Banc del Temps: el valor sense preu de la riquesa humana – :: TOT Gràcia | El TOT de la Vila de Gràcia ::\nT’obren un compte corrent en el qual es computen les hores invertides i s’equilibren amb les rebudes: nocions d’informàtica, classes de guitarra o d’idiomes, acompanyament i coses aparentment tan senzilles com canviar una bombeta o arreglar l’aixeta.\nS’anomena Banc del Temps i representa un retorn a les essències del bescanvi (en castellà, “trueque”), a una economia de proximitat irreductible com el poble gal enmig de l’imperi de la globalització, i a un espai de complicitat i empatia enfront de les presses i la religió del “vil metall”. Demanes en funció de les hores que has ofert i les pots tornar de tres maneres: intercanvi individual (no necessàriament a la mateixa persona que prèviament t’hagi ajudat), grupal o ajut a la secretaria que gestiona el servei. En la fitxa personal anotes competències, disponibilitat horària i necessitats i l’equip gestor mira de compensar oferta i demanda , consultable en qualsevol moment en una app.\nTan simple com complex de tirar endavant si la il·lusió inicial no té continuïtat en forma de dinamització constant i recursos econòmics. “És un projecte de base que no funciona de dalt a baix sinó al revés perquè ha de recollir les necessitats dels veïns i veïnes, de transmissió oral de coneixements que es poden aprendre sense temari concret ni reconeixement reglat ni haver d’anar a cap escola oficial” recorda Josefina Altés, excoordinadora, experta i usuària del banc del temps de Gràcia, que s’ha dedicat a apadrinar-ne per tot arreu. “En moments de grans crisis no neix com a economia alternativa sinó que la gent necessita trobar-se, és més una crisi de valors la que ens porta a crear-los, una qüestió d’igualtat”.\nDues dècades d’història |\nAquesta iniciativa, sorgida al 1998 a Espanya, Itàlia i Portugal, es va materialitzar a Barcelona a través de l’aleshores Regidoria de la Dona en un model de tres potes: la posada en marxa mitjançant Salut i Família amb la creació d’una xarxa estatal, l’ajuda del propi consistori i una associació que es va encarregar de portar-lo. El Casal Montserrat, una entitat de dones vinculades a la parròquia, va ser pioner en obrir el primer banc del temps al Guinardó en una era pre-digital en què el boca-orella i el porta a porta resultaven essencials per a difondre el projecte. Després s’hi va afegir el Bon Pastor, amb el conveni firmat pel mossèn (va rebre la medalla d’honor de la ciutat) i a Gràcia el 2003 en un conveni conjunt amb Salut i Família i la delegació del Raval i que va gestionar l’Orfeó Gracienc. En canviar la junta directiva, Lluïsos va agafar el relleu el 2008 i encara continua en una dècada prolífica en què se n’han obert a Sagrada Família, Fort Pinec, dreta de l’Eixample, Trinitat Vella o Sarrià. Més d’un centenar a tot Catalunya.\nFruit d’un reportatge del programa ‘Línea 900’ de TVE1, l’onada expansiva arriba a tota la península i Josefina Altés es dedica a fer assessorament per anar-ne obrint en diversos marcs: projectes d’igualtat, intercanvis generacionals, participació ciutadana de cohesió social…i fins i tot una professora d’institut de Badalona el trasllada en l’àmbit educatiu, que posteriorment també serviria per a l’intercanvi entre famílies en el context de les ampes i s’escamparia també al món universitari (Universitat de Sevilla, la Pablo Olavide, la Complutense, U. Catòlica de València) amb sort diversa. De fet, la seva transversalitat permet que es ramifiqui en casals d’estiu, inclusió de joves, tallers amb SOS Racisme i d’integració d’immigrants… L’únic requisit és ser major d’edat perquè els menors s’hi poden apuntar dins la seva escola.\nL’alenada del 15-M va fer que els bancs del temps proliferessin com bolets i tothom “pensés que era innovador i una economia alternativa que anava molt bé” però la realitat del dia a dia o una deficient concepció ha fet que molts hagin hagut de tancar. Per exemple a Galícia, on la conselleria de treball es va gastar molts diners en una plataforma estrangera per acabar reduint-ho tot a una subvenció pels ajuntaments consistent en un ordinador i un contracte de sis mesos a un responsable. “Aquella persona em trucava i deia que no sabia què fer”. També han estat focus importants Andalusia i Madrid, on en funciona un que arregla peces d’objectes dins d’una fàbrica de creació al Barrio de las Letras. De mica en mica s’internacionalitza fins al punt de constituir una associació iberoamericana que comprèn Xile, Brasil o Argentina i les noves tecnologies permeten fer coses abans impensables com gestionar-ho amb grups de Whatsapp en l’àmbit espanyol i europeu “sense perdre el sentit inicial d’intercanvi amb la gent més propera des de la igualtat: una hora teva val igual que la meva i no té importància ni el lloc de procedència ni els estudis de cadascú”. Als Estats Units, Edgar Cahn va ser-ne l’introductor amb els llibres “No más gente desechable” i ‘Dinero que no tiene precio’.\nEn quant a gestió, inclou des d’un model unilateral com el de l’ajuntament de Terrassa en què un tècnic ho vehicula fins al de Sant Cugat, amb la col·laboració entre el consistori i un grup d’usuaris o el de Sarrià, on la casa Orlandai cedeix l’espai i n’és un soci més. En contra del que es pugui pensar, el perfil del “barrut” és més aviat residual ja que “s’acostuma a donar més del que rep, a la gent sembla que li fa vergonya demanar i a vegades truca un professional per exemple per canviar una cremallera. La primera pregunta que t’has de fer és: això ho puc aconseguir del banc del temps? Per costum la gent pensa que pagant ho pot tenir i cal canviar de mentalitat: no cal pagar per tot”, recalca Altés. La generositat arriba a límits surrealistes com per exemple reduir les hores prestades o directament no comptabilitzar-les, cosa que succeeix si hi ha amistat entre els usuaris o en pobles petits.\nFotografia: Banc del Temps de Gràcia\nEl banc de Gràcia |\nUns 300 usuaris es reuneixen l’últim dimarts de cada mes a Gràcia per presentar els nous membres, fer balanç de les experiències recents i posar sobre la taula necessitats immediates. El ventall d’activitats és molt ampli: sortides fotogràfiques, la iniciativa ‘renova la teva roba’, assessorament en cuina i plantes o tallers d’autoestima per a dones. Com a anècdota, una senyora invident que havia treballat com a maquilladora que necessita algú que l’acompanyi per regentar la seva parada de cremes naturals en els diferents mercats del barri. En aquest sentit, tampoc es pot menysprear el fet que el banc del temps esdevé un punt de trobada i una eina contra la soledat. Durant la festa major, Altés organitza una visita guiada pels carrers guarnits que l’any passat va reunir 60 persones. Va ser un usuari del banc de temps de Gràcia qui va crear una associació estatal que té una plataforma informàtica de gestió (Timeoverflow).\nReptes futurs |\nA banda de mantenir l’espurna de la il·lusió i buscar el finançament, el relleu en l’equip gestor i el generacional (el perfil d’edat habitual se situa partir de 35-40 i cap amunt) es plantegen com les problemàtiques de futur. “La intenció és barrejar edats però tothom té tendència a agrupar-se per edat i a la gent gran li dona confiança la figura de l’ajuntament però d’altres no en volen saber de les administracions”. També hi ha el risc de ser percebuts com a competència de centres cívics que ofereixen els seus propis cursos però de pagament, cosa que fa que siguin reticents a cedir sales per a les entitats que gestionen els bancs del temps. “No robem el lloc de treball a ningú ni som rivals de les escoles d’idiomes sinó que potenciem que tinguis ganes d’aprendre’ls, perquè ja hi aniràs si et vols treure un títol. El cost que representa per a les administracions és mínim en comparació a tot allò que representa per a la societat”.\nLa iniciativa ha rebut diversos premis i el va reproduir fins i tot el portal Infojobs, amb l’objectiu que els qui buscaven feina poguessin ajudar-se a millorar el seu currículum i trobar ofertes ajustades als diferents perfils . Enguany una jornada internacional a Madrid ha servit per commemorar el vintè aniversari d’un projecte “totalment vigent i sempre útil” que posa el focus en “el valor de la persona per ella mateixa perquè els diners donen pel que donen. Crec que la societat aniria millor si tots estiguéssim dins d’un gran banc del temps”, assegura Altés.


Investigació per conèixer els mecanismes de resistència antibiòtica en les ostres\nPer reduir la propagació de resistències antibiòtiques i millorar la salut humana\nUna de les amenaces més importants per a la salut humana en els propers anys és el de les resistències antibiòtiques i, en particular, les que puguin adquirir-se mitjançant la ingesta d'aliments. En el cas de l'aqüicultura i, en concret, del marisc, hi ha pocs estudis sobre el tema. Per a això, l'IRTA de Sant Carles de la Ràpita (Tarragona) treballarà durant els propers tres anys en el projecte europeu SPARE-SEA amb el qual es volen conèixer els mecanismes d'adquisició de resistències bacterianes per part de les ostres amb l'objectiu de millorar-ne la pràctica del cultiu, reduir la propagació d'aquestes resistències i, en última instància, reduir-ne l’impacte en la salut humana.\n"La resistència als antibiòtics es pot moure entre unes espècies bacterianes i altres amb una facilitat sorprenent. Encara que els bacteris dels mariscs no acostumen a afectar els humans, hi ha algunes espècies que poden passar de les ostres als humans, ja que sovint el marisc es menja cru o cuinat lleugerament", apunta Karl Andree, investigador de l'IRTA del programa d'aqüicultura.\nPer tant, assenyalen des del projecte, una reducció dels bacteris resistents als antibiòtics en els aliments suposa una millora general de la salut humana. Aquest és el principi conceptual conegut com "Una sola salut" (One Health), que inclou els animals, el medi ambient i la salut humana en el seu conjunt.\nEls bacteris adquireixen la resistència als antibiòtics a través de gens que es coneixen amb el nom de gens de resistència antibiòtica. Aquests gens són diversos i per a cada classe d'antibiòtic ha múltiples gens de resistència. L'adquisició de gens de resistència als antibiòtics per part dels bacteris pot ser un factor que promogui l'aparició de nous patògens bacterians que passin del marisc als humans.\nEl seguiment d'aquests gens específics en compartiments ambientals diversos (en el peix que s'alimenta del marisc, l'aigua, els sediments i el marisc mateix) permetrà als investigadors estudiar on es troba cada classe de gens de resistència antibiòtica en la cadena alimentària i veure com es transfereixen entre compartiments. Això proporcionarà informació útil per gestionar les pràctiques de cultiu d'ostres de manera que es pugui reduir la propagació de gens de resistència antibiòtica i, en última instància, l’impacte que tenen en la salut humana.\nPer això, els investigadors de l'IRTA del projecte SPARE-SEA pretenen dur a terme l'anàlisi genètica comparativa de les ostres que van rebre en algun moment un tractament antibiòtic en les fases de cria larvària amb les ostres silvestres a fi de conèixer fins a quin punt l’ús d'antibiòtics en els processos de producció comercial afecta l'abundància i diversitat de bacteris resistents en les ostres. Cal ressaltar que l'ús d'antibiòtics en l'aqüicultura europea està molt regulat i restringit.\nEl pla de treball inclou la seqüenciació del genoma d'espècies bacterianes capaces d'infectar tant els mariscs com els éssers humans. Així mateix, la identificació primerenca de les espècies bacterianes que continguin gens de resistència antibiòtica i els compartiments en què es trobin permetrà la vigilància dirigida d'aquests bacteris. El projecte podrà provar si la virulència es correlaciona d'alguna manera amb la resistència antimicrobiana o si la captació dels gens de resistència a patògens coneguts pot millorar-ne la propagació. "Aclarir els impulsors i les vies de transmissió de la resistència antimicrobiana en les ostres és un aspecte clau dels resultats esperats d'aquest treball", assenyala Karl Andree.\nAqüicultura / Innovació / Ostres / Salut humana


Carta Arqueològica de Barcelona - Can Bruixa\nIntervenció: Can Bruixa\ncarrer de Galileu 287-297 i 294-296\nUTM X: 427429,00000 | UTM Y: 4581778,00000\nNom singular: Can Bruixa\nAl marge sud del camí de Barcelona a les Corts, i entre la riera de Quatre Camins i el torrent de Can Feu, antigament de Llobet, Guerau Piera i Agnès Llopart edificaren a mitjan segle XVIII el seu mas, conegut a la contrada com a Can Bruixa. Era una obra de maçoneria, entramat de pi, maons i fusta, línies pures i equilibrades, senzilla però sòlida, de tres cossos, el central més elevat i cobert amb teula àrab a dues aigües, i els laterals a una sola aigua, en el més pur estil del Pla; posteriorment s’hi afegiren altres construccions d’una sola planta i coberta de terrassa, destinades a magatzems i bestiar. El conjunt es completava amb quadres, cort de porcs, i un pou per l’abastament de la casa i el safareig.\nL’espai interior s’ordenava en tres pisos, planta baixa, pis principal i golfes, les quals s’obrien a l’exterior en una galeria de tres arquets de mig punt, completada a banda i banda per unes finestres circulars en forma d’ull de bou. L’equilibri d’obertures a la façana s’aconseguia a partir de l’eix format per la porta adintellada i el balcó central, creuat a cada banda per les grans finestres, emmarcades amb carreus polits i equidistants, enreixades les del pis baix, que donaven un total de tres obertures per planta. Tampoc faltava entre el balcó i la finestra de l’esquerra un magnífic rellotge de sol, element decoratiu, però no frívol.\nL’any 1946 s’enderrocà l’antic mas per construir cases de lloguer. S’aprofitaren, però, els murs de l’antiga masia, transformant la portalada en dues petites finestres. L’era de Can Bruixa és, ara per ara, la gran vorera que recentment s’ha pavimentat al carrer del seu nom, i un nou i gran edifici ha substituït l’anterior.


Paraules des de Solsona: La vescomtessa dissortada (10)\nQuan Joan Alfons entra a la sala portant en alt la mà de Constança, família, amics i servents, els estan esperant. Tots, els fan una reverència, menys Maria, que està molt enutjada. Ella s’ha vestit expressament per a l’ocasió. Constança, en veure-la, queda horroritzada.\nEn un racó, Àlvar, mig disfressat de cavaller, espia el seu pare per saber si es recorda d’ell. Va pentinat a la moda amb una melena curta i un serrell a l’estil francès rematat en un bucle. Està tant o més espantat que Maria. Té tantes ganes d’ensenyar-li al seu pare, els seus avenços amb l’espasa! Vol que s’adoni que ell està ben preparat per marxar. Però ningú no li fa cap cas.\nLa situació és violenta.\nTròtula s’ha posat, per petició de Maria, un sumptuós vestit. Però, la sumptuositat està més penalitzada per als jueus; si algú la denunciés, li farien lliurar el vestit als pobres. Amb tot, la gent sap que les autoritats sempre es queden el que volen. Tròtula ha obtingut el permís de la seva mare perquè, ara que el seu cos ha fet el canvi, i amb la sang lunar, ha adquirit unes sinuoses formes molt temptadores, vol que Joan Alfons admiri la seva bellesa. Ruth està satisfeta perquè sap que Tròtula eclipsarà Maria.\nEn lloc de cinyell, Tròtula porta una saia blava de setí ajustada al pit, tot brodat de falses perletes blanques. Les mànigues amples, que li arriben fins als colzes, porten també una tira de perletes falses, cosides a part i enganxades al setí. La pedreria només està cosida per la part del davant; al darrere, els seus estalvis no hi han arribat. Sota les mànigues de la saia, surten les mànigues de la camisa de lli blanca brodades de floretes blaves. Aquest brodat s’acaba a l’alçada de les mànigues de la saia. Les sabates que li ha regalat el tiet, la fan més alta i atractiva. Són de les millors de la seva col·lecció. Tenen una sola folrada amb roba senzilla però resistent, del mateix color que el vestit. La sola és alta i de suro, així, no s’embruten tant els vestits i la humitat no traspassa tan fàcilment.\nJoan Alfons queda embadalit per la bellesa de Tròtula. Però s’horroritza en veure Maria. La vol renyar, però els ulls se li’n van cap a Tròtula i l’assaboreix en tot el seu esplendor. Ruth se sent triomfant. Constança, que li endevina el desig a la lluïssor dels ulls, es desfà de la seva mà. I Joan Alfons retorna a la realitat.\nAl contrari de la seva amiga, Maria s’ha esforçat en vestir-se per molestar el seu pare. Ha buscat robes, i se les ha posades, de manera que li donin un caire sarraí.\nNo s’ha posat cap saia i, sota la cota, es veu un cos embolcallat per una lleugera roba blanca i ajustat des de les espatlles fins a la cintura. S’hi ha fet cosir unes mànigues de colors d’una saia seva i ho ha combinat amb uns pantalons d’influència àrab, molt amples i cenyits al turmell. Els que sol utilitzar per muntar a cavall. Ara, sota la cota, se li veuen completament. Entre totes les seves sabates, Maria ha escollit les de forma més punxeguda, més semblants a unes babutxes. A més, s’ha guarnit amb unes arracades amb forma d’anella a les orelles i unes polseres dringadisses als turmells. A Tròtula li ha demanat que li pintés els ulls amb henna. L’efecte és espectacular i molt atrevit. A Joan Alfons, com ella ha planificat, li engendra rebuig.\nConstança està a l’aguait de la reacció del seu marit i intenta distreure’l ensenyant-li com ha crescut Àlvar . Joan Alfons només li fa un gest de consentiment i li estira els cabells en senyal de desaprovació. Àlvar fuig corrent a tallar-se el serrell.\nTròtula, conscient del poder fascinador de la seva bellesa tan ben guarnida, vol evitar que Joan Alfons s’enfurismi amb Maria. Fitant-lo als ulls amb un deix fingit de desig, li sosté la mirada, tot fent-li una altra reverència. Ell se sent obligat, amb gust, a lloar la seva bellesa. Maria enretira la seva amiga i, davant el seu pare, tan sols acota el cap, però no blega els genolls ni un mil·límetre. Joan Alfons acusa l’enfrontament i contraataca.\n— Bona disfressa, Maria. Ara, hauràs de ballar com una dansarina sarraïna, sinó el teu regal serà per a Tròtula. Ella sí va arreglada per rebre’m amb el respecte que em mereixo!\nMaria ha perdut en el seu desafiament perquè quasi no sap ballar i, menys, a l’estil àrab! Està acostumada a les humiliacions del seu pare i el regal no li preocupa perquè sap que Tròtula li tornarà a donar. Esperarà pacient perquè el seu veritable repte l’ha preparat per al final de l’àpat.\nDe primer, els serveixen la carn: una plàtera amb llebre rostida, una de guatlles farcides i una altra de perdius al forn. Per beure, hi ha el vi blanc i vermell de la bodega familiar. Després, com de costum, el potatge de forment servit a les escudelles i engolit amb cullera. Per postres, molta fruita, mel i confits. Constança es fixa com la seva filla compleix correctament totes les normes del ben menjar a la taula. Com agafava totes les peces sòlides amb el ganivet i el pa, no s’embruta ni ella ni el vestit; i no es neteja les dents a taula; ni hi posa els colzes; ni es moca, ni posa una cama sobre l’altra; i, per riure, dels nervis, es tapa la boca. Està satisfeta. Entre Cañas i ella, l’han convertida en una autèntica dama.\nMentre els servents ja retiren el potatge, els joglars comencen a cantar. Maria es posa uns confits a la boca, però li cauen sobre les tovalles. El joglar entona la trista cançó de domna Alda, l’esposa del cavaller francès Roldan:\n-¿Qué es esto, mi señora,\n- Allí habló su camarera,\n-Este sueño, señora,\n- Otro día de mañana\nLa idea de la mort per amor, la distreu, per uns moments, de la seva intenció. Ni Tròtula sap el seu pla. Maria és massa jove per saber què vol, però és prou gran com per saber què no podria suportar. Sap que ella no pot marxar al seu nou destí sense la seva amiga de l’ànima; l’altra vida que necessita, imprescindiblement, per poder viure la seva.\nAmb l’últim mos, d’una revolada s’aixeca i pronuncia les fatídiques paraules:\n— Si Tròtula no ve amb mi a Castre, em tiro ara mateix, des de dalt de la torre.\nI comença a córrer, escales amunt, morta de la por. Però més por li fa marxar sola. I la por la torna rebel. I la rebel·lia és l’única capacitat que té per aconseguir el que vol. Al seu pare, colèric com és, les bones paraules no li serveixen de res.\nJoan Alfons, acostumat a guerrejar d’una altra manera, tarda uns segons en reaccionar. Ningú no es mou sense el seu permís. Quan s’ha adonat que si la filla se li tira de dalt a baix, perdrà el dot i els lligams polítics que necessita, s’apressa escales amunt. Al darrere d’ell, Constança; després Tròtula —que puja més ràpida i àgil però més trasbalsada perquè pot perdre la seva amiga, l’altra part de la seva vida—; l’encalça Âlvar; i Ruth i Simó, darrere la seva filla, pugen seguits per alguns criats i servents.\nMaria porta roba lleugera, perquè ha pensat en tots els detalls, i a més, es deslliura de les babutxes i la cota, perquè li dificulten l’ascens. Joan Alfons porta roba pesada i no té ja la lleugeresa dels anys joves per pujar escales i desempallegar-se alhora de la capa. Maria surt al pas de ronda i, d’un cop d’ull, busca el seu racó de tantes i tantes estones de confidències amb Tròtula; de tantes promeses de no separar-se mai.\nA ella li agradava imaginar-se que era...


Tomeu Martí presentarà ‘Visca Mallorca lliure!’ a la Fira del Llibre – Tribuna Mallorca\nHomeActualitatTomeu Martí presentarà ‘Visca Mallorca lliure!’ a la Fira del Llibre\n26/05/2017 tribuna Actualitat 0\nTribuna Mallorca | 25 de maig de 2017\nMés d’un centenar de persones participaren en la presentació del llibre ‘Visca Mallorca lliure!’ que es dugué a terme el passat 17 de maig a La Tertúlia de Palma. Emperò, tots aquells que no pogueren assistir a l’acte, tenen una altra oportunitat aquest pròxim diumenge 28 de maig amb motiu de la XXXV Fira del Llibre a Palma. L’acte tendrà lloc al mateix passeig del Born a partir de les 18.00 hores.\n«Visca Mallorca lliure! és el crit històric, la divisa que uneix les persones i col·lectius que treballen amb l’objectiu de fer de Mallorca un país de gent lliure i feliç». Tomeu Martí i Florit ha convertit aquest crit en una crida a pensar i preparar el futur de Mallorca amb els màxims nivells de sobirania i benestar col·lectiu. El mallorquinisme polític, des dels seus inicis, ha cercat sempre un encaix entre els territoris històrics dels Països Catalans i ha proposat el màxim d’autogovern.\n«No pretenc encetar cap debat, sinó ajudar a encertar el debat que ha de fer el mallorquinisme», assenyala Martí. Un debat sobre Mallorca, mallorquinisme, autonomia, estat, confederació, nació catalana, república, independència, Països Catalans, llibertat… que són alguns dels referents que planteja aquest treball.\nLes Balears, el País Valencià i Catalunya faran un canal de televisió conjuntament


10 Passos i claus pel Home Staging - PROIM - Primum Vivere\n20 juliol, 2018\t| by\tTamara Fosalba\nEn un article anterior, expliquem quins són els orígens i finalitat d’aquesta tècnica revolucionària, que ha aconseguit optimitzar el procés de venda dels immobles. Quins són els secrets i claus per dur-la a terme amb èxit?\nPer aconseguir amb encert el Home Staging, es podrien definir els següents passos:\nBuidar espais i desfer-nos de tot el que no serveixi. Aquest pas és fonamental, ja que si volem aconseguir optimitzar al màxim la venda de l’habitatge, no podem oferir ni mostrar coses que manquin d’utilitat o estiguin en mal estat o inservibles. Per tant, el primer pas és fer una bona neteja d’utensilis, mobles i pertinences.\nArreglar desperfectes. Una vegada hem deixat el que anem a utilitzar i el que creiem que va a poder aportar valor al nostre habitatge, hem d’arreglar tots els desperfectes que trobem, ja que la nostra finalitat no és solament causar una bona impressió visual, si no, oferir l’immoble les millors condicions d’habitabilitat possible.\nPintura. En el Home Staging és un dels recursos fonamentals i que, al seu torn, forma part del següent punt ordre i neteja, però que a més, mitjançant pintures en colors clars (el blanc, el fonamental) ens aportarà moltíssima llum. També restaurar i pintar algun dels mobles, ens pot ajudar a actualitzar l’espai sense caure en excessius costos.\nSanejament, ordre i neteja. La neteja és fonamental perquè el possible comprador trobi l’espai en harmonia i en condicions agradables. No podem oblidar que volem propiciar una experiència perceptiva i sensorial favorable, per tant, no solament ens ha de preocupar la vista, aspectes com l’olor juguen també un paper important. Per tant, mantenir la neteja i l’ordre durant tot el procés de venda serà fonamental perquè el possible comprador tingui una bona impressió del seu habitatge.\nLlum i il·luminació. Tothom se sent atret pels espais lluminosos i exteriors, per la qual cosa serà vital organitzar els espais per no restar-los lluminositat i llum natural. No tapar accessos als exteriors o finestrals és molt important, així com no recarregar els espais mai. La llum i la primera impressió són factors determinants.\nAnàlisi, distribució i organització. Abans de definir quin serà la disposició del mobiliari, haurem de fer una anàlisi de l’habitatge, dels seus punts forts i dels seus punts febles, dels seus espais i distribució, per poder canviar-la si és necessari i possible. Això es fa sobretot en el cas de les habitacions, les quals podem distingir en diferents tipologies, per exemple, oficina, habitació principal, etc. i també, per definir i programar la millor disposició i distribució possibles del mobiliari.\nMobiliari. Arribats a aquest punt, tenim les bases bastant estructurades i l’organització realitzada en el pas anterior, per tant, ens disposarem a moblar l’habitatge de la millor manera possible, perquè el possible comprador percebi amplitud i coherència en la distribució, facilitant la seva pròpia visualització de les possibilitats de fer-ho amb el seu propi mobiliari. Per a això utilitzarem mobiliari autèntic i, en defecte d’això, mobiliari de cartró degudament preparat per a això.\nDecoració. Després de la distribució del mobiliari, el següent pas és aportar-li vida als diferents espais, mitjançant la selecció i col·locació d’elements decoratius, preferentment neutres, alhora que càlids (plantes, roba de llit, coixins, etc.) i que ens ajudin aportar la sensació acollidora que volem transmetre. No és recomanable utilitzar elements molt cridaners, ni colors massa estridents, ja que no volem crear contrastos predominants i l’objectiu és aconseguir la major acceptació possible i un efecte agradable i de confort general.\nPunts forts. El Home Staging sempre s’ha d’acompanyar de les explicacions oportunes per part del professional, on es transmetrà una perspectiva general de l’habitatge i es ressaltaran els aspectes favorables de la mateixa, com poden ser la superfície, lluminositat i distribució.\nTransparència i assessorament. Perquè la visita sigui del tot fructífera i productiva, és molt important deixar que els clients que ens plantegin tots els seus dubtes possibles. En resposta, haurem de mostrar transparència, sinceritat i argumentar els motius d’aquesta distribució, la resta de possibilitats, ser honests davant les possibles manques i, en definitiva, oferir el millor assessorament possible, alhora que parem esment al seu feedback i opinions, les quals ens ajudaran a conèixer-li i oferir-li un millor servei, com també, a conèixer l’acceptació del Home Staging i les seves possibles variacions.\nSeguint aquests passos per al condicionament de l’habitatge, aconseguirem oferir un millor immoble i, per tant, aconseguirem multiplicar les nostres possibilitats de venda i alhora millorar les condicions de la mateixa, és a dir, aconseguirem vendre en un menor temps i a un millor preu.


3r | Escola Nadal\nPublicació del vídeo “Bon dia, dia” (alumnes de 3r)\nus anunciem que el proper divendres 14 Maig a les 18h s’estrenarà el vídeo de la Cantata de les Escoles Canten d’enguany, organitzada per l’Ajuntament de Sant Feliu i amb la participació activa del professorat de l’Escola Municipal de Música i els… Llegeix més»\n3r, curs 20-21, Portada, Primària Joana Raspall, les escoles canten, Música 0\nConte compartit 2020-21\nAquí teniu el conte compartit d’enguany. Desitgem que us agradi! Feliç Sant Jordi… Llegeix més»\n1r, 2n, 3r, 4t, 5è, 6è, curs 20-21, Festes a l'escola, Infantil, P3, P4, P5, Portada, Primària Conte compartit, Sant Jordi 0\n“LET’S DANCE” WORKSHOP\nEls nens i nenes del cicle mitjà han fet un petit taller d’expressió corporal (simulant un viatge a l’espai) i de ball. Han posat en pràctica el seu sentit del ritme i del moviment.\nMIREM LA PEL·LÍCULA BALLERINA A 3r\nPer introduir el tema de l’art a l’aula els alumnes de 3r van veure la pel·lícula Ballerina. Amb aquesta van poder parlar sobre aquesta disciplina i aprendre que el ball és una altra manera de poder expressar amb el cos allò que sentim. A més a més, es van tractar altres temes com l’amistat, l’empatia, l’esforç per superar-se i la motivació per aconseguir els seus somnis.\nTEATRE PIM PAM\nUn dels tallers presentats a les jornades culturals va ser ” TEATRE PIM PAM”. En aquest es van realitzar un repertori d’activitats i jocs diferents per tal d’apropar als alumnes a aquesta disciplina.\nVan haver de ficar-se en el paper d’actors i actrius per un dia escenificant diferents situacions adquirint en cadascuna un rol diferent.\nPensem que fer teatre afavoreix la creativitat i l’empatia en els nostres alumnes, fent que es posin en la pell d’altres persones. A més a més, també és una bona manera d’ajudar-los a confiar en ells mateixos i que es sentin que són capaços de parlar en públic.\nmolt de cas al Carnestoltes van fer.\nTotes les consignes van portar\ni el rei molt content es va posar.\nEn pijama, pentinats\ni dels seus ídols van venir disfressats.\nSense oblidar el dia que van venir elegants.\nPop Art: Romero Britto\nEn aquesta setmana com l’art era el protagonista a l’àrea de plàstica vam aprofitar per presentar a l’artista Romero Britto, el qual destaca pel l’art pop i pintura de graffiti. En la majoria de les seves obres fa ús de colors brillants i traços divertits, que són els que van posar en pràctica els alumnes de 3r.\nHem treballat l’art urbà a través d’un taller de graffitis. Des dels seus inicis el graffiti ha anat evolucionant fins a arribar a formes i estils molt complexes. Aquest taller ens ha permès apropar-nos a l’art urbà que podem trobar a qualsevol espai de les nostres ciutats.\nFomentem la lectura comprensiva amb la utilització de llibres motivadors i la posada en comú en un club de lectura\n3r, curs 20-21, Portada, Primària 0\nAprenem matemàtiques d’una forma lúdica i significativa mitjançant l’ús de les noves tecnologies.\nVés a Matific\nVés al teu compte Gsuite for Education


Preguntes Freqüents - Begudes de la Terra\n1.-Els preus inclouen l’IVA?\nEl preu de cada article inclou l'IVA. Els ports no estan inclosos\n2.-Feu factura de les comandes?\nSempre que el client en el moment de fer la compra indiqui l'adreça de facturació (creant una adreça específica de facturació) Begudes de la Terra emetrà la factura corresponent amb l’IVA desglossat.\n3.- On he d'indicar les dades de facturació?\nPodeu crear-la dins de l'apartat "Les meves adreces" del Meu Compte, creant una adreça específica de facturació.\n4.- Com es fa el pagament de les comandes?\nAmb targeta de crèdit, mitjançant transferència bancària o mitjançant PAYPAL.\n5.- Quin és el termini de lliurament de la comanda?\n-Durant l'any podeu triar entre termini 24h -72 h en funció de la localització, en funció de l'hora d'arribada de la comanda i el temps de preparació de la mateix, que pot variar en funció dels productes.\nPer a més informació llegiu Condicions enviament.\n8.- Qui fa el lliurament de la comanda?\nSempre que sigui possible i per tal de garantir al màxim un servei de qualitat, el transport de les comandes el fa pròpiament Begudes de la Terra. En cas que no sigui possible, ho fem a través d'una empresa de transport de màxima confiança, en funció de la destinació.\n9.- En quin horari es lliura la comanda?\nLa comanda es lliurarà a l’adreça facilitada pel client, en horari comercial de 9 del matí a 8 de la tarda, de dilluns a divendres. És imprescindible facilitar un telèfon de contacte i/o una adreça alternativa on poder deixar el paquet en cas d’absència del receptor, en el moment del lliurament.\n10.- Begudes de la Terra disposa de botiga física oberta al públic?\nBegudes de la Terra no disposa d’una botiga física, però les comandes es poden passar a recollir per la nostra oficina situada al C. de l'Elisi 17, local 6 de Barcelona, sense cap cost.\n14.- Si no podeu servir algun producte de la comanda o hi ha un error, com es soluciona?\nPel fet de tractar-se en molts casos de produccions limitades, molt exclusives, en cas que algun producte d’alguna comanda s’esgotés seria substituït per un altre de la mateixa família de qualitat igual o superior. En cas de deteriorament d’algun producte de la comanda, Begudes de la Terra el reposarà un cop s’hagi comprovat que el mateix estava en mal estat des d’origen o durant el transport, si se’ns comunica com a molt tard dins dels 3 dies després de la recepció. En cas que algun dels productes de la comanda, no es correspongués per error amb la comanda realitzada, Begudes de la Terra us bescanviarà el producte pel correcte, sempre que estigui sense manipular, si se’ns comunica com a molt tard dins dels 3 dies després de la recepció. Més informació a Política de devolucions.\n15.-Hi ha productes en promoció o descomptes especials?\nBegudes de la Terra ofereix diferents possibilitats de descomptes i promocions. Si desitgeu estar informats de les nostres promocions de temporada i ofertes especials podeu donar-vos d’alta al butlletí de Begudes de la Terra, a la pàgina principal o podeu fer-vos amics a la pàgina de Facebook de Begudes de la Terra.


Projecte de recuperació de varietats de vinya autòctones - Ajuntament de Manresa\nProjecte de recuperació de varietats autòctones al Bages\nEl projecte de recuperació de varietats autòctones de vinya al Bages té per objectiu convertir els terrenys de la Torre Lluvià en un camp experimental per a la recuperació de varietats antigues a la comarca. Es tracta d’un projecte col·laboratiu entre l'Ajuntament de Manresa, el Consell Regulador de la DO Pla de Bages i la fundació AMPANS, que es va engegar l’any 2018.\nL’Ajuntament de Manresa va cedir el terreny a AMPANS, que fa el cultiu i vinificació i la DO Pla de Bages, que és la responsable de coordinar el projecte i fer l’assessoria amb el suport de l’INCAVI.\nL’acord preveia que la plantació es fes en dues fases: una primera, l’any 2018, en què es van plantar ametllers, oliveres i una part de vinya a la part nord-est de la finca, i una segona l’any 2019, en què es va plantar vinya al sector sud-est dels terrenys de la Torre Lluvià.\nLa DO Pla de Bages té identificades més de 25 varietats autòctones, no totes exclusives del Bages (endèmiques). Aquestes varietats s’han trobat en vinyes antigues o bé enmig del bosc en indrets que abans havia ocupat la vinya. Aquesta riquesa varietal és conseqüència del fet que fa 150 anys el Bages estava cobert de vinya (hi van arribar haver 28.000 ha de vinya). D’aquestes varietats, de moment, se’n recuperaran nou. El torbat (o coromina), malvasia roa o el negrelló en són alguns exemples. De fet, per a algunes encara se n’ha de determinar el nom. Cal tenir en compte que hi ha varietats de les quals es conserven molt pocs ceps i, per tant, el temps necessari per aconseguir una plantació gran és força lent.\nPel que fa a l’olivera, s’estan recuperant les varietats anomenades vera, verdal i corbella, que es troben entre les majoritàries històricament al Bages.\nActors i entitats implicades\nLa Fundació AMPANS acompanya i dóna suport a les persones amb discapacitat intel·lectual o en situació de vulnerabilitat perquè puguin desenvolupar els seus projectes de vida, tot vetllant pels seus drets i generant suports i oportunitats que ho facin possible.\nDes de l'any 1965, treballa per promoure l’educació, la qualitat de vida i la inserció laboral de persones amb discapacitat intel·lectual, així com persones en situació de vulnerabilitat.\nAmpans té més de 200 treballadors amb certificat de discapacitat, una xifra que ha anat augmentant progressivament en els darrers anys gràcies a l'increment dels serveis i establiments creats especialment per l'entitat.\nLa Denominació d’Origen Pla de Bages va néixer l’any 1995 i agrupa quinze cellers de la comarca del Bages i 35 municipis del Bages i part del Moianès.\nLa DO Pla de Bages agrupa cellers hereus de la llarga tradició vitivinícola de la qual va ser, al segle XIX, la comarca amb més vinya de Catalunya. Aquests cellers són majoritàriament explotacions familiars i tots tenen vinya pròpia. Això implica una cura tradicional i molt personalitzada de la vinya que es tradueix en la qualitat dels seus vins. Actualment hi ha 15 cellers adscrits a la DO Pla de Bages.\nLa DO Pla de Bages és la primera del territori català que posa en marxa un projecte de recuperació de varietats d’aquestes característiques. Es tenen identificades més de vint-i-cinc varietats autòctones, no totes exclusives del Bages. De moment, se’n recuperaran nou: Pansera, Turbat, Cap pelat, Malvasia manresana, Moscatell del país, Pansa, Negrelló i Cap negre. De fet, per a algunes el nom encara és provisional.\nLa DO Pla de Bages compta amb el suport tècnic de l’Institut Catala de la Vinya i el vi (INCAVI) i el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació\nFase actual del projecte\nAquest any, s’ha renovat el conveni. El nou acord inclou l’ampliació del terreny, amb 10.335, 87 m² més, que es destinaran a pràctiques experimentals per fer vinya productiva. L’acord també integra noves tècniques de maneig de la vinya per promoure la biodiversitat i afavorir la presència d’espècies de flora i fauna.\nEl conveni permetrà fer un projecte de recerca de les varietats autòctones de vinya a la comarca del Bages i l’estudi de noves tècniques de cultiu i vinificació. Gràcies a això, ells cellers de la DO també podran obtenir noves bases de fusta per cultivar.\nLa Torre Lluvià\nLa Torre Lluvià va ser adquirida per l’Ajuntament de Manresa l’any 2012. Seguidament, es va dur a terme un procés per aturar-ne la degradació, evitar l’esfondrament i aconseguir la seva recuperació.\nLes obres van incloure una neteja del pati i condicionament del paviment, la restauració de les portes de forja del pati així com la retirada de fibrociment de les cobertes, entre altres accions.\nDes de l’any 2018, l’equipament està obert al públic tots els diumenges i festius al matí. Actua com a centre d’interpretació i difusió de l’Anella Verda de la ciutat i dels seus espais més representatius i s’hi duen a terme visites guiades on els visitants poden veure exposicions permanents així com conèixer què s’amaga a l’interior d’aquesta casa modernista.\nLa vil·la Emília, vil·la Maria o Torre Lluvià és una construcció modernista amb elements historicistes que data de l’any 1896, obra de l’arquitecte manresà Ignasi Oms i Ponsa.\nForma part d’una parcel·la de 75.690 m² i s’encaixa en un entorn rural d’alt valor paisatgístic, en un espai singular com és el camí de Rajadell i amb vistes magnífiques sobre una bona part del pla de Bages i les muntanyes de Montserrat.


Masquefa fa quinze dies d'actes per col·laborar amb La Marató de TV3 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMasquefa fa quinze dies d'actes per col·laborar amb La Marató de TV3\nEl municipi vol mantenir l'esperit solidari que l'ha portat a organitzar una agenda de quinze dies d'actes\nredacció masquefa' 01.12.2016 | 00:04\nn Masquefa organitza dues setmanes d'actes per col·laborar amb la La Marató de TV3. L'agenda abraça actes de l'Ajuntament i de les entitat de la població, de l'1 al 18 de desembre. Enguany, el diners de La Marató es destinaran a recaptar fons per a la investigació mèdica sobre l'ictus i les lesions medul·lars i cerebrals traumàtiques. L'Ajuntament lidera els actes perquè entén que d'aquesta manera demostra el seu compromís.\nL'activitat arrencarà avui a 2/4 de 7 amb una xerrada, a la biblioteca, sobre l'ictus i les lesions medul·lars i cerebrals traumàtiques; i a partir d'aquí, la vila acollirà múltiples projectes divulgatius, sensibilitzadors i d'entreteniment per a tots els públics. Un dels actes siggnificats serà la marató de pianos que organitza Aula Musical l'Alzinar Cal Tenas i que tindrà lloc el diumenge dia 11.


En lluita per l’alcaldia l’any 2015! | les4fonts\nEn lluita per l’alcaldia l’any 2015!\nThis entry was posted on 28 Desembre 2012 by les4fonts, in General. Bookmark the permalink.\t8 comentaris\nEl proper mes de gener farà exactament un any que vam emprendre aquesta aventura anomenada Les4Fonts; un any que hem seguit comentant i opinant sobre diferents temes relatius al Vendrell i al Baix Penedès.\nTot i així, i tal i com se’ns ha dit vàries vegades, Les4Fonts no deixa de ser únicament un bloc i nosaltres no deixem de ser només uns simples opinadors. Per això hem decidit fer un pas endavant i actuar en conseqüència, portant l’esperit i l’objectiu del bloc a la vida real: durant les properes setmanes ens constituirem com a partit polític, concorrent a les properes eleccions municipals del proper 2015\nPer dur a terme aquesta nova aventura volem que altres vendrellencs il·lustres vulguin acompanyar-nos. Algú amb una gran trajectòria dins del món del 2.0, amb sentit crític i amb ganes de comentar tot el què passa al nostre voltant. Per tant, el millor representant que podem presentar com a alcaldable serà en Miquel Casellas, que ha decidit encapçalar aquest projecte innovador, diferent, i que ha de permetre acabar amb tants anys de governs convergents i socialistes que ens han portat on estem, un pou molt i molt profund. La decisió no ha estat fàcil, i tampoc no ho serà dur-la a terme: som conscients de la nostra inexperiència i de la falta de recolzament material i econòmic del que gaudeixen els partits de l’stablishment vendrellenc. Però ens sobra la il·lusió i les ganes de canviar i batallar per una ciutat millor. Així doncs, i com diuen els moderns, Keep Calm and trust Miquel Casellas!\nUna de les primeres decisions que volem prendre és que tothom estarà convidat a passar pel seu programa de ràdio, Pas de Vianants, per explicar-li al futur alcalde quin són els seus problemes i preocupacions. Igualment, el seu bloc Què t’anava a dir serà el portal d’informació oficial de l’Ajuntament. Els Lax’n’Busto, que ell tan segueix, seran els encarregats d’un nou himne per a la ciutat. Es pagaran vermuts els diumenges a les 12 per a tota la població, la piscina municipal pujarà la temperatura de l’aigua com a mínim 2ºC i els iogurts de pruna del Mercadona estaran disponibles al SAC de l’Ajuntament del Vendrell per a tots els ciutadans!\nPer tant, tan bon punt ens haguem constituït legalment com a partit, reconvertirem el bloc en un espai per a construir un programa polític amb l’ajuda de tothom, recollint impressions, crítiques i suggeriments per tal de fer aquest projecte el més obert possible.\nDes d’aquí us animem a implicar-vos i, quan sigui el moment, a votar-nos. Creiem que a la cadira de l’alcalde li escauria la mar de bé.\nSalut, i visca Les4Fonts!\n8 thoughts on “En lluita per l’alcaldia l’any 2015!”\nBlog de Segur ha dit:\n28 Desembre 2012 a les 8:14\nel 28 de desembre, fum, fum fum !!!\n28 Desembre 2012 a les 8:29\nSom el dia que som, pero la idea i sobretot la gent que sou i mencioneu es molt acertada i seria prou interesant prls que pensem que podriem tenir un Vendrell millor. Si ho feu, aquí teníu un vot garantitzat !!\n28 Desembre 2012 a les 9:37\nJajajajaja! Encara treuríeu un bon grapat de vots i tot!\nBeatriz Durán (@BeitaDuran) ha dit:\n28 Desembre 2012 a les 11:05\nLlàstima que sigui el día que és avui, perquè la idea és molt bona… 🙂\nBenjami ha dit:\n28 Desembre 2012 a les 11:50\nYES WE CAN Miquel Casellas 4 president\n28 Desembre 2012 a les 14:46\nEn MIQUEL pot anar molt més enllà, primer Alcalde, mes endavant President de la República de la Bona Gent. Miquel for ever….\n28 Desembre 2012 a les 19:27\nSi animeu prou al Miquel Casellas potser s’anima de veritat i tot! 🙂 En tot cas, agrair-li que hagi volgut participar en aquesta història!\n29 Desembre 2012 a les 0:12\nMoltes gracies a tots per aquesta innocentada. No se qui ho fara pero al final per canviar tot aixo sha danar per aqui. Despres de les paraules venen les pinyes per canviar les coses. Veig que la gent hi esta dacord. Aixo es bo. Aixo estava fet amb molta puteria per les 4 fonts. Tot un joc estrategic molt ben pensat. Ha estat una sort col.laborar en aquest muntatge.\n« Malgrat la crisi, la premsa de proximitat seguirà endavant\nAjuntament: nosaltres també volem participar! (I) »


Càrtels de l'ELP\n"La discòrdia entre els sexes a la llum de la psicoanàlisi". Cap a les XVIII Jornades de la ELP\nBCN 2018 - 2019Cap a les XVIII Jornades de la ELP\nAquest espai de la Comunitat de Catalunya de l'ELP -preparatorio de les XVIII JORNADES DE LA ELP- proposa una lectura d'alguns d'aquests textos freudians a la llum dels treballs posteriors de Lacan i en conversa amb la nostra clínica contemporània.\nLacan va anar més enllà de Freud en les qüestions relatives a la discòrdia i disparitat entre els sexes però no per això va deixar de llegir-lo mai, i extreure dels seus textos ensenyaments. Com assenyalava recentment Éric Laurent, Lacan retorna a Freud per invertir-lo, és a dir, per fer una altra cosa. En Tres assajos per a una teoria sexual trobem ja destinacions molt diversos per a les pulsions, res harmonitzats amb els ideals genitals i normatius. Però serà després, en els seus treballs sobre la vida amorosa d'homes i dones, on localitzem algunes tesis fonamentals sobre aquesta discòrdia entre els sexes; tesi que Lacan reprendrà al llarg de tota la seva ensenyament, inclosa la posterior al Seminari 20, Encore, on trobem aquestes empremtes freudianes.\nComisió: Rosa Calvet✞, Laura Canedo, Patricia Heffes, Marta Serra, Jorge Sosa, José R. Ubieto (responsable)\n30 abril. La dona és no tota per l'U\nFreud va plantejar una solució edípica en les seves contribucions a la psicologia amorosa. En aquest text sobre "Un tipus particular d'elecció d'objecte en l'home" (1910), la condició del tercer perjudicat. Però Lacan va llegir aquesta condició en un més enllà d'Èdip apuntant a la condició de no-tota de la dona. Això destaca la discòrdia estructural entre els sexes, però permet també sortir de la repetició per inventar un nou llaç. Què ens ensenya la clínica referent a això? Obrim, així, la sèrie de reunions preparatòries de les properes XVIII Jornades de la ELP "La discòrdia entre els sexes. A la llum de la psicoanàlisi" a València, 23 i 24 de novembre de el 2019.\nIntervienen: Enric Berenguer y Karina Piluso\nCoordina: José Ramón Ubieto\n28 de maig. "La vida sexual humana, invariants estructurals i solucions actuals"\nFreud va captar des del principi de les seves investigacions l'absència en l'ésser humà d'una relació natural entre els sexes, però això va quedar vetllat en certa forma per una explicació basada en el complex d'Èdip i en la prohibició paterna. No obstant això, una lectura lacaniana de l'obra de Freud ens revela molts moments en què veiem que capta una mica més estructural. Un d'ells és l'article "Sobre una degradació general de la vida eròtica", en què la generalització de la degradació apareix com una versió freudiana del que Lacan més tard va formalitzar amb la fórmula "no hi ha relació sexual". D'aquesta lectura possible, suggerida per J.-A. Miller en el seu seminari "Lògiques de la vida amorosa", conversarem en la nostra pròxima reunió. Per a això ens recolzarem en una presentació de l'article i en un cas clínic.\nIntervienen: Hector Garcia y Rosalba Zaidel\nCoordina: Jorge Sosa\n19 de juny. El mal pas de les passions\nLa projecció en el partenaire de la pròpia hostilitat és un factor habitual de la discòrdia entre els sexes. En aquest assaig, -"El tabú de la virginitat" (1918 )- Freud declina la seva lògica. D'una banda, enterament incomprensible, misteriosa, aliena ..., la dona desperta l'horror en l'home. De l'altra, ell serà el dipositari de l'hostilitat que desperta en ella l'enveja de penis. Es tractarà llavors de veure com això apareix a la nostra clínica i en la teoria, més enllà de la lògica fàl·lica, a la del no-tot.\nIntervienen: Iolanda Ferreres y Gabriela Galarraga\nCoordina: Laura Canedo\n15 octubre. El femení entre els sexes\nEls dos textos sobre la sexualitat femenina que Freud escriu entre 1931 i 1932 ("Sobre la sexualitat femenina" i "La Feminitat"), posen en primer pla això singular, que a partir de Lacan anomenem gaudi, i que d'alguna manera ja es havia insinuat en algunes de les idees freudianes com "l'enigma femení" o el "continent fosc".\nQuan Lacan en 1960 dóna els seus Idees directrius diu allà que "La sexualitat femenina apareix com l'esforç d'un gaudi embolicat en la seva pròpia contigüitat (...) per realitzar-se a porfía del desig que la castració allibera a l'home donant-li la seva significant en el falo ". Aquest esforç té conseqüències: la posició sexuada, l'estrall matern, la discòrdia pròpia de la relació entre els sexes; qüestions totes que l'experiència analítica permet situar.\nEn aquesta reunió ens proposem articular aquests dos textos freudians amb un fragment clínic perquè en la conversa puguem extreure el que fa a l'actualitat de la pràctica analítica.\nIntervienen: Patricia Lombardi y Susanna Vendrell\nCoordina: Patricia Heffes\n5 novembre. Análisis terminable e interminable\nLa fi d'anàlisi comporta per a Freud per una banda una prohibició del gaudi, i al mateix temps una autorització del subjecte al gaudi. La repressió opera d'una altra manera. Lacan parlarà d'identificació al símptoma com a manera d'assumir aquest gaudi i la seva singularitat. Com pensar llavors la discòrdia entre els sexes en aquesta doble perspectiva del final?\nIntervienen: Neus Carbonell i Myriam Chang\nCoordina: Marta Serra\nEXPERIÈNCIA i CARTELL. III Trobada Intercartels a la CdC-ELP\nLa transmissió de la psicoanàlisi. Enseñanzas del Pase\nLlegir el son en Cartells. II Trobada Intercartels a la CdC-ELP\nL'experiència analítica. Enseñanzas del Pase\nCap a les XVIII Jornades de la ELP\nCinquantenari de la Proposició del 9 d'octubre...\nCongrès AMP Barcelona 2018\nXVI Jornades ELP\n© 2016 Comunitat de Catalunya de l'ELP


Salut farà un nou cribratge massiu a Olot per a ciutadans no vacunats d'entre 16 i 70 anys - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a Salut farà un nou cribratge massiu a Olot per a ciutadans no vacunats d’entre 16 i 70 anys\nSegon cribratge massiu a Olot des que va començar la pandèmia. El Departament de Salut ha anunciat que la setmana que ve, els dies 12, 13 i 17 d’abril, activarà un dispositiu per fer testos PCR a la població de la capital garrotxina. Hi podran participar totes les persones d’entre 16 i 70 anys que no tinguin símptomes compatibles amb la COVID i no hagin rebut la vacuna. S’han previst diferents espais i horaris per facilitar l’accés de la població a les proves: Dilluns, de 9h del matí a les 15h de la tarda a la sala El Torín, dimarts de 14h a 20h del vespre al pavelló Firal, i dissabte, en el torn de matí, al Casal Social de Sant Miquel.\nL’objectiu d’aquest nou cribratge que ha anunciat Salut és tallar les cadenes de transmissió comunitària de la COVID-19, davant l’alta incidència que hi ha actualment a la capital garrotxina. En els darrers set dies s’han confirmat un centenar de casos i prop d’un 15% de les proves diagnòstiques realitzades han donat positiu.\n2015 persones van passar al novembre pel cribratge massiu que Salut va organitzar a Olot, de les quals 8 van resultar ser positius assimptomàtics.


Director: Agustí Barnadas\nÀrea d’Hospitalització Convencional\n38 llits compartits amb el Servei d'Oncologia Radioteràpica.\nTres equips mèdics liderats per un facultatiu especialista i un o dos metges residents de segon i tercer any segons la plantilla de residents disponible.\nCompartit amb el Servei d’Hematologia.\n28 punts de tractament i sis llits per a l’atenció als pacients en tractament endovenós ambulatori i urgències oncològiques.\nConsultes del Servei d’Oncologia Mèdica: atenció ambulatòria per part dels metges adjunts i residents del Servei d’Oncologia Mèdica.\nConsulta de Psicooncologia.\nConsulta de la Unitat de Cures Pal·liatives.\nConsulta d’Assessorament de Risc en Càncer Familiar.\nÀrea d’assaigs clínics (AGDAC).\nLaboratori d’Oncologia translacional: col·laboracions en investigació amb els Serveis d’Anatomia Patològica, Genètica, Grup de Farmacogenòmica, Grup d’Oncogènesi i antitumorals i el Grup d’Endocrinologia experimental.\nTelèfon: 93 553 56 38\nFax: 93 553 57 69


Empedrat amb sardines - Recepta de myTaste\n6 sardines 1 tom quet\nTalleu la ceba i el pebrot també a daus. Amaniu amb l'oli d'all. Poseu els cigrons en remull, amb aigua i un grapat de sal, durant 24 hores. Poseu una olla amb aigua al foc amb els alls, quan bulli, poseu-hi els cigrons, tapeu l'olla i deixeu bullir 1 hora\nA part, també és una manera fresqueta de menjar llegums durant els mesos d'estiu. L'empedrat és una amanida tradicional de la cuina catalana on bàsicament els seus ingredients principals són els fesols i el bacallà esqueixat\nAmb l’ajuda d’una cullera anem remenant fins que arrenqui el bull i hi afegim les sardines. En una paella amb força oli les fregim i les traiem\nEl pop combina amb tot, avui amb cigrons. Feu la salsa, barrejant tots el ingredients i emulsionant amb una batedora manual\nArrebossar amb la farina i fregir-les. M’he adonat que tinc poques receptes de peix, i no serà perquè no en faig… Aquesta recepta de sardines en escabetx ens agrada moltíssim, però és que la sardina la facis com la facis està bona\nSense menystenir la brasa, on les sardinestambé resulten excel·lents. És una mica peculiar perquè alls conservants que podríen servir per un escabetx més tradicional hi afegirem la taronja, i`això vol dir que farem servir els tres conservants que també es fan servir per als chutneys\nPer coure els fesols, ho podeu fer amb antelació. Poseu-los al foc, en una olla amb aigua freda. Esmicoleu el bacallà dessalat, i barregeu-lo amb l'all i el julivert picats, poseu-hi un raig d'oli d'oliva\nÉs una variant de l'esqueixada, però amb llegums. L'empedrat és un plat típic de la cuina catalana, i tot i que n'hi ha moltes versiones, el que no pot faltar-hi mai són les mongetes blanques i el bacallà esqueixat\nEmpedrat de mongeta petita del Collsacabra amb vinagreta Paula Coll. l’Empedrat. Feia temps que ens seguíem, conec els seus productes, els he pogut tastar i amb coneixement de causa, no vaig dubtar en sumar-me al club\nAmaniu-ho amb sal, oli d'oliva extra verge i un raig d'un bon vinagre. Acabeu d'adobar- ho amb una mica de julivert finament picat\nEs fan amb poc temps. Servir les sardines sobre un llit de carbassó, i menjar de seguida. Al mateix temps, coure també a la brasa un carabassó tallat a làmines no molt fines\nSardines escabetxades amb toc picant. La bròtola, la gamba blanca, el pop blanc en arrossegament. Netegeu les sardines de tripa i d'escata però hi podeu deixar el cap\nArriba un moment, però, que les aigües del mar s'escalfen, en la superfície, i augmenta, amb la temperatura, l'alimentació —el plàncton— i llavors les sardines comencen d'engreixar-se\nI ara potser us sorprendreu, però fins fa poc no podia veure les sardines. Una setmana més (tot i que amb una mica de retràs), torno per portar-vos una recepta salada boníssima\nPoseu agua al foc en un cassó i quan bulli, poseu les tomates,marcades amb una creu. Talleu també a rodanxes les olives negres\n-Ho amanim amb oli d’oliva verge, també hi posem una mica de sal. -Tallem els pebrots, la ceba, els tomàquets i l’enciam, a trossets petits i ho afegim en un bol


Visat > Visat 30 > Editorial\n«Traduireu com cal amb esment dòcil i ploma lliure». L’aforisme de Josep Carner, publicat el juliol del 1944 a la revista Lletres, és un consell als traductors i la carta de presentació de Visat 30. Aquest número de tardor del 2020 homenatja Carner amb articles sobre el traductor, el poeta i el dramaturg que s’autotradueix, en record dels cinquanta anys del seu traspàs.\nUs oferim tres blocs més: el primer agrupa els articles que signen els finalistes i el guanyador del Premi PEN Català de Traducció d'enguany, amb El castell de Franz Kafka. El segon dona la veu als traductors d’obres de publicació recent o imminent perquè també expliquin quin ha estat l’esment i quina la llibertat de la seva ploma. Llegireu com arribarà al català l’agudesa i innovació de la poesia hel·lenística de Teòcrit, en vers i sense censures, i com s’han traduït els missatges i absències de la gran dama de la poesia grega actual, Kikí Dimulà. Descobrireu l’operació cultural que ha calgut fer per traspassar Ausiàs March a l’italià i per acostar el Raval de Barcelona a l’alemany. El tercer apartat el dediquem a dues entrevistes: dues converses amb dones que tenen diferents llengües i relacions amb la traducció. Tanquen Visat de tardor una ressenya sobre la darrera traducció del romanès i els enllaços de les traductores de nova incorporació.\nTot plegat és fruit d’hores d’elaboració, sortit d’un forn com el que il·lustra la portada. Amb l’esment posat en la llum i l’aire lliure per superar l’època que ens ha tocat viure, us convidem a llegir els articles de Visat 30.\nVeredicte del jurat del V Premi PEN Català de Traducció\nEl jurat d’aquest 5è premi PEN, vam llegir molt, i amb molta atenció, per decidir en reunió telemàtica els quatre finalistes d’enguany. La majoria de traduccions que vam llegir eren d’un nivell molt alt i, entre les que destacaven, hi ha tres dels grans llibres de l’any que són les Ilíades de Pau Sabater i Montserrat Ros i l’Eugene Oneguin d’Arnau Barios. Evidentment totes tres traduccions haurien merescut el premi tant com els quatre finalistes que tenim aquí, però el jurat va preferir triar obres menys llorejades i menys canòniques per fer avinent el gran nivell de les traduccions al català publicades enguany.\nTots sabem que és difícil deslligar la qualitat de la traducció de la qualitat de l’obra traduïda, que si bé es pot fer una bona traducció d’una obra mediocre, és difícil que pugui brillar quan l’original no brilla. De fet, l’experiència ens diu que és més difícil traduir un llibre mal escrit que ben escrit, però aquesta és una qüestió que no es debat en un premi de traducció.\nEl jurat vol destacar la traducció del llibre Jo soc vosaltres de sis poetes de Síria, coeditat per Sodepau, Pol·len i Godall Edicions. La traducció de l’àrab per part de Margarida Castells és extraordinària i les dificultats que va tenir l’editor Mohamad Bitari per fer la selecció dels poemes per les circumstàncies que vivien la majoria dels poetes (l’un a la presó, l’altre sotmès als bombardejos del govern sirià al sud de Damasc, l’altre malalt, etc.) ens feien pensar que encaixava perfectament en els postulats del PEN de defensa de la llibertat d’expressió, de protecció dels escriptors perseguits i a l’exili i de foment del diàleg intercultural. Malauradament, vam haver de descartar aquesta traducció perquè el PEN havia col·laborat en l’edició. Volíem deixar constància del valor d’aquesta traducció i d’aquest llibre i us el recomanem ferventment.\nAcabo felicitant als quatre finalistes. Independentment de qui sigui el guanyador d’aquesta edició, el jurat considera que les quatre traduccions que heu fet tenen un nivell d’excel·lència que honora la nostra professió. Enhorabona.\nDolors Udina, com a presidenta del jurat format per Pere Comelles, Heike van Lawick, Pau Sif i Ricard Ripoll en qualitat de secretari.


El procés i l'or moscovita - Levante-EMV\nEl procés i l'or moscovita\n07·12·21 | 09:11 | Actualizado a las 20:41\nEl Novembre de l’any passat publicava en aquestes mateixes pàgines un article on parlava com la imaginació dels alts comandaments de la Guàrdia Civil als seus informes mantenia que alts dirigents de l’independentisme català havien demanat ajuda a Putin pels voltants de l’1-O i aquest els havia promès enviar 10,000 soldats del seu exercit per ajudar a implementar la independència , a més a més, Rússia es faria càrrec del deute de Catalunya. Tot plegat no va ser més que un sopar de duro, una fanfarronada més dels homes de verd. Com van dir els jutges de l’Audiència Nacional en la sentència absolutòria del Major Trapero aquests investigadors inventen uns fets i després fan una investigació per arribar als fets inventats. No es la primer vegada que això passa.\nDes dels foscos despatxos del CNI i les comandàncies de la Guàrdia Civil ja no saben que inventar per desprestigiar el procés independentista català. La premsa internacional ja no els té cap respecte ni es creuen les seues filtracions, per això a alguns ens va estranyar llegir a les pàgines del New York Times, un diari prestigiós i de referencia, un llarg article sobre el «procés» que no anava signat pel seu corresponsal habitual, Rapahel Minder. El signaven Michael Schwirtz i José Bautista, que en un to xava, ben diferent al que el diari sol utilitzar, qualificaven Puigdemont com »un antic periodista que es pentina com els Beatles». L’article està farcit d’afirmacions tendencioses, com implicar a Josep Alay i Julian Assange en aquesta mena de contuberni en busca de l’or i l’ajuda del Kremlin.\nDes que es va internacionalitzar el conflicte entre Catalunya i Espanya tant el govern del PP com el del PSOE han intentat minimitzar les possibles simpaties que la causa independentista catalana podia tindre entre les cancelleries i els ciutadans de més enllà dels Pirineus. Garcia Margallo va enviar a totes les ambaixades i consolats espanyols un manual amb instruccions per contrarestar les explicacions dels independentistes. I a cada xerrada que aquests organitzaven sempre hi havia algun funcionari del Govern espanyol intentant boicotejar l’acte. Més tard, arriba Pedro Sánchez al Govern, però, malgrat ser el govern més xupiguay de la història res va canviar. En temps de Borrell al front de d’Exteriors va instituir un premi becat amb 12.000 euros pel corresponsal de premsa estranger que més bé parlés d’Espanya. Malament vas quan tens que pagar 12.000 euros perquè algú parle bé de la política del teu país.\nLes imatges de la policia i la guàrdia civil agredint brutalment els catalans que sols volien votar el 1-O i els casos de corrupció d’alguns polítics, més les noticies sobre els tripijocs econòmics de qui fou cap d’Estat, Juan Carlos I, han degradat el prestigi internacional de la democràcia espanyola, junt amb algunes actuacions de la cúpula judicial no massa d’acord amb el que els alts tribunals i jutges europeus consideren en les seues sentències. Naturalment, la premsa internacional ja no té una fé cega en les filtracions que els puguen arribar des dels jutjats o les casernes de policia i guàrdia civil. Però els homes de la «intel·ligència» espanyola van pensar que millor si disfressaven el document filtrat com provinent dels despatxos de la Unió Europea. I així ho van vendre al NYT, que va caure de quatre potes al parany. Ara, els mateix Borrell, màxim representant de la UE en matèria d’Exteriors i Política de Seguretat ha desmentit l’existència d’aquest document que segurament es va cuinar als soterranis s del CNI i la Guàrdia Civil, doncs els autors de l’article afirmen que dos oficials espanyols els van assegurar que tot el que allà es deia era cert. Els «mortadelos» de la «Intel·ligència» espanyola continuen cobrint-se de glòria.


Vols passar una tarda de cinema amb els riders del Freeride World Tour? - La Neu al Dia | Notícies | Actualitat | Reportatges\nPeak Performance organitza una cita a Andorra amb els riders del Freeride World Tour. El punt de trobada serà la botiga Peak Performance d’Illa Carlemany on els riders de la marca estaran signant autògrafs i fent-se fotos amb tots els presents. Allà també podràs recollir entrades gratuïtes per veure al cinema els millors treballs audiovisuals dels riders. Vas a perdre-t’ho?\nCoincidint amb la prova que se celebra aquesta setmana a Ordino Arcalís, la tarda de el 28 de febrer la botiga Peak Performance d’al centre comercial Illa Carlemany d’Escaldes Engordany, reunirà alguns dels riders que esponsoritza la marca sueca com Kristofer Turdell, Hedvig Wessel, Carl Regner, Elisabeth Gerritzen, Tao Kreibich i Yu Sasaki per signar autògrafs i fer-se fotos amb els presents.\nDesprés del esdeveniment a la botiga, es realitzarà un passi exclusiu en el cinema de el centre comercial on es visualitzaran un conjunt de films protagonitzats pels riders. La botiga de Peak Performance Andorra posa a disposició de tots els aficionats un nombre limitat d’entrades gratuïtes.\nCom aconseguir entrades gratuïtes?\nÉs important que reservis les entrades amb antelació enviant un mail a peak@illa.ad o trucant a el telèfon +376818026. El cinema d’Illa Carlemany té un aforament limitat, així que recorda fer-ho com més aviat millor, ia les entrades volen.\nEl mateix dia de la premier, a partir de les 18h de la tarda podràs recollir les entrades a la botiga i conèixer als riders que estaran a la botiga Peak Performance d’el centre comercial.\nPreviousLa victòria de Lara Gut al descens de Crans Montana\nNextGuils Fontanera tanca les pistes d’esquí per poca neu


Cap on giren ciclons i anticiclons\nÉs ben sabut que a l'hemisferi nord els ciclons giren en sentit contrari de les agulles del rellotge, i el ciclons com el rellotge, a l'hemisferi sud a l'inrevés. Per a recordar-ho més fàcilment també podem pensar que a ca nostra els ciclons porten aigua, i giren com quan obrim l'aixeta, mentre que els anticiclons porten sol, i giren com quan la tanquem.\nA l'hemisferi nord, quan deixem sortir l'aigua d'un recipient gros per un forat al fons, de vegades l'aigua es posa a girar, ho farà, essent que és una zona de baixa pressió, com els ciclons, cap a l'esquerra. A l'hemisferi sud ho faria a l'inrevés.\nA l'Estany Gento hi ha una vàlvula de fons per on es deixa entrar aigua a les turbines. Com que és una central reversible això passa en moments de gran consum elèctric, com normalment els matins de dies feiners. Sovint l'aigua es posa a girar i fa un embut o mànega d'aire que gira sempre com els ciclons:


Anecdotari d´una vida mèdica.: ADAGIETTO DE MALHER.\nÉs un escriptor famós. A la vegada un erudit, en clàssics i en moderns, en angles en llatí o en grec.\nMolt aprensiu, extremadament educat, va consultar-me sobre una lesió sense importància, motiu pel que em freqüentava unes tres o quatre vegades a l'any.\nQue em va consultar és un dir, un eufemisme, perquè ell sempre ja coneixia la resposta d'antuvi, estadístiques i possibilitats, i disparava amb la major de les amabilitats, una nova pregunta.\nMolt obsessiu, les visites, sempre s'allargaven mes del compte. Afortunadament també parlàvem de literatura, art i cinema.\nEra extremadament competitiu, ho sabia, ho sap tot i et pot recitar Catul en llatí.\nVaig començar a observar que si li feies alguna pregunta de l’àrea d'humanitats, que no sabia, abreujava la visita.\nUn dia, jo tenia la consulta extremadament plena i ell, amb intervencions intercalades cultes, tornava a donar voltes sobre la seva lesió, que ja he dit no tenia importància. Aquell dia, home sempre de corbata, portava una corbata amb la icona d'un fotograma de la Marylin, que no li esqueia gens ni al seu estil, ni a la seva edat, mes de seixanta, ni a les seves professions.\nDesesperat, donava voltes sobre la seva salut, vaig començar a parlar de cinema.\n-"No sabia que eres tan cinèfil."-\n-"Si, si, moltíssim."-\n-"Quin es el teu director preferit? "-\n-"Murnau, sens dubte."-\n-"Ah, el meu potser Welles."-\nVam anar a parar a les bandes sonores\n-"Per cert, saps quines son les dues pel·lícules que posen l'Adagietto de Mahler?".-\nEs va posar rígid...\n-"Ah, Visconti, a “Mort a Venècia”... "-\n-"Si, però n'hi va haver un altre abans..."-\nVa mirar el rellotge,..\n-" Ostres, se m’està fent tard. Quant em tornaràs a veure?"-\n-"Vine’m a veure en quatre mesos. Però estigues tranquil, ja saps que no tens res important."-\n-"Ah, m'ha agradat la teva corbata sobre la Marylin."-\nEs va acomiadar.\nNo dubto que ràpidament se'n va anar a investigar sobre qui més havia posat l'Adagietto de Mahler.\nEtiquetes de comentaris: Mahler, Murnau, Visconti, Welles


Casa Dario, emblema de la cuina gallega a Barcelona des de fa més de 50 anys\nLa marisqueria Casa Dario va ser fundada el 1968 / Cedida\nEl restaurant celebra mig segle al cor de l'Eixample | Guardiola, Rubianes o Carreras, entre els comensals il·lustres\nEl restaurant Casa Dario celebra més de 50 anys de trajectòria a Barcelona, convertit en un emblema de la cuina gallega a la capital catalana. El va fundar el desembre de 1968 Darío Duró, fill d’una família de restauradors de Galícia, juntament amb la seva dona Manuela Arias ‘Manolita’. Mig segle després aquest local singular continua sent un referent gastronòmic i un punt de trobada de primer ordre.\nVa néixer com una taverna d’àpats econòmics i tapes gallegues per a estudiants i treballadors del centre de Barcelona. I mica en mica va fer-se una clientela fidel, que valora la selecció d’ingredients de primera qualitat i el tracte personalitzat de Casa Darío. Avui gaudeix d’un prestigi consolidat com un dels grans restaurants de marisc de la ciutat i continua seduint els paladars més exigents.\nEl restaurant Casa Dario és un emblema de la cuina gallega a l’Eixample / Cedida\nEl restaurant segueix començant la jornada amb la recollida de la millor matèria prima arribada des de Galícia. Productes exclusius que estan encara més bons en ser realçats per la bona cuina del local i receptes elaborades que no passen mai de moda.\nSituat al carrer Consell de Cent 256, al barri de l’Antiga Esquerra de l’Eixample, ha rebut nombrosos premis i els llueix amb satisfacció a les vitrines de l’establiment. “L’esforç, el saber fer i el compromís propis de la cultura gallega han fet possible que haguem pogut mantenir intacta l’essència del restaurant i que avui puguem seguir compartint el nostre millor tresor”, celebra Casa Dario amb orgull.\nLa marisqueria Casa Dario, referent barceloní des de fa més de 50 anys / Cedida\nA més, al llarg dels anys ha servit desenes de comensals il·lustres, des de polítics i empresaris fins a artistes i esportistes. Alguns dels noms coneguts que han passat per les seves taules són Jordi Pujol, Pasqual Maragall, Josep Lluís Carod-Rovira, Joan Clos, Ernest Lluch, Miquel Iceta, Josep Lluís Nuñez, Pep Guardiola, Xavi Pascual, Jan Laporta, Noa Gordon, Mika, Pablo Lopez, Josep Carreras, Luz Casal, Miguel Gila, Pepe Rubianes i Francisco Ibáñez.


Tour de França de 2001 - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Tour de França 2001)\nEl 88é Tour de França es va disputar del 7 al 29 de juliol de 2001 sobre un recorregut de 20 etapes més el pròleg inicial i amb un total de 3453 km que el vencedor va cobrir a una velocitat mitjana de 40,070 km/h. La carrera va començar en Dunkerque i va acabar en París, en el clàssic final dels Camps Elisis.\n7 - 29 juliol 2001\nFrança, Bèlgica i Espanya\nDenís Nikolàievitx Menxov\nAlberto López de Munain Ruíz de Gauna\n2001 Tour de France, prologue../... 21+\nLa carrera va incloure una contrarellotge per equips de 67 quilòmetres, dos contrarellotges individuals i cinc etapes consecutives amb final al cim de muntanya, on la segona va ser una cronoescalada de categoria especial amb final en Chamrousse. Per tant, totes les etapes d'alta muntanya es van agrupar consecutivament, amb un dia de descans pel mig. Els Alps van ser visitats abans dels Pirineus. El Tour va començar a França però també va visitar Bèlgica en la seua primera setmana. L'etapa final cerimonial va finalitzar en els Camps Elisis de París, com és tradició. Erik Zabel va assolir el seu rècord amb la sisena victòria consecutiva en la classificació per punts.\nDesprés que Lance Armstrong perdera el seu contenciós contra l'Agència Antidopatge dels Estats Units (USADA), ell va acabar sent despullat del seu rècord de set títols del Tour de França. La Unió Ciclista Internacional va apuntalar les sancions de la USADA i va decidir no adjudicar victòries a cap altre corredor ni millorar altres posicions en cap dels esdeveniments afectats. El Tour 2001 per tant no té guanyador oficial.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tour_de_França_de_2001&oldid=27767328»\nDarrera modificació: 12 jul 2021 a les 17:49\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 12 jul 2021 a les 17:49.


Consum obre la porta a adquirir lots de Dia i Caprabo\nEls guanys han crescut fins als 52 milions, un 1% més, llastats per l'augment d'un 30% de la inversió\nL'equip executiu de Consum amb el director general de la cooperativa valenciana, Juan Luís Durich, al centre JUAN CARLOS CÁRDENAS / EFE\nValència"No està descartat, i ha de ser un lot que a nosaltres ens vaja bé, perquè quan les companyies venen alguna part sempre volen desfer-se de les menys rendibles, però a dia d'avui no hi ha res concretat". Així s'ha expressat aquest matí el director general de Consum, Juan Luis Durich, quan li han preguntat per la possibilitat d'adquirir part dels establiments de les cadenes de supermercats Dia, Caprabo i l'andalusa Supersol.\nL'executiu valencià ha precisat que les possibles adquisicions estaran sempre supeditades al fet que allò que se'ls ofereixi s'adapti "al model" de la companyia, ja que, en la seva opinió, la gran competència del sector "no permet perdre el temps" en processos de convergència.\nJuan Luis Durich ha fet aquestes declaracions durant l'acte de presentació dels resultats de Consum del 2018, un període durant el qual la cooperativa va facturar 2.731 milions d’euros, un 8,45% més que el 2017, i que l'executiu ha qualificat de "molt positiu". Aquestes vendes han permès a la companyia valenciana obtenir un benefici de 52,2 milions, un 1% més respecte al d'ara fa un any, que va ser de 51,7 milions i que suposava un creixement d'un 10,47% respecte al del 2016.\nL'estancament dels guanys, tot i el creixement en les vendes de gairebé un 9%, s'ha produït segons Durich per l'augment de la inversió, que ha assolit els 149,3 milions, un 30% més. D’aquests, 15,1 s'han destinat a innovació i la resta a l'obertura de 40 nous supermercats –14 de propis i 26 franquícies Charter–, a la millora de la xarxa comercial i a l'adequació de les instal·lacions logístiques de Silla i Quart de Poblet (Horta).\nAmb aquests resultats Consum manté el sisè lloc del rànquing estatal d'empreses de distribució i apuja un 0,1% la seva quota per superfície, fins a un 4,2% del mercat, mentre que la seva quota de mercat per vendes en la seva àrea se situa en un 15,2%, 1,9 punts percentuals més que l'exercici anterior.\nPel que fa a la creació de llocs de treballs, Consum va augmentar la plantilla en 999 nous treballadors, fins a sumar un total de 15.363, dels quals un 72% són dones. En l'àmbit del repartiment de beneficis, Durich ha afirmat que l'empresa ha repartit el màxim legal: 28,4 milions d'euros, cosa que suposa que cada soci treballador ha rebut de mitjana 2.092 euros, que se sumen al seu sou, que ronda els 1.511 euros mensuals.\nVenda per internet deficitària\nEl director general de Consum ha destacat que tot i que la venda per internet s'ha triplicat durant els últims dotze mesos –ha passat de facturar 7,5 milions a 20–, és encara "deficitària", atès que és "entre un 5% i un 6% més cara que l'autoservei del client". "Si no surten noves tècniques, caldrà cobrar per fer front als costos [de la venda per internet], que són més grans que l'autoservei", ha avisat Durich.\nPel que fa a la reducció de l'impacte mediambiental, Durich ha destacat que des del 2015 Consum ha reduït un 21,6% la seva empremta de carboni i que manté una "decidida" aposta per la reducció de plàstics i la seva substitució per materials reciclats i reciclables, i també per l'eliminació de plats, gots, coberts i palletes d'un sol ús i la seva substitució per altres productes compostables, biodegradables o reutilitzables.\nConsum resultats 2018


Teatre en confinament | Servei Educatiu de l'Alt Camp\nEn una situació normal, el teatre com a art i com a eina educativa poderosa per l’estimulació sensorial i el desenvolupament cognitiu d’infants, adolescents i joves, és duu a terme en un context social, coopertatiu, col·laboratiu i relacional, basat en el grup.\nAixí, hi ha nombrosos recursos a l’abast de tothom amb activitats de jocs, exercicis i pautes per treballar la dramatització i el teatre.\nL’adaptació d’aquests recursos a la situació d’haver d’estar-se a casa serà possible sempre atenent al nombre de persones (infants, joves o adults) que hi conviuen, les edats respectives i la disposició a fer d’actors, resta d’artistes o tècnics o bé, de públic.\nEls diferents rols, al cadpdavall, són intercanviables, el més important és llançar-se al joc teatral que tantes possibilitats ens proporciona.\nEl teatre és una excel·lent forma artística d’expressió, però també és una eina de coneixement, tant de nosaltres mateixos com del nostre entorn, que ens pot ajudar a conèixer més bé el món en què vivim per poder-lo transformar de la millor manera.


SI VENS AL RIPOLLÈS NO T'OBLIDIS LA BICICLETA: SANT JOAN DE MATAPLANA\nBICIPROTECT, UN SISTEMA ANTIROBATORI?\nNo fa gaires dies que revisant la llista de la gent que visita el blog (una mena de vici que m’agafa’t últimament) vaig tenir una malastrugança. El servei de Google ofereix la possibilitat de saber quines paraules o frases fa servir la gent per venir a espetegar voluntàriament o no, al nostre blog. Doncs algú va entrar al blog cercant informació amb les següents paraules claus: “btt trek segona mà girona”. Només de llegir-lo em van saltar totes les alarmes (podeu titllar-me de paranoic si voleu), perquè per desgracia nostre hem fotografiat les nostres TREK per tots els cantons i com algú s’encapritxi d’elles, ja hem begut oli.\nSoc conscient de que el sol fet que algú busqui informació sobre bicis de segona mà, no el converteix en un lladre en potencia. Però ja estic escarmentat, perquè com bé explico en alguna entrada d’aquest blog, he estat víctima de robatori de les meves apreciades BTT, en DUES VEGADES. I no voldria donar la raó, al setciències que va dir: “Que no hi da dos sense tres”.\nPer això, cercant informació sobre robatoris i sistemes de protecció per les bicicletes he trobat aquesta gent, que a més d’oferir la possibilitat de registrar la bici, et dona uns molts bons consells, per evitat que et pispin la màquina.\nQue és Biciprotect?\nBiciprotect és un sistema de seguretat especialitzat en el marcatge i registre de bicicletes per a la seva protecció en cas de robatori o pèrdua.\nTreballa per oferir als seus usuaris una alternativa de protecció per a la seva bicicleta simple i personalitzada oferint-los la possibilitat de gaudir amb tranquilad de la seva bicicleta sense importar el tipus o la marca d'aquesta.\nEl sistema de marcatge i registre de bicicletes és un procés portat durant dècades per Retainagroup Ltd, una companyia que ha aconseguit posicionar-se com a marca líder en el mercat de productes de seguretat i marcatge de productes de valor dins del El Regne Unit; avui gràcies a Biciprotect aquest sistema s'implementa a tot Espanya.\nLa teva bici a prova de robatoris!\nEn tenir la teva bicicleta registrada i marcada amb un codi únic disminuiràs les possibilitats de robatori, cada bicicleta registrada a la base de dades online de Biciprotect és a més marcat amb una etiqueta de seguretat que conté un codi únic que permetrà que tant la policia, les autoritats competents de la teva ciutat o fins i tot qualsevol ciutadà puguin localitzar-la, d'aquesta manera s'impedeix el robatori de bicicletes per a la venda il·legal.\nBiciprotect protegeix la teva bicicleta a través d'un sistema fundat en tres principis simples i efectius, el primer és el de marcar a bicicleta amb etiquetes especials de codi únic, segon registrar-la en una base de dades online dins del sistema de Biciprotect i tercer la verificació en línia en cas de robatori o pèrdua.\nConsells per prevenir el robatori de bicicletes\nMalauradament, els robatoris de bicicletes s'han tornat un assumpte molt quotidiani, tot i que les mesures de seguretat han anat en augment amb el temps, encara el nombre de robatoris segueix sent elevat.\nPer això, et recomanem que tinguis en compte alguns dels següents tips que no estan de més quan es tracta de cuidar la nostra bicicleta:\n1. Protegir la bicicleta des del moment en què la compris: Demanar rebut de la compra vàlid, et pot ser molt útil en el futur com a comprovant de compra juntament amb la denúncia en cas de robo. Apuntar el número de sèrie, et serà molt útil per recuperar la bicicleta en cas de robatori. Obtenir una assegurança especialitzat en el robatori de bicicletas. Adquirir cadenats especials per a bicicletes, es recomanen els cadenats amb forma d'U ja que es consideren "nivell 2" de protecció, sent el "nivell 1 "el més vulnerable.\n2. Aparcar al costat de la porta d'entrada o en un lloc amb trànsit, als lladres no els agrada les audiencias. Col·loca el cadenat el més alt que puguis, a uns 50 cms del sòl pot esta bé, doncs quan més a prop estigui del sòl més fàcil és de trencar.-Deixa-la ben estacada encara que sigui una parada curta.\n3. Per evitar el furt de rodes i sillins; hi ha cargols antirobatori que impedeixen l'ús d'eines estàndard.\n4. Tenir a mà una foto de la teva bicicleta, aquesta ajudarà a la policia en cas de robatori.\n5. Et recomanem registrar la teva bicicleta en qualsevol sistema de registre de bicicletes que hi hagi a la teva ciutat.\nAquesta última recomanació, ja la vam posar en pràctica, tant en Pelines com jo, en el moment de la compra de les nostres respectives bicis, a la casa TREK, que també ofereix aquest servei. I ara immediatament, corro a buscar la bici al garatge per tornar-la a posar al balcó, aprofitant que els primers freds han mort les quatre plantes que hi ha.\nNombrós públic ha esperat la baixada dels mulats a Espinavell. Foto: Sergi Colomé\nLa tradicional fira ramadera de Sant Eduard atrau 5.000 persones al nucli del municipi de Molló Per Sant Eduard és temps de Tria dels Mulats d'Espinavell. Enguany han estat més de 5.000 persones les que no s'han volgut perdre la tradició de veure baixar els 300 caps de bestiar a les Planes d'aquest petit nucli del municipi de Molló. I entre tots, el millor escamot ha estat el de Can Freixa. Els altres premis se'ls han endut la Coromina de Molló, la Moixa de Llanars, el Carol de Molló i l'Illa de Llanars. Aquesta ha estat la cara amable d'un sector que fa anys que es queixa pel preu dels pollins –continuen a l'entorn dels 300 euros quan fa un temps se'n pagaven 500-. A més, la Federació del Cavall Pirinenc, que agrupa les diverses associacions comarcals, ja acumula quasi 250.000 euros en deutes de les subvencions dels tres darrers anys. En escaure's en diumenge Espinavell ha estat de nou un bullici de gent. L'Ajuntament de Molló ha decidit ampliar l'oferta d'autobusos gratuïts des del giratori de la C-38 que va estrenar l'any passat amb dos vehicles de 55 places i un altre de 25 que han tingut molta feina unint la vila i la fira. Entre els visitants il·lustres ha destacat la presència de Felip Puig, conseller d'Empresa i Ocupació.\nST. JOAN DE MATAPLANA\nAquest edifici religiós era la capella de l’antic castell de Mataplana, centre d’una important baronia. Apareix documentat des de mitjan s. XIII, en el moment de més esplendor del casal de Mataplana, quan la pubilla Blanca de Mataplana (1266-1289) hi fundà un benefici, i el seu fill, Ramon d’Urg, en fundà un altre.\nL’any 1376, amb la venda del terme de Mataplana al monestir de Sant Joan de les Abadesses i l’abandó dels Mataplana del seu casal, la capella caigué en decadència i passà a ésser una simple capella rural. En les visites pastorals a partir del s. XVII, cap a l’any 1618 s’ordenà l’acabament de les parets i la coberta, moment en el qual es pot situar l’estranya volta actual, i les refeccions que s’hi palesen en els murs. Això, però, no aturà la seva decadència, i el 38 de setembre de 1832, el bisbe Corcuera trobà l’església usada com a magatzem de fulles d’om per a porcs, fet que el portà a ordenar que no s’hi celebrés culte. Aquest es tornà a celebrar l’any 1859. L’any 1936 fou profanada i pràcticament abandonada, fins al 1969, en què fou retornada al culte i reparada, procés que ha culminat, l’actual propietari, efectuant noves obres de rehabilitació.\nEs tracta d’una petita capella d’una nau, de planta trapezoïdal, coberta amb volta de superfície troncocònica, capçada vers llevant per un absis que adopta lleugerament una planta en arc de ferradura, ultrapassant el semicercle, i coberta amb una volta de superfície més o menys esfèrica. La volta queda com aixafada o rebaixada, talment com si hagués cedit. Tal vegada fou aquesta la causa del regruiximent dels murs laterals. La façana de ponent, que sobresurt per damunt de la teulada, queda coronada per un campanar en cadireta de dos ulls, i el seu mur ha estat cobert amb lloses de pissarra, mentre la nau ho és amb teula àrab.\nProcedents d’aquesta església es conserven dos laterals d’altar. Un actualment al Museu Episcopal de Vic i l’altre al Museu d’Art de Catalunya, de Barcelona.\nEs tracta de dues taules pintades de 98 cm d’alt per 67 d’ampla, cada una d’elles, on s’hi representen la figura d’un àngel dret, vist de front, amb les ales desplegades i descalços, els quals sostenen un rotlle. Des d’un punt de vista iconogràfic, el fet que ambdós portin rotlles a la mà, fa pensar en la possibilitat que representin els arcàngels advocats, Gabriel i Miquel.\nLa situació de les restes del castell de Mataplana es creia en un principi que eren sota els fonaments de la casa de Mataplana, uns 200 metres de distància de la seva ubicació exacta. Era, però, una creença infundada ja que la situació no responia a cap lloc enlairat, visible des de lluny, dominant el paisatge, amb tota la simbologia de poder.\nFou el 1986, quan a iniciativa del propietari dels terrenys de Mataplana, el doctor ripollès Eudald Maideu, es varen iniciar els treballs arqueològics, dirigits per Manuel Riu, que havien de portar a esmenar l'equivocada ubicació i a descobrir unes restes arqueològiques de gran valor.\nLes restes del castell de Mataplana foren localitzades on era previsible, vora del torrent de l'Espluga, a pocs metres de distància de la capella romànica de Sant Joan de Mata, en una mota artificial, coronada de espessa vegetació. Sota aquest monticle de materials, hi havia una base formada per materials margo-calcaris que sobresortien de les marges que l'envoltaven, i que havia estat retocat i tallat en diversos punts per tal d'aconseguir una plataforma suficientment plana i aïllada. El nom de Mataplana obeeix a la transformació artificial del turó de pedra calcària aplanat, formant una motta o matta.\nCap a la primera meitat del segle XI en el lloc de Mataplana es va bastir una torre de planta circular, amb pedra ben enquadrada de mida mitjana i calç, d'uns sis metres de diàmetre (i potser d'uns 9 metres d'alçada), aprofitant el turonet de la riba esquerra del torrent de l'Espluga, destinat a vigilar el camí que pujava per la riba dreta, des de Gombrèn vers Castellar de N'Hug.\nPerò les restes descobertes en les successives campanyes arqueològiques han posat al descobert, fonamentalment, els elements del segon castell, ja dels segles XII i XIII, d'estil corresponent al segon romànic.\nLa peça bàsica es la gran torre rectangular del cantó oest, de 16'5 per 4'35 metres, amb una superfície de 80 metres quadrats, amb dues plantes sobreposades. La planta baixa tenia una volta de canó seguit. Aquesta torre tenia una porta adovellada, amb un bon arc de descàrrega, situada al mur oriental. La segona planta de la torre, s'havia ensorrat totalment, encara que es possible endevinar que degués estar coberta per un sostre embigat. El teulat era a dos vessants, inicialment completada amb llosetes de pedra i posteriorment amb teula àrab. A aquesta torre ben aviat s'adossa pels extrems nord i sud una muralla recta de 1'40 metres de gruix, que encerclava un espai de 28 per 19 metres. Aquesta muralla s'obria a l'exterior mitjançant una porta situada a l'est.\n0. Sortirem del poble de Gombrèn, de la cèntrica plaça del Roser a tocar del Museu del Comte Arnau i baixarem pel carrer del Pare Coll, fins la confluència de pistes de la Ruta de Transhumància. Aquí girarem a l’esquerra.\n3. Arribats a L’Empalme, amb molt de comte creuarem la carretera i ens enfilarem per la pista de davant nostre. Ara estem a la cota 830.\n4.2 Aquí seguirem recta, seguint les indicacions del rètol, direcció a Pardinella.\n6. Trobarem una tanca que ens barra el pas amb un cartell força intimidatori. No cal témer a la suposada bèstia! Passem pel costat de la tanca i seguim pujant.\n7.4 El trencant de la dreta puja fins el mas de Pardinella. Nosaltres continuem per la pista de l’esquerra, que inevitablement va pujant.\n9. Coll de Pardinella (cota 1.230). A la nostra esquerra trobarem el dolmen de Pardinella, un petit enterrament megalític classificat com a cista pirinenca, datat sobre el 1.500 aC. i segons altres estudis es remunta fins el 2.300 aC. Nosaltres agafarem el caminet que surt per la dreta, marcat amb les senyals del GR.\n10.7 Malgrat que el camí és força planer, en algun punt s’haurà de baixar de la bici. Aquí podem baixar a veure la font de la Mare de Déu de Montgrony, que segons conta la tradició l’any 804, en aquest indret dos bous del comte de Mataplana i de la masoveria dels Camps, trobaren la primitiva imatge al costat d’una campana. Reculem uns metres i pugem pel camí que ens ajudarà a salvar el desnivell de 110 metres fins a Montgrony. Per fer-ho la bici farà força nosa.\n11. Acabem d’arribar fins la plaça d’aparcament del santuari i seguim recta avall.\n12. Aquí girem per la pista de la dreta, direcció cap a les dues Viles.\n13.2 Passem a frec del mas de les Viles Xiques, cota 1440. Seguim pujant.\n13.5 Deixem la pista de la dreta i passem el carenat de la pista l’esquerra que porta als Plans de la Pera.\n14.1 Arribem als Plans de la Pera. Els travessem tot tirant envers la Roca del Corb, direcció cap al Pla de la Bassa.\n14.5 En aquest punt trobarem un pujador que es dirigeix cap al Pla de la Bassa, nosaltres agafarem la pista que baixa per la dreta i en millor estat.\n16. Sortim a espetegar a la carretera de Gombrèn a can Ros, més coneguda com la de Castellar de n’Hug. Tirem cap a l’esquerra que fets uns 300 metres passarem pel túnel de la Mina, practicat a la mateixa roca.\n17.6 Coll del Pla de l’Espluga. Amb el refugi del mateix nom. Ara deixem la carretera i entrem a la pista coneguda com Camí de la Baga Llisa.\n18.8 Trobarem un roquissar que un cop passat la pista fa una forta baixada. Doncs en aquest indret per la nostra esquerra surt un caminet que un cop travessat el Torrent de l’Espluga s’enfila fins a l’església de Sant Joan de Mataplana i el seu castell. És millor deixar les bicis i pujar a peu.\n19.2 Baixem fins el final del Camí de la Baga Llisa i sortim a la carretera que puja a Montgrony, gairebé a tocar del gorg dels Banyuts, indret famós per ser el lloc d’on el comte Arnau en surt cada nit, amb el seu cavall de foc. Seguim avall fins trobar la carretera GI-402.\n19.8 Agafem la carretera direcció Gombrèn, o sigui a l’esquerra.\n20.8 Per la nostra dreta veurem un rètol verd que posa Gombrèn. Seguirem les seves indicacions tot deixant la carretera asfaltada.\n21.8 S’acaba la pista que surt a un altra d’asfaltada. Continuem per l’esquerra.\n22.6 Després de passar per la piscina municipal i la fàbrica tèxtil pujarem altra volta a la carretera i girant a la dreta arribarem de nou a la plaça del Roser.\nUn altra ruta que port portar a engany pels quilòmetres totals. A part de tenir que pujar a l’espatlla la bici en un parell de cops s’ha de superar un desnivell de més de 1000 metres i el terreny és força abrupte.\nEl comte Arnau és el mite català per excel·lència. Les llegendes que el poble li atribueix tant aviat el presenten com un heroi noble i just defensor dels seus vassalls, com ens parlen d'una mena de monstre cruel i despietat. Aquesta llegenda, com moltes, barreja alguns fets històrics amb altres de fantàstics, i té per escenari gairebé en la seva totalitat la comarca del Ripollès, d’on els focus principals de la seva acció se situen a Gombrèn, Ripoll i Sant Joan.\nLa versió més divulgada ens parla d’un baró de Mataplana, senyor del castell d’aquest nom, del de Solans, del de les Dames, o de Blancaflor, i de Castellar de N’Hug; amb un territori baronial que comprenia bona part del Ripollès. La seva besàvia Blanca d’Hug, havia eximit els seus vassalls de tots els tributs feudals imposats pels seus antecessors. Arnau, en prendre possessió dels seus dominis, exigí de nou el pagament dels antics drets, cosa que li valgué guanyar-se la malvolença dels seus súbdits. Fou obligat a casar-se, tenint només 15 anys i per raons polítiques del seu pare, amb una dona més lletja que un pecat i que, per postres, era més gran que ell. Ara bé, com un obedient fill va mantenir l'aparent situació marital fins que el pare morí. Aleshores, abandonà a la muller (ja més vella i més lletja) i fixà els ulls en una donzella molt agraciada, anomenada Riquilda, la qual, per defugir les persecucions de que era objecte, professà al convent de monges de Sant Joan. El comte no respecta el recinte sagrat, envaí el cenobi i es troba amb la visió de la donzella que, morta, jeia damunt un túmul voltat de quatre ciris encesos. Per miracle del cel, la professa mogué els llavis i recrimina la seva gosadia al comte. Enfollit, Arnau munta el seu cavall i desapareix com un esperitat. De llavors ençà vaga per la terra amb el seu corser, envoltat de flames i de gossos, i així ho farà per tota l’eternitat.\nDesprés de varies investigacions fetes per diferents estudiosos sobre la persona de l’Arnau, hom pot destriar la part històrica de la llegenda. Basats en aquests estudis sembla ser que en segle XIV, Hug de Mataplana esposà Sibil·la de Pallars, filla d’Arnau Roger II, comte de Pallars. D’aquest matrimoni va néixer, entre altres, Arnau Roger III, que esdevingué comte De Pallars, i un Artau Roger, primer senyor que es titulà baró de Mataplana, el qual, al servei del rei, morí a Sardenya l’any 1355. El succeí en els seus dominis el fill de Ramon Roger, el qual, mancat de diners, vengué les possessions a Pere Galceran Pinós.\nCal cercar doncs, entre Arnau Roger, comte de Pallars, i Artau Roger, senyor de Mataplana, l’inspirador de la llegenda que dona origen al mite. Alguns literats que exploraren el tema es valgueren dels treballs del mossèn Pau Parassols i Pi, arxiver del monestir de Sant Joan, el qual publicà diverses obres en defensa de la memòria de les monges del monestir, els anys 1859 i 1874 i presentà el tema a base de dades històriques, interpretades, però, d’una manera molt personal, i sembla ser que va confondre els noms d’Arnau i Artau, i els convertí en una mateixa persona.


La Policia Local ha interposat un total de 467 denúncies des de l'1 de juliol | Noticias Ayuntamiento de Calp\nAixí, en el primer apartat s'han registrat 12 denúncies per incomplir l'ús obligatori de màscara, 155 denúncies per incompliment del toc de queda i 2 per incompliment de les mesures d'higiene i prevenció en locals tancats.\nQuant a l'ordenança reguladora de l'ús i gestió del litoral s'han interposat 40 denúncies per l'ocupació de la platja amb cadires, ombrel·les, etc abans de l'hora permesa i a més s'han realitzat 40 actes de depòsit d'articles, és a dir, s'ha requisat el material situat a la platja i traslladat al depòsit sense poder localitzar a l'infractor.\nQuant a l'ordenança de sorolls s'han realitzat un total de 217 denúncies per sorolls excessius mitjançant aparells de música, crits, veus, etc.\nEn aplicació de l'ordenança municipal de convivència en l'espai públic s'han realitzat 15 denúncies per consum de begudes alcohòliques en la via pública, 4 denúncies per venda ambulant de begudes sense autorització, 12 per venda ambulant de tèxtil sense autorització i 10 denúncies per fer treballs d'obres fora de l'horari permés.\nCal destacar que s'han realitzat 79 actes de depòsit per venda ambulant, és a dir, s'ha requisat material de venda ambulant i traslladat al depòsit sense que s'haja pogut localitzar i identificar a l'infractor.\nEl regidor de Trànsit i Seguretat Ciutadana, Domingo Sánchez, ha destacat que “ha sigut un estiu difícil per la quantitat de visitants que hem rebut, amb els efectius disponibles hem hagut de cobrir una àmbit territorial gran però podem estar molt satisfets de l'actuació de la Policia Local”.