Разисквания - сряда, 8 септември 2010 г. - Износ на оръжия (разискване)\nO-0076/2010Внесени текстове :\n11. Износ на оръжия (разискване)Видеозапис на изказваниятаPV\nПредседател. – Следващата точка е разискването относно въпроса, изискващ устен отговор, зададен към Съвета от Arturs Krišjānis Kariņš, Tunne Kelam, Vytautas Landsbergis, Gunnar Hökmark, Bendt Bendtsen, Jacek Saryusz-Wolski, Ville Itälä, Sandra Kalniete, Inese Vaidere, Michael Gahler, José Ignacio Salafranca Sánchez-Neyra и Laima Liucija Andrikienė, от името на групата PPE, относно износа на оръжия (O-0076/2010 - B7-0320/2010). Arturs Krišjānis Kariņš , автор. – (LV) Г-н председател, г-н министър, получили сте въпроса. Днес ще говоря за същината на въпроса. 200-метров хеликоптероносач, с възможност за превозване по едно и също време на 16 тежки хеликоптера, 40 танка, 900 души обслужващ персонал, десантен кораб, и оборудван с военна болница. Франция възнамерява да продаде четири от тези агресивни военни кораби на Русия, без да се консултира с другите държави-членки на Европейския съюз. Ще ви напомня, че преди 18 месеца Русия нападна съседна Грузия и все още не е отговорила на условията на примирието, договорено от президента на Франция. Освен това миналата есен Русия извърши военни упражнения на естонската граница, насочени към окупацията на балтийските държави. Бих искал да ви задам един въпрос. Какво представлява Европейският съюз и защо се нуждаем от него? През пролетта, когато Гърция беше сериозно засегната от финансовата криза, Европа имаше избор – да помогне или да остави Гърция да потъне. В знак на солидарност държавите в Европа решиха да помогнат на Гърция, защото държавите-членки бяха на мнение, че ако финансовото положение в Гърция се влоши, това ще окаже отрицателно влияние и върху другите държави-членки на Европейския съюз. Областта на външната сигурност не е изключение. Обвързани сме със споразумения да действаме в дух на солидарност и в тази област. Много държави-членки на Европейския съюз имат сериозни опасения за това къде и за какви цели Русия би разположила и използвала такива агресивни военни кораби. Работните места във Франция са важни. Те обаче не могат да се създават за сметка на сигурността на другите държави-членки на Европейския съюз. Госпожи и господа, призовавам ви да не позволявате продажбата на каквито и да било оръжия на трети държави, преди въпросът да е обсъден в Съвета и е налице абсолютна сигурност, че такава сделка ще послужи за укрепване, а не за отслабване на сигурността в целия Европейски съюз. Благодаря ви за вниманието. Оливие Шастел, действащ председател на Съвета. – (FR) Г-н председател, уважаеми членове на Парламента, приветствам възможността, която имаме този следобед, да се съсредоточим върху контрола на износа на оръжия.\nТъй като баронеса Аштън не е в състояние да присъства на това заседание, тя помоли председателството да я замести по време на разискването и затова аз ще се опитам да отговоря на някои от въпросите, които получихме по тази тема.\nКакто знаете, вече няколко години Европейският съюз играе водеща роля в контрола на износа на оръжия както на регионално, така и на международно равнище, и нашата цел е ясна: искаме да предотвратим износа на военни технологии, които могат да бъдат използвани с нежелателни цели като вътрешна репресия или международна агресия.\nПреди повече от 10 години Съветът прие Кодекс за поведение на Европейския съюз при износа на оръжие, който определи редица критерии за износа на конвенционални оръжия. Този кодекс беше заменен през 2008 г. от обща позиция, която въведе редица нови елементи, в резултат на което Европейският съюз сега разполага с най-стриктната система за контрол на износа на оръжия в света. Правнообвързващите разпоредби на общата позиция гарантират, че държавите-членки извършват износ на оръжия по един отговорен и прозрачен начин.\nЦелта на общата позиция е ефективно координиране на националните политики за контрол на износа на оръжия, по-специално с помощта на механизми за нотификации за отказ и за консултации. Този механизъм означава, че когато дадена държава-членка възнамерява да издаде лицензия за износ, която преди това е била отказана от друга държава-членка за идентична по същество сделка, то тя трябва да се консултира с въпросната държава-членка и да уведоми всички държави-членки за окончателното си решение. С други думи, държавата-членка, която издава лицензия за сделка, която преди това е била отказана от друга държава-членка, трябва да представи подробно обяснение за решението си на всички държави-членки.\nЕто защо, в отговор на въпросите за консултации, положението е ясно: общата позиция очевидно призовава единствено за системни консултации, когато лицензия за идентична сделка е била отказана преди това.\nКато цяло делегациите на държавите-членки в рамките на компетентните структури на Съвета редовно и често обменят информация за контрола на оръжия, и по-конкретно за така наречените „чувствителни“ дестинации. Държавите-членки често търсят мнението на другите членове на Съвета относно дестинации, които могат да бъдат повод за тревога или за които имат някакви съмнения. Този редовен обмен на информация образува основния стълб на политиката на Европейския съюз за контрола на износа на оръжие.\nЗа ваше сведение, по време на консултациите между държавите-членки през 2009 г. са били разгледани общо 14 дестинации в трети държави. Държавите-членки след това съобщиха какво ги е накарало да решат дали да издадат или откажат лицензии за износ на тези дестинации.\nГ-н председател, това е начинът, по който процедираме по отношение на информацията, контрола и взаимодействието между държавите-членки, за да се даде представа за начина, по който се разрешава износът на оръжие.\nЩе се радвам да отговоря на всякакви други въпроси, повдигнати по време на разискването този следобед. Roberto Gualtieri, от името на групата S&D. – (IT) Г-н председател, госпожи и господа, укрепването на промишлената и технологична основа на европейската отбрана е съществена част от разработването на обща система за отбрана.\nТова, от което се нуждае обаче, са общи правила и координиран подход, за да се подобри развитието и конкурентоспособността на европейската отбранителна промишленост и същевременно, за да се гарантира, че това развитие съответства на принципите и международните ангажименти на Европа. За тази цел, заедно с Директивата за вътрешния пазар в областта на отбраната, общата позиция от декември 2008 г., която определя процедурите и критериите за износа за военни цели за трети държави, представляваше важна крачка напред.\nКакто знаем, тези процедури не включват общ механизъм за консултации. Общата позиция обаче не включва своевременна препратка за необходимостта от подобряване на сътрудничеството и сближаването в тази област в рамката на общата външна политика и политиката за сигурност. Докато не се постигне очакваният напредък на този фронт и докато създаването на обща отбранителна система не направи възможно да се приемат още по-обвързващи механизми, сътрудничеството и сближаването, посочени в член 7, не трябва да остават само на хартия и годишният доклад за военния износ трябва да бъде представен на Парламента.\nЕстествено, въпросът, внесен от членове от групата на Европейската народна партия (Християндемократи), имплицитно изглежда – въпреки че това вече не е така – не се ограничава само до въпроси от общо естество. Като се има предвид, че щеше да е по-добре нещата да се назовават с истинските им имена от самото начало, не изглежда, че продажбата на френските кораби на Русия нарушава общата позиция от 2008 г. Напротив, този вид износ може да укрепи взаимоотношенията между Европа и Русия и сътрудничеството в областта на сигурността и да ги направи по-обвързващи. Тези взаимоотношения обаче не следва обаче да бъдат на двустранно равнище, а да бъдат разгледани, обсъдени и управлявани на европейско равнище. Elmar Brok, от името на групата PPE. – (DE) Г-н председател, бих искал направя няколко забележки. Това се отнася до стария въпрос за европейските компетентности. На конституционните и правителствените конференции не успяхме да включим търговията с оръжия в общите европейски компетентности. Считам, че би било разумно да продължим опитите си да постигнем това, така че Кодексът на поведение и разпоредбите, внесени от Съвета през 2008 г., могат да бъдат направени по-обвързващи. Европейският парламент следва да работи в тази насока.\nНа второ място, струва ми се, че е ясно, че във връзка с това не би трябвало да има толкова малко контакт между държавите-членки, а отделните държави-членки да имат чувството, че износът на оръжие за трети държави се случва за тяхна сметка и заплашва тяхната сигурност. Независимо дали това е правилно или не, случаят е без значение. По тази причина считам, че трябва да намерим по-ефективни европейски решения.\nНа трето място, аз съм на мнение, че е необходимо по-голямо европейско сътрудничество, наред с други неща, от съображения за промишлената политика например чрез Европейската агенция по отбрана, по отношение на износа, проучването, планирането, производството и снабдяването, защото когато една държава има своя собствена оръжейна промишленост, това е свързано с нейната независимост. Ако една държава няма собствена оръжейна промишленост и трябва да купува цялото си военно оборудване от трети държави, то тя е зависима за сигурността си от други държави. Това засяга нашата свобода и не е свързано единствено с икономически фактори, въпреки че не мога да отрека, че последните също играят роля.\nТрябва да сложим всичко в контекст и тогава ще бъдем в състояние да дадем на тази област много по-силно чувство на общност, без да възникват недоразумения между държавите-членки като това, което разбираемо се случи неотдавна сред балтийските държави. Johannes Cornelis van Baalen, от името на групата ALDE. – (EN) Г-н председател, искам да стане ясно, че наистина е допустимо една държава да се защитава; други държави са в състояние да се защитават сами; така че износът на оръжие не е табу. Това е позицията на групата ALDE.\nНие не следва обаче да изнасяме за региони на напрежение и война. Следва да се ограничим и ако не разполагаме с действителен, правнообвързващ режим за износ на оръжие, това означава, че няма да има равни условия за конкуренция сред 27-те държави на Европейския съюз. Те ще се съревновават и ще се борят за поръчки и няма да има реални консултации.\nЗатова смятам, че единственият начин да се реши този проблем е наличието на обвързващ общ режим и аз подкрепям казаното от моя колега, г-н Brok, по този въпрос. Indrek Tarand, от името на групата Verts/ALE. – (EN) Г-н председател, това е важен въпрос и аз благодаря на колегите за тяхното разбиране за опасенията на моя регион относно едно конкретно решение на Франция за платформите от типа „Мистрал“.\nКодексът на поведение на Европейския съюз, който представлява правнообвързващ текст от 2008 г., е добра крачка, но не е достатъчен, както беше споменато от нашия колега либерал. Следва да продължим да работим за търговията на оръжия на световно равнище, защото Европейският съюз има голяма отговорност. Ние сме отговорни за една трета от обема на търговията с оръжие.\nАко твърдението е, че Русия е наш стратегически партньор и можем да си сътрудничим по военни въпроси с Русия, за мен става въпрос за логика. Защо приятелят ни се нуждае от оръжейна система за нападение? Да участва в опит да се организира някакъв вид добро управление в Афганистан? Не, Москва няма намерение да участва в тази операция. Да защитава правата на човека и на малцинствата в Киргизстан? Не, и в двата случая „Мистрал“ е безполезно, защото не може да се приложи за тези страни без излаз на море. Това ще промени ситуацията в Черно море – не за по-добро, за по-лошо – и ще засегне осем държави-членки на Европейския съюз около Балтийско море. Сигурността на тези държави – от Полша и Германия до Естония, Латвия и Литва – ще се влоши.\nСъгласен съм с г-н Gualtieri, че сътрудничеството с нашия стратегически партньор е нещо добро, но, повярвайте ми, има и други средства за сътрудничество с Русия освен високотехнологични оръжейни системи. Помислете за автомобилите – това е нещо, с което руската промишленост също среща трудности. Помислете за сътрудничество между пожарникарите. Руските пожарникари това лято бяха в затруднено положение, когато пожар беше обхванал горски район с размера на Белгия.\nCeterum censeo [впрочем]. Продажбата на „Мистрал“ трябва да бъде отменена. Geoffrey Van Orden, от името на групата ECR. – (EN) Г-н председател, моята група отдава голямо значение на правото на суверенните ни държави да решават дали да издават лицензия за износ на оръжие в съответствие с критериите в договорената обща позиция на Европейския съюз или не. Очевидно това не е въпрос от правомощията на Европейския съюз, нито пък трябва да бъде. Общата позиция, разбира се, настоява държавите-членки износителки да разгледат по-специално опазването на регионалния мир, сигурността и стабилността.\nВ случая, който се очертава като фокус на това обсъждане, следва да сме наясно с чувствителното естество на положението в регионите на Балтийско и Черно море. По отношение на Черно море, трябва да си припомним неотдавнашния конфликт в Грузия и факта, че от шестте черноморски държави три – България, Турция и Румъния – са членове на НАТО, а други две – Грузия и Украйна – са партньори на НАТО и страни кандидатки. Затова можем да поставим под съмнение решението за продажбата на амфибийните кораби за нападения на шестата: Русия.\nВъпреки това съществуват добре установени механизми, които обхващат въпросите, свързани с износа на оръжие. Във връзка с Европейския съюз това е работната група на Съвета по износа на конвенционални оръжия – COARM – която заседава на всеки шест седмици в Брюксел. Тъй като е междуправителствена, тя е правилният форум за обсъждане на износа на оръжие; пленарната сесия в Страсбург не е. Трябва да оставим COARM да си свърши работата. Sabine Lösing, от името на групата GUE/NGL. – (DE) Г-н председател, през 2000 г. Европейският съюз ясно посочи в Лисабонската стратегия своята цел да се превърне във водещата икономическа сила в света до 2010 г. Не успяхме да постигнем тази цел в много области, но не и по отношение на износа на оръжие от Европейския съюз.\nВ периода между 2005 г. и 2009 г. държавите-членки на Европейския съюз изпревариха САЩ и се превърнаха в най-големите износители на оръжие в света. Смятам, че това развитие е доста съмнително. Очевидно Кодексът на поведение при износа на оръжие, който никога не е бил правнообвързващ и който включваше ограничителна практика за лицензиране на износа, се състоеше от празни думи. Ето защо аз горещо приветствам факта, че Кодексът на поведение при износа на оръжие беше преобразен в обща позиция през декември 2008 г.\nВъпреки това ние все още не разполагаме с ефективни механизми за санкции. Например, много преди 2008 г., Германия призна Кодекса на поведение като правнообвързващ. Въпреки това Германия в момента е третата по-големина страна-износител на оръжие в света и доставя оръжие до кризисни райони като Саудитска Арабия и Пакистан. Също така, отчетите за износ на оръжие, които държавите-членки предават на Съвета, са различни и често не са прозрачни. Спешно е необходима стандартизация в тази област, така че износът на оръжие да може да бъде проследен и подложен на критична оценка. За съжаление, почти никакви усилия не са положени за стандартизиране на тези отчети. Във всеки случай се съмнявам дали е възможно да има система на етичен износ на оръжие. Едно нещо обаче е сигурно и то е, че Европейският съюз в момента е много далеч от постигането на тази цел.\n(Ораторът се съгласява да отговори на въпрос, зададен чрез вдигане на синя карта съгласно член 149, параграф 8) Geoffrey Van Orden (ECR). – (EN) (началото на речта не се чува) ...Комисията, защото г-жа Lösing попадна в капан, който често чуваме в Парламента и на други места в Съюза, относно износа на оръжие от Европейския съюз.\nЕвропейският съюз никъде не изнася оръжия. Европейският съюз не разполага с въоръжени сили. Всичко това принадлежи на държавите-членки на Съюза, така че не следва да използваме терминология, в която се казва „износ на оръжие на Европейския съюз“. Няма такова нещо. Sabine Lösing (GUE/NGL). – (DE) Г-н председател, аз казах държавите от Европейския съюз. David Campbell Bannerman, от името на групата EFD. – (EN) Г-н председател, интересът на Европейския съюз при износа на оръжие явно е част от все по-голямата милитаризация на Европейския съюз след Лисабон.\nСамият Тони Блеър преди няколко дни заяви пред журналисти, че иска Европейският съюз да придобие „военен характер“. Голяма част от това ще е от кого Европейският съюз взима оръжията си и на кого ги продава.\nВече се говори, че оборудването, произведено за войската на Европейския съюз, няма да бъде съвместимо с американското оборудване. Налудничавата идея Обединеното кралство да сподели самолетоносач с Франция би довело до мигновения отказ на достъп до стелт технологиите на САЩ.\nСъщо така, това би затворило британския пазар за внос от САЩ и американския пазар за износ от Обединеното кралство, което ще доведе до загуба на работни места и от двете страни на Атлантическия океан.\nИзносът в областта на отбраната е на стойност 7 млрд. британски лири годишно от икономиката на Обединеното кралство, което представлява сумата, която плащаме на Европейския съюз в нетни вноски всяка година. Следва да се противопоставим на всички такива ходове. Andrew Henry William Brons (NI). – (EN) Г-н председател, всички държави, които произвеждат оръжие, са изправени пред дилема по въпроса за износа на оръжие. Постоянните разходи сами по себе си са очевидни и неизбежно високи, което е икономически неизгодно за повечето – ако не и за всички – държави да произвеждат оръжия само за собствена употреба. Би било съблазнително за някои държави, произвеждащи оръжие, просто да имат политики на износ на оръжие до всички държави, с изключение на тези, за които има основание да се смята, че ще нападнат самите тях или техните интереси. Това би увеличило максимално интересите на държавата, която произвежда оръжия. Това обаче в най-добрия случай би представлявало аморална политика и в най-лошия – извънредно неморална политика.\nКритериите, посочени в първоначалния въпрос за вземане на решение за износ на оръжие, са много и разнообразни. За различни видове оръжия могат да важат различни критерии. На държави, за които е известно, че нарушават правата на човека, като Иран – и дори онези държави от Европейския съюз, които арестуват хора за политическо несъгласие или еретично мнение, каквито са половината държави в Европейския съюз – трябва да им бъдат отказани малки оръжия, системи за наблюдение и обекти за задържане, но може да им бъдат разрешени оръжия за защита от външно нападение.\nНа държави, които са склонни към водене на агресивни войни, но зачитат правата на собствените си граждани, може да се продават малки оръжия и механизми за задържане, но не и оръжия за масово унищожение. По-конкретно, на САЩ – може би най-агресивната страна на планетата, която е водила безброй дестабилизиращи, агресивни и незаконни войни – не следва да се предоставят технологии, които могат да бъдат използвани за оръжия за масово унищожение.\nИран обаче, колкото и да я осъждаме за големи нарушения на правата на човека – аз със сигурност също попадам в това число – не е извършвала нападения срещу своите съседи. Тя например не беше агресорът в ирано-иракската война. Тя обаче може да бъде обект на агресия и планирано нападение, вероятно от страна на САЩ и вероятно Израел. Ние може да не желаем да има оръжия, които могат да бъдат използвани за извършване на нападение – аз със сигурност не желая това – но може би искаме тя да има достъп до ядрен щит за предотвратяване на възможно нападение. Charles Tannock (ECR). – (EN) Г-н председател, обикновено не се намесвам и още повече в разискване с представители на Европейския парламент от Британската национална партия, но чак пък да се обвиняват държави-членки за задържане на хора за техните политически възгледи и мнения! Може да съм критичен към Европейския съюз, но не знам за държава-членка на Съюза, която да задържа хора за политическите им възгледи, в противен случай защо на подобни хора им се позволява да влизат в залата, за Бога?\nПълни глупости! Можете ли да назовете и порицаете тези държави, които задържат хора за политическите им възгледи?\n(Възклицания от членове на Парламента, включително г-н Brons, на когото е предоставена думата) Andrew Henry William Brons (NI). – (EN) Г-н председател, заявих, че Унгария, при предишния режим, е задържала хора само заради политически разногласия. Има много държави в Европейския съюз, които задържат хора за еретически доктрини. Колкото и погрешна да е доктрината, не е оправдано да се задържат хора за мнения, които не представляват подстрекателство към насилие. Michael Gahler (PPE). – (DE) Г-н председател, не искам да оказвам на предишния оратор честта да се позова на речта му, но в началото той каза нещо, което беше правилно. Той каза, че е много скъпо за много отделни държави с по-малки оръжейни промишлености да произвеждат оръжия по икономически ефективен начин. Разбира се, изводът, който си правя от това, е различен от неговия, а именно, че в рамките на Европейския съюз трябва да произвеждаме необходимото военно оборудване по-евтино чрез Европейската агенция по отбрана и чрез общите програми за възлагане на обществени поръчки.\nАз обаче първо бих искал да благодаря на действащия председател на Съвета за неговото изявление. Смятам, че от политическа гледна точка за нас е много важно да бъдем в състояние да заявим тук, че разполагаме с най-съвременните правнообвързващи критерии за износ на оръжие в света. Според мен Европейският съюз трябва да се гордее с това.\nВъв връзка с това имам един въпрос към действащия председател на Съвета. Разяснихте видовете случаи, в които се провеждат консултации, и явно това става, като идентична молба от дадена държава бъде отказана и друга държава възнамерява да разреши молба за износ. Обсъжданията по този въпрос ограничавали ли са се до работната група на Съвета или, и това е вторият ми въпрос, въпросът вече бил ли е обсъждан на политическо равнище в Съвета на министрите? В това отношение, това е друг въпрос, който ме интересува. Justas Vincas Paleckis (S&D). – (LT) Някои колеги вече споменаха, че въпросът, зададен от групата на Европейската народна партия (Християндемократи), крие известни загадки и гатанки, като не успява ясно да обясни защо и как е възникнал проблемът. Щеше да е полезно да има повече яснота при повдигането на въпроса. От друга страна, трябва да признаем, че някои държави от Централна и Източна Европа са особено чувствителни и се чувстват по-несигурни от старите държави-членки на Европейския съюз. Общата позиция на Съвета от 8 декември 2008 г. изготви някои насоки в областта на износа на оръжия. Експертите признават, че държавата, за която говорим днес – Франция – не е надхвърлила границите на тези насоки, но това не означава, че при все по-голямото прилагане на политиката за сигурност и отбрана в практиката не трябва да подобрим и преразгледаме тези насоки и правила. Напълно споделям мнението на моя колега, Elmar Brok, че трябва да си сътрудничим повече в областта на оръжията. По отношение на износа на оръжия, трябва да гарантираме, че е налице по-голямо доверие и по-малко подозрение: понякога основателно, понякога безпричинно. Последното противопоставя големи и малки, стари и нови държави-членки на Европейския съюз една срещу друга в опасна степен. Необходимо е по-голямо доверие и солидарност, което няма да се появи от само себе си. Трябва да се провеждат повече разговори и конструктивни консултации и да се избягват разгорещени обвинения и изкуствени паралели с началото или средата на XX век, когато в Европа властваше закона на по-силния. Трябва да подобрим механизма на консултации в рамките на Европейския съюз, за да се постигне конкретен резултат. Тогава това обсъждане също ще бъде от някаква полза. Ryszard Czarnecki (ECR). – (PL) Тук се говорят хубави думи за сътрудничество и доверие, но аз оставам с впечатлението, че политиката за износ извън Съюза е в действителност свършен факт от страна на французите. Най-големите и богати държави-членки правят каквото си искат и не обръщат внимание на стандартите и правилата, за които толкова много се каза днес. Само през последните няколко дни отново чухме за продажбата на кораби за нападение от тип „Мистрал“ на Русия от страна на Франция. Ако сделката все още не е финализирана, то това е само защото Русия е започнала специални тръжни процедури, но във всеки случай знаем, че прехвърлянето ще бъде завършено. Междувременно, по повод на руската агресия срещу Грузия, неотдавна руски адмирал заяви, че ако Русия е разполагала с кораби за нападение от типа „Мистрал“, войната срещу Грузия е нямало да отнеме четири или пет дни, а само два часа. Наистина ли държавите-членки на Европейския съюз трябва да продават такива оръжия, когато е известно, че страните-купувачи няма да използват оръжията за отбрана, а за нападение? В същото време Грузия вече дълги години не може да закупи отбранителни оръжия от държавите-членки на Европейския съюз, защото е наложено специално ембарго за закупуването на тези оръжия. Това представляват двойни стандарти и трябва да се избягват. Nikolaos Chountis (GUE/NGL). – (EL) Г-н председател, докато четях общата позиция и критериите, които трябва да бъдат изпълнени от страните, които изнасят оръжие, изникна образът на Израел. Израел е държава, която не зачита международните закони, която погазва правата на човека и която е нахлула в Газа, и в този момент бих желал да заявя на задалите въпроса, че предвид неотдавнашните събития не съм чул нито един призив за изготвяне на разпоредба за санкции за забраната на износ на военно оборудване и оръжия, заедно с другите санкции, които трябва да бъдат наложени на Израел, които не отговарят на критериите, санкции, които за останалите са споменати в общата позиция.\nВ рамките на политическата солидарност в Европа първият оратор даде за пример Гърция. Мога ли да ви напомня, че докато критерий 8 от общата позиция посочва, че когато една държава-членка на Европейския съюз желае да изнася оръжия за друга, то тя трябва да вземе предвид икономическото състояние на страната, за която изнася, в случая с Гърция, Франция и Германия оказват натиск за закупуване на техните оръжия, за да си осигури страната тяхната политическа подкрепа и правят това в момент, когато Гърция се намира в много затруднено финансово положение и е обект на множество проверки, в момент, когато в държавата пенсиите, заплатите и така нататък биват намалявани.\nТази позиция е лицемерна и показва, че в рамките на тази философия е факт, че приоритет имат печалбите от оръжейните промишлености, а не принципът за мир, който следва да бъде прилаган от Европейския съюз, вместо различията да се решават с военни средства. Jaroslav Paška (EFD). – (SK) В много страни от Европейския съюз има седалища и представителства на големи производители на отбранителна техника. Много други държави по целия свят са силно заинтересовани от техните специфични продукти. Търговията на тези материали обаче представлява специфична дейност, която се различава от търговията на други стоки заради ограниченията в областта на сигурността и външната политика, свързани с оценката на търговските дружества и конкретните случаи на търговска дейност.\nВъпросните дейности могат да бъдат извършвани само въз основа на разрешение, издадено от държавата, под формата на разрешително за търговия с военни материали или лицензия за вноса, износа или междуобщностния превоз на военни материали. Целият процес се извършва в съответствие с много прецизни правила и е обект на строги проверки от отделните държави, които са задължени да действат в съответствие с ангажиментите в областта на външната им политика. С оглед на спецификата и уникалността на всяка действителна сделка според мен тези дейности трябва да се координират на индивидуална основа на равнището на Съвета и най-вече в общи линии с особен акцент върху оценката на възможните конкретни последици за външната политика. Arnaud Danjean (PPE). – (FR) Г-н председател, ще направя три кратки забележки по въпроса. Първо, понеже става дума за позицията на Франция по отношение на продажбата на „Мистрал“, може ли да ви напомня, че все още не е постигнато твърдо съгласие, и че „Мистрал“ представлява плавателен съд, кораб, който ще бъде продаден без оръжие – което всъщност е един от основните въпроси при преговорите с Русия – както и че Русия не е започнала преговори с Франция единствено за закупуването на този вид техника. Така че, позволете ми да представя нещата в перспектива. Осъзнавам, че в някои държави се вихрят емоции, но емоцията е едно, а фактите са нещо съвсем друго.\nВторо, както посочихте, г-н министър, Европейският съюз разполага с Кодекс на поведение за износа на оръжие, който се превърна в обща позиция по време на френското председателство през 2008 г.; този кодекс на поведение е един от най-стриктните в света. Ние сме повече от примерни в това отношение и, както ни напомни нашият колега, освен с кодекса на поведение разполагаме и с група, която заседава редовно като част от общата външна политика и политиката за сигурност и обсъжда не само прилагането на този кодекс, но и националните политики на държавите-членки по отношение на износа на оръжие. Следователно съществуват форуми, на които въпросът, свързан с „Мистрал“, може да бъде разгледан доста адекватно.\nИ накрая, позволете ми да кажа, че ако става дума за европейска солидарност по отношение на износа на оръжие и ако разглеждаме необходимостта от обща стратегия и обща отбранителна политика, трябва да разгледаме целия цикъл на търговия с оръжие и отбранителна техника. Това включва също вноса и очевидно отбранителната промишленост. От тази гледна точка считам, че много държави трябва да свършат много работа, преди да се гарантира, че Европа може да запази своите технологии, работни места, ноу-хау и истински стратегически капацитет във военните ни операции. Zoran Thaler (S&D). – (SL) Износът на модерни военни кораби за Русия има европейско и политическо измерение. Той има и измерение на солидарност, или липса на такава, защото се отнася до нашите държави-членки от региона на Балтийско море, както и партньорите ни в „Източно партньорство“: Грузия, Азербайджан, Украйна и така нататък.\nЗнаем, че Франция се намеси в руско-грузинската война и че в този момент Русия пое и подписа някои международни задължения. Те обаче бяха ли спазени? Страната позволи ли на наблюдатели от Европейския съюз да посетят Южна Осетия и Абхазия? Боя се, че досега не го е направила.\nЗнаем, че общата позиция на Съвета от 2008 г. е много категорична. Страната вносител трябва да спазва международните си задължения и правата на човека и трябва да запази мира, сигурността и стабилността в региона. Русия обаче прави ли всичко това?\nПоследният ми въпрос е следният: Франция, или по-скоро, президентът Саркози, в състояние ли е да получи, в замяна на тази съмнителна продажба на кораби за нападение на Русия, ангажиране от Русия, че тя действително ще започне да спазва международните си задължения? Charles Tannock (ECR). – (EN) Г-н председател, промишлеността на конвенционални оръжия е важен фактор за икономиките на много държави-членки, включително и моята, Обединеното кралство. В условията на един нестабилен и опасен свят държавите-членки на Европейския съюз се нуждаят от възможността да защитят себе си, своите интереси и съюзници по света.\nВъпреки това Европейският съюз, с единодушно съгласие в междуправителствен план в Съвета, е положил впечатляващи усилия и е постигнал напредък през последните години за ограничаване на производството и разпространението на определени оръжия и дори за забрана на доставката на оръжия до определени репресивни режими. С право можем да се гордеем с нашата подкрепа на Договора от Отава за забрана на противопехотните мини в цял свят. Надяваме се, че изготвянето на Конвенцията за касетъчните боеприпаси, която влезе в сила миналия месец, ще бъде още една стъпка към премахването на тези противни оръжия в даден момент – въпреки че, трябва отбележа, че най-малко шест държави-членки на Европейския съюз все още не са я ратифицирали.\nВ съседните на Европейския съюз държави работим усилено по MPI за наблюдение на производството на оръжие и унищожаване на арсенала от ядрено оръжие и работата следва да бъде продължена и дори усилена.\nВинаги трябва да бъдем бдителни срещу усилията на терористите за придобиване на оръжие от държави, където лицензионните режими за крайни потребители и износа на оръжия не са толкова строго контролирани и изпълнявани.\nИ накрая, Европейският съюз трябва да запази забраната си за износ на оръжия за Китай по две причини. Първо, заради сериозните нарушения на правата на човека срещу собствените й граждани, и второ, за да покажем подкрепата си за демократичния ни съюзник Тайван, който вероятно може пръв да попадне под ударите на Китай. Inese Vaidere (PPE). – (LV) Госпожи и господа, оръжията и военното оборудване не са просто търговски стоки; те представляват конкретен сектор, който оказва пряко въздействие върху националната сигурност. Износът на оръжия и военно оборудване за трети държави, особено за такива, които представляват съмнителни демокрации, където се нарушават правата на човека и които си сътрудничат със държави, където могат да бъдат наблюдавани признаци на тероризъм, може да представлява сериозна заплаха не само за Европейския съюз, но и за трети държави. Именно затова той трябва да се счита за важен инструмент на общата външна политика и политиката на сигурност на Европейския съюз. Как може да става дума за обща отбранителна политика, както направи г-н Барозу вчера, ако всяка държава може да осъществява собствена търговия с оръжия? Решението на Франция да продаде военен кораб от типа „Мистрал“ представлява пряко предаване на военни технологии на трета държава, която не е сключила военен съюз с Европа. Трябва да признаем, че предаването на технологии само по себе си със сигурност не означава, че въпросната държава е била или ще бъде по-приятелски настроена към Европейския съюз, както твърдят френският министър по европейските въпроси, г-н Льолуш, и някои уважаеми членове на Парламента, в днешното разискване. Нито една стратегия на Европейския съюз няма да бъде успешна, ако не се придържа към общоприетите принципи. Това важи в еднаква степен за солидарността между държавите от Европейския съюз и за признаването на общите интереси в процеса на вземане на решения. Договорът за Европейския съюз и общата позиция на Съвета, които определят общите правила за контрол на износа на военните технологии и оборудване, подчертават значението на солидарността. Индивидуалните краткосрочни икономически интереси не трябва да пречат на общите приоритети и цели на Европейския съюз. Решенията, които оказват въздействие върху външната политика и политиката на сигурност на Европейския съюз, трябва да бъдат взимани съвместно след консултации с всички държави-членки на Европейския съюз и за тях трябва да бъде изготвен подходящ и правнообвързващ механизъм, при който да се анализират всички възможни последици в съответствие със съвместно разработени критерии. Благодаря ви. Marietta Giannakou (PPE). – (EL) Г-н председател, въпросът, внесен в Съвета днес, дава възможност да се повдигне друг важен въпрос, който много от нас подкрепиха по време на Европейската конвенция и в рамките на междуправителствената конференция, с което имам предвид цялостния въпрос за обраната и сигурността в Европа и създаването на агенция за производство на оръжия и обща агенция по отбраната.\nНека не забравяме, че в САЩ танкове се произвеждат само на една производствена линия, докато в Европа те се произвеждат на 16 различни производствени линии. Следователно бихме могли да имаме икономии от мащаба. Като се има предвид обаче общата позиция на Съвета от 2008 г. за контрола на износа на оръжия, трябва да признаем, г-н Шастел, че не съществува реален контрол. Нямам предвид Франция – имам предвид всяка държава в Европа, точно както не се извършва действителен контрол, за да се прецени дали държавите, за които се изнася, от своя страна, не изнасят за трети държави, с други думи, дали не са посредници, на които никога не бихме предоставили оръжия.\nОставам с впечатлението, че групата, създадена в рамките на ОВППС, не е в състояние да контролира държавите-членки с цел да се установи за къде точно се изнасят оръжията. Ако успеем да приложим тази обща позиция и ако са налице специфични ограничения, тогава ще сме направили успешна стъпка. Въпреки това ще постигнем истински успех при контрола на износа на оръжие само ако успеем да създадем една наистина обща агенция по отбраната и агенция за производство на оръжия, която да ни позволи да намалим разходите и същевременно да подкрепим нашите принципи и ценности и да ги приложим на практика в случай на производство и износ на оръжие. Alf Svensson (PPE). – (SV) Г-н председател, вчера, когато председателят на Комисията направи изказването си, беше подчертано, че Европейският съюз трябва да се застъпи за обща външна политика и политика на сигурност. Това е нещо, което сме чували много пъти. Г-н Барозу също говори за обща отбрана. Според мен обаче, политиката няма да бъде последователна, ако не включим и отбранителната промишленост и износа на оръжия. Както вече беше казано, Договорът за Европейския съюз включва – и това, разбира се, трябва да бъде даденост – принципа на солидарност и изисква държавите-членки да се консултират взаимно в рамките на Съвета и Европейския съвет по всички въпроси от областта на външната политика и политиката на сигурност. Може ли това да се каже по-ясно?\nОбщата позиция на Съвета от 8 декември 2008 г. определя общи правила за контрола на военните технологии и оборудване. Къде са сега тези общи позиции? Не са ли достигнали до Франция? Може би те не са достигнали и до нас? Държавите-членки на Европейския съюз Литва, Естония и Полша, както и Грузия, твърдят, че продажбата на кораб от типа „Мистрал“ на Русия е влошила сигурността на тези държави. Адмирал Владимир Висоцки, командващ на руския флот, е заявил, че ако Русия е разполагала с кораб от класа „Мистрал“ по време на конфликта с Грузия, руският черноморски флот е щял да завърши операцията си в рамките на 40 минути, вместо на 26 часа.\nНа големите държави-членки не трябва да се позволява да си правят каквото искат. Знаем, че големите държави много биха искали да имат монопол върху износа на оръжия, което очевидно е напълно неприемливо. Задача на държавата-председател, Белгия, трябва да бъде да започне обсъждания в рамките на Европейския съюз с цел да се постигнат ясни общи разпоредби по отношение на износа на оръжие. Tunne Kelam (PPE). – (EN) Г-н председател, това разискване е за двустранността срещу общите политики и солидарността. В действителност гражданите на няколко държави-членки са сериозно разтревожени за предстоящия износ на модерни военни технологии за трети държави.\nСамо преди една година Русия проведе военни маневри в Североизточна Европа, чиито сценарии бяха насочени срещу държавите от региона на Балтийско море като обекти на военна инвазия. Разполагаме с прословутите думи на командващия руския флот за това, че ако Русия е разполагала с кораби от типа „Мистрал“ през август 2008 г., то тя е щяла да бъде в състояние да завърши операцията си за три часа вместо за три дни.\nАз съм доволен от изявлението на държавния секретар Шастел, което смятам за много положителна реакция на нашата загриженост, както и от декларацията на нашия колега, г-н Danjean, че няма да бъдат продадени никакви военни технологии. Руснаците обаче настояват – и ще продължат да настояват – да закупят именно тази военна технология.\nИма още един въпрос, на който трябва да се отговори, който е: защо няма консултации и нормални разисквания в Съвета в случаите, когато дадена държава-членка възнамерява да продаде военна технология на трета държава? Това е посланието ни към Съвета. Ще обърнем внимание на необходимостта от редовно обсъждане в рамките на Европейския съвет на износа на военно оборудване за трети държави. Krzysztof Lisek (PPE). – (PL) Г-н председател, производството и износът на оръжия и военни технологии е било, е и ще бъде предмет на много разисквания и ще продължи да бъде трудна тема за обсъждане заради противоречивото й и спорно естество. Винаги е имало и все още може да има подозрения за разпалване на конфликти и дестабилизация на региони. Контролът върху износа на оръжия, както подчертаха предишните оратори, също е много труден. От друга страна, оръжейната промишленост е важна област от икономиката на много от държавите-членки на Европейския съюз. Оръжия се изнасят от Франция, Обединеното кралство, Германия, Полша, Чехия и много други държави-членки, както и от САЩ, Русия и други държави извън Европейския съюз. Ето защо сме много далеч от положение, при което производството и износът на оръжия е предмет на политиката на Европейския съюз. Днес държавите-членки имат голяма степен на автономност в тази област, но те трябва да хармонизират разпоредбите си в съответствие с общата позиция на Съвета от 2008 г.\nИ една кратка забележка за „Мистрал“ – колегите от Франция трябва да разберат тревогата на държавите от региона на Балтийско море и Полша. Руските генерали заявяват, че тези плавателни съдове могат да бъдат разположени в Балтийско море. С изключение на Русия, Балтийско море е заобиколено единствено от държави-членки на Европейския съюз. Andrzej Grzyb (PPE). – (PL) Г-н председател, въпросът, зададен от г-н Kariņš е ясно обоснован и беше зададен няколко пъти на заседанието на комисията по външни работи. Членовете на Парламента не получиха задоволителен отговор. Във връзка с това Съветът трябва да предприеме конкретни стъпки в това отношение, за да се отговори на задалите въпроса, още повече защото въпросът разполага с контекст, който беше споменат тук няколко пъти, както от г-н Kelam, така и от г-н Czarnecki. Става дума за начина, по който командващите войски в Русия се отнасят към този вид оръжия, и по-конкретно факта, че военните кораби от типа „Мистрал“ са оръжия за нападение. Това трябва да подскаже, че тук не става въпрос само за осъществяване на продажба, а следва да повдигне и въпроси за това какви биха били последиците от тази продажба. Осъзнаваме, че директивата от 2008 г. е в сила, но също така трябва да приемем, че става въпрос за много повече, отколкото за разпоредбите на една директива и съществуващите разпоредби. Случаят с контрола на конфликта в Грузия, от който се интересува Европейският съюз и който все още не е решен, показва, че тук е необходимо такова решение. Kyriakos Mavronikolas (S&D). – (EL) Г-н председател, Европейският съюз наистина изгражда обща външна политика, политика за отбрана днес и без съмнение трябва да има определени протоколи, които регулират взаимоотношенията на оръжейните промишлености с трети държави. Темата на това разискване обаче повдига моя въпрос и аз смятам за необходимо да го представя на пленарното заседание днес.\nКак можем да оправдаем факта, че оръжейните промишлености, особено в Обединеното кралство, налагат търговско ембарго на Република Кипър, която е държава-членка на Европейския съюз, като същевременно позволяват на Турция за модернизира, премества и превозва военно и друго оборудване на територията на окупиран Кипър? Raül Romeva i Rueda (Verts/ALE). – (ES) Г-н председател, аз бях докладчик на Парламента в продължение на няколко години, по време на които Парламентът практически единодушно призова за превръщане на Кодекса на поведение от 1998 г. в обвързваща обща позиция, която беше приета през 2008 г. Тогава обаче заявихме, че това ще бъде по-нататъшна, макар и не окончателна, стъпка; стъпка, която е необходима, но не и достатъчна – факт, който стана ясен от днешното разискване.\nСъщо така бих искал да напомня на Парламента, че всички държави-членки на Европейския съюз подкрепят международния договор за контрол на износа на оръжие в Организацията на обединените нации, както и че това е основният въпрос.\nИзносът на оръжия не е като износа на хладилници. Той има много сериозни последици, защото оръжията убиват; те унищожават и лишават от средства обществата. Европейският съюз спомага точно за това, когато изнася оръжия за Израел, когато изнася оръжия за Колумбия, когато изнася оръжия за Афганистан. Нашите действия следва да се водят именно от това чувство за отговорност.\nЕто защо считам, че е необходимо да се напомни на Парламента, че при разглеждането на този въпрос става дума не само за вътрешния пазар, търговията или сигурността, но очевидно става въпрос за международна отговорност и аз се боя, че не правим точно това. Laima Liucija Andrikienė (PPE). – (EN) Г-н председател, с Договора от Лисабон разполагаме с по-добра координация на политиките и солидарност в много области, включително външната политика и политиката на сигурност. Също така, договорът съдържа и клауза за взаимно сътрудничество в случай че някоя държава-членка е застрашена във военно отношение.\nС оглед това плановете на Франция да продаде четири военни кораба от клас „Мистрал“ на Русия и да сподели с нея технологията за корабостроене изглеждат много тревожни. Нещо повече, военните кораби от типа „Мистрал“ очевидно са офанзивни – подчертавам, офанзивни, а не отбранителни.\nЕто защо, преди да започнем да правим нещо по отношение на разпоредбите за солидарност, предвидени в Договора от Лисабон, трябва да се уверим, че не намаляваме сигурността на другите държави-членки на Европейския съюз или тази на нашите съседи.\nНастоятелно призовавам Съвета да направи всичко по силите си да започне широки обсъждания в рамките на Европейския съюз по отношение на необходимостта от разработване на обща дефиниция и актуализиран подход към продажбата на оръжия на трети държави. Janusz Władysław Zemke (S&D). – (PL) Г-н председател, бих искал да обърна внимание на факта, че износът на оръжия винаги е свързан с политиката на сигурност на Европейския съюз. Износът на оръжия не е автономна или изолирана сфера. Тези въпроси не се ограничават само до военната или финансовата сфера, защото зад износа стои печалбата на съответните предприятия, а това винаги е свързано с политиката. Ето защо бих искал да подкрепя онези, които предлагат да се проведе обсъждане на пълния Съвет относно политиката на Съюза в областта на износа и военното сътрудничество. Например разполагаме със значителен брой забележки и съмнения по отношение на износа на военни кораби от типа „Мистрал“ за Москва, но ако погледнем на въпроса от друг ъгъл и помислим например за изграждането на европейска система за противоракетна отбрана, смятам, че би било в наш интерес да се включи и Русия. С други думи, накратко, тези въпроси не са толкова очевидни, колкото може да изглеждат. Katarína Neveďalová (S&D). – (SK) Аз в никакъв случай не съм експерт по въоръженията и прочее, но аз със сигурност съм днес тук като пацифист и бих искала да разгледам този проблем от гледната точка на обикновения гражданин на Европейския съюз. Като се има предвид, че в момента Европейският съюз произвежда непрестанно оръжия, както и че по света има близо 30 войни, както и безброй други конфликти, независимо дали става въпрос за регионални или местни, следва да осъзнаем също, че произвеждаме оръжия, чието пряко предназначение е унищожение и убиване.\nМоже би трябва да се замислим и за това дали бихме предпочели средствата, които всяка година предоставяме на бюджетите на отделните държави за въоръжаване и оборудване на войските им, да бъдат прехвърлени по някакъв начин за образование, което в действителност би било много полезно от оръжията в условията на икономическа криза. Би ме заинтересувало много как някои от вас биха отговорили на въпроса: колко отделни държави-членки са намалили бюджетите си за отбрана в този момент на икономическа криза и с колко? Може би всички трябва да се замислим за това, защото не смятам, че даваме добър пример на младите поколения, като считаме, че стрелбата например, която всъщност е вид унищожение, следва да бъде издигната на нивото на олимпийски спорт. Оливие Шастел, действащ председател на Съвета. – (FR) Г-н председател, това беше едно много интересно разискване и аз бих искал да разгледам отново две понятия малко по-подробно.\nНа първо място, бих искал да определя нова рамка на понятието за отговорност. Член 4, параграф 2 от общата позиция постановява, че решението за прехвърляне или отказът за прехвърляне на военни технологии или оборудване остава в правомощията на всяка държава-членка. Следователно тази отговорност е преди всичко на национално равнище и е ясно, че общата позиция не отнема тази отговорност от държавите-членки, но действително въвежда редица разпоредби, които да гарантират ефективна координация и обмен на информация между тях.\nВторото понятие, към което искам да се върна, е понятието за прозрачност. Общата позиция постановява, че държавите-членки трябва да изготвят годишен доклад за осъществения от тях износ на оръжия. Доклад на Европейския съюз, изготвен въз основа на националните отчети, ще се публикува годишно и ще предоставя информация за финансовата стойност на издадените лицензи, категоризирани според дестинацията и категорията на военното оборудване, както и на броя отказани лицензи и всички последващи консултации с държавите-членки.\nОсвен годишния доклад на Европейския съюз, общата позиция изисква от държавите-членки да публикуват национални отчети относно износа на военни технологии и оборудване. Ето защо целта на търсената от общата позиция прозрачност важи както на равнището на Европейския съюз, така и на национално равнище, но е вярно, че Европейският съюз трябва да даде пример в това отношение.\nСъщо така бих искал да кажа, че, както някои от вас посочиха, общата позиция представлява значителен напредък в сравнение с кодекса на поведение. Общата позиция беше приета през декември 2008 г., тоест преди по-малко от две години. За нас е логично да дадем повече време на новите разпоредби, въведени от общата позиция, да влязат в сила, преди да се премине към ревизия на нова такава система, въпреки че след като ви изслушах и разбрах какво казвате, може да изглежда съблазнително тя да се направи по-рестриктивна или да се свърже със система за санкции.\nИ накрая, за да се изясни един много конкретен въпрос, бих искал да кажа, бъдете сигурни, че общата позиция е била обсъждана много пъти на политическо равнище, по-специално в Съвета, особено във връзка с оръжейното ембарго над Китай. Frédérique Ries (ALDE). – (FR) Г-н председател, не разполагам с член от Правилника за дейността, на който да се позова. Аз просто исках да предам тази много важна новина: иранският министър на външните работи току-що обяви, че е прекъснал изпълнението на смъртната присъда чрез пребиване с камъни на г-жа Мохамади-Аштиани.\nВсички ние в Парламента се борихме, а демократичните сили в света в момента се борят, да постигнат много повече от прекъсването на нейната присъда, така че присъдата да бъде отменена. Това е едно начало и ние ще продължим да предприемаме действия. Съжалявам, но смятам, че тази информация трябваше да бъде споделена. Председател. – Благодаря Ви, г-жо Ries. Точно това заявих в началото на заседанието, когато обявих новината, и се радвам, че я потвърждавате. Ще продължим да се борим за това съдебният процес да бъде преразгледан и като цяло правата на човека да бъдат зачитани в целия свят. Последно осъвременяване: 2 май 2011 г.Правна информация


Българското знаме не присъства никъде.\nЕрдоган неслучайно беше гост на националната конференция на ДПС и неслучайно поздрави своя "приятел" Бойко Борисов, с което открито даде благословията си на ГЕРБ и ДПС, че трябва да работят заедно.\nЕдна седмица преди изборите Борисов "изненадващо" отива на крака при ислямисткия султан, основен проводник на радикална ислямистка политика в арабо-мюсюлманския свят, за да целуне ръка, а в замяна да получи подкрепа във вид на преляти от ДПС турски гласове. Въпреки всичко вярвам, че българските граждани, живеещи в Турция, ще гласуват по съвест срещу Ердоган, а това значи срещу ГЕРБ и ДПС.\nА позорът за Борисов остава завинаги – единственият български политик, който е готов да продаде българските интереси на султана, за да спечели малко повече гласове. Само Живков е бил толкова наведен пред чужда държава.\nНо все пак Борисов сам нарича Живков "моя университет".\n0 (0) Необходими продукти: 500 мл сладка сметана 3 яйца 3 с.л. захар 100 г смлени бишкоти (или бисквити) шоколад за готвене – 70 г Начин на приготвяне: Разбийте с миксер жълтъците със захарта. Разбийте белтъците с миксер на твърда смес, добавете към сместа от яйчни жълтъци и захар и […]


Глобите с електронен фиш са незаконни, имало полицай в колата. - IBT News\nНачало / Общество / Глобите с електронен фиш са незаконни, имало полицай в колата.\nГлобите с електронен фиш са незаконни, имало полицай в колата.\nНеделчев юли 26, 2017\tОбщество 5 коментара 12,293 Преглеждания\nВсички глоби за нарушение на пътя, наложени с електронен фиш през юли и обжалвани в съда се отменят от районните магистрати в Кърджали.\nВ мотивите на съда се посочва, че идеята на законодателя е да се издава електронен фиш по образец само при наличие на две предпоставки:\nнарушението да е установено в резултат на автоматизирано техническо средство и това да е направено в отсъствие на контролен орган. В случая една от предпоставките „отсъствие на контролен орган“, не е налице, тъй като електронните фишове са издадени, чрез подвижните камери в авто патрулите, в които има и полицаи.\nМотивите на кърджалийските магистрати са подкрепени и от тълкувателно решение на Върховния административен съд от 2013г., което гласи, че електронните фишове могат да се установяват и заснемат само от стационарно устройство, съобщава регионарната радиостанция на БНР.\nБроят на обжалваните фишове в Районния съд в Кърджали е тринадесет, като глобите са от 50 – 700лв и всички са за превишена скорост. Според Пътна полиция шофьорите са нарушавали закона предимно в населени места.\nРешенията на Районният съд подлежат на обжалване пред Административния съд в града.\nПредишна КОГАТО УЧИТЕЛИТЕ СТАНАТ КАРДИОЛОЗИ\nСледваща Така се полива във Видин. маркуч, гумени ботуши и водоноска – това представлява модерната поливна система на община Видин! Гарантирано за Пет милиона лева! Видими Резултати от Герб!\nюли 27, 2017 at 10:43 am\nЕеееей, това е ненормална държава , тц тц тц тц …….само олигофрени сме събрани тук………..незаконни били……….искате да сме като в дивият запад и да се трепем като пилци………малоумна история……. 🙁\nюли 28, 2017 at 7:32 am\nЕ не е така.Това е рекет. Тънка е границата между 50 и 65 км например в населено място.Някъде караш с 30 , някъде се стараеш за поддържаш 50 и ако се освободи пред теб място и леко натиснеш газта за да не задръстваш като нищо отиваш на 60 и те снимат.Само за пари. И даже няма да усетиш. Усещаш се, убиваш скоростта и задния те набива защото кара с 60.Верижна.\nДа си признаем ,че няма място за наличните на пътя в BG коли.Нито достатъчно паркинги и гаражи.\nоктомври 4, 2017 at 5:17 am\nВинаги има толеранс от 10 километра… Не е толкова тънка границата! Ако винаги гледаме да сме тарикати и търсим проблема в някой друг, то в тази мизерна държавица няма да има ред…! Имайте „дупе“ като сте сгафили да си носите последствията, а не все някой да е крив!\nоктомври 4, 2017 at 6:15 am\nЗа незнаещите,ще спомена,че камерите са настроени с 15км.ч над допустимата скорост и има още 3км.ч толеранс(аванта).Следователно,ще го отнесеш ако караш с над 68км.ч.\nМълчанието по някога е злато!\nюли 28, 2017 at 6:50 am\nКарането с превишена скорост на много места не означава непременно опасност за движението. НЯМА ПРАВА ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ. Няма ли някой по-умен в кат да го проумее?\nОбщински Съветник от ГЕРБ е Арестуван за Бракониерство в язовир „Сопот“


Оправдателна философия - Новия Световен Ред\nот illumuminati юли 28, 2015\nВсяко идиотско деяние си има своето философско оправдание!\nГорното изречение като че ли е напълно достатъчно, за да изрази същината на тази глава, но все пак важността на темата ме кара да я развия по-детайлно.\nОбърнете внимание на разликата между обяснение и оправдание на случващото се. Когато искаме да разберем нещо, ние търсим обяснението. Когато обаче реагираме под влияние на разни убеждения, норми, страх или гордост, ние търсим оправдание за поведението си.\nПроблемът е, че доста често използваме интелекта си, за да изграждаме такова обяснение за света, хората и взаимоотношенията ни, което или оправдава лошата ситуация, в чието създаване сме участвали или ни прави безпомощни да излезем от нея.\nОправдателна философия (ОФ) наричаме всичко онова, което представя наше вредно или нежелано поведение или действие като неизбежно, преди или след извършването му.\nВ социален план, например, ОФ представлява пропагандата, която се извършва в дадена страна преди влизането й във война с друга страна.\nОФ може да се изгради предварително или постфактум, когато човекът се разкъсва от чувство за вина или са го налегнали тежки угризения във връзка с това, което вече е извършил. За да се спаси от дискомфорта, от противоречието, което е настъпило между неговите действия и ценностите му или досегашната му картина на света, той започва да оформя нова, която да подкрепи и оправдае вече извършеното деяние. Например започва да търси разумни и логически доводи, показващи действието му като нормално, а защо не и като героично. Психолозите са засекли това поведение и са го кръстили с думата ,,рационализиране". Всеки път когато действията на човека са абсурдни, неприемливи, необясними, той се стреми да им придаде логичност и разумност. Ето как интелектът може да обслужва игрите на Режисьорът на Драмата (РД)! Това ми напомня за следния виц:\n- Защо удари този човек?\n- Защото той след това ме ритна!\nКогато една ПД (Пристрастяване към Драма) е продължила достатъчно дълго време, тя кара човека, който не знае как да се измъкне от нея да си изгради ОФ, за да намали малко болката, както и основанията за себеупрекване.\nНеобходими са активни действия, които да принизят под нас в йерархията даден човек, за да стане възможно насилието срещу него. И тези действия често са предхождани от Оправдателна философия!\nСлед това, в контекста на тази ОФ и най-чудовищните деяния може да изглеждат не само разумни, но дори и необходими!\nОФ също така е и такова тенденциозно, структуриране и омешване на факти, поли-истини, ирационални убеждения, измислици, интерпретации и т.н., при което се блокира пътя за извършване на промени, запечатва се статуквото и става невъзможно да се търсят и намират решения.\nОбщото между ОФ на различните хора е принципът да се търсят причините за съществуващото неблагоприятно положение извън индивида, в независещи от него сили и фактори.\nКогато ОФ вече е добре оформена се връща с обратна сила към РД и ПД, подкрепяйки още по-здраво тези структури. На този етап порочната спирала се върти като свредел и дълбае със страшна сила трагична бездна за своя притежател! Но често и за тези около него!\nРД е осоновният скелет, ПД е плътта по костите, а ОФ е одеждите, които прикриват първите две! Това е Егото в цялото му ,,величие"!\nНяма съмнение, че Джак Изкормвача е намерил за себе си оправдание под предлог, че такава е човешката природа.\nА.А. Милн, 1882-1956, английски писател, създател на детските книги за Мечо Пух\nОправдателна философия Reviewed by illumuminati on юли 28, 2015 Rating: 5


SensoAir – EstaCleanAir\nСтационарен комплект за измерване химическия състав и качеството на атмосферния въздух в градски условия\nописание на sensoair\nSensoAir е устройство, изпълнено в кутия с размери 450/260/260мм, за измерване на няколко физически характеристики на въздуха:\n- Химичен състав на въздуха, по-специално наличие на следните газови съединения в него:\n* летливи органични съединения 0..200ppm\n* CO – въглероден окис 0..10ppm; 0..100ppm; 0..500ppm\n* H2S ВОДОРОДЕН СУЛФИД 0..2ppm; 0..50ppm\n* NO2 азотен диоксид 0..5ppm; 0..50ppm\n* SO2 серен диоксид 0..100ppm\n* HF водороден флурид 0..10ppm\n*други по запитване\n- Tемпература на въздуха\n- Влажност на въздуха\n- Съдържание на прахови частици PM1,0 PM2,5 PM10.\nPM1.0/2.5:<50ug/m3: ±5μg/m³ 50~1000μg/m³ ±10% При околна температура: -25/+40℃\nPM10 :≤100μg/m³±15μg/m³100~1000μg/m³ ±15% При работна температура: -25/+40℃,\nВъв всяка станция са интегрирани:\n• 16 битов контролер;\n• Универсален асинхронен приемо-предавателен интерфейс (UART);\n• Универсален сериен интерфейс (USB)\n• Вграден или отеделен комикационен модул за предаване на данни на облачна платформа (LoRa или частен APN с микро SIM карта)\n• Софтуера на станцията събира данни, които се визоализират на интернет страница. Всички данни са в мер. единици според местното законодателство. Софтуера трансформира данните от ppb/ppm в микгрограм на кубичен метър mg/m3 .\n• IP65 водоустойчива защита на електрониката\nТози уред е предвидено да се използва за изграждане на централизирани системи за събиране на данни за качеството на въздуха в градската среда. Може да се използва и за изграждане на предупредителни пунктове за наличие на опасни газове в индустриална среда, като спомагателна система към основната защитна такава.\nФункциониране на SensoAir\nSensoAir работи по следния начин:\nОт атмосферният въздух се взима проба за измерване, чрез помпа. Същата засмуква въздух от околната среда и тази проба се подлага на анализ.\nАнализа се състои в две части. Едната е чрез лазерна гранулометрия се измерва прахово съдържание на частици PM1,0; 2,5; 10 (като количество и размер), a следващото измерване е за химичен състав на примесите във въздуха. Сензорите за измерване на химическите примеси във въздуха са електрохимични клетки, като те имат живот за работа максимум до 5 години, след което следва да се подменят. Тези елементи са консуматив и тяхнята подмяна е не по сложна от смяна на батерии в дистанционно управление. В едно устройство SensoAir могат да се монтират до 4 или повече такива сензора по избор на вида анализиран примес, като конструкцията е модулна.\nПоради физиката на електрохимичните клетки,сензорите които са от този тип, не могат да се използват за непрекъснато измерване, а същото става на периоди, например през 20 мин или през периоди за по продължителни интервали. Останалите видове сензори които не са електрохимични клетки измерват непрекъснато.\nНастройката за работа на устройството и времето и периодите за измерване се настройват през софтуера дистанционно.\nПримерно на изграждане на система на база SensoAir\nМонтаж и позициониране на станциите:\nМонтажа може да се осъществи върху:\n• Осветителни стълбове;\n• Оборудване на мобилни оператори ;\n• Битови сгради.\nВсички монтажи се осъществяват след експерна оценка на оторизирирани техници от фирмата производител, след анализ на големината на измерваната площ в зависимост от машаба и критериите на измерване. Според нуждите на мащаба на измерването :\nСпоред мащаба на конкретният град, географстките и климатични особенности и критериите за измерване-транспорт, битови и индустриални източници на замърсяване, се определя броя и местоположението на монтираните станции.\nСпоред мащаба на конкретното предприятие, географски и климатични особенности и критериите за измерване-собствени източници на замърсяване, екс-териториални източници на замърсяване, се определя броя и местоположението на монтираните станции.\n1271 София ул.Азалия 11 А\nESTA TECHNOLOGIES GMBH\nЕСТА ТЕХНОЛОДЖИС ООД\nтел. 02 855 55 45\n0888 451 451 / 0888 636 122\n© 2019 EstaCleanAir Designed by ALXNDRV


В Златарица и Лясковец също ще има балотажи, изненадата на вота е световният шампион по борба Михаил Ганев - Times.BG\n29 октомври, 2019 Ана Минева Златарица\nВ три общини от областта кметската надпревара се удължава с още една седмица. Освен в Горна Оряховица, балотажи ще има в Лясковец и в Златарица.\nДосегашната кметица на Община Лясковец д-р Ивелина Гецова не успя да започне петия си мандат от тази неделя. Кандидатката на ГЕРБ събра 2796 гласа, като за нея са гласували 46,94% от избирателите. Втори е Васил Христов, издигнат от Земеделски съюз „Александър Стамболийски“, за когото са гласували 20,40% от избирателите. За кандидатката на „БСП за България” Емилия Жилиева са гласували 1128 души, или 18,94% гласоподаватели.\nД-р Гецова и Васил Христов ще се състезават на втори тур на 3 ноември.\nЗемеделците се оказват втора политическа сила и в местния парламент. За тях са гласували 26,09% от избирателите и те ще имат добро представителство в Общинския съвет. За листата на ГЕРБ са гласували 39,56%, а трети по тежест са съветниците от ” БСП за България”, които са получили 15,40%. Местна коалиция „Демократична България – Обединение” е четвърта политическа сила с резултат от 13,35%.\nИстинската изненада в областта се оказа кметската надпревара в Община Златарица. Издигнатият от “БСП за България” двукратен световен шампион по борба Михаил Ганев обърка сметките на досегашния кмет Пенчо Чанев от ВМРО- БНД, който се бори за четвърти мандат. На вота в неделя Ганев събра 30,99% подкрепа, а Чанев- 37,98%, в резултат на което двамата отиват на балотаж.\nВ местния парламент ВМРО- БНД е първа политическа сила с 40% подкрепа, БСП е втора с 25,12%, а ГЕРБ е едва трета политическа сила с 16,73%. ДПС са четвърти с 13,58%.


Как да отворя онлайн магазин с Now.bg\nИнтернет търговията с всяка изминала година набира все по-голяма популярност и все повече хора започват да се възползват от удобствата на виртуалното пазаруване. По-предприемчивите, желаещи да работят за себе си пък се насочват към отварянето на онлайн магазини. Как да откриете и Вие собствен обект за интернет продажби, ще разберете по-долу..\n1 Как да избера правилното име и да регистрирам съответния домейн?\n2 Готов безплатен онлайн магазин ли да използвам или изготвен по поръчка?\n3 Време е да стартирам!\nКак да избера правилното име и да регистрирам съответния домейн?\nКакто всеки човек има име, така е редно и нашият търговски обект да притежава наименование. Така той се идентифицира и разграничава от останалите подобни платформи. Добър вариант е заглавието да е свързано с дейността на сайта и предлаганите в него стоки. Ако разполагате със собствен бранд, можете да присвоите домейна на него. Той представлява уеб-адреса, който въвеждате в адресната лента на Вашия браузър.\nЕто няколко съвета за запомнящо се име на магазина:\nлесно да се възприема от човешкия слух и да се запомня бързо;\nедна кратка дума е достатъчна. Доста трудно се запомнят дългите и състоящи се от няколко думи, съединени с тирета заглавия;\nне прибягвайте към сложни изрази и термини;\nизползвайте думи познати от аудиторията, интересуваща се от достъпните стоки.\nРедно е също да закупите и хостинг от суперхостинг с промо код Galinov007 с определено дисково пространство. Това е сървърно пространство, където се съхраняват файловете и базите данни на виртуалният Ви търговски обект. Процедурата е доста лесна и вече съществуват множество български компании, предлагащи подобна услуга.\nГотов безплатен онлайн магазин ли да използвам или изготвен по поръчка?\nАко просто ще продавате определени продукти и нямате специални изисквания към функционалността на уеб-платформата, а също и при липса на достатъчен бюджет, то за предпочитане е да заложите на свободно достъпна алтернатива. В интернет пространството са достъпни различни свободни за изтегляне алтернативи.\nПри по-специфични изисквания към функционалността, съответстващи на особеностите на Вашата сфера на дейност, то препоръчително е да се насочите към програмисти за да изработят къстъм решение, съобразено с изискванията Ви. Имайте предвид, че цената за подобна услуга може да възлиза и на над 10 000 лв.\nВреме е да стартирам!\nСлед като притежавате двата по-горе описани компонента за Вашия бизнес, време е да ги подготвите за работа в синхрон и да стартирате дейността си! За да качите файловете на готовата вече уеб-платформа на регистрирания по-рано хостинг, изтеглете си някой безплатен FTP (File Transfer Protocol) софтуер и с него за минути ще успеете да качите файловете от локалното хранилище на сървърното.\nВ контролния панел (C-panel) за управление на хостинга и домейна, създайте база данни, която да зададете за ползване при инсталиране на CMS. Когато преминете всички инсталационни стъпки, Вие ще имате един напълно функциониращ и пълноценен онлайн магазин. Сега можете да пристъпите към добавяне на продуктите.\nАко обаче описаните по-горе процеси Ви се струват сложни, скъпи и времеемки, то вече съществува и по-лесна и бърза алтернатива! Това е Now.bg Тук буквално за минути и самостоятелно ще стартирате собствен виртуален магазин, без да използвате помощта на програмисти и разработчици. Необходимо е само да се регистрирате и в рамките на 15 дни ще получите безплатен достъп до пълната функционалност.\nВеднага след завършване на регистрацията Ви, ще получите и готовия си магазин, в който да обявите за продажба продуктите си. При трудности или допълнителни запитвания относно предлаганата услуга, непременно се свържете с нас и ще Ви помогнем!


Христо Иванов: Стратегията не представлява последната дума по съдебната реформа\nМинистърът на правосъдието в предаването „Лице в лице“ на БТВ\nСега в студиото е министър Христо Иванов. Здравейте и добре дошли.\nБлагодаря, че реагирахте толкова бързо, защото след дискусията вчера в правната комисия и след няколко събития, които се случиха през миналата седмица, е важно да говорите. Първо, има ли наистина единство между ГЕРБ и реформаторите основно, плюс двете други партии – Патриотичен фронт и АБВ, за постигане на тази съдебна реформа? Без това вие нищо не можете да направите.\nЕдинство има. И аз съм много благодарен за подкрепата на изброените партии от мнозинството. Самото мнозинство започна с една много силна политическа декларация, която в нейната втора точка прави много силни заявки. Нито едно друго мнозинство и едно друго правителство не е започвало с толкова подробна заявка за съдебна реформа досега. Така че разполагам със силната подкрепа на мнозинството. Въпросът е, че част от наистина сериозните реформи ще изискват конституционно мнозинство. И в този смисъл бих искал да благодаря и на госпожа Манолова за нейното желание да влезем в един наистина надявам се сериозен дебат по същество, а не да гледаме кой кой е и да се занимаваме с персонални нападки.\nЗа мен това ще е тест за всеки политик – как ще реагира на съдебната реформа.\nМисля, че е тест за зрялост на политическата ни система.\nАз наистина ще го възприемам като тест всеки как ще реагира на съдебната реформа, защото всеки, който се противи срещу нея, според мен иска да се запази статуквото и иска да живеем в този мрак и полумрак, който толкова години обезкърви българската икономика и обезвери обществото. Това е гражданската ми позиция, която е съвсем категорична. Имате ли подкрепата и на Борисов? Това е много важен момент, защото знаете, че ГЕРБ е партия, която е изключително силно зависима и се влияе от своя лидер.\nМисля, че отговорът се съдържа във въпроса. Именно защото ГЕРБ се влияе от своя лидер, няма как да имам подкрепата на ГЕРБ, без да имам лидерската подкрепа. Аз съм поканен за министър от господин Борисов, от премиера, така че нямам никакви съмнения, че разполагам с…\nНямате съмнения, разговаряли сте?\nТой твърдо стои зад… Защото си спомням едно интервю пред „Преса“ – каква реформа искат реформаторите – тази на Костов и Григоров ли – никаква реформа? Нещо подобно беше, ако си спомняте.\nАз не мисля, че това, което ние предлагаме, е реформата на Костов и Григоров, каквото и да е имал тогава господин Борисов. Но вижте, тези фрази често пъти (не се разбира)…\nДобре, оставяме ги настрани, да оставим важните теми. Добре, сега кажете кой е врагът на съдебната реформа, преди да започнем конкретните теми. Има ли враг съдебната реформа? Посочете го този враг.\nСъвсем честно искам да ви кажа, че лично аз не… много е лесно да посочим някой за враг, да кажа – ето сега гнилите ябълки срещу съдебната реформа. Става съвсем изчистено. Тук трябва като общество да си дадем сметка, че наистина… И това, което вие казахте, е показателно. Хората разбират, че реформа трябва да има. Става неудобно да си открито против реформата.\nНямаше да сме толкова бедни, ако съдебната система беше друга.\nАбсолютно. И толкова да ни тежи тази бедност. Защото бедност плюс несправедливост е още по-тежко.\nУгнетяващо за обществото.\nДа, създава усещане за липса на перспектива. Това, което и вчера се видя, абсолютно всички, които се изказаха, казаха, че са за съдебната реформа, казаха, че подкрепят стратегията, след което някои от тях се отдадоха на призиви за допълнително обсъждане, което на моменти изглеждаше като опити да се отложи работата.\nТова щях да попитам – усещате като опит да се отложи или като опит да има задълбочена реформа и обсъждане?\nВсеки с различен мотив, казвате.\nРазбира се. Всеки отговаря за своите действия и не можем да слагаме всички под общ знаменател. Стратегията не представлява последната дума по съдебната реформа и не е нейната цел това.\nСклонен сте на дискусия, на промяна?\nВижте, съдебната реформа в нейния законодателен аспект ще се прави от парламента. Ние като кабинет ще предложим някакви неща. Стратегията е нашата заявка в това отношение – в каква посока мислим. Но уплътняването на нашите идеи и тяхното коригиране и окончателно превръщане в законодателни актове ще се случи в парламента. Така че всичко предстои. И самият дебат предстои. Госпожа Манолова е много права, че ако аз искам сериозна реформа, трябва да внеса законодателните актове.\nГотов ли сте?\nНие имаме висока степен на готовност, но тепърва те ще се изработват. Само да си довърша мисълта и ще ви кажа и за това. Трябваше първо стратегията да бъде приета от Министерски съвет, така че наистина да имаме политическата рамка, която стратегията дава, общите цели, които полагаме. Моята молба към парламента и вчера, и в следващите дни, ще бъде: нека тази стратегия бъде приета за сведение като принципна насока, за да не хабим парламентарно време в нейното обсъждане и тежестта да падне върху обсъждането на конкретните законодателни предложения. Част от нещата, на които госпожа Манолова опонира, честно казано са въпрос на недоразумение, което не може да бъде отстранено от стратегията. Тя не може да бъде един огромен документ, който не може да бъде изчетен и разбран. Това е 20 страници, които дори като такива политическата класа не във всичките й части успява да я прочете и да я усвои. Затова нека сега да погледнем на този документ като една политическа заявка, която приемаме като намерение, след което тежестта да падне върху конкретните законодателни инициативи. Министерство на правосъдието е работило, имаме висока степен на готовност по такива предложения. Оттук нататък ние ще ги обсъждаме отново тях конкретно с магистратската общност, с институциите на съдебната власт. След което ще ги внесем в парламента и там ще се случи дебат. Предстоят месеци работа по съдебната реформа.\nМесеци работа. Колко месеци обаче? Да не изтече тази година, когато човек се ентусиазира, след което започва да мълчи, да се усмихва, да чака изборите?\nЩе трябва да можем да запазим фокуса си достатъчно дълго, за да свършим работата като хората. Не може, когато 25 години някои неща са се отлагали, да очакваме за няколко месеца те да се случат. Не може едновременно с това да казваме…\nСтрах ни е да не остане същото, господин Иванов. Страх ни е, че пак ще ни излъжат.\nРазбира се. Мен също ужасно ме е страх да не остане същото, да ви кажа честно. Но има си темп, с който трябва да се случват нещата. Разбира се, не бива също така през цялото време да казваме: не са отчетени всички становища на всички магистрати. Съдебната реформа се прави и за магистратите и аз много уважавам, особено когато съдии и прокурори излизат и изразяват своята нетърпимост и своето желание да участват във взимането на решения. Това е изключително важен залог за успеха на съдебната реформа. Но не само те са хората, които имат нужда от тази реформа. Трябва да се мисли и за обществото.\nТака е. Основно за него, ако мен питате.\nИ ние в изпълнителната власт все пак сме функция на избирателите, на това, което обществото иска. Така че нека да не се очаква, че в крайна сметка това, което е казал ВСС, във всяко едно отношение ще бъде безпрекословна и последна точка. Нищо не е последна точка – нито стратегията, която ние предлагаме, нито пък предложенията на Висшия съдебен съвет. Продължаваме дебата на база, но с поглед върху това да имаме конкретни предложения, които съвсем скоро ще можем да внесем. Просто трябва стратегията да бъде приета от парламента, да минем отвъд тази…\nТоест логиката е следната. Първо, стратегията като цяло, като рамка трябва да бъде приета, за да можете вие да реагирате със съответните закони.\nЗа да можем да пристъпим към обсъждането на конкретните предложения.\nТова беше важно уточнение.\nТова ще става абсолютно с участие на магистратските среди, с участие на парламентаристи от всички партии, които имат желание да участват в това нещо. За мен лично това е изключително важно. И не само защото за някои неща ще търсим конституционно мнозинство. Това е важно. Но много по-важното е… аз лично няма да бъда удовлетворен, ако съдебната реформа наистина не можем да покажем, че е един национален приоритет, който изкарваме пред скоби. Независимо от това, че идват местни избори; независимо от това, че местните избори ще карат фракциите в парламента да показват повече мускули, повече острота на дебата. Някак си трябва да покажем тази зрелост. Дължим я на своите граждани.\nТака е. Аз като гражданин наистина продължавам и ще продължавам докрай да смятам, че това е тест за почтеност на българските политици. Само това. Всичко останало се карайте и кой от която партия се разбирайте. Другото няма значение. Сега конкретно нещо. Главният прокурор смята, че не сте взели от него опита да бъде децентрализирана прокуратурата. Той наистина даде много радикални мерки. Като че ли вие не сте готови да поемете толкова радикална промяна, колкото Цацаров предлага, и колегите му, и екипът му.\nВижте, предложенията на господин Цацаров, те не са само негови предложения, а и на екипа му, са много важни. Но те не са кой знае колко радикални. Аз не бих ги нарекъл по такъв начин. Стратегията…\nЗа прокурор това е много радикално.\nНе, не, вижте, и тук съм го казвал и не съм спирал да го казвам. Това, че прокуратурата призна необходимостта от реформи, от реорганизация вътрешна, това, че от нея започнаха да излизат такива идеи, е много важна стъпка. За съжаление ние не виждаме достатъчно дебат по тези именно предложения. Аз не съм чул прокурорите да ги обсъждат. Знам, че е имало някакви вътрешни обсъждания и вярвам на господин Цацаров, че това е така. Но за съжаление ние не виждаме прокурорската общност да се включи в едно обсъждане. И трябва да кажа, че от всички идеи, които имаме на масата под графата „съдебна реформа“, това е най-малко обсъжданата част. И, ако трябва да се безпокоим за това, че нечий глас не е чут, аз именно в тази връзка бих се притеснявал.\nТака е. Съдиите са по-щедри на гостувания, на обяснявания. Лесно е да разговаряме със съдия, трудно е с прокурор. Прав сте.\nАз силно се надявам… Това беше положението при съдиите и преди 10 години. Аз още тогава се занимавах с тези теми и мога да видя траекторията на промяната. Това е едно съсловие, което все повече се отваряше и разбираше, че без да обясни своята позиция на обществото, без да се обърне към обществото за подкрепа, то няма да може да получи необходимото доверие, за да упражнява професията си с необходимото достойнство. А всеки български магистрат иска да упражнява професията си с достойнство. И съм сигурен, че след надявам се не 10 години и прокурорите ще се включат пълноценно в дебата. И в този смисъл предложенията на ръководството на прокуратурата бяха изключително важна преди всичко психологическа крачка на излизане от мълчанието и от изолацията на дебата. Но упрекът, че не били отразени. Това не е вярно. Те са отразени. Не съм ги възпроизвел буквално в текста, защото господин Цацаров има и готови промени в Закона за съдебната власт, подготвени са те. И оттук нататък моето очакване е да се концентрираме именно в законодателния процес, а не в обсъждането на политическата заявка. Така че те са отразени именно на нивото, на което стратегията прави едни общи политически заявки. Но по никакъв начин това не е пренебрежение. Честно казано, намирам това за абсолютно излишно затъване в някакви подробности и дребни недоволства какво е отразено и какво не е. Не с това трябва да занимаваме и парламентаристите, и нашите слушатели.\nДобре. Тогава да занимаем с нещо друго. Един много важен орган в съдебната система и това е ВСС. Тези хора очевидно имат проблем с вас. Няма как да го наричаме по друг начин. Извикаха ви, държаха ви то, казаха ви, че вие искате да ги махате. Някакви сценарии за назначаване на шеф на ВАС, който седи зад вас. Кажете, как работите с този ВАС? Те не ви вярват, масово не ви вярват.\nВАС се състои по закон от 25 души…\nИ повечето не ви харесват.\n…в момента са 23. Аз не бих казал така.\nТрябва да ви кажа, че с огромното мнозинство от тях имам напълно работещи отношения, индивидуално. Реформата няма да е проста. Тя няма да мине без спортове и без на моменти несъгласия и остри противопоставяния. Мое задължение е винаги да гледам това нещо да бъде конструктивно, да се връщаме на конструктивната плоскост. Мисля, че и те го осъзнават. Ще спорим, ще имаме някакви такива точки, нека да не го преувеличаваме това нещо…\nВие за разпускането на ВСС ли сте – днес, утре в другиден?\nАз съм за това да имаме един ВСС, който е наистина отговорен и който…\nТози отговорен ли е?\n…носи своята отговорност. Ние виждаме в последните месеци, именно през тези напрегнати дискусии поредица от проблеми. Г-жа Манолова, повдигна въпросът за случайното разпределение…\nИ аз щях да го повдигна ей сега.\nАбсолютно важен въпрос, но…\nКакво се случва сега там?\n…с него са свързани и други фундаментални въпроси. Много често се казва един софтуер не може да реши нещата, защото сам по себе си не е достатъчен. Абсолютно. За да имаме един софтуер, в който ние имаме доверие, ние трябва да имаме някой, който контролира неговото приложение. Това е ВСС.\nЕдин мозък, една (не се разбира)… една почтеност. Ето такива неща.\nАко ВСС 2 години не е забелязал проблемите със софтуера, със случайното разпределение и едва когато са се обадили посланици, чужди, е станало наистина мегаскандал с разпределението на делото за 4 млрд., за КТБ, това нещо най-накрая е стигнало до тяхното полезрение с такива родилни мъки, това е много обезпокояващо. Точно за това моят фокус не е върху конкретните хора, които са във ВСС и тяхната смяна. Ако ние просто сменим „А“ с „Б“ това няма да даде търсеният резултат. Ние трябва да реструктурираме ВСС, да го реорганизираме така че, когато и да бъде избран следващият, там да влезнат не просто различни имена. Хората, които влезнат там трябва да влезнат по различен начин и с различна мотивация и с реално усещане, че носят отговорност. Именно за това ние търсим реструктуриране, което повишава представителността на хората, които са във ВСС. На второ място, тази толкова критикувана идея за непостоянен ВСС. Експериментирахме с превръщането на ВСС в един професионален орган, имаше една реплика за това, че членовете на ВСС са висши съдебни съветници. Те обичат да говорят за себе си, че вече не били нито съдии, нито прокурори, нито следователи. Очевидно са висши съдебни съветници при това положение. Знаете ли, те трябва да бъдат представители на конкретните общности, които са ги излъчили - на съдиите, на прокурорите, на следователите на парламента и през него на обществото. Но трябва тези от тях, които са професионални магистрати да се връщат всеки ден сред своите колеги, защото това е най-силната гаранция за някаква отговорност.\nРазбрах Ви, така е. Може би е логично. Министър, Иванов ще инициирате ли като правителство, и вие като министър, промени в Наказателния кодекс, които да дадат възможност за по-сериозно противодействие на тероризма?\nДа, работи се усилено в министерството. Ние ще ги публикуваме нашите предложение. Те са първоначални, разбира се, но ние ще излезем с предложения конкретни за промяна в текстовете в Наказателния кодекс (не се разбира)… тероризма.\nКакво ще промените? По-лесно арестуване на хора, в които се съмняват?\nИмаме общи текстове за терористична дейност, за различни аспекти. Тук конкретният ни фокус е да позволим ефективното противодействие на лица, които пътуват към територии, на които има… в Сирия в момента, Ислямска държава, но и на други подобни ли се връщат от такива места. В това се обективира намерение да се включат в терористична дейност, но извън Европейския съюз, извън България. Има, знаете (не се разбира)… на Съвета на Европа, ние ще отразим.\nРаботи се и по по-широк кръг въпроси.


Киану Рийвс и Уинона Райдър отново играят заедно\nКиану Рийвс, който след два дни има рожден ден (53) и 45-годишната красавица от град Уинона - Уинона Райдър - днес приключиха в централна Калифорния снимките на романтичната комедия "Destination Wedding" ("Крайна цел: сватба"). Двамата са с главни роли във втория пълнометражен филм на Виктор Левин, известен предимно от телевизията (сериали като "Момчетата от Медисън авеню", "Луд съм по теб"). Сценарият също е на Левин, а оператор е Джорджио Скали, работил досега като асистент на имена като Калеб Дешанел, Фредерик Елмс и покойния Вилмош Зигмонд.\nАктьорите се превъплъщават в двама нещастни и неприятни гости на сватба, аутсайдери в романтичните връзки, които започват да изпитват взаимна симпатия въпреки себе си. Играта на чувства би означавала да се доверят повече на надеждите си, отколкото на опита и възприемат това като един глупав избор.\nПродуцентът Робърт Джоунс от "The Fyzz Facility", финансираща проекта, смята Рийвс и Райдър за "изключително професионални, а екранната им химия наистина вдъхва живот в техните дразнещи персонажи". Продуценти са още Гейл Лайън ("Sunshine Pictures") и Елизабет Дел ("Two Camel Films").\nПремиерната дата на комедията още не е обявена. Тя носи идентично заглавие с телевизионен филм, но няма връзка с него.\nДосега Рийвс и Райдър са играли заедно във филми като "Дракула" (1992) на Франсис Форд Копола, "Камера потъмняла" (2006) на Ричард Линклейтър, "Живот на парчета" (2009) на Ребека Милър. Сред последните роли на Киану Рийвс са "To The Bone" на Нетфликс и "Джон Уик 2" на Summit Entertainment, а Уинона Райдър продължава в сезон 2 на драматичния сериал "Strangers Things" (Нетфликс).


Д-р Михаил Колев: Ракът на простатата е напълно лечим, ако се открие навреме - Вестник "Животът Днес"\nД-р Михаил Колев: Ракът на простатата е напълно лечим, ако се открие навреме\nМъжете над 50 години трябва да се преглеждат регулярно\nРакът на простатната жлеза е едно от най-разпространените онкологични заболявания. Според последните данни на Националния раков регистър 14.4% от записаните в него мъже страдат от този вид карцином. Статистиката също така показва, че 18.2% от онкологично болните мъже имат рак на белия дроб, 9.4% на дебелото черво и 8% на пикочния мехур. По-рядко се срещат заболявания, като карцином на бъбрека, на тестиса, на пениса и на уретера.\nСпоред уролога и специалист по роботизирана хирургия д-р Михаил Колев, цитиран от CredoWeb, един от най-важните проблеми при рака на простатната жлеза е откриването му в начален стадий, когато той може да бъде излекуван в 90% от случаите. Причината за това е\nбезсимптомното му протичане в началото на неговото развитие\nНещата при ранната диагностика допълнително се усложняват и от това, че рисковите фактори, отговорни за развитие на този процес, не са точно установени. Като най-значими медицинската общност приема расовата принадлежност, генетичната предразположеност и възрастта.\nКликнете върху снимката, за да прочетете още за рака на простатата - в CredoWeb\nЕтикети: Д-р Михаил Колев Рак на простатата


“Дигитална трансформация 4.0“: Какви ползи носи дигитализацията на бизнеса | ENTERPRISE\nMySuccess.bgИкономика и бизнесНай-нови\n“Дигитална трансформация 4.0“: Какви ползи носи дигитализацията на бизнеса\nНа 30 ноември в „София Хотел Балкан“ се състоя форумът "Дигитална трансформация 4.0“ - новият императив за бизнеса – конференция за ползите от дигитализацията за бизнеса.\nВодещи експерти коментираха най-новите тенденции в дигитализацията, която вече не е инструмент за автоматизация на бизнеса, а средство за генериране на приходи, търсене на клиенти и създаване на пазари.\nПрогнозите показват, че организациите, които не успеят да развият цифров бизнес, още през 2018 г. ще имат много по-лоши пазарни позиции, отколкото към момента. Използването на технологии, независимо дали става дума за малък и среден, или голям бизнес, е от ключово значение за оцеляването на фирматав периода 2018-2020 г.\nЗоя Василева, член на Управителния съвет на IAB България и експерт дигитални комуникации и продажби в bTV Медия Груп, коментира по време на презентацията си, че компаниите, които успеят да реагират на дигиталната трансформация, ще извлекат най-много ползи.\nЗоя Василева представи и данни за проникването на дигиталните медии и интернет в България. Проучване на IAB България показва, че българите разполагат с достъпен интернет в сравнение с европейските държави и ползват мрежата значително по-често. Традиционната телевизия също е с много голямо покритие, както и радиото. Използването на интернет медии в България на дневна база преминала границата от 4 часа дневно, а на телевизия – 3 часа, като потреблението на интернет расте. Това е сериозна възможност за откриването на нови потребители.\nВсе повече нараства и влиянието на смарт устройствата.\nХристо Топузов, бизнес директор Isobar България/Dentsu Aegis Network, подчерта, че иновациите се променят от десетилетия, но динамиката на промените е значително по-бърза в последните години. Той прогнозира революция при биотехнологиите, скорошно навлизане на безпилотните автомобили, както и на виртуалната реалност, която се очаква да стане достъпна за над 1 млрд. души в близко бъдеще.\nМилена Мишинева, бизнес директор Amnet Bulgaria, каза, че често има неразбиране на новите технологии и как корпорациите могат да ги ползват, за да подобрят постиженията си. Според нея бизнесът трябва да се фокусира върху две неща – продуктът да е физически достъпен и хората да знаят, че този продукт съществува. Така продуктът е в съзнанието им и хората има много голяма вероятност да изберат точно него. Това определя и важността на маркетинговите послания и визии, както и на цялостната маркетингова стратегия, която трябва да е съобразена с начина на „говорене“ на потребителите и техните нужди.\nНиколай Кискинов, управляващ съдружник Адвокатско дружество Владимиров & Кискинов, представи на форума новия регламент за ползването на личните данни GDPR 2016/679/ЕС. Регламентът определя правилата за защита на личните данни на физическите лица и свободното движение на лични данни. Предвижда се да бъде забранено обработването на данни, които разкриват расов или етнически произход, политически възгледи, религиозни убеждения, генетични и биометрични данни, данни за здравословното състояние и сексуалния живот на лицата и други. Субектите следва да дават изрично съгласие за обработка на личните им данни, като мълчанието не се приема за такова. Предстои въвеждането на регулация и за „бисквитките“(cookies), чрез които се оставят следи за субектите на лични данни. Обсъжда се и проект за нов ePrivacy регламент, който да хармонизира уредбата на „бисквитките“ и новата уредба за защита на личните данни. Субектите на данни по GDPR имат права, които администраторите на лични данни и длъжностните лица са длъжни да спазват. Въвеждат се и изисквания за регистрите с лични данни и се дефинират дейностите, които администраторите следва да предприемат при нарушаване сигурността на личните данни.\nВ рамките на третия панел бяха представени и три примера за добри практики при дигитализацията на компании. Нели Недялкова, зам.-изпълнителен директор на БНП Париба Лични финанси, посочи, че към 2020 г. т.нар. поколение Y (милениали) ще представляват 30% от ритейл пазара. Почти половината от тях взаимодействат с брандове в социалните мрежи, а една четвърт не желаят да осъществяват човешки контакт с търговски персонал докато пазаруват. Това налага адаптиране на бизнеса към технологичното поколение, което излиза на пазара.\nСтанимира Радева, Дигитален маркетинг и комуникации, Nestle България, коментира, че все повече потребители пазаруват храни онлайн. Към момента около 23% от потребителите купуват хранителни продукти през интернет, но след десет години делът им ще се увеличи над 3 пъти до 72%. Затова и дигиталната трансформация на бизнеса на компанията е от изключителна важност за увеличаване на стойността му.\nВиктория Аспарухова, директор „Корпоративни комуникации“, Рош България, подчерта в презентацията си, че медицината вече е персонализирана и напълно се трансформира от новите технологии. Общо 87% от пациентите са ползвали здравни ресурси онлайн през последните 12 месеца, като това включва смартфоните, социалните мрежи, източници на видео и т.н. Фармацията и медицината вече се центрират около пациента и генерирането на стойност. Все по-сериозното навлизане на анализа на данни и на нови и нови технологии налага на бизнеса бързо да еволюира, за да отговори и на нуждите на вече преобладаващото дигитално поколение.\nФорумът "Дигитална трансформация 4.0“ - новият императив за бизнеса е част от поредицата за успешни практики в различни бизнес сектори MySuccess.bg на сп. ENTERPRISE.\nБюджетният излишък се очаква да достигне 2,321 млрд. лева към края на ноември\nДепутатите окончателно приеха бюджета на държавата, за здравеопазване и за общественото осигуряване\nМалките и средни предприятия разполагат с целеви бюджет от над 290 млн. лв.... 11/06/2018 | Petya Dimitrova\nТри иновационни хъба от България ще участват в проект на ЕК за насърчаване на ди... 20/02/2018 | Miglena Ivanova


Изтегляне безплатно "Granta България 1: Бъдеще? - -20%" в PDF формат на български език\nGranta България 1: Бъдеще? – -20%\nОТГОВОРЕН РЕДАКТОР Валерия Иванова\nХУДОЖНИК НА КОРИЦАТА Чавдар Гюзелев\nФОТОГРАФИИ Силвена Тончева\nАвторите в Granta България 1: Бъдеще?\n"Гранта" в България\nМоята първа „Гранта“ бе подарък от случайността. Трябваше да сменя самолета на път за родителите си в Кения, не помня къде се случи това, и чаках в един коридор, докато някакъв дребен и възпълен човек се опитваше да се справи с безбройните си чанти ръчен багаж (все още бяха снизходителни по отношение на багажа). Тогава вниманието ми беше привлечено от книга, подаваща се от задната облегалка на една от седалките. Тъй като винаги съм готов да спася изоставена книга, аз бързо я взех. След като изказах няколко благодарности за пътуването и както бях заседнал на най-грозното място на света, коридора за получаване на багажа, разгледах по-подробно своята находка. Корицата показваше двама мъже с огромни разтегнати устни, вероятно индианци, а заглавието възвестяваше ОТНОВО НЕПРИЯТНОСТИ, след което следваше „Специален брой за пътеписи“. Значи „Гранта“ е списание, проницателно предположих аз и проверих съдържанието. Амазония, Нанджинг, Куба, Брадфорд, Чичикастенанго, Ангола, Афганистан – каква плеяда от дестинации, до които бихме искали да изпратим някой друг. Нямаше признаци, че багажът ще пристигне скоро, тъй че се зачетох.\nПървият откъс беше от човек на име Редмънд О‘Хенлън, който се оказа нещо като Джон Клийз на пътеписа. Да отидеш в джунглата като съвременен градски бял човек е възможно най-забавното преживяване, което някой би могъл да си представи. Стоях под мъждивата изкуствена светлина и в ума си следвах Редмънд и неговия приятел, крупието Саймън, по Рио Пасмани, като се подсмихвах от време на време, а веднъж даже се разсмях гръмко, което изплаши две минаващи наблизо еднакво облечени момичета. О‘Хенлън, както по-късно разбрах, винаги е разюздано забавен, независимо от това дали се намира в Борнео, Амазония или Конго. Все така без багаж, аз прочетох разказа на един полски журналист в Луанда. Било е време на бурни промени, португалците напуснали опустошително бързо, различните фракции от борци за национална независимост продължавали да се бият, а нашият свидетел на историята явно предпочитал катаклизмите на Африка пред комунистическия режим в своята страна. Така открих Ришард Капушчински, чиито произведения десетилетия по-късно редактирах на немски. И досега смятам спомените му от Ангола „Още един ден живот“ за неговото най-дръзновено произведение. Много пъти съм се чудил как „Гранта“ са успели да открият или преоткрият автори, които ще се наложат като гласове на своето време (моят първи брой включваше също текстове от Рушди, Куреши и Гош!). Усещането да прелистваш стари броеве на изданието е подобно на удивлението от изложбата на прочут бижутер.\nЕдва тогава, както се чудех дали да продължа с Куба на Марта Гелхорн или с Гватемала на Норман Луис, аз осъзнах,\nче съм чакал на погрешна опашка. Моят багаж беше вече маркиран и изпратен към последната си дестинация, нали бях транзитен пътник. Имах четири часа за убиване и една „Гранта“ в ръцете си. Всичко, от което се нуждаех, беше стол и чаша вода. Така продължих по пътя си.\nОттогава са минали много години и аз ту съм бил абонат, ту съм губел от погледа си „Списанието за нова литература“, после отново съм купувал броеве върху теми, които са ме вълнували – подготвих се за първото си пътуване до Индия със забележителния брой за кръглата годишнина на „Гранта“,\nкойто ме запозна с множество индийски автори, които щяха да ме съпътстват през годините. Последните осем броя – за\nмен те също така се оказаха дар от случайността, тъй като срещнах настоящия редактор Джон Фрийман в Созопол – ми бяха изпратени в огромен пакет, който трябваше да взема от вестникарската будка до нас. „Гранта – измърмори грубоватата виенска госпожа, която работеше в магазина, – какво е\nтова? Някаква марка цигари, а? Името би подхождало за цигари.“ „Да – отговорих аз, опипвайки скъпоценния пакет, – кой не би изпушил една „Гранта“!“