de Grignard.\nEn sistemes biològics, són reaccions habituals la metilació de l'ADN i la metilació de proteïnes. Allà, un grup metil s’uneix a una base nitrogenada de l’ADN mentre que en la metilació proteica, els aminoàcids de les cadenes polipeptítiques s’uneixen amb grups metil.\nQuina diferència hi ha entre l’acetilació i la metilació?\nResum: Acetilació i metilació\nL’acetilació i la metilació són reaccions molt importants perquè permeten formar nous compostos a partir de les molècules existents mitjançant la substitució (o de vegades mitjançant addició) de grups funcionals com el grup acetil i el grup alquil. La diferència clau entre l’acetilació i la metilació és que l’acetilació és una reacció química en la qual s’introdueix un grup acetil a una molècula mentre que la metilació és una reacció química en la qual s’introdueix un grup metil a una molècula.\n1. "Acetilació". Viquipèdia, Fundació Wikimedia, 10 d'abril de 2018. Disponible aquí\n2. “Reacció Grignard”. Viquipèdia, Fundació Wikimedia, 18 d'abril de 2018. Disponible aquí\n1.Acetilació de l’àcid salicílic, mecanismeBy Duldren - Composat a ChemDraw, (CC BY-SA 3.0) a través de Wikimedia Commons\n2.DNA methylation’By Mariuswalter - Obra pròpia, (CC BY-SA 4.0) a través de Wikimedia Commons\nbicicleta de carretera vs híbrids per a forma físicaoli d’orenga vs fulla d’orengahidratant i tònersoma vs xanaxmelkor vs sauronbull vs alçaqui vs cdcroc vs prc\nDiferència entre matar i morirDiferència entre maduixa i gerd negreDiferència entre el cost històric i el valor raonableDiferència entre REM i Quasi en REMDiferència entre Lidocaïna i LignocaïnaDiferència entre mosquit masculí i femeníDiferència entre astrologia i horòscopDiferència entre Fondant i Marzipan


Fantàstica casa a quatre vents a Esclanyà, amb jardí i piscina. Prop\nFantàstica casa a quatre vents a Esclanyà, amb jardí i piscina. Prop de les millors platges de la Costa Brava.\n334&nbspm2 4 Habitacions 3&nbspBanys 111 m2&nbspGaratge\nA 5 Minuts de les Cales de Begur( Sa Riera, Aiguafreda, Sa Tuna, Aiguablava, Fornells i Aigua Xelida) i també a 5 minuts de les cales de Palafrugell (Tamariu, Llafranc i Calella de Palafrugell).\nUbicada en una zona tranquil•la i de fàcil accés amb vistes amplies del massís de les Gavarres i dels camps del voltant.\nLa casa està construïda sobre una parcel•la de 850m2 amb jardí de gespa artificial, i una tarima de fusta premsada al voltant de la piscina pel que fa el seu manteniment mes assequible.\nEstà formada per dues plantes de vivenda més un garatge subterrani amb cabuda per a quatre cotxes. A la planta principal hi trobem un gran saló menjador amb sortida a la zona de la piscina, una cuina independent totalment equipada, dues habitacions dobles (una amb bany amb banyera i vestidor), un bany amb dutxa i un safareig.\nA la planta superior hi ha dues habitacions dobles, un bany complert i una terrassa amb magnífiques vistes.


Cable Car Court Hotel San Francisco (CA) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1499 California Street, Centre de San Francisco, San Francisco (CA), Estats Units, 94109 - Veure al mapa\nAquest hotel, que és molt acollidor, gaudeix d'una ubicació magnífica al famós districte de Nob Hill de San Francisco, a prop de diversos llocs d'interès, i ofereix habitacions confortables amb nombroses comoditats modernes. El Cable Car Court Hotel és a poca distància a peu de Chinatown i a menys de 3 km de diversos llocs d'interès, como el Fisherman's Wharf, l'AT&T Park i el Golden Gate Park. El Cable Car Court acull una bugaderia i ofereix internet sense fil gratuïta al vestíbul. Les habitacions disposen de microones, nevera, TV i bany privat o compartit.\nEn efectuar el registre d'entrada, cal presentar un document d'identitat amb fotografia emès per un govern i una targeta de crèdit, el titular de la qual ha de ser el mateix que consta al document d'identitat. Les peticions especials depenen de la disponibilitat en efectuar el registre d'entrada, no es poden garantir i poden comportar suplements. Els nens menors de 18 anys només poden efectuar el registre d'entrada si van acompanyats d'un dels pares o d'un tutor legal. El Cable Car Court Hotel té unes condicions d'estada màxima de 28 dies. Si voleu més informació, poseu-vos en contacte amb el Cable Car Court Hotel. Per accedir al Cable Car Court Hotel, haureu de fer servir l'intèrfon situat a l'esquerra de la porta. Seguiu les instruccions per trucar a l'encarregat de l'establiment o a l'oficina de lloguers. Aquest establiment és un hotel residencial. Si reserveu una tarifa setmanal i la vostra estada dura menys de 7 dies, se us aplicarà la tarifa diària. No es permet l'entrada de bicicletes a l'establiment. El registre d'entrada s'efectua fins a les 20:00. No es pot efectuar el registre d'entrada més tard de l'habitual. En efectuar el registre d'entrada, cal abonar un dipòsit amb targeta de crèdit. No s'admeten targetes de pagament per avançat ni targetes regal. Les estades setmanals no inclouen el servei de neteja diari. El servei de neteja diari només s'ofereix per a la tarifa diària. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. En arribar, cal abonar un dipòsit de 75 USD per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.\nTots els tipus de viatgers (26) Viatger de Negocis (4) Parelles (8) Viatgers en solitari (7) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (3) Grups (3)\nTots els tipus de viatgers (626) Parelles (214) Viatgers en solitari (208) Famílies amb infants petits (56) Famílies amb infants grans (53) Grups (92)


L'Estudiantes falla a casa i es manté en el penúltim lloc, en zona de descens - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'Estudiantes falla a casa i es manté en el penúltim lloc, en zona de descens\nEl triomf de l'Iberostar Tenerife afavoreix els interessos de l'ICL Manresa\nefemadrid 28.03.2016 | 07:42\nEl navassenc Salva Arco va anotar 3 punts per a l´Iberostar Tenerife Paco Campos/efe\nEl Movistar Estudiantes, que va buscar la que hauria estat la seva tercera victòria consecutiva, va acabar perdent davant l'Iberostar Tenerife, i va fer un pas enrere en les seves aspiracions de salvació després de les dues victòries anteriors davant Bilbao i València. Tim Abromaitis, durant tot el partit, i Javier Beirán i Davin White en els moments decisius van ser molt importants a l'hora de decantar la victòria per als visitants.\nL'Estudiantes va començar endollat el partit. Més enllà del major o menor encert en atac, va demostrar que tenia ganes de defensar i un esquema de joc, uns plans. Ja no es deixa gairebé tot a la improvisació i a la genialitat d'algun jugador. Els madrilenys van dominar el primer quart (23-19) i va semblar que tancaven el partit en l'inici del segon, quan amb un gran Nicolás Laprovittola es van escapar en el marcador, de dotze punts (33-21).\nPerò aleshores els locals es van bloquejar i els visitants ho van aprofitar per aconseguir, de la mà d'Abromaitis, Blagota Sekulic i Nico Richotti, un parcial de 0-13 que va capgirar el marcador i va deixar el resultat igualat en arribar al descans (41-39).\nA la represa, els col·legials van baixar en atac, i això ho van aprofitar els de Vidorreta per agafar la iniciativa en el marcador (61-64) gràcies als triples de Beirán (tres sense error) i a la potència física de Joseph Jones (9 punts seguits).\nEs va arribar a l'equador de l'últim quart amb un igualat 68-71, però va aparèixer l'exjugador del Bàsquet Manresa, Davin White, per decantar la balança a favor de l'Iberostar Tenerife.


La Fundació Trinidad Alfonso ajudarà 39 clubs de les dos màximes categories de la Comunitat Valenciana • Fundación Trinidad Alfonso\nLa Fundació Trinidad Alfonso ajudarà 39 clubs de les dos màximes categories de la Comunitat Valenciana\nLa Fundació Trinidad Alfonso continua implementant fórmules per a contribuir a la reactivació i a la recuperació dels diferents agents que componen l’ecosistema esportiu de la Comunitat Valenciana. Fa pocs dies es va tancar la segona convocatòria del programa Activa’t Equips amb l’objectiu d’impulsar clubs de la Comunitat Valenciana amb equips que militen en les primeres o segones categories dels seus respectius esports.\nEn este programa, que s’engloba dins del projecte global #EActivatSport, participen en esta edició un total de 39 clubs diferents, cinc més que l’any passat. En total, 1,4 milions d’euros anuals que destinarà Juan Roig del seu patrimoni personal perseguint els objectius següents:\nEvitar la desaparició de clubs de nivell després de la previsible falta de patrocinis.\nDotar els clubs de ferramentes que els permeten aconseguir més recursos amb l’objectiu de ser sostenibles econòmicament en el temps.\nAconseguir representació d’equips de la Comunitat Valenciana en les principals lligues nacionals.\nL’ajuda final assignada a cada club s’ha determinat a partir del pressupost total de cada club i d’una sèrie de paràmetres variables, com el nivell de lliga en el qual participen, el nombre esportistes en la base, el nombre d’esportistes dels dos gèneres, la presència de valencians, o la captació de patrocinis privats, entre altres. Onze dels 39 clubs militaran esta temporada en la màxima categoria del seu esport.\nEstos equips pertanyen en total a set esports: bàsquet, handbol, voleibol, rugbi, patinatge, hoquei i waterpolo.\n“El programa va nàixer fa un any amb la intenció de mitigar l’efecte de la greu crisi econòmica derivada de la pandèmia de la COVID-19 i evitar que, a causa de la crisi, els equips de la Comunitat Valenciana que militaven en les dos primeres divisions nacionals perderen potencial competitiu, siga per la fugida dels seus millors jugadors, o per la reducció d’ingressos publicitaris i de patrocini que es pot derivar de la crisi. Però el nostre president, Juan Roig, no volia que fora una ajuda puntual i aïllada, sinó que volia ajudar a construir una cosa més sòlida, i per això es preveia que esta acció es prolongara en el temps. Estem molt satisfets d’esta segona edició per l’augment tant de clubs com d’equips valencians en l’elit dels seus respectius esports. Esperem continuar creixent, escoltant els clubs i que estes ajudes finalistes siguen útils i ajuden a continuar construint la Comunitat de l’Esport que volem”, explica Juan Miguel Gómez, director de la Fundació Trinidad Alfonso.\nEls clubs beneficiats agraïxen el suport de la Fundació Trinidad Alfonso\nEl president del Balonmano Elche, Juan José Ávila, es referia així al que suposa esta ajuda per al seu club: “Vull agrair el suport rebut des de la Fundació Trinidad Alfonso durant estos 2 anys tan difícils. La temporada anterior, quan va aparéixer la pandèmia, el club, igual que les empreses del nostre entorn, es va veure envoltat en una voràgine d’esdeveniments i dificultats econòmiques que va fer perillar la nostra continuïtat. Per sort, va sorgir la transcendental ajuda de la Fundació Trinidad Alfonso, que ens va permetre fer front als gastos d’una temporada molt atípica en la qual vam aconseguir el nostre major èxit esportiu en guanyar la Copa de S. M. La Reina, èxit que vam compartir amb la Fundació”.\nPer al Club Voleibol València, en paraules del seu president, Hipólito García, “Iniciem una nova temporada en la màxima categoria masculina del voleibol nacional i en la segona divisió nacional amb el nostre equip femení, i ho fem per segona temporada comptant amb el suport de la Fundació Trinidad Alfonso. L’esport en general i el minoritari en particular sembla només visible quan s’aconseguixen èxits esportius i això només és possible quan es tenen els recursos necessaris per a aconseguir-los. La Fundació va ser la primera que ens va donar suport en el nostre treball quan estàvem germinant el projecte, que ara sembla que es fa realitat, i que sense la seua aposta s’hauria convertit en una quimera. Si hui podem lluitar amb els millors és sens dubte gràcies a la Fundació, que posa el nostre club i el nostre esport en el lloc que sempre he cregut que es mereix”.\nPer la seua part, el president del Tau Castelló de Bàsquet, Luis García Sainz, que és un dels nous clubs que s’incorporen a este programa, va indicar que formar part d’Activa’t Equips “és fer un pas més, no sols en el creixement esportiu, sinó també en la parcel·la social, on pertànyer a la Comunitat de l’Esport és compartir valors amb altres disciplines esportives i altres clubs importants de la Comunitat Valenciana. Dins de l’objectiu de fomentar el bàsquet i inculcar els valors que representa, el fet de pertànyer al programa ens ha donat un impuls i la possibilitat d’arribar a més xiquets i jóvens de la província de Castelló”.\nPrevious Post 70 esportistes espanyols van aconseguir classificar-se a Tòquio en la Comunitat de l’Esport\nNext Post La Fundació Trinidad Alfonso ret homenatge als medallistes FER en els Jocs Paralímpics de Tòquio


Importar un cotxe de França al Regne Unit | La meva importació de cotxes\nVoleu importar el vostre vehicle francès al Regne Unit?\nLa majoria dels cotxes que registrem des de França els condueixen al Regne Unit pels seus propietaris i ja són aquí, només cal que es tramiti la documentació de registre d’importació amb el DVLA. Tot i així, podem gestionar tot el procés per fer arribar el vostre cotxe des de França al Regne Unit si el vostre vehicle ja no es troba al Regne Unit.\nEls nostres pressupostos són totalment inclusius i es basen totalment en les vostres necessitats. Podeu obtenir més informació sobre el procés d’importació del vostre vehicle en aquesta pàgina, però no dubteu en posar-vos en contacte i parlar amb un membre del personal.\nCom arribar el vehicle al Regne Unit des de França\nLa majoria dels cotxes que matriculem des de França ja són al Regne Unit. No obstant això, si necessiteu transport, no dubteu a mencionar a la sol·licitud de pressupost que necessiteu que recollim el vehicle. Tots els vehicles estan totalment assegurats durant el seu trànsit al Regne Unit i ens encarreguem de tots els tràmits d’entrada de duanes i organitzem tot el transport, cosa que fa que sigui un procés senzill d’importar el vostre vehicle.\nQuan importeu un cotxe de França al Regne Unit, podeu fer-ho completament sense impostos, sempre que el vehicle tingui més de 6 mesos d’antiguitat i hagi cobert més de 6000 km des del nou.\nQuan importeu un vehicle nou o gairebé nou, l’IVA s’ha de pagar al Regne Unit, així que no dubteu a fer-nos cap consulta per referir-vos a la planificació del vostre impostos d’importació abans de la compra.\nCom a part del procés d'importació, també ajudem amb el NOU perquè el vostre vehicle francès garanteixi que la matrícula es realitzi sense problemes.\nPer als vehicles menors de deu anys, quan arribeu al Regne Unit, el vostre vehicle haurà de complir l’homologació del tipus del Regne Unit. Ho podem fer amb un procés anomenat reconeixement mutu o bé Proves d’IVA.\nGestionem tot el procés en nom vostre, tant si es tracta de l’equip d’homologació del fabricant del vostre vehicle com del Departament de Transports, perquè pugueu relaxar-vos sabent que estareu registrat legalment a DVLA en el menor temps possible.\nEls cotxes de conducció a mà esquerra procedents de França requeriran algunes modificacions, incloses les del patró de fars per evitar enlluernaments per al trànsit que s’acosta, el velocímetre per mostrar les milles per hora de lectura i el llum de boira posterior si encara no compleix universalment.\nHem construït un ampli catàleg de marques i models de vehicles que hem importat, de manera que us puguem fer una estimació ràpida del que requerirà el vostre cotxe individual.\nVehicles de més de deu anys\nCom hem pressionat amb èxit perquè els nostres clients tinguessin accés a la nostra dedicada My Car Import DVLA Gestor de comptes, en passar la fase de proves, el registre es pot aprovar molt més ràpidament, garantint que les matriculacions de vehicles francesos siguin més ràpides que els mètodes alternatius.\nUn procés racional i convenient que s’ha adaptat durant molts anys i que no importa un cotxe de França al Regne Unit no pot ser més fàcil. Per complir els vostres requisits i obtenir més informació sobre la nostra oferta, poseu-vos en contacte amb nosaltres avui al +44 (0) 1332 81 0442.\nOferim el servei complet d’importació de vehicles francesos\nTIPUS DE VEHICLES FRANCESOS


La cultura entorn al Camí Oliba: museus i centres d’interpretació recomanables – El Camí Oliba\nLa cultura entorn al Camí Oliba: museus i centres d’interpretació recomanables\n24 agost, 2020 Camí Oliba0\nAl llarg del Camí Oliba, trobaràs diversos museus i centres d’interpretació que t’ajudaran a comprendre millor la història del territori i, en molts casos, la vida a l’edat medieval.\nAquí et deixem algunes recomanacions:\n1.MUSEU DE MONTSERRAT: Les diferents sales del Museu de Montserrat alberguen les col·leccions d’art, orfebreria i arqueologia. El MDM disposa també de dues sales d’exposicions temporals: la Sala Pere Daura i l’Espai d’Art Pere Pruna, que complementen l’exposició permanent. + info: www.museudemontserrat.com\n2.MUSEU DE LA TÈCNICA DE MANRESA: Disposa de mostres permanents vinculades a l’aigua i el progrés de la ciutat i espais polivalents i versàtils que acullen alguns dels grans esdeveniments de la Catalunya central. + info: www.parcdelasequia.cat\n3.CENTRE DE VISITANTS DE L’ESTANY: posa en valor el patrimoni arqueològic, històric, arquitectònic, artístic i etnològic de l’Estany a través del seu paisatge. Així mateix, el centre de visitants és la porta d’accés als itineraris del territori, a partir dels quals es pot descobrir, gaudir, conèixer, experimentar i compartir el paisatge cultural de l’Estany. + info: www.viulestany.cat.\n4.MUSEU EPISCOPAL DE VIC: Situat al costat de la Catedral de Vic, ecompta amb unes magnífiques instal·lacions, on s’exhibeixen unes 29.000 peces de pintura i escultura del romànic i el gòtic català, juntament amb unes destacades col·leccions d’arqueologia, orfebreria, forja, vidre, ceràmica, arts industrials i decoratives, teixit i indumentària litúrgica, entre moltes altres. + info:www.museuepiscopalvic.com\n5.MUSEU DE L’ART DE LA PELL DE VIC: Dedicat a les arts decoratives i aplicades de la pell, s’hi exhibeix la col·lecció aplegada per Andreu Colomer Munmany, centrada en objectes elaborats totalment o parcialment amb pell.+ info: www.museuartpellvic.com\n6.CASA MUSEU VERDAGUER, A FOLGUEROLES: la llar d’infantesa del poeta Jacint Verdaguer, ens mostra elements per entendre i interpretar el llegat del poeta que va posar les bases de la llengua literària a la Catalunya moderna.Mostra com era la vida d’una família de pagès de poble a l’època del poeta i ens introdueix a la biografia i l’obra de l’autor a través d’una exposició permanent amb continguts accessibles i adaptats a col·lectius amb discapacitats. + info: www.verdaguer.cat\n7.MUSEU ETNOGRÀFIC DE RIPOLL: Un museu que explica la història d’un poble català. Objectes que expliquen històries, que ens mostren com es relacionaven els notres avantpassats, com treballaven i com gaudien dels petits plaers de la vida. + info: www.museuderipoll.org\n8.L’SCRIPTORIUM DE RIPOLL: Una exposició permanent sobre el món dels copistes ripollesos a l’edat mitjana. + info: www.ripoll.cat/turisme/scriptorium\n9.CENTRE D’INTERPRETACIÓ DEL MONESTIR DE RIPOLL. Aquest dóna les claus de la trascendència del monestir, recorre la seva història i descriu el seu caràcter emblemàtic. Incorpora recursos museogràfics de darrera generació. Recursos expositius del segle XXI per fer arribar al visitant una història de manera àgil i entenedora. + info-: www.terradecomtes.cat\n10.PALAU DE L’ABADIA, A SANT JOAN DE LES ABADESSES. Aquest acull el Centre d’Interpretació del Mite del Comte Arnau. A través d’aquest es pot conèixer un símbol mític de Catalunya i donar les claus per a entendre l’origen i l’evolució de la figura del Comte Arnau des d’una perspectiva que abasta el Folklore, la història, la música i la literatura.+ info: www.terradecomtes.cat\n11.MUSEU DEL MONESTIR DE SANT JOAN DE LES ABADESSES. Petit museu inaugurat l’any 1975. Es troba adossat al monestir, a l’antigua rectoria, i s’hi exposen moltes peces d’art sacre o vinculades a la litúrgia de l’església. www.monestirsantjoandelesabadesses.cat/museu\n12.MUSEU ISAAC ALBÉNIZ, A CAMPRODON. Museu biogràfic on es poden veure documents i objectes que van pertànyer a l’il.lustre compositor. +info: www.albeniz.cat\nGaudeix de la cultura a l’entorn del Camí Oliba!


El primer cafè: Gabriel Castellà, guarderies express i el centre d'atenció a les drogodependències\nGabriel Castellà, guarderies express i el centre d'atenció a les drogodependències\nconeixem la "guarderia express" Minuts Menuts la Montserrat Montrabeta, tècnica d'acció social de l'Ajuntament d'Igualada, ens explica com. Avui...\n··> cómpreme 20 tochanas, dos sacos de rápido, uno de porland y una pistola de griffi para las juntas (aprova):el tauró que va mossegar a la seva parella i gràcies a això va poder parir.\n··> la tia Angeleta menja ensaïmades, però abans espolsa el sucre, el deixa en un tupper, servirà per fer la neu del pessebre (suspèn):Francisco Camps, per haver dit a Ángel Luna(PSPV) "li encantaria agafar una furgoneta, venir de matinada a casa meva i que al matí aparegués bocaterrosa en una cuneta."\nL'Isabel Casas ens llegeix un llibre, la Míriam Porras ens omple el dipòsit del cotxe i ens prenem una píndola amb la Lídia Toribo, coordinadora del Centre d'Atenció a les Drogodependències de l'Hospital d'Igualada i la Teresa Felipe, treballadora social del centre.\n>>per descarregar-te el primer cafè (08.00-09.00h) fes clic aquí:cafe248(1).mp3\nla néta de l'il·lustre igualadí Gabriel Castellà i Raich, la Joana Castellà, ens recorda la figura del seu avi el dia en què se li farà un homenatge en motiu dels 50 anys de la seva mort (19.00h - Museu Comarcal). La Montse Sanou i el Jordi Marcé la fan petar a la taula de tertúlia i la Montse Candàliga ens anota tota l'actualitat cultural del dia al pos-it del programa.\n>>per descarregar-te el primer cafè (09.00-10.00h) fes clic aquí:cafe248(2).mp3\n"Digital Love" (Daft Punk)\n"Més que la meva sang" (Lax'n'Busto)\n"Stop and stare" (One Republic)


Tipus de materials de rajoles que heu de conèixer - idees d'apartamentsLlegir Més\nPrincipal idees d'apartaments Tipus de materials de rajoles que heu de conèixer\nTipus de materials de rajoles que heu de conèixer\nLouise LeGresley / Moment Obert / Getty Images\nLa rajola és un dels materials de disseny més preferits tant per a la reforma de la cuina com per a la renovació del bany. S'utilitza des de l'època romana i, tot i que els darrers anys s'han popularitzat excel·lents materials creats per l'home, la rajola segueix sent valorada per la seva bellesa i el seu estalvi de costos. Totes les rajoles es poden classificar en quatre tipus principals: ceràmica / porcellana, vidre, pedrera i pedra.\nCeràmica i porcellana: quadres de treball del món de la rajola\nEl millor per a la realització de superfícies de baix cost, amb una elecció gairebé infinita d’estils, quan parlem de rentat de rajoles, parlem de rajoles ceràmiques. Tot i que no totes les rajoles ceràmiques són barates, és possible trobar rajoles ceràmiques d’oferta que encara puguin afegir a la bellesa de casa vostra. Les rajoles ceràmiques comencen amb argila –esquist, guix i sorra– i es treballa en un material anomenat bisca. La galeta té forma de rajoles i es tira en un forn fins a 2500 F. Com més alta sigui la temperatura, més forta serà la rajola. Per la seva naturalesa, les rajoles ceràmiques són poroses. Per tant, s'ha d'aplicar un esmalt a la rajola i després es torna a tirar per endurir el vidre. De vegades, l’aplicat s’aplica abans que s’acabi per primera vegada la galeta.\nAixí doncs, el valor principal de les rajoles ceràmiques, a més dels seus possibles estalvis de costos, és que es pot formar en una infinita varietat de colors i formes perquè es fa des de zero. La porcellana és una varietat de rajoles ceràmiques que està certificada per l'Agència de Certificació de Rajoles de Porcellana (PTCA) com a porcellana o no. Segons el PTCA, la porcellana ha de complir la norma ASTM C373, un estàndard superior d’absorció d’aigua que la ceràmica que no està designada com a "porcellana". Així, la porcellana és un candidat millor per a zones d’alta humitat com ara al costat de banyeres i dutxes.\nTeula de vidre: brillant, brillant, bonic\nEl millor per crear superfícies verticals vistoses, cridaners i divertides, mosaic de vidre, sovint associat a les tendències de disseny de principis dels anys 2000, encara es manté ferm com a rajola d’elecció per a superfícies verticals limitades que criden molt l’atenció. S'utilitza habitualment per a endarreres de cuina i bany. Com que s’esquerda a pressió, el mosaic de vidre no és adequat per a sòls. La majoria dels vidres de mosaic s’uneixen a un suport web que permet instal·lar un peu quadrat alhora. Les rajoles de vidre tenen una brillant i brillant bellesa que no es poden combinar amb altres tipus de materials de rajola.\nTeula de pedrera: resistent i tradicional\nEl millor per a terres exteriors i terres interiors com ara foyers i passadissos; en el passat, les rajoles de pedrera provenien de pedreres. Igual que veieu a les fotografies antigues de les pedreres del Vermont, la rajola va ser tallada, terra i polida. Però ara els fabricants utilitzen el mètode d’extrusió per fabricar una rajola d’argila vítrica gairebé tan dura com la pedra natural.\nLes rajoles de pedrera tenen una superfície rugosa, cosa que significa que és perfecte per a terres perquè proporciona una bona adherència. Però també vol dir que les rajoles de pedrera no són bones per als taulells de cuina perquè són molt poroses. Tanmateix, tot i que es pot segellar la rajola de la pedrera per fer-la menys porosa, encara no és adequat per a superfícies de preparació d'aliments.\nPedra: bellesa tot natural\nMillor per a cuines i banys. En els últims anys, el granit s’ha convertit en el gran guanyador de les empreses de disseny de cuina. Cal assenyalar, però, que el granit té un aspecte excel·lent, però té els seus problemes. El granit s’esquerda amb facilitat i, com les rajoles de pedrera, és porós, per la qual cosa s’ha de segellar i polir regularment. No només això, el granit i el marbre es rascen fàcilment i no sempre són resistents a altes temperatures, com les de les olles de cuina calentes.\nNo obstant això, la colorida i la textura variada de la pedra natural no es pot duplicar per rajoles ceràmiques. És infinitament fascinant i ofereix accents de disseny únics per a la vostra casa. De manera que, malgrat les mancances de la pedra natural, continua guanyant-se des del punt de vista del disseny. La pedra natural pot ser inhòspita fins als peus descalços quan s'utilitza als banys. És per això que es recomana la instal·lació de catifes de calefacció radiants sota la pedra per als banys.\nArticle AnteriorEtiqueta de graduació\nArticle Següent5 solucions fàcils per a problemes comuns de clàssic de secà\nLouise LeGresley / Moment Obert / Getty Images La rajola és un dels materials de disseny més preferits tant per a la reforma de la cuina com per a la renovació del bany. S'utilitza des de l'època romana i, tot i que els darrers anys s'han popularitzat excel·lents materials creats per l'home, la rajola segueix sent valorada per la seva bellesa i el seu estalvi de costos. Tot © Copyright 2019


Soterrars a fosques en el cementeri per manca d’enllumenat interior | M+S per TU\nMés Algemesí ha presentat un moció per tal que l’Ajuntament done solució al problema que ell mateix ha creat i que està generant prou queixes. Enguany l’horari de tancament vespertí durant l’hivern és a les 18:30 (mitja hora després que abans). El problema, però, és que no existeix il·luminació en l’interior del cementeri i els soterrars que arriben a partir de les sis –aquells celebren la missa a les cinc.- es fan pràcticament a fosques.\nSegons explicacions oferides en la Comissió Informativa la decisió d’ampliar l’horari es prengué de mutu acord amb els treballadors per tal d’evitar que els soterrars que se celebraven a les cinc de la vesprada arribaren fora d’horari. Valorem i aplaudim aquesta mesura que millora el servei, però ens resulta incomprensible que aquesta decisió no vinga acompanyada de dotar al cementeri d’una mínima il·luminació interior. Els familiars i amics han de caminar darrere del cotxe fúnebre, donat que és l´única il·luminació existent i se celebra l’enterro amb la il·luminació que es pot. Resulta increïble que un acte tan emotiu i intens com soterrar a un familiar s’haja de fer a fosques o quasi.\nNo és lògic que l’Ajuntament per evitar un problema en genere un altre. És lògic que si el cementiri està obert i és visitable que es pose llum. La absència d’il·luminació a més d’una desconsideració per als qui enterren un difunt pot provocar caigudes i accidents. No es poden fer les coses a mitges i aquesta inexplicable decisió que el cementiri estiga obert quan es ja de nit i negar-se a posar-hi llum és una mostra més dels inexistents criteris de l’equip de govern a l’hora de prendre decisions i de la manca de reflexivitat que hi impera. Que si el cementiri està obert de nit ha de tenir llum és una cosa de sentit comú, no d’ideologia política. No creguem que resulte tan difícil d’entendre ni que resulte tan desgavellada com per no fer-li cas.\nMés Algemesí ha presentat un moció al respecte demanant que s’instal·le il·luminació interior al cementeri. Per tal d’obtenir el millor resultat amb el mínim cost possible proposem, per evitar tenir que fer canalitzacions i tirar línies d’electricitat, la instal·lació de fanals d’enllumenat públics autònoms, ecològics i autosuficients dotats de placa solar i/o aerogeneradors, bateria i regulador horari. Cal tenir present que no han d’estar en funcionament tota la nit, sinó que sols estarien en funcionament durant un període de l’any i durant poc més d’una hora. Una vegada feta la inversió aquesta no necessitaria de despeses ordinàries de funcionament i la bateria, que es gastaria poc tindria una molt llarga durada. En l’actualitat existeixen molts models d’aquests fanals, ja que s’estan implantant en moltes ciutats europees.\nTot i que l’experiència ens diu el contrari, esperem que per una vegada el sentit comú impere en l’equip de govern i, malgrat l’oposició que mostraren en la Comissió Informativa a la nostra proposta, solventen el problema, ja que no és lògic obligar a la gent a acomiadar als difunts a fosques, i de votar en contra de la proposta farien el ridícul espantós.


Quan es produeix el solstici d'aquest estiu 2019? Dia i hora\nL'arribada de l'estiu està molt a la vora i per això et revelem el dia i l'hora perquè dónes la benvinguda a aquesta època de l'any\n(ALBA SÁEZ).- L’entrada de l’estiu està a punt d’arribar. Amb això es faria oficial l’entrada del dia més llarg de l’any. Per a molts, l’estiu és l’estació favorita de l’any. Els dies es fan més llargs, es gaudeixen més de les nits, les temperatures, si no s’excedeixen, permeten realitzar moltes activitats que a l’hivern no són possibles o no abelleixen de la mateixa manera.\nEl divendres 21 de juny a les 17.54 hores es produirà el solstici de l’any 2019. A partir d’aqueix mateix moment es donarà la benvinguda a l’estiu i la lluminositat tindrà un altre aspecte. L’arribada d’aquesta estació es relaciona amb el solstici i que té unes dates bastant cronometrades: en el cas de l’hemisferi nord aquest fenomen sol produir-se entorn al 21 o 22 de juny. En l’estiu és on es gaudirà durant tres mesos de la claredat de la llum per major temps, efecte que anirà apagant-se de manera gradual amb el desenvolupament dels mesos posteriors.\nEl solstici prové de l’etimologia llatina solstitium que es pot traduir com a “Sol quiet”. Es produeix quan el Sol passa per un dels punts de l’eclíptica més allunyats de l’equador i en el qual es dóna la màxima diferència de duració entre el dia i la nit.\nPer tant durant el solstici, el Sol s’allunya més que mai donant un efecte òptic que es troba més alt de l’habitual. És per això que aquest fenomen provoca que tarde més temps a ocultar-se el Sol, donant motiu a proclamar-se com el dia més llarg de l’any al costat de la nit més curta de tot el calendari.\nArriben dos vols de Xina amb un milió de màscares i més material sanitari


Marc Castellà Bové, pianista: de febrer 2013\nOrquestra Simfònica del Conservatori de Colmar\nEl passat diumenge, 17 de febrer, el Paranimf de la Universitat de Cervera, que presentava un ple de públic, va ser l'escenari escollit per presentar en concert a l'Orquestra Simfònica del Conservatori de Colmar (Alsàcia), sota la direcció del seu titular, Eugène Maegey.\nHa plogut molt ja des del llunyà any 1989, quan una jove orquestra cerverina va presentar-se a Colmar per tocar el seu repertori, en un dels primers intercanvis que feia la formació. Llavors, va ser tot una experiència poder tocar i escoltar com els joves francesos, en una cultura diferent a la nostra i molt més habituats al treball orquestral presentaven les seves obres. Una experiència que els aleshores jovenets membres de l'orquestra cerverina, i que ara alguns d'ells són professors del centre, no hauran oblidat.\nMés de vint anys després, les diferències entre ambdós centres continuen existint, però s'han llimat molt més els nivells. L'orquestra de Colmar, dirigida per Eugène Maegey, presentà el diumenge un concert ben treballat, amb qüestions d'afinació i dinàmica molt acurats. Amb uns Schuberts (Rosamunda D 797: Ouverture Die Zauberharfe - Entre acte núm. 3) clars i contundents, abans de passar al Concert per a dues flautes, cordes i continu op. 47 núm. 2, d’Antonio Vivaldi, que amb un mínim d'efectius orquestrals va esdevenir ben nítid i vibrant.\nPel Canticorum jubilo de Haendel i "l’Himne de l’alegria" de la Novena Simfonia de Beethoven es comptà amb els cors del Conservatori de Cervera -que dirigeix Núria Mas- i que van oferir una bona presència musical al costat de la formació francesa.\nJa en la segona part l’Orquestra Andreví, dirigida per Carles Gumí, s'afegí a l'orquestra de Colmar en un escenari que feia realment patxoca. I el programa fou ben atractiu pel públic, amb extractes de Carmen de Bizet, l’Intermezzo de la Cavalleria Rusticana de Mascagni o la Camperola de Toldrà.\nEl concert, que va ser molt aplaudit pel nombrós públic assistent, va significar el tret de sortida del Cicle de Concerts de Primavera a Cervera.\nI durant aquesta setmana -fins dijous, dia 21 de febrer- l'orquestra de Colmar, continuarà l'intercanvi amb l'Orquestra Andreví del Conservatori, amb diverses visites pel territori català i un programa d'assaigs força complert.\nL'orquestra Andreví visitarà terres alsacianes durant la propera setmana Santa, tornant la visita de l'intercanvi que de ben segur haurà estat estimulant per tots els joves alumnes i haurà reforçat la visió dels seus professors.\nVaig participar en aquest concert interpretant al clavecí el continu del Concert per dues flautes, cordes i continu en Do major, op. 47 núm. 2, d'Antonio Vivaldi, juntament amb Anna Torres i Nathalie Theiller (flautes) i Sylvain Boltz (violoncel), sota la direcció d'Eugène Maegey.\nCliqueu aquí per veure la fotogaleria del concert.\nInformació extreta de: www.cerverapaeria.cat\nPublicat per Marc a 21:23 Cap comentari:


Apartment on Kuybesheva Omsk Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUl. Kuybysheva, 136, Tsentralni, Omsk, Rússia, 644046 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment on Kuybesheva\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment on Kuybesheva està situat idealment a Omsk; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Apartment on Kuybesheva, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Apartment on Kuybesheva es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment on Kuybesheva la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Omsk.


Pau Carrió rep el Premi Quim Masó pel projecte «Testimoni de guerra» - Diari de Girona\nPau Carrió rep el Premi Quim Masó pel projecte «Testimoni de guerra»\nEl muntatge guardonat és un poema dramàtic format per dos textos al voltant de l'experiència de dos corresponsals de premsa S'estrenarà al Temporada Alta de l'any vinent i, després, anirà al TNC\nEls Premis Quim Masó es van lliurar ahir al vespre. aniol resclosa\nEls Premis Quim Masó es van lliurar ahir al vespre.\nPau Carrió, pel seu projecte Testimoni de guerra, es va proclamar ahir al vespre guanyador del XIII Premi Quim Masó. L'entrega del premi es va celebrar en el marc de les activitats del festival Temporada Alta 2019, en un acte obert al públic presentat per l'escriptor Josep Maria Fonolleras i celebrat a la sala La Planeta de Girona que va comptar amb l'actuació musical de Toti Soler. Annobón, del Col·lectiu d'Arts Escèniques La Llançadora i l'entitat Fora de Quadre, va quedar finalista del premi.\nEl projecte Testimoni de Guerra proposa un poema dramàtic, compost per dos textos, dos monòlegs: Vas ajudar la nena? i Des de l'ull de l'huracà, escrits i dirigits per Pau Carrió. El primer construït al voltant de la figura del reporter gràfic Kevin Carter, fotògraf sud-africà que es va suïcidar quatre mesos després de rebre el Pulitzer, que serà interpretat per Albert Prat i el segon de la corresponsal de guerra Marie Colvin, assassinada pel règim sirià després d'una llarga carrera professional, que serà interpretada per Laura Aubert.\nDesapareguts en circumstàncies tràgiques, els seus testimonis sobre l'horror ens interpel·laran com a espectadors sobre com ens apropem i reaccionem davant la crueltat i la violència de la humanitat quan ens resulta llunyana social o geogràficament. «Aquest és un projecte petit que no vol ser només el projecte d'una obra de teatre tancada i resolta en sí mateixa. Proposem partir d'un díptic dramàtic» va assegura l'autor sobre el projecte. «Dos monòlegs construïts al voltant de dues veus o figures que fent de testimoni de l'horror, ens interpel·len. Amb aquests dos textos construirem el nucli del projecte: dos peces que poden ser representades en dates alternades i una rere l'altra» va afegir.\nEl jurat del premi, únic a Catalunya que finança la producció d'espectacles teatrals en català, ha seleccionat dues propostes, entre les 9 propostes presentades, com a finalistes de la tretzena edició del premi. El guanyador rebrà una dotació de 40.000 ? i el muntatge s'estrenarà a Temporada Alta 2020 i es podrà veure també al Teatre Nacional de Catalunya.\nEl jurat, format per reconeguts professionals de les arts escèniques, enguany ha estat format per: Laura Serra (periodista cultural), Xavier Alberti? (director teatral i director arti?stic del Teatre Nacional de Catalunya), Pere Puig (director de la sala La Planeta), Jep Sa?nchez (director del Teatre Municipal de Girona), Narci?s Puig (Temporada Alta), Carlota Subirós (directora teatral) i Josep Domènech (Bito?). El secretari del Jurat ha estat Guillem Terribas. Els criteris de valoració han estat l'interès artístic, la qualitat i la viabilitat econòmica i tècnica del projecte.\nEn el marc de la programació de la present edició del Temporada Alta, el pròxim 15 de novembre s'estrenarà a El Canal de Salt Europa Bull, el projecte guanyador del Premi Quim Masó 2018, escrit i dirigit per Jordi Oriol i produït per IndiGest. Una obra que reflexiona sobre el sentiment europeista en relació a les polítiques de la UE actual, interpretada per Sasha Agranov, Joan Carreras, Anna Hierro, Olga Onrubia, Carles Pedragosa i Karl Stet.


Inscripció del matrimoni i llibre de família. Generalitat de Catalunya\nInscriure's al Registre Civil i rebre el llibre de família\nQuè s'inscriu al llibre de família?\nLa inscripció dóna fe de l'acte del matrimoni i de la data, hora i lloc en què es contreu. És el mitjà de prova conforme s'ha realitzat el matrimoni i és el títol que legitima l'estat civil de casat/ada. El matrimoni produeix efectes civils des de la seva celebració i per al ple reconeixement d'aquests drets cal que estigui inscrit al Registre Civil.\nEl jutge/essa, alcalde/essa o funcionari/ària davant el qual se celebra el matrimoni estén la inscripció o l'acta corresponent amb la seva signatura i la dels contraents i testimonis del casament. Un cop realitzada aquesta inscripció o estesa l'acta, el jutge/essa, alcalde/essa o funcionari/ària entrega als dos contraents el document acreditatiu del matrimoni, que és el llibre de família.\nEl llibre de família certifica:\nEl règim econòmic dels cònjuges.\nEl naixement dels fills comuns.\nEls fills adoptats conjuntament per tots dos contraents.\nLa defunció dels esposos.\nLa nul·litat, divorci o separació del matrimoni.\nEn el cas de perdre el Llibre de Família podeu demanar un duplicat. Per fer-ho, cal que un dels cònjuges s'adreci al registre civil amb el seu DNI i ho demani.


L'exposició 'David Bowie is' es prorroga fins al 15 d'octubre | Diari de Tarragona\nL'exposició 'David Bowie is' es prorroga fins al 15 d'octubre\nJa l'han visitat més de 100.000 persones. L'afluència de públic internacional supera l'estatal\n19 de Septiembre de 2017 - 16:49 hs\nL'exposició 'David Bowie is' al Museu del Disseny de Barcelona. Foto: ACN\nL'exposició 'David Bowie is' al Museu del Disseny de Barcelona es prorrogarà fins al 15 d'octubre. De moment, ja han visitat la mostra prop de 100.000 persones des de finals de maig, catapultant-se com una de les exposicions internacionals més visitades, especialment, de públic internacional. L'inici de la temporada turística, la coincidència de festivals de música i el protagonisme compartit amb altres mostres internacionals com 'Björk Digital' o 'Lightforms/Soundforms' sobre Brian Eno a Barcelona han contribuït a sembrar l'èxit. 'David Bowie is' és l’ambiciosa mostra del museu londinenc Victoria and Albert Museum sobre l'artista iconoclasta. Entre els 300 objectes, s'hi troben lletres manuscrites, vídeos musicals, instruments, fotografies i una generosa representació de vestits originals i escenografies de l’artista de les mil cares.\nL’exposició va arribar a Barcelona quatre anys després de la seva inauguració a Londres i d’una gira que l’ha dut a nou ciutats de països com Canadà, Brasil, Japó o Austràlia. Des d’aleshores l’han vist ja més d’un milió i mig de persones. 'David Bowie is' fa a Barcelona l'única parada a tot l'Estat i es podrà visitar fins al 25 de setembre.\nL'afluència de visitants internacionals supera el públic nacional, per l'inici de la temporada alta turística i el pol d'atracció que han suposat els festivals de música a Barcelona de les últimes setmanes.\nEl vestit de cos sencer 'Tokyo Pop' de la gira d''Aladdin Sane' a l'exposició 'David Bowie is' al Museu del Disseny de Barcelona. FOTO: ACN\nLa mostra és una capbussada en l’ingent arxiu personal de David Bowie –que es conserva a Nova York-, al qual ha tingut un privilegiat accés el museu londinenc. La selecció dels materials exposats és de Victoria Borackes i Geoffrey Marsh, comissaris del Victoria and Albert Museum, en total 300 peces vinculades a l’artista. L’exposició se centra en la diversitat de l'obra de David Bowie, la varietat de les seves fonts d'inspiració i l'estreta interrelació entre multitud de disciplines i formes d'expressió.\nLa proposta també se centra en el treball col·laboratiu de Bowie amb artistes i dissenyadors, i demostra com la seva obra va influir i va rebre la influència de moviments més amplis en els àmbits de l’art, el disseny, la música i el teatre.\nEn total, s'hi poden trobar més de 60 vestits utilitzats per Bowie en els concerts, entre els quals s'inclouen els bodies de Ziggy Stardust (1972) dissenyats per Freddie Buretti; les ostentoses creacions de Kansai Yamamoto per a la gira Aladdin Sane (1973), i l'abric confeccionat amb la tela de la Union Jack, dissenyat per Bowie i Alexander McQueen per a la caràtula del disc Earthling (1997).\nEls comissaris de la mostra 'David Bowie is' Victoria Broackes i Geoffrey Marsh. Foto: ACN\nTambé s'exposen fotografies de Brian Duffy, Terry O'Neill i Masayoshi Sukita; il·lustracions per a les fundes dels vinils de Guy Peellaert i Edward Bell; proves de caràtules per a l'últim disc de l'artista, The Next Day (2013), dissenyades per Barnbrook; fragments de pel·lícules i actuacions en directe, que inclouen imatges de 'L'home que va caure a la Terra' (1976) i del programa televisiu 'Saturday Night Live' (1979); vídeos musicals com els de 'Boys Keep Swinging' (1979) i 'Let's Dance' (1983), i dissenys d'escenaris per a la gira Diamond Dogs (1974).\nTot això conviu amb la quantitat més gran d'objectes personals de l'artista que no s'havien exposat mai, com els 'storyboards', repertoris i lletres manuscrites, així com esbossos, partitures i textos.