Aiguasalada: 19 juny 2006. Les compres...\nEl matí m'he aixecat decidida a fer el munt de fotos que es suposa que hauria d'haver fet fins ara i anar de compres... però al portal he trobat na Teresa amb dues amigues que m'ha dit a veure si anava a fer un tè amb elles... i què volieu què fes? Clar que hi he anat. Ens hem assegut dins un "Salon de The" i n'hem demanat un perhom. Després d'una bona estona de xerrar (entre elles, clar, jo... què he de dir?, el tema de la mort del company de l'escola encara és ben present entre els d'allà), hem anat a fer una volteta. He de dir que avui per primera vegada des que som aquí, realment feia calor, el sol pegava de bon de veres.\nPrimer de tot hem anat al mercat. M'han avisat que hi faria molta olor. Són unes exagerades, tampoc no ha estat tant. Des del primer moment ens ha acompanyat un jovenet molt ben plantat que anava agafant les bosses del que elles compraven i que a més m'ha donat conversa tot el temps que ha estat amb nosaltres. Bàsicament hem parlat de futbol i del temps. Ja n'hi ha. Quan han acabat, aquest jovenet se n'ha anat cap a ca na Teresa a deixar-ho al portal. Ells li ha donat uns quants dirhams i m'ha explicat que així és com es guanya la vida, que quan ella i el seu marit varen arribar era un al·lotet i ja feia el mateix. Com no voleu que intentin de totes totes travessar la frontera? Realment n'hi ha molts que no tenen RES a perdre... excepte la vida.\nEl que hem fet a continuació ha estat anar de sabateria en sabateria, per al final no comprar res, perquè no han trobat el que cercaven. Uffff! De les meves fotos i compres, res de res. Tanta sort que encara queda tot l'horabaixa. Ens hem assegut una estona a la placeta de davant ca nostra, fins l'hora de fer el dinar. Curiós, no ho havia fet cap vegada.\nQuan ha vengut en Martí de l'escola hem dinat de peix, amanida i truita de patates amb albergínia i carbassó.\nL'horabaixa hem anat a fer una passejadeta aprofitant per fer les compres rigoroses. No és que sigui el meu fort això d'anar de botigues, però tampoc podia desaprofitar l'ocasió per dur unes quantes coses que em feien ganes. El primer que hem cercat ha estat música, com no? No me'n puc anar de Tetuan sense dur-me'n un testimoni en forma de CD de la meva estada per aquestes meravelloses terres. Per això hem anat al "zoco". En Martí m'havia explicat un altre dia que era un lloc molt angoixant, sempre ple de gent, però jo he trobat que no n'hi havia per tant, però clar, el que no he pensat i ell m'hi ha fet reflexionar és que era hora d'estar a casa fent la llarga estada a la taula després d'haver dinat pròpia dels marroquins, a banda que hi havia partit de futbol, i això també influeix. Aquest Mundial... si els bars ja estan ben servits de clients en dies normals, no vos cont quan hi ha partit. Quasi forma part de la seva religió. Al que anava. Hem entrat al "zoco" i ens hem aturat a una paradeta amb discs... pirates. Discs originals? I això què és? El "Top Manta" està degudament reconegut com a activitat lícita. El millor de tot és que l'amo ens ha anat posant la música que ens treia per tal de poder decidir què ens agradava més. Sempre amb l'orientació i el bon criteri d'en Martí, he comprat cinc discs de música marroquina a 20 dirhams cada un. En Martí, per la seva banda, n'ha comprat dos més.\nAmb la bossa plena de música, hem anat cap a altres comerços de la ciutat. Hem intentat estalviar-nos l'entrada a la Medina, cosa que ens hauria retardat de valent i el partit Tunis-Espanya començava a les set. A una petita entrada hem trobat tassons i teteres. En Martí ha comprat dotze tassons (un de tants compromissos que ha d'atendre, tothom li ha comanat coses) i jo sis tassons i una tetera. Ja tenc el "kit" per preparat un tè com Alà mana, només manca l'herbassana que segurament trobaré a ca nostra en arribar.\nHem arribat fins a "Pabellones" a deixar aquest viatge i hem tornat perquè a mi em feia ganes dur una estora cap a Mallorca. No ens ha costat gaire trobar alguna cosa que ens agradàs. Llàstima que del model que jo tenia en ment no hi ha hagut el color desitjat, cosa que ha provocat que definitivament me'n dugués una estora de bastant més qualitat i una mica més barata del que havíem vist el primer dia la botiga d'estores de la Medina. Tot seguit, sense perdre massa temps, hem passat per una pastisseria i he carregat de pastissets d'ametlla i de dàtil (que a mi l'ametlla no m'agrada i també en vull menjar) per tal de provar si una vegada sigui a Mallorca ens podem veure i gaudir d'un horabaixa de tès i pastes (Jaume i Mercè, ja sé que vos queda un poc enfora, he, he). Ja sé que serà difícil, però que sapigueu que a ca nostra hi haurà tot això... fins que s'ho acabin, he, he.\nHem arribat a casa amb el partit començat i Espanya perdent 1-0. Ens hem acomodat: sofà, pipes, cervesa (sense alcohol) i futbol. No m'ho puc creure. El final supòs que qui més qui manco el sabeu, un 1-3 de vertigen. Vos havia dit que m'agrada el futbol? Tanta sort...\nPer sopar, i com a darrer dia, en Martí ha tret vi blanc... (no vull sentir ningú) mentre a la tele posaven House. Vos he dit que entre altres coses en Martí segueix tots els capítols de House, Anatomía de Grey, Mujeres desesperadas, Crossing Jordan...? I que a més se n'ha baixat tots els capítols amb l'emule...? Aquesta setmana ha anat a descobriment per dia. Després de sopar, ha tret un licor de llimona boníssim, i que pegava fort ferm! Entre mossegada i mossegada, peo, en Martí feia excursionetes fins l'estudi perquè s'ha gravat els discs que jo havia comprat i m'ha gravat els seus i d'altres que tenia per casa. Aquest home no sap estar quiet!, excepte quan s'asseu còmodament al sofà... amb la bossa de pipes davant el futbol, qualsevol de les anteriors sèries que vos he dit o la incalculable font de recursos musicals en forma de DVD o VCD.\nJa queda poc. He fet la maleta, aprofitant bé els raconets, perquè ja vaig venir amb l'espai just i me'n duc un munt de coses. Ens hem dit bona nit, després que en Martí m'explicàs per segona vegada què he de fer demà dematí en arribar a la duana. Hem anat a dormir... bé, ell ha anat a dormir. Davant la imminent tornada, no he pogut aclucar els ulls quasi en tota la nit. He aprofitat per acabar de llegir els musicals que tenia pendents de l'altre vespre. Voltes i voltes...\nPublicat per Aiguasalada a 18:16


Proveïdors de te de la Xina Wuyi Rock - Venda a l'engròs de te de Wuyi Rock en estoc - Mostra gratuïta - Jianyuan\nWUYI ROCK TEA és un nom col·lectiu per als te oolong que prové de la regió WUYI. Situat al nord de la província de Fujian, Xina, la zona de Wuyi és famosa per la seva geografia única: The Danxia Landform. Aquest WUYI ROCK TEA prové del llegendari cultiu Da Hong Pao, cultivat al Wuyi ...\nWUYI ROCK TEA és un nom col·lectiu per als te oolong que prové de la regió WUYI. Situat al nord de la província de Fujian, Xina, la zona de Wuyi és famosa per la seva geografia única: The Danxia Landform. Aquest WUYI ROCK TEA prové del llegendari cultiu Da Hong Pao, cultivat a les muntanyes Wuyi, al nord-oest de la província de Fujian, a la Xina. Da Hong Pao és un dels tés més celebrats a la Xina. Té molta cura a la Xina ia l'estranger; petits lots de les tres plantes originals de Da Hong Pao de la dinastia Ming es poden veure venudes en subhastes per preus sorprenents.\nLes fulles trenades fosques del nostre WUYI ROCK TEA - Da Hong Pao produeixen una infusió vermella i clara amb un aroma llenyós i càlid. El sabor notablement equilibrat revela notes florals i llenyoses amb el caràcter mineral de signatura que ve de créixer en el sòl rocós de les muntanyes Wuyi. Es tracta d'un te integral i robust, però se sent suau al paladar i no té amargor. El complex postgust dolç i fumat és una altra qualitat única de Da Hong Pao. Aquesta és una elecció popular de coneixedors per a la fabricació de te de Gong-Fu a causa de la seva estructura estratificada i complexa.\nTots els nostres tes són de porxos dels jardins que es gestionen mitjançant l'adopció de la pràctica USDA i la UE i certificada per ECOCER\nHot Tags: wuyi rock tea, Xina, proveïdors, venda a l'engròs, a granel, en existència, mostra gratuïta, realitzada a la Xina\nTe verd de Huangshan Maofeng\nTai Ping Hou Kui verd\nSuprema Jazmín Pekoe Green


About: Equips de la temporada 2007/08 de la Primera Divisió Espanyola\nA la temporada 2007/08 de la primera divisió espanyola hi van participar 20 equips. La competició la va guanyar el Reial Madrid, per davant del Vila-real CF, FC Barcelona i Atlético de Madrid. Per contra, van baixar a Segona Divisió el Real Zaragoza, el Real Murcia i el Llevant UE.\nA la temporada 2007/08 de la primera divisió espanyola hi van participar 20 equips. La competició la va guanyar el Reial Madrid, per davant del Vila-real CF, FC Barcelona i Atlético de Madrid. Per contra, van baixar a Segona Divisió el Real Zaragoza, el Real Murcia i el Llevant UE. (ca)\nEquips de la temporada 2007/08 de la Primera Divisió Espanyola (ca)


INDRETS PER VISITAR EN FAMÍLIA: de juny 2013\nCarcaixells d'en Cama\nEn aquesta ruta us proposo una aproximació al que podrien ser les vies ferrades, es tracta d'un camí que amb l'ajuda de varies cadenes i alguns graons de metall clavats a la roca ens permet superar un parell d'agulles granítiques del massís d'Ardenya o també anomenat de Cadiretes. Realment el que nosaltres farem serà el darrer tram d'una ruta que s'anomena "els Carcaixells d'en Dalmau", i que recorre un parell d'arestes rocoses, que ens permetrien fer un recorregut circular, on aniriem trobant elements artificials per superar els desnivells.\nAccés: Autovia C-65\nDistància: 5,5 quilometres aproximadament.\nCartografia: L'Ardenya-Massís de cadiretes 1:25.000 Editorial Piolet.\nRecomanacions: No es una ruta difícil, però si que comporta cert perill, sobretot per l'exposició a l'alçada d'algun dels passos, crec que no es convenient anar-hi amb nens de menys de 9-10 anys. També pot ser recomanable portar algun arnés o corda per si es veu convenient assegurar-los. Nosaltres els portàvem però no els varem utilitzar, això si en tot moment cal estar pendent d'on posen els peus i les mans, una caiguda per curta que sigui pot ser nefasta.\nAgafeu l'autovia C-65, poc abans d'arribar al quilometre nº 5 torbareu una sortida que indica Solius, agafeu-la i al proper creuament agafeu la carretera GIV-6611, també direcció Solius. Quan heu fet un quilometre trobareu un creuament a l'esquerra que heu d'agafar, al proper creuament gireu a la dreta, seguiu uns 400 metres i en un nou creuament agafeu la pista estreta que ve de dret i lleugera pujada, està plena de sots, però poc a poc es pot passar bé amb un turisme, arribareu a Can Llaurador, un cop passat la casa hi ha lloc als marges de la pista per aparcar els cotxes.\nComencem a caminar seguint recte per la mateixa pista per on hem vingut, a uns 300 metres a l'esquerra del camí, trobem el menhir de Can LLaurador, tot i que ara el trobem dret, va estar ajagut fins l'octubre de 1994. Fa de fita de terme entre Solius i Santa Cristina d'Aro.\nSeguiu endavant 100 metres més i desvieu-vos a l'esquerra per una altra pista, feu 100 metres més per aquesta nova pista, ara pugeu per un corriol que surt a la vostra dreta i camineu amunt 100 metres més, trobareu al davant un formació rocosa, a la seva base a l'esquerra hi ha la Cova de Sa Tuna o d'en Matamala.\nPetita obertura d'entrada a la Cova.\nEntreu a dins, trobareu una cambra fresqueta si hi aneu en temps de calors! Te forma d'olla amb uns tres metres de fondo per dos metres d'alçada en el punt més alt. Diuen que va ser excavada a la roca artificialment fa uns 3000 anys! i que podia haver estat emprat per fer-hi enterraments. També diuen que cap a mitjans del segle passat hi va viure un home, d'aquí pot-ser en sobrenom de Matamala!\nUn cop hem satisfet la nostra curiositat, desfem camí fins al primer trencall que hem agafat.\nSeguim per la pista principal un quilometre més sense fes cas dels possibles viaranys que trobem a dreta i esquerra. Arribem a un cartell indicador, que ja menciona els Carcaixells, per aquí hauríem d'anar si la nostra intenció fos fer tota la ruta, però com ja hem dit al principi, nosaltres avui només volem fer el darrer tram. per tant no prenem aquest trencall i seguim recta fins que trobem un altre cartell que també menciona els Carcaixells, ara si que ens desviem per aquest corriol que progressivament anirà guanyant alçada. El camí puja per una petita vall entre les Roques del sol, que les tenim damunt nostre a l'esquerra i les agulles centrals del Carcaixells a la dreta.\nPel camí de pujada podem veure la Cerena principal dels Carcaixells\nEl camí es troba un sender transversal, es la ruta d'enllaç entre la carena principal i les Roques del Sol, girem per aquest nou camí a l'esquerra, aviat trobarem el primer pas equipat. Després de passar una llastra inclinada, hi ha una cadena per baixar del rocam i seguir el camí planer.\nPrimer pas equipat de baixada\nSeguim el camí carenejant fins que trobem un petit grau que ens fa baixar per anar a revoltar per la seva base una gran agulla granítica. Aquí trobarem el segon tram de cadenes també de baixada.\nUn cop a baix seguim la base de l'agulla i en camí ens portarà a la base de la darrera agulla, en aquest cas hem de pujar-hi, per fer-ho trobem el pas equipat més llarg, primer una escala de barrots, seguit d'una cadena vertical, un parell de graons i una altra cadena. Un cop superat tot plegat sonm dalt del cim de les Roques del Sol.\nTercer tram equipat.\nGaudiu de les vistes des del cim!\nPer baixar d'aquesta agulla fins al bosc trobarem un llarg tram de cadenes, atenció al primer tram, ja que es molt exposat!\nComecen les cadenes de baixada.\nJa som a punt d'entrar al camí del bosc.\nUn cop al bosc, el corriol baixa en fort pendent, sortirem al camí principal i no gaire lluny del segon cartell que hem trobat. Per tornar a Can Llaurador només hem de desfer la ruta fins on tenim aparcat el cotxe.\nDetall del tram de les Roques del Sol, on hi ha el tram de camí equipat.\nPerfil de tota la ruta.\nEL MASSÍS D'ARDENYA O DE CADIRETES\nEl massís de l'Ardenya o de Cadiretes, és un conjunt de muntanyes situades a la zona litoral de la comarca de la Selva, el Baix Empordà i el Gironès, la seva màxima alçada es el puig de Cadiretes amb 518,7 metres. Al 2004 es va aprovar la creació d'un PEIN (Pla d'Espais d'Interès Natural) de 7.740,15 hectàrees que compren gran part de les 8.552 hectàrees que ocupa el massís.\nEs un massís granític, amb molts aflorament rocosos que sobresurten per damunt dels boscos bàsicament de suros, però també hi trobem alzinars, pins i alguns eucaliptus. Ha estat habitat des de molt antic, hi ha moltes restes arqueològiques en forma de dolmen, paradolmes, menhir, i cova artificial.\nA la part oriental del massís la serralada cau abruptament sobre el mar, entre Lloret de Mar i Sant Feliu de Guixols, podem trobar varies cales boniques i encara relativament tranquil·les. Tot i rebre una forta pressió per la població, en forma de nuclis turístics molt densos i varies urbanitzacions, conserva encara molts racons de gran bellesa i feréstecs. El foc també ha castigat sovint aquesta serra, la darrera vegada va ser el mes de març del 2012.\nHi ha varis afloraments rocosos que val la pena explorar, però pot-ser el més espectacular per les dimensions i la peculiar historia sigui la Pedralta. Es tracta d'una pedra basculant, o així va ser fins el 10 de desembre de 1996 en que desprès d'un temporal de pluja i vent va caure a terra i va quedar frenada a 15 metres de la base. La caiguda va generar tant rebombori, que l'ajuntament de Santa Cristina d'Aro va promoure un concurs d'idees per veure que calia fer amb la pedra caiguda. Finalment es va decidir restituir-la a la seva posició original, tot i que va deixar de ser basculant, varen caldrà dues grues de gran tonatge, la pedra pesa unes 101 tones, dos camions per transportar els contrapesos per les grues i 30 operaris. Calia moure el bloc fins a la base de la pedra de suport, pesar i valorar el nou punt de suport i finalment aixecar el bloc, per fer tot això va passar gairebé un any, finalment el 26 de maig de 1999 va quedar instal·lada altra cop al seu lloc original, però amb un punt de recolzament diferent i estable, per tant com hem dit, va deixar de ser basculant. Tota l'operació de reposició va costar 5.000.000 de pessetes que es van recollir amb aportacions voluntaries.\nA la foto del costat podeu veure la Pedra en la seva posició original, abans del 1996.\nLa Pedralta actualment.\nDiu la llegenda que la pedra basculant la hi va posar un gegant, però pot-ser va ser d'una altra manera! De fet la Pedra sempre ha estat on es actualment! El que ara podem apreciar com un conjunt granític situat damunt d'un turó, fa molt i molt temps estava sota el subsol, els processos geològics, primer i L'erosió desprès, van ser els responsables que l'aflorament rocós acabés traient el nas a la superfície, i que la pedra al quedar lliure es desplaces i quedes basculant, evidentment estem parlant d'un període de temps extremadament llarg que ens fa recular fins al quaternari!\nPodeu accedir a peu a la Predalta des de Can Llaurador seguint sempre les marques del GR-92-1, hi ha uns tres quilometres. També hi podeu accedir en bicicleta o cotxe des de l'entrada de Sant Feliu de Guíxols, prop del km0 de la C-65 hi ha una petita àrea comercial amb varis supermercat i una rotonda, seguiu recta direcció Sant Feliu. i al proper creuament que trobeu a mà dreta gireu-hi, es una pista asfaltada que us pujarà fin el Coll de Pedralta, molt proper a la formació rocosa. Darrera les roques, al nord, trobareu un sender que en poca estona us portarà a un mirador habilitat.\nAccés a peu des de Can llaurador pel Gr-92-1\nAccés amb vehicle o bicicleta des de Sant Feliu.\nPublicat per Miquel Vidal Ayats a 21:24 3 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Baix Empordà, rocams, turons


Compromís per frenar el virus\nMolts joves se senten assenyalats injustament com els responsables de la cinquena onada de la pandèmia\n14 de de juliol del 2021. Actualitzada 15 de de juliol del 2021 a les 10:10\nPrimera dosis✔ #Pfizer #YoMeVacuno felicitats @salutcat per la organització!! pic.twitter.com/LWSPP0v6Qu\n— Carolina (@GimenoCarolina) 12 de julio de 2021\nAmb l’ús de l’etiqueta #Joemvacuno, han volgut mostrar el seu compromís per frenar la pandèmia, en un moment en què els joves majors de 16 anys ja han començat a vacunar-se en algunes comunitats com Madrid, el País Basc, Catalunya o les Balears.\nAixí, volen demostrar la seva col·laboració per detenir la propagació del virus en aquesta nova onada de contagis que afecta amb especial virulència aquest grup d’edat, ja que és el que –dins de l’estratègia de vacunació marcada pel Ministeri de Sanitat– rep més tard la immunització.\nEl lema #Joemvacuno ha començat a expandir-se per les xarxes ràpidament així que la vacuna arribava als més joves, una etiqueta molt semblant a la de la campanya del Ministeri de Sanitat #JoemVacunoSegur, presentada el 16 d’abril per animar la població a rebre la vacunació i protegir-se del coronavirus.\nJa queda menys💪🏼🚀 #JoEmVacuno #YoMeVacuno pic.twitter.com/S3VGvU0YvF\n— Christian Soriano (@chriistiaan4) 6 de julio de 2021\nA Twitter, Instagram i Facebook són constants els missatges dels joves que animen els seus seguidors a vacunar-se, adjuntant una foto després de rebre la punxada o al costat del personal sanitari que els ha administrat les dosis.\nI és ara, després del constant assenyalament com a responsables de la nova onada de contagis, quan els joves volen demostrar que són conscients de la gravetat de la situació i volen vacunar-se.\nSegons el Ministeri de Sanitat, estem registrant un augment important de contagis després dels últims casos de festes i trobades socials que han derivat en brots, però que, malgrat això, no es reflecteix en un augment considerable en la pressió hospitalària i les ucis, com va passar en les anteriors onades.\nEl brot més sonat va ser l’originat a Mallorca a finals del mes de juny després d’un viatge d’estudis en què es van realitzar ‘botellons’ al carrer i aglomeracions sense distància de seguretat, cosa que es va traduir en un nombre molt elevat de joves contagiats procedents de diverses comunitats autònomes.\nTambé s’ha assenyalat els joves per ser els responsables de contagis en l’àmbit de l’oci nocturn, quan la majoria de comunitats han anat flexibilitzant des de l’inici de l’estiu els horaris de tancament i els aforaments dels locals i establiments.\nUna mesura que, davant el creixement incessant dels contagis, diverses comunitats han hagut de revocar.\nAra, la població més jove que es trobi a la franja d’edat entre els 16 i els 29 anys està a l’expectativa de rebre la pauta completa de vacunació, per així poder socialitzar-se i practicar oci de manera que no posin en risc la seva salut i la dels que els envolten.\nAmb una incidència a 14 dies de 1.183,5 a la franja d’edat d’entre 12 i 19 anys i de 1.421,4 entre 20 i 29 anys –a Espanya la incidència és de 436,7–, a poc a poc les comunitats han accelerat l’obertura de l’autocita a aquest grup.\nUna mesura que molts esperaven amb ganes i que ha suposat una gran acollida entre els joves.\nEn 24 hores, la Comunitat de Madrid ha rebut 174.000 cites de joves majors de 16 anys. El conseller de Sanitat madrileny, Enrique Ruiz Escudero, s’ha mostrat aquest dimarts optimista davant aquestes dades.\nAl País Basc, la resposta dels joves a la vacunació «està sent molt positiva», perquè des de divendres s’han adjudicat 126.678 cites per als mesos de juliol i agost, segons ha assenyalat la consellera basca de Salut, Gotzone Sagardui, aquest dimarts.\nMentrestant, a Catalunya, divendres passat l’11,2% dels joves de 16 a 29 anys tenia posada la primera vacuna contra la Covid-19.\nLa resta d’autonomies ja s’han manifestat favorables a obrir al més aviat possible la vacunació als joves majors de 16 anys per frenar l’avanç de la nova onada de contagis, que segueix en ascens.\nXarxes socials Vacuna del covid-19 Coronavirus


Estètica dental • Clínica Dental Roche\nA tots ens agrada regalar somriures i l’estètica dental ens ajudarà a poder somriure sense complexes, el somriure ens dona vida i ens ajuda a guanyar autoestima i seguretat en nosaltres mateixos afavorint així les relacions amb la resta.\nA Clínica Dental Roche® podem oferir-li múltiples tractaments per a millorar l’estètica de la seva boca com blanquejaments dentals, carilles de composite, carilles de ceràmica, tractaments d’ortodòncia invisible, corones i ponts de zirconi (sense metall), rejoveniment facial, etc. Sempre buscant la millor harmonia per a aconseguir un somriure bonic, sa i natural.\nDigital Smile Design · Disseny Digital de Somriure\nEl DSD és una eina que permet al pacient i l’equip derehabilitacion reconèixer i analitzar els aspectes a millorar, fixar-nos uns objectius específics i obtenir una aproximació del resultat final abans de començar. És especialment útil en casos d’estètica dental, on cada detall és important i una a eina de anàlisi i comunicació com aquesta ens va a assegurar que res queda a l’atzar.\nLa visita per al disseny de somriure és molt simple. Es tracta d’una petita entrevista amb el nostre especialista en Rehabilitació Oral i Estètica, el Dr. Guinovart; et preguntarà sobre les teves expectatives i motivacions, i t’orientarà sobre el tipus de tractament que puguis necessitar.\nA continuació, es realitzarà una sessió de fotos i una presa de registres. Aquesta informació, juntament amb l’acordat en l’entrevista, servirà per a que l’equip de rehabilitació comenci a dissenyar la teva futura somriure.\nEn una segona visita, podràs veure el teu DSD personalitzat, el resultat ideal. Podràs veure el canvi en el teu somriure després del tractament ia més, amb una prova estètica, podràs valorar el resultat final en les teves pròpies dents abans de començar.


La Policía Local inicia demà una nova campanya de Convivència a les aules - Ajuntament de Vila-real\nLa Policía Local inicia demà una nova campanya de Convivència a les aules\nLa Policia Local de Vila-real inicia demà una nova campanya de Convivència a les aules, que es mantindrà fins a novembre i que arribarà als alumnes de primer i tercer de l'ESO dels diferents centres educatius de la ciutat.\nEl primer centre a participar serà el Laude British School of Vila-real. L'objectiu és visibilitzar un problema existent i en auge, des de la prevenció i conscienciació de tots els agents que participen, dotant-los d'eines que els permeten enfrontar-se a l'assetjament escolar i despertant en tots el compromís d'acabar amb aquest tipus de conductes. A més, es posarà l'accent principalment en el ciberassetjament escolar.\nEls encarregats d'impartir la formació són agents que ofereixen, de forma amena, informació sobre l'ús segur de les xarxes socials i aprofundeixen en conceptes nous com ciberbullying, sexting, grooming o web apallissador i activen la participació dels joves mitjançant debats perquè siguen ells els qui traguen conclusions.\nTambé, i de forma voluntària, els estudiants de primer de l'ESO podran participar en un concurs que consisteix en la redacció d'un comentari de text sobre el llibre Mi otro Yo, on se sortejarà un viatge a Port Aventura.\nAixí mateix, els pares dels alumnes podran participar en una xarrada paral·lela on se'ls explicarà la matèria impartida i se'ls aconsellarà sobre l'ús segur d'Internet a casa, xarxes socials, missatgeria instantània i com prevenir, detectar i denunciar els casos d'assetjament, entre altres punts d'interès.


Presentat el XI Torneig Futbol Base Fideuà de Gandia | Safor Press\n• L’edició d’enguany se celebrarà els dies 18, 19 i 20 d’abril a les instal•lacions del Roís de Corella\n• El torneig comptarà amb la participació de 800 futbolistes i els organitzadors esperen una assistència de 3.000 persones entre familiars i espectadors.\nGandia 12 d’abril de 2019.- La regidora delegada d’Esports, Lydia Morant, acompanyada pel secretari del Club de Futbol Base Gandia, Ximo Martí; el coordinador de futbol 11 del club, Miguel Marzal; i el president de l’Associació Gastronòmica Fideuà de Gandia, Avelino Alfaro; han presentat la XI edició del Torneig de Pasqua Fideuà de Gandia que se celebrarà els dies 18, 19 i 20 d’abril a les instal•lacions dels camps de futbol de Roís de Corella.\nLydia Morant ha agraït al CF Base Gandia seua tasca diària de foment de l’esport base. «Amb el seu treball promocionen l’esport base, fomentant els valors de la companyonia, l’esforç i el treball en equip. Convidem a tota la ciutadania a què s’acoste durant aquests dies a gaudir del futbol», ha afegit Lydia Morant.\nAvelino Alfaro va voler destacar durant la seua compareixença que «estem molt contents que el torneig porte el nom de la Fideuà de Gandia perquè permet unir l’esport, la gastronomia i el turisme. Agraïm que ens hagen donat l’oportunitat d’involucrar-nos en el projecte».\nPer la seua banda, Miguel Marzal va agrair el suport del consistori que possibilita l’organització del torneig i va destacar la col•laboració d’Avelino Alfaro i l’Associació Fideuà de Gandia. «Des de fa dos anys hem incorporat al concepte d’un torneig esportiu un al•licient gastronòmic com és la fideuà i alhora promocionem Gandia».


El PP de Torreblanca presenta una candidatura marcada per la ‘il·lusió i la responsabilitat’\n“Ací us presente una candidatura feta per i per a Torreblanca. Marcada per la il·lusió i la passió pel nostre municipi; pel compromís i la responsabilitat que mereixen els torreblanquinos i, sobretot, composta per veïns que volen aportar el seu talent, treball i sacrifici en benefici del que més volen: Torreblanca”. Amb aquestes paraules la candidata del Partit Popular a l'alcaldia, María Ferrando ha presentat la candidatura local mitjançant la qual ambiciona “continuar sent l'opció majoritària dels veïns i, a més, recuperar l'Ajuntament per a ells”.\nDavant més d'un centenar d'assistents que han volgut omplir la Biblioteca Nova en un acte de presentació de candidatura que ha comptat amb el president del PPCS i número 1 als Corts per Castelló, Miguel Barrachina, Ferrando ha desgranat un projecte “ambiciós i integrador en el qual van a tenir cabuda totes les demandes i reivindicacions de tots els nostres veïns i que conjuga a la perfecció la renovació de la joventut i l'experiència”.\n“Volem que Torreblanca siga el que vulguen els seus veïns. Així ha sigut sempre amb governs del PP i ara, després de quatre anys de PSOE, Compromís i ExCiutadans en els quals han estat més preocupats d'interessos partidistes que de treballar pels torreblanquinos, ha arribat el moment en el qual l'Ajuntament de Torreblanca torne a anar de la mà dels seus veïns”, ha incidit l'alcaldable popular.\nI és que, tal com ha remarcat Ferrando, “tan sols tots junts podrem dissenyar les millors solucions per al nostre poble. Apostant pel teixit econòmic i associatiu local, pels nostres recursos naturals i per potenciar el nostre litoral; en el Partit Popular ens creiem Torreblanca i treballarem de forma incansable per ella”.\n13.- José Luis Calleja


Amparo Urbano, arqueòloga: "Els països que protegeixen el seu passat estan al capdamunt del desenvolupament" | Revista | EROSKI CONSUMER\nAmparo Urbano, arqueòloga: "Els països que protegeixen el seu passat estan al capdamunt del desenvolupament"\nEn un paratge toledà de la localitat d'Illescas, emmarcat per serres pintades d'oliveres a l'est i tallades per una autovia a l'oest, màquines excavadores treuen terra de farciment per assentar els fonaments d'una futura urbanització que acollirà més de 10.000 famílies. Els qui hi viuran no sabran, segurament, que a les obres es va descobrir un forn visigot en perfecte estat, resultat d'un estiu de treball de l'arqueòloga del projecte, Amparo Urbano, i del seu equip. Quan CONSUMER es va citar amb l'experta encara no estava decidit el futur que tindria, encara que tot indicava que seria desmuntat per a ser traslladat posteriorment a un museu. Aquesta és una de les possibles destinacions per a les restes arqueològiques que han de cedir el seu lloc a les noves civilitzacions, i que des del 25 de juny de 1985 es troben sota la protecció de la Llei de Patrimoni. Aquesta norma obliga les administracions públiques a exigir el peritatge de terrenys susceptibles de contenir restes arqueològiques o històriques de qualsevol índole quan s'han de portar a terme obres de remodelació d'espais urbans, construccions, moviments de terres eventuals o qualsevol altra reforma del terreny promoguda per la iniciativa privada o pública.\nHem de partir de la mateixa definició d'arqueologia, és a dir, acostar-nos a aquesta disciplina que tracta de buscar, estudiar i analitzar objectes materials que ajuden a comprendre aspectes desconeguts de la història. Per a aquest fi es val de vestigis que revelen l'activitat humana d'èpoques passades, no necessàriament remotes, i que ajuden a resoldre les preguntes que ens fem del passat.\nLa "importància" com a concepte sempre és relativa. Uns humils fragments de sílex i ossos, associats a un estrat de terra concret, poden revolucionar el coneixement científic sobre un període prehistòric i la seua importància no és ni artística ni crematística. Per al profà no tenen importància i per al docte sí que en tenen, potser fins i tot en excés. El terme mitjà l'intenten establir les administracions regionals, que són les qui van assumir les competències en la protecció del seu patrimoni històric i les que determinen les pautes de conservació en cada cas.\nLa llei parla de "terrenys susceptibles de contenir restes". Com se sap que ho són?\nL'obligació de comptar amb un arqueòleg i pressupostar el seu treball fa que l'especialista, quan no coneix de manera fefaent l'existència de restes, es presente al lloc després d'estudiar les cartes arqueològiques, veure fotografies aèries i estudiar annals d'història. Una vegada allí s'inspecciona el sòl. A força d'experiència, de caminades, acabes adquirint la capacitat de llegir els indicis externs que et porten a concloure que allà hi ha restes: monticles de terra, diferents colors de l'argila, pedres col.locades d'una determinada manera, etc. Quan els uneixes et donen un marge d'error molt escàs. Si l'evidència de restes és clara, s'organitza un equip que estudia els llocs que a priori podrien amagar-les. Aquest professional ha de comptar moltes vegades amb paleontòlegs l'interès dels quals se centra en els aspectes científics, de geòlegs que ajuden a analitzar les mostres terrestres, o d'historiadors i fins i tot de filòlegs que estudien la toponímia a la recerca de pistes. També necessita enginyers de camins i arquitectes que ajuden a interpretar plànols. A partir d'aquí, com en el cas d'Illescas, s'aprofita l'estiu per a treure a la llum les restes i s'emet un informe a l'administració. Les mesures que cal prendre ja no formen part de la nostra competència.\nPer què moltes vegades les ruïnes de civilitzacions passades apareixen colgades sota terra, com si les ciutats hagueren "crescut"?\nPerquè han crescut. Un espai propici per a la vida i l'activitat humana es reutilitza constantment, llevat que l'arrasem o la contaminem sense remei. Per això és fàcil trobar vestigis de cultures remotes sota les nostres cases i són molt freqüents a les terrasses dels rius. Solen aparèixer enterrats per la dinàmica geològica general d'erosió-sedimentació. Encara que no tots: molts elements són construccions que es poden mantenir en peu i sobre els quals també s'aplica metodologia arqueològica per al seu estudi.\nLa iniciació d'obres en els nuclis antics va acompanyada gairebé sempre de polèmica entre la part política o administrativa i els sectors socials que demanden un respecte més gran pel que amaga el subsòl. La ciutadania, mentrestant, sense saber a què ha d'atenir-se escolta els motius pels quals se suprimeixen places d'un pàrquing necessari o se suspèn una promoció de vivendes.\nLes obres en els nuclis antics són, en efecte, molt polèmiques. Els arqueòlegs i les administracions amb competència en la protecció del patrimoni preferim que no s'hi faça cap obra, però en alguns casos són inevitables, i en molts altres necessàries. De totes maneres, l'experiència diu que quan un equip de govern es planteja una transformació urbana en un nucli antic, comencen a tenir presència factors com el prestigi o l'interès propagandístic, gairebé sempre buscant el mèrit per resoldre algun problema urbanístic previ o fins i tot un interès social que puga tenir l'obra, que a vegades és indiscutible que el té. Les raons de la polèmica solen provenir de l'interès dels polítics que encarreguen o consenteixen l'obra, que mai no sol coincidir amb l'interès cultural, per la qual cosa se sol demostrar poc de respecte. Els països sensibles i amb polítiques proteccionistes que valoren i integren els seus elements patrimonials i inverteixen en el seu coneixement i difusió estan al capdamunt mundial del desenvolupament. Aquests països estan marcant el camí: rehabilitació i conservació de nuclis antics i desviació d'infraestructures i millores urbanístiques als afores. I estem parlant de ciutats amb una riquesa medieval molt important.\nServeix de molt poc. Al polític, per a rentar la seua consciència. Al ciutadà, per a gairebé res. Els arqueòlegs intentem no tocar res, ni per a estudiar-ho ni per a traslladar-ho, però no sempre pot ser així. Vull dir que el nostre interès no és recuperar els vestigis per estudiar-los, tot al contrari, si estigués en les nostres mans deixaríem les coses tal com estan, i per descomptat, sempre que siga possible, i sempre cal intentar que ho siga, val la pena subordinar una obra moderna a les restes valuoses. Per pur respecte al patrimoni que és de tots, també de les generacions futures. D'aquesta forma, si avui ho respectem, d'aquí a 50 anys ens ho agrairan i, a més, és segur que d'aquí a 100 anys es podrà estudiar amb més mitjans i amb tècniques millors.\nI què succeeix amb allò que ja s'ha esguerrat? No és tan estrany descobrir que una rasa per a separar dues terres s'ha servit de les pedres d'un pont romà al qual ningú no feia cas i queia a trossos. Són recuperables?\nEn el passat van ser freqüents les reutilitzacions. Toledo n'és un bon exemple. Hi ha molts edificis renaixentistes que disposen de carreus i fins i tot atovons de procedència romana, perquè eren materials de molt alta qualitat i més fàcils d'arrancar que de reproduir. De totes maneres, ara això només es pot fer amb construccions que no estan protegides. A poc a poc a Espanya s'ha anat apreciant i valorant més el patrimoni, en part per l'esperó d'un turisme culte emergent que demana espais arqueològics ben conservats i interpretats. Aquest fet ha forçat postures de canvi respecte de la posada en valor del patrimoni en totes les comunitats autònomes. Mèrida és un bon exemple de ciutat desbordada pel seu ric passat i per un turisme que valora precisament els béns que conserva. Altres ciutats no han tingut tanta visió i van destruir el que va poder ser la seua riquesa més gran. Millor que no les citem. De totes maneres, queda molt per fer i hem de tenir com a referent altres ciutats d'Europa que tenen molt menys volum de restes arqueològiques (exceptuant les italianes), però un gran respecte en el seu tractament.


Into the Beauty 14 de març de 2018 a les 3:15\nBon dia! M'ha interessat molt el seu article sobre Santa Clara. Visc en una casa propera on deuria estar el monestir i em dedico a la historia i historia de l'art i intento sempre buscar informació.\nEm podria dir a quin casa es correspon la localització dels capitells? Han estat sempre allà o desprès de que desaparegui el monestir canvien de lloc?


La fertilitat femenina es perd amb l'edat, saps perquè?\nInvestigadors del Centre de Recerca de l’Hospital de la Universitat de Mont-real (Canadà) han descobert una nova explicació per a la infertilitat femenina associada a l’edat.\nGràcies a les tècniques de microscòpia d’avantguarda, els científics han vist per primer cop un defecte específic en els ovòcits dels ratolins més vells.\nAquesta anomalia també es troba en els ovòcits de les dones grans. En concret, l’estudi publicat a «Current Biology» ha observat que la ‘coreografia’ de la divisió cel·lular està deteriorada i, per això, causa errors en el procés d’intercanvi de cromosomes.\nAquesta nova nova explicació per a la infertilitat relacionada amb l’edat, explica Greg FitzHarris, es basa en el fet que els microtúbuls que orquestren la segregació cromosòmica durant la divisió cel·lular es comporten anormalment en els òvuls més vells. En lloc d’actuar de manera controlada i simètrica, els microtúbuls van en totes les direccions. I aquest moviment alterat contribueix a errors en la segregació cromosòmica ». assenyala Greg FitzHarris.\nLes dones, i altres femelles mamíferes neixen amb un nombre fix d’ous, que romanen latents en els ovaris fins a l’alliberament d’un sol òvul per cicle menstrual.\nPerò en les dones, la fecunditat disminueix significativament al voltant dels 35 anys.\nUna de les principals causes de la infertilitat femenina és un defecte en els ous que els fa tenir un nombre anormal de cromosomes. Aquests anomenats ous aneuploides són cada vegada més prevalent a mesura que la dona envelleix.\nI aquesta és una raó clau per les quals les dones grans tenen problemes de quedar-se embarassada i tenir embarassos a terme. També se sap que aquests ous defectuosos augmenten el risc d’avortament involuntari i poden causar la síndrome de Down a nadons a terme, assenyala FitzHarris.\nFins ara es pensava que la causa era que la ‘cola’ que manté els cromosomes junts treballa malament en els ous més vells. Això es coneix com a hipòtesi de ‘pèrdua de cohesió‘.\nAra, el nostre treball no contradiu aquesta idea, sinó que demostra l’existència d’una altra alteració: els defectes en els microtúbuls, que causen fusibles defectuosos i en fer-ho semblen contribuir a un tipus específic d’error de segregació cromosòmica, afegeix el professor FitzHarris.\nEstem explorant possibles tractaments que algun dia podrien fer possible revertir aquest problema.\nEls microtúbuls són petites estructures cilíndriques que s’organitzen per formar un fus. Aquesta màquina biològica complexa reuneix els cromosomes junts i els classifica en el moment de la divisió cel·lular, després els envia als pols oposats de les cèl·lules en un procés anomenat segregació cromosòmica.\nEn els ratolins, aproximadament el 50% dels ous de les femelles més grans tenen un fus amb una dinàmica caòtica dels microtúbuls, comenta FitzHarris.\nEls investigadors creuen que aquests defectes del fus també són un problema en els éssers humans. És a dir, la maquinària mòbil funciona de manera menys eficient en els ous amb major edat, però això no està causat per l’envelliment dels cromosomes.\nSegons FitzHarris, aquest descobriment pot en el futur permetre el disseny de nous tractaments de fertilitat per ajudar les dones a quedar-se embarassades. Estem explorant possibles tractaments que algun dia podrien fer possible revertir aquest problema i rejovenir els ous, explica FitzHarris.\n← Una dieta rica en greixos pot augmentar la teva longevitat\nEs pot conduir sense punts i que no et multin →


La Festa de la Calçotada obre diumenge a Valls la temporada de calçots\nLa Festa de la Calçotada de Valls s'avançarà una setmana per no coincidir amb les Decennals\nImatge d'arxiu d'una de les concursants del Concurs de Menjar Calçots amb els pilars de les colles castelleres vallenques en la Gran Festa de la Calçotada.\nLa festa va haver de suspendre's l'any passat per les restriccions de la pandèmia\nActualitzada 21/01/2022 a les 15:15\nLa Gran Festa de la Calçotada obre aquest diumenge a Valls la temporada de calçots, que s'allargarà fins a l'abril, amb la previsió d'arribar als 20 milions d'unitats, segons la Indicació Geogràfica Protegida (IGP).\nLa festa, organitzada per la Cambra de Comerç de Valls, va haver de suspendre's l'any passat per les restriccions per contenir la pandèmia, però aquesta edició es manté malgrat que el risc de rebrot (Rt) és de 5.638 al Camp de Tarragona.\nLa Gran Festa de la Calçotada de Valls, segons informa la Cambra de Comerç, se celebra tradicionalment l'últim diumenge del mes de gener, però aquest any s'avança un cap de setmana.\nAquest avançament és per evitar la coincidència amb les Festes Decennals de la Verge de la Candela, programades entre el 28 de gener i el 6 de febrer i que també van haver de suspendre's l'any passat.\nEl programa d'aquest diumenge consta de degustacions populars, demostracions de cocció; concursos d'elaboració de la tradicional salsa que acompanya el calçot i competició entre conreadors per triar el millor calçot.\nEl concurs que causa més expectació és el d'ingerir calçots, que atreu en cada edició visitants i mitjans de comunicació internacionals per veure qui consumeix més unitats en 45 minuts.\nA part de tot allò relacionat amb aquesta ceba tendra, el programa inclou un cercavila d'elements festius tradicionals i un espai de venda i degustació de vins de la DO Tarragona.\nEn l'última edició, aquesta gran festa que obre oficialment la temporada va congregar més de 40.000 persones i es van consumir més de 60.000 unitats, que van arribar a 300.000 en el conjunt de la comarca de l'Alt Camp.\nComenta el contingut : La Festa de la Calçotada obre diumenge a Valls la temporada de calçots


Elexalde - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCoord.: 43° 21′ 47″ N, 3° 1′ 5.15″ O / 43.36306°N,3.0180972°O / 43.36306; -3.0180972 Elexalde o Andra Mari Getxoko (en castellà Santa María de Guecho) és un barri del municipi de Getxo, al territori històric de Biscaia. És el major barri residencial del municipi, format per habitatges unifamiliars i adossades. La seva població en 2005 era de 14.519 habitants dels quals 7.057 eren homes i 7.462 dones.\nAl barri s'està construint l'estació d'Ibarbengoa del Metro de Bilbao.\n2 Polèmica pel Pla d'Ordenació Urbana\nEs manca de dades exactes de la data d'origen de la parròquia de Santa Maria, encara que era costum entre els reis i persones distingides del país fundar colònies a terres inhabitades incultes per convertir el terreny en terreny cultivable, edificant allí una església.\nAquesta sembla la raó per la qual va ser construïda l'església d'Andramari. Es desconeix quin Senyor va haver d'escollir aquests terrenys, llocs de fàcil caça, pasturatge i pesca. Aquest Senyor portaria amb si tota la seva servitud, i per a la seva atenció espiritual la confraria va fundar-hi una ermita, donant-li terrens per al sosteniment del clergue, reservant-se el dret de designar a la persona que exercís el ministeri.\nSembla que l'església d'Andramari, fundada en el segle xi, va ser la primitiva matriu principal de Guetxo. Aquesta església va tenir un cicle vital curt, perquè en 1390 en les corts de Guadalajara convocades pel rei Joan I -davant les quals el bisbe de Pamplona es va querellar que els llecs furtaven els delmes de Biscaia, Guipúscoa i Àlaba- a les parròquies se les denominaria monestirs, entre ells el d'Andramari. Per esbrinar si aquestes acusacions eren certes, en 1415 es va realitzar una perquisició de patrons d'esglésies parroquials del Senyoriu de Biscaia, renovada en 1478 pels Reis Catòlics. En aquesta perquisició apareix l'església d'Andramari descomposta resultant ser divisera i portant el gaudiment dels seus delmes. El seu fundador va ser algun noble i poderós de la casa Asua. La Torre Martiartu era un bé patrimonial d'aquesta família.\nAquest primer monestir va haver de ser reconstruït a mitjan segle xvii, perquè en l'escut de l'actual església hi ha dos escuts, un a la façana sud i un altre en la clau del primer arc del presbiteri que el seu primer caserna representa Isabel Osorio de Porres, esposa de Diego Pérez de Getxo i Martiartu. En el testament d'Isabel li va donar la potestat de fundar mayorazgo amb les cases de Guetxo i Martiartu.\nAl segle xvii aquesta elizate semblava ja formada, i funcionava llavors la junta de fàbrica. Va existir l'honorífic càrrec de majordom de fàbrica exercit per la persona més digna del lloc. Els patrons divisers seguien presentant als clergues aixecant els delmes. Per a les dones va existir l'oportunitat honorífica de "Beata", "Freila" o "Sonora", que atenien el temple.\nL'elizate tenia dos regidors a les Juntes de Guernica. La seva població malgrat ser predominantment agrícola també constava de cert nombre de pescadors del barri d'Algorta.\nAmb el pas dels anys la població d'Algorta va anar creixent fins que va prendre el control de l'elizate. L'any 1779 l'església d'Andramari va ser reconstruïda.\nPolèmica pel Pla d'Ordenació UrbanaModifica\nEl Pla d'Ordenació Urbana que hauria d'entrar en vigor pròximament preveu la construcció de prop de 10.000 habitatges nous al barri de Andra Mari (Elexalde), de les quals unes 6.000 seran de protecció oficial.\nAquest projecte compta amb el rebuig de molts getxotarres, que s'oposen al fet que s'edifiqui en espais verds de Getxo. També recalquen l'existència de 3.500 pisos buits en el municipi, dada que indicaria la no conveniència d'edificar un barri que passaria a ser el tercer nucli poblacional de Getxo després d'Algorta i Areeta.\nPer la seva banda els veïns del barri que habiten als caserius dispersos s'han mostrat radicalment contraris a les expropiacions dels seus terrenys per part de l'ajuntament.\nEl dissabte[Cal aclariment El dia no correspon a la data] 28 de gener de 2007 una manifestació, d'unes 3.000 persones segons els organitzadors i de 4.000 segons el diari "El País", va mostrar el seu rebuig al projecte dissenyat per l'àrea de planejament urbanístic, dirigida per Iñaki Urquiza.\nEsglésia parroquial d'Andra Mari.\nRuïnes del Fort de la Galea\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Elexalde\n↑ "Crònica del Rei Alfons XII", Sandoval\n↑ Segons el comte d'Alacha\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Elexalde&oldid=25822703»\nDarrera modificació: 27 des 2020 a les 19:18\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 des 2020 a les 19:18.


Hola, barrufetàires – 50 anys de l'escola Barrufet\nQuin goig dir aquest mot que no trobarem al diccionari, però que en canvi té un sentit important per tots els que hem estat implicats amb l’escola Barrufet: alumnes, pares, mestres. Ara o en l’època dels seus inicis\nCert que la paraula Barrufet té com a segon concepte el de noi entremaliat i molt dimoniet. I aquí sí que hi podríem entrar plenament perquè en l’època de la seva creació la nostra estimada escola és com un dimoniet trapella que s’encara a un ensenyament tradicional, trist i avorrit. On es lluita per la llengua pròpia, per la història i la geografia del país. És, podríem dir, l’antítesi de la cançó de Raimon “Al meu país la pluja”. Perquè al Barrufet no et robaven la memòria ni et feien mentida del present ni la vida es quedava a la porta mentre entràvem cadàvers de pocs anys.\nA l’Escola Barrufet l’infant és el centre i es vol que sigui feliç, que creixi amb esperit crític, amb capacitat de resoldre problemes, de responsabilitzar-se de la pròpia actuació, de ser coherent i al mateix temps que cultivi la imaginació, l’afany de coneixement. Que vulgui treballar en grup i ser bon company amb sinceritat.\nA més a més, pedagògicament, beu en la font de les Escoles de la República que tant va marcar tota l’educació del nostre país.\nHe tingut el goig de crear comunitat amb vosaltres durant tots els anys que vàreu ajudar a créixer a les meves quatre filles: Sílvia, Helena, Núria i Glòria Palomares. Però el lligam va més enllà. Com a mestra combrego amb els vostres ideals que vaig intentar portar a terme a voltes en situacions més complexes.\nAra en la perspectiva del temps passat queden els lligams d’amistat, estimació i respecte per la vostra “vocació”. Paraula que ja no es porta però que defineix perfectament el vostre tarannà.\nEl meu desig més sincer per la celebració del cinquantenari. Hi participarem. Trobarem a faltar al Lluís, tot i que sempre formarà part de nosaltres.


"Kremlin: Assassinats SA", Nina Khrushcheva - BARCELONA RADICAL\n"Kremlin: Assassinats SA", Nina Khrushcheva\nA l'obra Assassinat a la catedral, T.S. Eliot descriu l'assassinat de l'arquebisbe de Canterbury, Thomas Becket, com un atac ordenat en silenci. El rei Enric II no va tenir necessitat de donar una ordre directa; els seus cavallers sabien què fer amb qui era vist com a algú que soscavava l'Estat.\nEliot va situar la seva obra a l'Anglaterra del segle XII, però ell la va escriure el 1935, tot just dos anys després que Adolf Hitler arribés al poder a Alemanya. I és per això que esdevé, si més no en part, un conte amb lliçó sobre l'ascens del feixisme a Europa. Per desgràcia, no ha perdut gens d'actualitat. Avui dia, l'obra mestra d'Eliot es pot llegir com una advertència sobre el camí que ha agafat Rússia, on la política sota el president Vladímir Putin ha anat creixent d'una manera mortalment medieval.\nUn per un, els crítics de Putin han estat eliminats. El 2006 la periodista Anna Politkóvskaia va ser abatuda a trets en un ascensor, i Alexander Litvinenko, un exagent del KGB que havia estat crític amb Putin, va morir enverinat per poloni en l'exili a Londres. El 2009 Serguei Magnitski, un advocat de la campanya contra la corrupció, va morir a la presó després d'haver-se-li negat atenció mèdica. El mateix any, un altre advocat, Stanislav Markélov, un líder dels drets humans, va ser assassinat després d'una conferència de premsa.\nL'assassinat, la setmana passada,de Borís Nemtsov, un polític líder de l'oposició i ex-vice-primer ministre amb Borís Ieltsin, no hauria sorprendre ningú. Però s'ha d'entendre com una sorpresa i com una manera de cridar l'atenció als russos, que fins ara han tolerat una cultura de la il·legalitat i la impunitat que no es veia des dels dies més foscos del règim personal de Stalin a la Unió Soviètica.\nAbans de morir, diuen que Nemtsov estava treballant en un informe titulat "Putin i la guerra" per aportar la prova de la participació de Rússia en el conflicte a l'est d'Ucraïna. Estava previst que liderés una protesta contra la guerra dos dies després de ser assassinat. Alguns s'han preguntat si Putin tenia por del que Nemtsov havia descobert i per això va ordenar l'assassinat.\nÉs poc probable, almenys en termes d'algú que rep una ordre directa de Putin. En poques paraules: orquestrar l'assassinat de Nemtsov no valia la pena; al capdavall, a la maquinària de propaganda del Kremlin no li hauria costat gaire manipular l'informe de Nemtsov. De fet, és poc probable que fins i tot l'assassinat de Nemtsov fereixi políticament Putin. La seva popularitat actualment és del 86%. Per molts russos, l'oposició de Nemtsov a la guerra a Ucraïna el va convertir en un traïdor, i la seva mort estava justificada -de fet, gairebé exigida- per necessitat nacional.\nPutin ha anunciat que ell personalment s'encarregarà de supervisar la investigació de l'assassinat. Però aquells que lideren l'esforç ja han manifestat la seva probable conclusió: l'assassinat de Nemtsov va ser un intent de desestabilitzar Rússia. Podem estar gairebé segurs que es trobarà un culpable o altre i que el seu crim serà part d'una conspiració de la CIA o de les autoritats ucraïneses.\nEl Kremlin no s'està de tergiversar la veritat per adaptar-la a les seves necessitats. Abans de l'annexió russa de Crimea es va adduir que els Estats Units havien contractat franctiradors per disparar als manifestants prooccidentals a Kíev a fi de culpar Rússia d'aquelles morts. Quan un avió de Malàisia va ser abatut sobre Ucraïna -molt probablement pels rebels prorussos- la versió oficial del Kremlin va ser que els serveis secrets occidentals el van fer caure per soscavar la reputació de Putin. Acusacions com aquestes han atiat el nacionalisme, l'odi i la histèria antioccidental, i han distret els russos de la culpa que té Putin de la crisi econòmica del seu país.\nPutin potser no va ordenar la mort de Nemtsov o de qualsevol dels altres. Però, com Stalin, ha alimentat un clima de por i d'anarquia, en la qual els que ajunten esforços al Kremlin senten el deure d'eliminar els opositors del líder en la mesura que puguin, i en previsió de la seva voluntat. Durant els dies més foscos de la Unió Soviètica, els caps de l'NKVD van ser els segons funcionaris més importants del país. Avui dia, Andrei Lugovoi, l'agent del KGB que el Govern britànic sospita que va lliurar el poloni que va matar Litvinenko, té un seient a la Duma russa. Què passarà ara? Putin, com al seu dia Stalin, donarà curs al gran terror i perseguirà criminalment els seus presumptes adversaris? O la mort de Borís Nemtsov farà reaccionar els russos fins ara complaents i obedients?\nA la primera dècada d'aquest segle era fàcil estimar Putin. Va fer rics els russos i era respectat. Avui dia els preus tan baixos del petroli i les sancions occidentals pessiguen, i els estan fent mal. L'1 de març passat desenes de milers de russos van sortir als carrers amb consignes com "Nemtsov és amor, Putin és la guerra". Podria ser que la cultura russa de la impunitat hagi arribat a un punt d'inflexió? El règim de Putin confia en la promesa de la prosperitat econòmica, sense la qual es podria començar a desmembrar. En aquell moment, quan Putin estigui en el punt més vulnerable, els seus aliats hauran d'actuar amb compte i guardar-se les espatlles.\n5-III-15, Nina Khrushcheva, lavanguardia


Inici > Conselleria d'Economia i Competitivitat Serveis\nTr�mits: Hi ha 88 procediments.\nAjuts, beques i subvencions: Hi ha 5 procediments.\nJoaqu�n Garc�a Martinez\nProjecte de llei de mesures tribut�ries per a la sostenibilitat financera.\tInforme EPA primer trimestre 2013\tOperacions Estad�stiques\tAccessos directes\nDG d'Economia i Estad�stica\nDG Ind�stria i Energia\nDG Comer� i Empresa\nDG d'Innovaci� i Desenvolupament Tecnol�gic\nDG de Treball i Salut Laboral\nProgramari Lliure del Govern de les Illes Balears\nReuni� del Comit� de Seguiment del Programa Operatiu del Fons Social Europeu 2007-2013\tEl president Bauz� destaca que el 30 Boat Show Palma permetr� promocionar les Illes com a "dest� n�utic per excel�l�ncia del Mediterrani"\tHa inaugurat un saló que enguany presenta un format totalment renovat i adaptat a les noves necessitats del sector\nBalears �s, per tercer trimestre consecutiu, l'�nica comunitat aut�noma que crea llocs de feina nets respecte de l'any passat\nL'agregat comercial dels Estats Units destaca les m�ltiples oportunitats que el seu pa�s brinda a les empreses balears, dins de les Jornades Empresarials del ParcBit El vicepresident Aguiló l’ha rebut a Palau Reial, juntament amb el conseller Company, la secretària autonòmica i amb distints directors generals\nGovern, Inspecci� de Treball i sindicats del Transport Discrecional acorden posar en marxa un Pla d'actuaci� contra la contractaci� irregular i el frau a la Seguretat Social El Govern balear gestionar� el 2013 al voltant de 24,7 milions d'euros de l'Estat per a pol�tiques actives d'ocupaci�\nAquests fons, que suposen un increment del 5% en relació amb els assignats a la CAIB l’any passat, es destinaran a diversos programes de foment de l’ocupació i de formació\nLourdes Cardona rep 80 alumnes de Mallorca que han creat les seves pr�pies cooperatives en el marc del Pla ICAPE de foment de les capacitats emprenedores\nPosteriorment, la secretària autonòmica els ha acompanyat a Cort perquè el batle Mateo Isern els entregués un permís simbòlic per vendre els seus productes.\nLa delegaci� de Rio de Janeiro s'interessa pels avan�os tecnol�gics gestats des del ParcBit\nEls representants institucionals del Brasil han pogut conèixer de primera mà el LADAT i el SOCIB, dos dels centres de referència del parc tecnològic


Anna Guidarini Rossini, l’estimadíssima ‘mamma’ de Gioachino Rossini | Femení i Singulars\nAnna Guidarini Rossini, l’estimadíssima ‘mamma’ de Gioachino Rossini\n“La meva mare era prima i ben proporcionada, amb un cutis fresc, dents perfectes, era força pàl·lida, i tenia uns magnífics cabells negres arrissats. Sempre estava alegre i de bon humor, amb un etern somriure a la cara i una expressió de dolçor angelical”.\nI a més era cantant, amb una bonica veu de soprano.\nAnna Guidarini cap el 1790\nAixí és com el compositor Gioachino Rossini descrivia i recordava la seva estimadíssima mare, Anna Guidarini Rossini.\nAnna Guidarini Romagnoli havia nascut l’any 1771 a la ciutat italiana de Pesaro i era filla de forners. Amb vint anys va conèixer Giuseppe Rossini, ell era de Lugo di Romagna, a prop de Pesaro, i poc després de la coneixença i l’enamorament, Rossini ja es va traslladar a viure a la ciutat de la seva estimada.\nEll era una persona molt vital, tocava la corneta, i quan va arribar a Pesaro va entrar a la banda de la ciutat i també va implicar-la a ella, Anna, que poc temps després ja es va convertir en companya musical de Giuseppe Rossini, tocant també la corneta a la banda, i a més això implicava l’obligació de vestir l’uniforme vermell de la formació. I aquell mateix any, entre cornetes, i una cosa i una altra, Anna, es va quedar embarassada. El nen va néixer el 29 de febrer del 1792 i li posarien per nom Gioachino, Gioachino Rossini, un nom lligat per sempre més a l’òpera.\nAnna tenia una bonica veu, i això va fer que sis anys després de néixer Gioachino, ja la trobem com a cantant. El seu debut va tenir lloc durant els carnavals del 1798 a la ciutat d’Ancona, prop de Pesaro, al Teatre La Fenice. Aquesta data correspon amb l’arribada al nord d’Itàlia dels francesos. El pare Rossini simpatitzava amb la Revolució Francesa, fins i tot va anar a donar la benvinguda a les tropes, i quan Àustria va restaurar l’antic règim, el pare, que s’havia posat en algun aldarull, va ser enviat a la presó. Era el 1799, hi estaria un any i aquest fet faria que ella, tota sola, hagués de fer front a l’economia familiar.\nPerò si una cosa va tenir de positiu l’arribada de 30.000 francesos és que es va aixecar la sanció del Vaticà que prohibia que les dones pugessin als escenaris. Aquelles tropes d’homes volien espectacle, amb dones, i sota el govern papal estava estrictament prohibit que les dones puguessin actuar i, gràcies al nou decret, ella, i moltes d’altres, veien com els seus somnis podien fer-se realitat. I Anna Rossini ho va aprofitar per fer carrera de cantant. Primer, la trobem com a segona soprano i més endavant com a prima donna. I val a dir que amb aquests anys va interpretar uns quinze papers, tots en òperes còmiques de Paisiello, Cimarosa, Martini… Un cop el pare va sortir de la presó, ell també es va incorporar al teatre, tocant la corneta a l’orquestra.\nBé, i en una ocasió, almenys que n’hagi quedat constància, mare i fill actuarien junts. Va ser el 1804, en un programa de mà apareix un recital amb Anna Rossini, cantant i Gioachino Rossini, al piano. Això va ser a la ciutat d’Imola, ella tenia trenta-tres anys i ell dotze. (…) Segueix escoltant per saber el final…


Les Coses d'en Blade07: Susto Adsense,arale\nPublicado por blade07 en 09:38\nUna altra estafada per Adsense, aquests paios no tenen dignitat!!! Mira que estafar tambè a la Gio, no tenen pietat ni per les obres d´art. Així deuen quedar els pobres bloggers del mon, escandalitzats, desemparatats i amb cara de "susto". ESTAFADORS!!!\nhola a tots els putejats d'adsense, a mi fa dies que em van tancar adsense de http://elmondelarale.blogspot.com i ara també m'han tancat la que tenia qmb les companyes de feina http://enelnomdelporc.blogspot.com , aquesta, no tenia més d'uns 50 euros, i també l'han xapat sense més. la de l'albert http://naburphotos.blogspot.com que tenia uns 3 euros també l'han tancat .... en Jordi Blade http://blade07.blogspot.com està recollint les cartes que hem enviat per queixar-nos d'adsense, i les està publicant, el seu blog ja sembla monotematic "adsense Cabron" si us heu queixat a adsense, envieu-li per correu a mavhonda10@gmail.com les vostres cartes i les publicarà. encara que sembli mentida, si poses adsense cabro al google, de seguida surt la pàgina de les coses d'en blade. si ens ajuntem tots, potser poderm fer més força, hem de mirar de posar-ho als diaris, anar amb bloc a fer una denuncia a l'oficina del consumidor o varis. hem d'estar units amb aquesta injustícia. no som els únics, per la xarxa hi ha molts comentaris al respecte.\nEtiquetas: Adsense estafador, arale, susto


L’Escola de Teatre Diàbolus presenta “Granja” | 7 DIES ACTUALITAT\nInici BENICARLÓ L’Escola de Teatre Diàbolus presenta “Granja”\nLa companyia teatral benicarlanda torna als escenaris els propers 31 de maig, 1 de juny i 2 de juny amb l’estrena del seu nou espectacle. Un any més, Diabolus ens ofereix una atrevida proposta amb 16 personatges dalt de l’escenari.\nCal recordar que l’Escola de teatre Diàbolus ha fet durant aquest curs la majoria d’edat. Aquella aventura que va començar el curs 2000-2001 plena d’il·lusió s’ha anat consolidant durant aquests 18 anys amb desenes d’alumnes que han passat per l’Escola i una filosofia que combina la pedagogia teatral amb el muntatge d’espectacles d’estils molt diversos.\nEnguany l’obra escollida és «Granja», un espectacle coral que va ser estrenat en Castelló el maig del 2017 i que, gràcies a la seua bona acollida s’ha volgut tornar a muntar per al públic de la nostra comarca.\nGranja, escrita per Joan Comes, un dels directors de la companyia, és una proposta teatral que balla entre diversos registres, combinant moments dramàtics amb d’altres on el sentit de l’humor aflora per tal de manifestar el caràcter ambivalent de l’experiència humana. Inspirat en obres de ficció utòpiques i distòpiques, l’espectacle ens mostrarà una sèrie de personatges obligats a conviure en una granja perduda enmig d’un espai natural deshabitat. Aquest fet derivarà en la construcció d’un microcosmos social on persones molt diferents hauran de conviure i sobreviure, organitzant-se i generant un seguit de situacions còmiques i dramàtiques que acaben sent un reflex dels tics de les societats que anomenem civilitzades.\nEn definitiva, es tracta d’un conjunt de llocs comuns on ens vorem reflectits com a individus i com a societat, amb el transfons del somni humà de crear un món ideal on tot és perfecte.\nI mentre això passa, anirem descobrint una sèrie de personatges un tant extravagants i les seues històries personals. A poc a poc comprovarem que, en realitat, són més semblants a nosaltres del que pensàvem.\nA nivell estructural, Granja està inspirada més en el format cinematogràfic i dels còmics que en de les estructures clàssiques del teatre. És així com podrem gaudir d’un seguit d’escenes de curta durada que fan avançar la història d’una forma extremadament dinàmica.\nUn altre dels elements que acostuma estar present en les obres de Diàbolus és el tractament de la intriga, els girs argumentals per tal de mantindre l’interès dels espectadors fins al final de la història. En aquest aspecte «Granja» no és una excepció.\nEls actors i actrius de Diàbolus, porten mesos assajant «Granja». Enguany el treball interpretatiu s’ha enfocat en construir de manera sòlida personatges molt diversos, trobar els recursos per a passar de la comèdia a l’emoció dramàtica i aconseguir la presència escènica necessària per a defensar els personatges dalt de l’escenari.\nEs tracta, per tant, d’una oportunitat única per a viure una experiència lúdica de qualitat abans del llarg parèntesi estiuenc.\nDivendres, 31 de maig a les 22.30 hores.\nDissabte, 1 de juny a les 22.30 hores.\nDiumenge, 2 de juny a les 19.00 hores.\nText :Joan Comes.\nDirecció: Regina Prades i Joan Comes.\nArticle anteriorFesta de final de curs de l’EPA\nArticle següentXI Festa del Mercat a la plaça (Amposta)


Enric d'Espanya - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEnric d'Espanya, infant d'Espanya i duc de Sevilla (Sevilla 1823 - Alarcon, mort en duel 1870). Infant d'Espanya amb el tractament d'altesa reial i membre de la Família Reial espanyola.\nNat a la ciutat de Sevilla el dia 17 d'abril de 1823. Fill de l'infant Francesc de Paula d'Espanya i de la princesa Lluïsa Carlota de Borbó-Dues Sicílies. Nét del rei Carles IV d'Espanya i de la princesa Maria Lluïsa de Borbó-Parma per via paterna i per via materna del rei Francesc I de les Dues Sicílies i de la infanta Maria Isabel d'Espanya.\nCasat morganàticament a Roma el 6 de maig de l'any 1847 amb la valenciana Elena de Castellvi y Shelly-Fernandez de Cordova, la seva cosina, la reina Isabel II d'Espanya li atorgà el ducat de Sevilla. La parella tingué cinc fills:\nSE Enric de Borbó, duc de Sevilla, nat a Tolosa de Llenguadoc el 1848 i mort a la Mar Roja el 1890. Casat amb Josephine Parade i Sibie.\nSE Lluís de Borbó, nat a Tolosa de Llenguadoc el 1851 i mort a València el 1854.\nSE Francesc de Paula de Borbó, nat a Tolosa de Llenguadoc el 1853 i mort a Madrid el 1942. Casat amb Maria Luisa de la Torre i posteriorment amb Felisa de Leon i Navarro de Balboa, marquesa de Balboa.\nSE Albert de Borbó, duc de Santa Helena, nat a València el 1854 i mort a Madrid el 1939. Es casà amb Marguerite d'Ast de Novele, posteriorment amb Clotilda Gallo Ruiz i Diaz de Bustamente, i finalment amb Isabel Rodriguez de Castro.\nSE Maria del Olvido de Borbó, nada a Madrid el 1863 i morta a Madrid el 1907. Es casà amb Carlos Fernandez-Maquieira i Oyanguren.\nEnric de Borbó fou conegut a la política espanyola del període isabelí per les seves idees liberals. Coneguts foren els seus enfrontament amb la reina i molt especialment amb el duc de Montpensier.\nEnric finançà una bullanga iniciada a Galícia i que reclamava la liberalització del sistema polític espanyol. L'any 1870 es va batre amb duel amb el duc de Montpensier la qual cosa suposà la mort de l'infant espanyol i el judici per un tribunal militar al duc de Montpensier.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Enric d'Espanya Registres d'autoritat\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Enric_d%27Espanya&oldid=15712891»\tCategories: Infants d'EspanyaSevillansCategories ocultes: Pàgines amb enllaç commonscat des de WikidataControl d'autoritats\tMenú de navegació\nDeutschEnglishEspañolFrançaisItalianoPortuguêsRomânăSvenska\tModifica els enllaços\tDarrera modificació de la pàgina: 5 set 2015 a les 06:59.


Parking a Ajuntament de Girona - Girona - Saba Aparcaments\nParking a Ajuntament de Girona - Girona\nL’Ajuntament de Girona té la funció de governar i administrar els interessos dels veïns del municipi de Girona. L’edifici on hi ha la seu del govern està situat a la plaça del Vi, 1. Aquest edifici, a més de ser conegut com la seu de l’ajuntament, també rep el nom de “casa del poble”, “casa de la vila”, “casa de la ciutat”, “casa consistorial”, “casa del comú” o “paeria”.\nEls elements arquitectònics més destacables de l’edifici són la façana principal, la porta que dóna accés a la sala de sessions i la del teatre municipal, que es va construir el 1860. Les estances de l’ajuntament ocupen també l’edifici annex, l’antic Cafè Vila.\nEl 1493 es va construir a l’edifici una capella dedicada a sant Miquel, que des del 1756 estava adornada amb un retaule, fins que el 1859 es va esfondrar i va acabar sent suprimida. Amb la seva desaparició es va perdre una bona part de la iconografia de la ciutat, com ara el drac, el dragonet, els nans, etc. Tots ells solien ser els protagonistes en les festivitats, les processons i les desfilades, tant civils com religioses, entre les quals cal destacar la festa de Corpus.\nAl campanar hi ha actualment les campanes del rellotge de l’ajuntament. En temps passats, havien sonat durant el regnat de Napoleó, etapa durant la qual Girona estava dominada per l’imperi francès.\nAltres al·licients per visitar la zona són la seva situació a la vora de l’Onyar, la catedral, el Museu d’Història de la ciutat i la plaça dels Jurats. Això sense esmentar l’oferta gastronòmica i els comerços de tota mena propers a la zona.\nSi vols, pots aparcar el vehicle prop de la zona en un dels aparcaments Saba, obert les 24 hores i situat a la plaça Espanya, s/n.\nAparcaments Saba a Girona\nParking Saba Santa Caterina, Girona\nParking Saba Berenguer i Carnicer, Girona\nBerenguer i Carnicer.Nous Jutjats, 17001 Girona\nParking Saba Estació Tren Girona, Girona\nDesplaçar-te per Girona pot ser molt senzill si utilitzes els nostres parkings. Situats al costat de l’estació de tren i prop dels punts d’interès de la ciutat, podràs anar on vulguis sense complicacions. Mou-te amb tranquil·litat i comoditat i no pensis més on aparcaràs el vehicle.\nGirona (Estació de tren)\nSi vas a Girona, no pots perdre’t el call ni la catedral, entre moltes altres coses. És una ciutat per passejar-hi hores i hores, i per gaudir-ne al màxim. Per facilitar-t’hi l’estada, et recordem que pots utilitzar els nostres aparcaments i deixar-hi el vehicle tant de temps com vulguis. Estarà vigilat en tot moment.


Ciutadans Tortosa presenta el lema de campanya des de la plaça 1 d'octubre ~ EbreDigital.cat\nRedacció Ebredigital.cat2019-05-06T16:59:33+02:006 de maig de 2019|Eleccions municipals 2019| Tortosa|Ciutadans, Miquel Albacar|0 Comentaris\nEl candidat de Ciutadans a Tortosa a les eleccions municipals del 26 de maig, Miquel Albacar, ha presentat l’eslògan de campanya – ‘Una Tortosa de Tots’ – en una trobada amb els mitjans de comunicació a la plaça 1 d’octubre del barri de Ferreries. La formació constitucionalista es presenta per primer cop a les municipals amb una llista que defineixen d’heterogènia, amb persones d’edats diverses i de tots els barris de la ciutat. Albacar ha destacat la necessitat de “dur a terme polítiques diferents que contraposin els governs clientelars de Convergència i ERC, per tal d’aconseguir canvis que beneficien els veïns”.\nCiutadans proposa una gran reforma al barri de Ferreries, en concret a la zona esportiva. La formació taronja ha anunciat que volen traslladar les instal·lacions esportives a un nou emplaçament a Jesús. El projecte suposaria enderrocar la pista d’atletisme, el velòdrom i el pavelló i fer-ne uns de nous, amb les mides normatives, a la zona de Jesús. Al seu lloc, es construirien més places d’aparcament, una gran zona verda i pisos per estudiants, mantenint, això sí, el complex esportiu Win Tortosa.\nFinalment, Albacar ha presentat el conjunt de la llista que encapçalarà per Tortosa en els pròxims comicis municipals, i l’ha presentada com una “Candidatura heterogènia i transversal amb integrants de tots els barris i pobles de Tortosa”. Miquel Albacar és enginyer de camins, canals i ports per la UPC. I l’acompanyen la número 2, Patrícia Faura, llicenciada en veterinària per la UAB; i el 3 l’ocupa Rubén Espuny, llicenciat en dret per la URV i membre de Societat Civil Catalana. El 4 és Joan Arias, llicenciat en Químiques, i la número 5 és Carme Poy, diplomada en ciències empresarials.


La segona gala “Benissa en Dansa” tindrà lloc el divendres 9 de maig « Infobenissa\nLa segona gala “Benissa en Dansa” tindrà lloc el divendres 9 de maig\n2 de Maig de 2014 No hi ha comentaris\nCartell de la II Gala Benissa en Dansa\nLa segona gala de “Benissa en Dansa” organitzada per la Regidoria de Participació Ciutadana tindrà lloc divendres que ve 9 de maig a les 20.30h a la sala d’actes del Centre Cultural.\nL’any passat van participar grups o parelles de ball de la nostra localitat que van inundar la sala de color, música i moviment. L’esdeveniment va tindre una gran afluència de públic que va demanar a la regidoria la consolidació d’aquest esdeveniment en una cita anual.\nPer a l’edició de la II Gala “Benissa en Dansa” enguany s’han confirmat ja 10 grups de ball amb modalitats tan diferents com el tango argentí que presenta el Club de Tennis Buenavista, la dansa oriental que ofereix l’associació Art Performance, rock que ballaran els alumnes de l’Escola Pare Melchor, ball modern pels alumnes de l’Escola Manuel Bru, ballet pels alumnes de l’Escola de música i Dansa Javier Santacreu de Benissa, danses valencianes pel grup de dansa de Rosa Lucíaa Pino, zunba que interpretarà el grup de la piscina climatitzada, ball modern pels alumnes de l’IES Josep Iborra , bachata per Agustín Prada i hip-hop pel grup de ball de Jack.\nLa regidora de Participació Ciutadana, Gloria Ivars, ha declarat:\n“Estem molt satisfets perquè enguany s’ha aconseguit que participen tant les dos escoles com l’IES Josep Iborra i que hi haja modalitats de ball noves com el rock o l’hip-hop.\nA Benissa la música i la dansa formen part de la vida quotidiana, la nostra escola de música i dansa i moltes de les nostres associacions tenen grups en els quals ballar és una de les seues activitats o la seua activitat principal. El ball és una disciplina per a totes les edats i una potent eina de comunicació social”.\nAquesta setmana tenen lloc les audicions de l’Escola de Música i Dansa (9/6/2010)\nL’Escola de Música i Dansa “Javier Santacreu” de Benissa celebra les actuacions de fi de curs (10/6/2013)


Programa extracurricular que anima a nens de 5 a 14 anys a provar noves experiències, descobrir i desenvolupar interessos, i adquirir competències a través d'un menú amb diverses activitats. Aquestes són realitzades per socis acreditats, per exemple: museus, espais esportius, universitats, socis de la comunitat i clubs extraescolars, etc.\nClubs d'estalvi i inversió per a la creació de microempreses locals i el finançament de projectes d’emprenedoria social d’àmbit local a través de la mobilització de l’estalvi de la pròpia comunitat on es desenvolupen.\nMobilitza a líders educatius, empresarials i famílies per portar endavant el seu model de suport extraescolar de qualitat. El seu objectiu és disminuir la bretxa educativa dels estudiants sense recursos, connectant-los amb persones adultes de la comunitat que els ajuden en la seva formació i orientació.\nProjecte que integra en un joc les assignatures de Ciències Naturals, Ciències Socials, Tecnologia i Educació Visual i Plàstica del primer curs de l'ESO. A partir del marc simbòlic i estètic del joc online Clash of Clans, els alumnes han de superar tasques i esdeveniments setmanals basats en l'ús de les TIC, l'aprenentatge col·laboratiu, el creative thinking i altres metodologies innovadores.\nOrganització amb la finalitat d'adquirir i gestionar la terra per al benefici social, econòmic i ambiental de la comunitat local. Funciona com un sistema tripartit: propietaris de l’habitatge CLT, entitats del tercer sector i administració pública, i la comunitat local.\nAlternativa a les pràctiques i les normes de contractació per departament. A través d'aquesta iniciativa es creen àrees interdisciplinàries de coneixement que tanquen bretxes entre departaments acadèmics, fomentant la recerca, l'educació i les activitats d'extensió col·laboratives.\nPlataforma web que permet a les mares sense parella buscar altres amb qui compartir habitatge i recursos per millorar les seves condicions de vida.\nMoviment mundial de clubs de programació gratuïts per a joves, on programadors professionals guien els seus primers passos al món de la programació i els ajuden a realitzar un projecte personal. És una iniciativa de voluntariat que fomenta un sistema autodirigit, l'aprenentatge entre iguals per a la capacitació en TIC, i la creació autònoma de projectes amb mitjans digitals.\nMoviment per capacitar a joves de comunitats desfavorides en competències digitals i, d'aquesta forma, incrementar les seves oportunitats de treball i incorporació en la societat contemporània. Les comunitats CDI són espais informals d'educació tecnològica amb educació en ciutadania i emprenedoria, que es desenvolupen sota el paraigua de les institucions associades a les comunitats.


Un socarrat dedicat al torró i el gelat emblema de Xixona en la UA. Actualitat Universitària\nL'alcalde apel·la a la importància de l'estudi i la recerca per a projectar els productes tradicionals\nAlacant, 11 de novembre de 2013\n“La tecnologia, la recerca i l'estudi posats al servei del producte tradicional per a aconseguir rellançar-lo i projectar-lo en els mercats”. Amb aquestes paraules resumia aquest matí l'alcalde de Xixona, Ferran Josep Verdú, la importància de la relació que mantenen la Universitat d'Alacant i el municipi torroner. Les declaracions han tingut lloc durant l'acte d'inauguració de la presència xixonenca en l'exposició “Emblemes de les nostres Seus”, una mostra de caràcter permanent que s'està configurant amb les aportacions dels diferents municipis amb els quals la UA manté un vincle especial.\nEn aquesta ocasió es tracta d'un socarrat, una peça de ceràmica esmaltada d'origen medieval. S’hi reprodueixen dues escenes que apareixen en el retaule de l'IES de Xixona, fetes pel reconegut ceramista -especialista en aquest tipus de peces- Jaume de Scals Aracil. “Com no podia ser d'una altra manera -ha reconegut l'alcalde- en aquestes escenes es representa l'origen dels nostres productes emblemàtics: el torró i el gelat, i la manera d'elaborar-los a la fi del segle XIX”.\nDurant l'acte, que ha comptat amb la presència de diferents membres de l'equip de direcció de la UA, així com de la regidora de Cultura de l'Ajuntament de Xixona, Rosa Arques, el rector, Manuel Palomar, ha recordat la importància de deixar constància de l'excel·lent relació que uneix la Universitat d'Alacant amb els diferents municipis de la província. “Són peces que serveixen d'ambaixada i arrepleguen la idiosincràsia dels nostres pobles”, ha dit.\nLa pròxima inauguració tindrà lloc el dimecres, dia 13 de novembre, a les 12 h, amb la incorporació de l'emblema de Benissa. Com és habitual, comptarà amb la presència de l'alcalde, Juan Bautista Roselló, i diferents personalitats de la corporació municipal. En aquesta ocasió, a més, hi assistirà l'artista que ha fet la peça, una escultura de ceràmica en la qual apareix un perfil del municipi, feta per Joan Esquerdo Ivars.\nTall de veu alcalde de Xixona


Classes de targetes bancàries | Consumer\nClasses de targetes bancàries\nLes dues més comunes són les targetes de crèdit, i les de carrego en compte\nCada vegada són més els diferents tipus de targetes que ens ofereixen, tant les entitats bancàries com les superfícies comercials. Encara que a priori poguessin semblar totes iguals, la veritat és que existeixen diferències substancials entre els diferents tipus de targetes, diferències que cal conèixer, per poder determinar què tipus de targeta és la que més s’adecua a les nostres necessitats.\nEls dos tipus de targetes bancàries més comunes són les targetes de crèdit, i les de carrego en compte. Ambdues són emeses per entitats bancàries i serveixen tant per comprar, com per obtenir diners en efectiu. La principal diferència entre ambdues és que, amb la de dèbit únicament es podrà treure diners en un caixer, o pagar un producte si tenim efectiu en el compte a la qual van associades, mentre que les de Crèdit, i com el seu propi nom indiquen, atorguen un crèdit al seu titular, que sol ser mensual i negociable, podent ser usades encara que no es disposi en aquest moment d’efectiu en el compte. Per això, les de Crèdit quan s’utilitzen per retirar diners o fraccionar pagaments de productes, solen portar aparellats uns interessos normalment elevats, mentre que les de Dèbit no els solen tenir. Generalment, ambdues porten aparellades quotes anuals, quotes que, depenent de la solvència econòmica del titular, podran ser eliminades per l’entitat bancària corresponent. Les de Dèbit també solen tenir un límit, que sol ser fixat pel titular, però en aquest cas el límit sol ser diari.\nTambé existeixen al mercat les targetes moneder o moneder electrònic. La seva aparició s’ha desenvolupat en els últims anys, encara que amb major lentitud de la qual en un moment calia esperar. La seva funció és la de suplir als diners en efectiu en els pagaments quotidians de petit import. Consisteixen en una targeta (que pot ser alhora un altre tipus de targeta, per exemple, una targeta de dèbit) a la qual s’incorpora un microxip. El microxip, el qual es recarrega en un caixer automàtic, registra la quantitat de diners que es va descarregant en el successius pagaments en aquells establiments o serveis que disposin del terminal adequat.\nExisteixen un altre tipus de targetes que, si bé, han d’associar-se a un compte bancari, són emeses per establiments comercials, i no per entitats bancàries. Aquestes targetes són les denominades targetes de compra, o targeta de client. L’import dels béns i serveis adquirits amb elles es carrega en un compte bancari de l’usuari en un termini únic prefixat, normalment mensual, amb un finançament a cost zero. Algunes serveixen també per fraccionar els pagaments, per la qual cosa solen cobrar els corresponents interessos, elevats en general. No és habitual que per aquest tipus de targetes, es cobri quota alguna.\nFinalment caldria parlar de les targetes de fidelització, conegudes popularment com a targetes de punts. Aquestes targetes no solen servir com a mitjà de pagament, sinó que són un mitjà que usen les empreses associades a elles per captar nous clients, i augmentar el consum dels quals ja ho són. Per cada compra o operació que s’efectua en una empresa associada, i depenent de l’import de la mateixa, es donen una sèrie de punts, que es van acumulant i serveixen per obtenir diferents béns o serveis, entrades a espectacles, allotjaments gratuïts, descomptes en viatges, en definitiva són punts canjeables per regals.\ntargetes bancàries targetes de crèdit targetes de dèbit


Autor: Colom, teresa Editorial: PROA Data d'edició: 12/05/2021 Pròximament\nPoques setmanes abans de morir, Joan Margarit va deixar enllestits els poemes que componen Animal de bosc, l’obra que Margarit jutjava com “el millor dels meus llibres”. El poeta v... 9788475888941 Margarit, joan PROA miércoles, 5 de mayo de 2021\nAutor: Margarit, joan Editorial: PROA Data d'edició: 05/05/2021 Pròximament\nAutor: Nesbo, jo Editorial: PROA Data d'edició: 05/05/2021 Pròximament\n¿Què fa que algú decideixi anar-se’n del lloc on ha viscut sempre i que algú altre vulgui morir allà on va néixer? Si a la celebrada Un home que se’n va, Vicenç Villatoro reconstru... 9788475888705 Villatoro, vicenç PROA miércoles, 20 de enero de 2021\nAutor: Villatoro, vicenç Editorial: PROA Data d'edició: 20/01/2021 Disponibilitat immediata\nII Premi Proa de novel·la Una nit d’hivern, un home arriba al Sallent de Santa Pau. Ben aviat, el nouvingut rep l’encàrrec de fer classes a la Mar, una noia de tretze anys. La seva família és l’eix al volta... 9788475888613 Serés, francesc PROA miércoles, 11 de noviembre de 2020\nAutor: Serés, francesc Editorial: PROA Data d'edició: 11/11/2020 Disponibilitat immediata\nAntologia personal «Des de la joventut ha estat per a mi una pràctica habitual compondre les meves pròpies antologies dels poetes que admirava... Ara m’he proposat afegir –feta per mi mateix– l’antol... 9788475888316 Margarit, joan PROA miércoles, 20 de mayo de 2020\nA L’espai profund, Lluís Calvo busca la depuració i l’essència, amb poemes breus d’imatgeria intensa, molt musicals i amb una estructura formal acurada. El llibre aborda qüestions ... 9788475888330 Calvo, lluís PROA miércoles, 12 de febrero de 2020\nQue algú de l’altra punta de la terra faci el cop de cap de venir a viure al teu país. Que et triï a tu per veí. Que faci créixer els seus fills en la teva llengua perquè estimin e... 9788475888255 Ruiz palà, gemma PROA miércoles, 5 de febrero de 2020\nJohn Cheever és un dels escriptors més llegits i influents de la literatura americana contemporània. Edicions Proa presenta per primera vegada en català The Stories of John Cheever... 9788475888194 Cheever, john PROA jueves, 23 de enero de 2020\nAutor: Cheever, john Editorial: PROA Data d'edició: 23/01/2020 Disponibilitat immediata\nPoemes sobre l’origen, la naturalesa i la força del desig, sobre la manera com l’atracció ens arrossegacap a la felicitat o cap a la mancança. A tocar ofereix amor i desamor amb un... 9788475888170 Forcano, manuel PROA miércoles, 22 de enero de 2020\nEls Himnes és el primer gran llibre d’Agustí Bartra, un cop instal·lat a Catalunya després del llarg exili.Hi manifesta l’alegria del retorn, la joia de la contemplació de la natur... 9788475888163 Bartra, agustí PROA miércoles, 15 de enero de 2020\nA finals de la dècada de 1920, els Masdéu viuen acomodats en la dictadura de Primo de Rivera. Sóncatalanistes moderats, amb un negoci de transport entre el port i les fàbriques del... 9788475888156 Rendé, joan PROA miércoles, 15 de enero de 2020\nTraducció de Josep Pedrals Dos rodamons, Vladimir i Estragó, es reuneixen al peu d’un salze esperant l’arribada d’un personatgedesconegut, Godot. Sobre aquest argument tan simple, Samuel Beckett planteja, de... 9788475888149 Beckett, samuel PROA miércoles, 8 de enero de 2020\nAutor: Beckett, samuel Editorial: PROA Data d'edició: 08/01/2020 Disponibilitat immediata\nPrimer Premi Proa de Novel·la Les vides dels dos germans que protagonitzen La teva ombra transcorren en paral·lel, ara com dos rius, ara com dos cotxes en sentit contrari. L’estiu del 2010, en Pere, de vint-i-c... 9788475888125 Nopca, jordi PROA miércoles, 20 de noviembre de 2019\nAutor: Nopca, jordi Editorial: PROA Data d'edició: 20/11/2019 Disponibilitat immediata


Presència policial a la zona d'oci nocturn de Blanes. - Foto: Ajuntament de Blanes\nA les 9 de la nit de dissabte al barri de la Plantera de Blanes es va produir una baralla a cops de matxet entre un grup de joves, deixant un d’ells ferit de gravetat.\nLa víctima, que presentava ferides greus a l’alçada de braç, va ser atesa amb rapidesa per un dels agents de la Policia Local que li va practicar un torniquet, ja que el ferit tenia pèrdues importants de sang. Aquesta maniobra va ser clau per aturar l’hemorràgia del ferit i poder traslladar-lo posteriorment a l’Hospital Trueta de Girona.\nFa unes setmanes, aquest mateix agent també va aplicar un torniquet a un motorista que va patir un accident de trànsit i va poder evitar que la tragèdia fos major.\nEls veïns dels barris de la Plantera i els Pins es mostren preocupats per la situació que es viu als caps de setmana, ja que no és el primer episodi de violència al carrer, que s’accentuen de manera considerable, al moment en què es reobre l’oci nocturn de la zona.\nÉs per aquest motiu que porten anys denunciant aquests fets, ja que les dues zones són una font permanent de conflicte i per això busquen evitar que passin casos similars a aquests.\nl’Ajuntament porta anys buscant una solució als problemes de seguretat que es viu a la zona d’oci de la localitat. Més enllà de les solucions policials, el consistori ha iniciat un pla d’actuació per revertir aquesta problemàtica.\nLa trifulca de dissabte es va saldar amb la detenció del pressumpte agressor.\nDiari de Girona/ Aj Blanes\nArticle anteriorÚltimes propostes a la Mostra Nacional de Teatre Amateur de Pineda\nArticle següentEl cadet femení a un partit de proclamar-se campiones de lliga


El conseller el Homrani té el coronavirus\nÉs el tercer membre del govern que se n'ha encomanat, després de Quim Torra i Pere Aragonès\nEl conseller de Treball, Afers Socials i Famílies, Chakir el Homrani, ha explicat a Twitter que té el coronavirus 2019 i que està aïllat des de dimecres per no encomanar-lo. Segons que ha dit, no va ser fins ahir que li va arribar el diagnòstic del positiu del coronavirus. ‘He de treballar des de casa i mantenir el confinament per responsabilitat. Tot l’equip de la conselleria seguim al peu del canó per protegir els més vulnerables de l’epidèmia’, ha afegit.\nDimecres passat vaig decidir confinar-me. Ahir vaig donar positiu en coronavirus. He de treballar desde casa i mantenir el confinament per responsabilitat. Tot l’equip de la conselleria seguim al peu del canó per protegir els més vulnerables de l’epidèmia. #JoActuo #QuedatACasa\n— Chakir el Homrani 🎗 (@ChakirelHomrani) March 25, 2020\nEl Homrani és el tercer membre del govern que anuncia que té el coronavirus. El primer que se’n va encomanar va ser el vice-president Pere Aragonès i després va ser el president Quim Torra, que des de llavors està aïllat a la residència oficial de la Casa dels Canonges.


Cicle de conferències per conèixer la història d'Andorra - El Periòdic d'Andorra\nCicle de conferències per conèixer la història d'Andorra\nLes xerrades aborden les darreres recerques que auspiciades pel Cehip\nPublicat el Dimecres, 24 d'octubre de 2018 | 12:30 h\nEl cartell de les xerrades. | Cehip\nEl Centre d’estudis històrics i polítics (Cehip) de l’Institut d’Estudis Andorrans presenta un cicle de cinc conferències, titulat ‘Cinc hores amb la història d’Andorra’, que tindran lloc a cinc parròquies diferents entre el 6 de novembre i el 4 de desembre, amb la intenció de descentralitzar-les al màxim possible.\nAlgunes de les conferències aborden les darreres recerques que han estat auspiciades pel Cehip, i presenten també els resultats de les investigacions d’historiadors que han treballat recentment sobre aspectes rellevants de la història d’Andorra.\nLa primera de les xerrades serà el 6 de novembre, la de Carles Gascón, que parlarà sobre els orígens del bisbat d’Urgell. Serà a les 19 hores al centre de formació professional d’Aixovall. Ja el 14 de novembre serà el torn d’Emma Arcelin, que parlarà dels primers parlaments pirinencs. Se celebrarà a les 19.30 hores a la Biblioteca comunal Antoni Morell de la Massana. El 20 de novembre Oliver Vergés parlarà de la carta pobla, un document fals que posa els fonaments del domini carolingi d’Andorra. La xerrada tindrà lloc a les 19 hores a la Biblioteca comunal d’Encamp. El 28 de novembre i a la Biblioteca nacional d’Andorra Laura de Castellet abordarà la qüestió dels andorrans als protocols notarials de l’arxiu capitular d’Urgell. I per cloure el cicle, Albert Villaró parlarà de la figura d’Anton Fiter i la gènesi del ‘Manual digest’. Serà a Cal Pal a les 19 hores.


Logopèdia - Nina Academia Logopèdia\nLA VEU NO TÉ RECANVI. CUIDA-LA.\nEntrena la teva veu i prepara’t a fons davant d’un repte artístic: preparació de càstings, treball actoral, enregistrament de discos i/o concerts en directe o a la televisió.\nMillora les teves habilitats comunicatives a través la veu (llenguatge verbal) i el cos (llenguatge no verbal). Gestiona de manera eficaç qualsevol situació comunicativa.\nT’assessorem, valorem i orientem en la rehabilitació de patologies vocals i alteracions de la parla en infants i/o adults.\nUn problema de veu és un problema de salut que cal resoldre’l el més aviat possible. Les causes que poden provocar la pèrdua total de la veu (afonia) o l’alteració del teu timbre habitual (disfonia) són moltes i variades.\nEns adrecem als col·lectius que fan un ús professional de la veu\nDislàlia: trastorn en l’articulació dels sons de la parla (absència o so no adquirit, alteració o substitució)\nDisfèmia o quequeig: manca de fluïdesa en l’expressió oral que afecta al ritme.\nExpressió oral general o les variables inherents a la producció vocal: entonació, volum, projecció, ritme i velocitat\nSom actrius, cantants i logopedes. Som instrument, instrumentistes i luthiers alhora\nL’any 2015 em van operar de les cordes vocals. En els darrers mesos he detectat que em quedo afònica i finalment m’han diagnosticat nòduls. Vaig anar al centre de la Nina perquè admiro la seva feina com a artista y també com a logopeda i reeducadora postural de Pilates. Crec que si no hagués estat per la rehabilitació que he fet a NS avui estaria operada novament. A més, la meva logopeda Elena Ribera, m’ha esperonat a cantar i això m’ha fet pujar l’autoestima. Em sento feliç i il·lusionada. Després de la meva exeperiència a NS he decidit portar-hi el meu fill diagnòsticat de la síndrome d’Asperger i n’estic molt contenta del resultat.\nEm vaig operar del fre lingual i la rehabilitació logopèdica m’ha ajudat a solucionar els problemes posteriors a l’operació. Ara, quan parlo, la gent m’entén millor i fent els exercicis que m’ensenya l’Elena Ribera, la meva logopeda, estic millorant força. Addicionalment a la rehabilitació hem iniciat les classes de cant per millorar l’afinació. Estic content de fer classes amb l’Elena a NinaStudio, és una escola molt bona i amb bons professors que t’ajuden i fan les classes amenes i entretingudes.\nJORDI PARÉ BUSTO – EMPRESARI TÈXTIL – 53 ANYS\nVEU FUNCIONAL I SALUDABLE\nA NS oferim serveis de rehabilitació de la veu a persones de totes les edats, amb o en risc, de patir alteracions de la parla, la veu, el llenguatge, la comunicació, la deglució, o altres trastorns relacionats.


SERVEI D'INFORMACIÓ I ATENCIÓ A LES DONES CONSELL COMARCAL DE LES GARRIGUES: de maig 2011\nDes del Servei d’Informació i Atenció a les Dones (SIAD) de les Garrigues s'han organitzat dues xerrades de promoció de la salut de les dones, a les que us convidem a participar-hi. Es tracta de dos xerrades que porten per títol EL DOLOR I EL MALESTAR DE LES DONES, a càrrec de la reconeguda Dra. Carme Valls. La doctora parlarà sobre el diagnòstic diferencial, el dolor físic, el dolor emocional i el dolor i les condicions de vida.\nSubvencions a entitats de l'Institut Català de les Dones\nL'Institut Català de les Dones obre la convocatòria de subvencions a entitats per a la realització de projectes d’utilitat pública o interès social per promoure la igualtat efectiva de dones i homes.\nEl termini finalitza el dissabte 4 de juny de 2011.\nConvocatòria publicada al DOGC núm 5870 de 3.5.2011\nPer més informació podeu consultar el web de l'Institut Català de les Dones:\nPublicat per SERVEI D'INFORMACIÓ I ATENCIÓ A LES DONES DE LES GARRIGUES a 12:34


Badanotis :: El Teatre Romea estrena tres grans produccions aquesta setmana Jerusalem; Casa de nines, 20 anys després i Viejo amigo Cicerón\nEl Teatre Romea estrena tres grans produccions aquesta setmana Jerusalem; Casa de nines, 20 anys després i Viejo amigo Cicerón\nJerusalem; Casa de nines, 20 anys després i Viejo amigo Cicerón\nRedacción - 04/07/2019 06:27\nEn el transcurs d'aquesta primera setmana de juliol del 2019 el Teatre Romea estrena tres muntatges de gran format en dues de les cites estivals més rellevants en l'àmbit de les arts escèniques: el Grec 2019 Festival de Barcelona i el Festival Internacional de Teatro Clásico de Mérida.\nD'una banda, dues grans produccions amb segell Romea formen part de la 43a edició del Grec Festival de Barcelona: Jerusalem, l'adaptació catalana del multipremiat text de Jez Butterworth escrit l'any 2008 (un premi Tony al millor actor, un Evening Standard i un Critics Circle al millor text), i Casa de nines, 20 anys després, la versió en llengua catalana de l'èxit internacional de Lucas Hnath escrit el 2017 (un premi Drama Desk i un Tony a la millor actriu, un Outer Critics Circle a la millor nova obra teatral i a la millor actriu principal i a la millor actriu de repartiment).\nI de l'altra, una producció de nova creació signada per Ernesto Caballero, Viejo amigo Cicerón, s'estrena aquest vespre en el marc de la 65a edició del Festival Internacional de Teatro Clásico de Mérida. Josep Maria Pou protagonitza aquesta peça, que compta amb direcció de Mario Gas.\nAquesta és una fita insòlita en el panorama teatral de casa nostra que evidencia la fortalesa del Teatre Romea; la vocació d'exhibició de les produccions amb segell Romea pel conjunt del territori estatal; així com els seus lligams amb agents clau del panorama teatral actual i centres de producció de l'Estat espanyol de reconeguda trajectòria, com el Centro Dramático Nacional (CDN-INAEM) o Verteatro; i festivals d'àmbit estatal i de primer nivell, com són el Grec Festival de Barcelona i el Festival Internacional de Teatro Clásico de Mérida.\nÉs una coprodució de Teatre Romea, Grec 2019 Festival de Barcelona i Centro Dramático Nacional (CDN-INAEM)\nFins al 3 de juliol, a l'amfiteatre del Teatre Grec\nÉs una coprodució de Teatre Romea, Grec 2019 Festival de Barcelona i Verteatro.\nFins al 4 d'agost al Teatre Romea.\nJosep Maria Pou es posa a la pell de Marc Tul·li Ciceró en aquesta peça de nova creació escrita per Ernesto Caballero i dirigida per Mario Gas. Un text inèdit que revisa la figura del jurista romà, n'extreu la seva potència universal i atemporal, i obre un diàleg suggeridor amb l'actualitat.\nÉs una coprodució de Teatre Romea i Festival Internacional de Teatro Clásico de Mérida.\nDel 3 al 7 de juliol al Teatro Romano de Mérida.