Anne Skare Nielsen | Futurist Training Community\nChief futurist i Universal Futurist\nHej - jeg er chef for universet her sammen med Henrik. Jeg elsker at se "mine futurister" få succes med at bygge en bedre verden. Og så har jeg en forkærlighed for science fiction-film, varme somre og morgenløbeture.\nPosts 7 Comments 5 Spaces 4\nHvilken type futurist er du? Tag quizzen og bliv glad (eller mega-provokeret).\nDer findes 7 typer af futurister - og en bonus-type som er lidt fesen, men også brugbar for fremtiden.\nBare herhen med dig, ven 👉 https://futuristquiz.dk/\nNår du ved hvilken futurist du er, ved du også hvordan du skal argumentere for fremtiden, hvad du skal passe på med, og hvad der vil være rigtig, rigtig godt for dig at investere i, så du rigtigt kan shine, som det fyrtårn af håb for fremtiden, du er.\nDel din type herunder, og smut så ud og skab den fremtid, du drømmer om.\nLiked by charlotte and 3 others\n»Vi har alle sammen smagt den forbudne hjemmearbejdsfrugt, og rigtig mange trivedes med det. Det er utopi at tro, at vi kan vende retur som før.«\nVi har kollektivt opdaget, at livet er mere end 8-16 på kontoret, og hvis ikke landets ledere forstår at imødekomme det, bør de forberede sig på opsigelser.\nSådan lyder det fra fremtidsforsker Anne Skare Nielsen, der fortæller, at vi i fremtiden vil beskæftige os mere med, om opgaverne er løst – og ikke hvor lang tid de tager at løse.\n»Jeg tror, at vores børn kommer til at grine ad, at vi alle sammen mødte ind på det samme tidspunkt og blev hængende i 37 timer, som om det var det magiske tal, der skulle til for, at man kunne løse sine arbejdsopgaver, siger hun og fortsætter:\n»Jeg ønsker i hvert fald for mine børn, at 8-16, mandag til fredag dør, og at vi begynder at tænke i opgaver i stedet for tid,« siger hun.«\nIfølge Anne Skare Nielsen er der et før og et efter corona i vores tilgang til arbejdskultur og til at være medarbejder, og virksomheder, som indser dette og tilpasser sig det, vil vinde kapløbet om fremtidens arbejdskraft og talenter.\nLæs hele interviewet i Berlingske med fremtidsforskeren her: https://lnkd.in/dNfitZm\nArtiklen er bag paywall - men lyt til FUTcasten om fremtidens arbejdsliv, så får du det hele med lige ind i øret.\nPå Linkedin kører debatten derudad - men vi har da heldigvis også vores egen tråd ;) 👇\nLiked by Rikke and 11 others\nNår du stinker, er du bedre end da du var god!\nJeg har altid været fuld af beundring overfor de mennesker, der mestrer noget. Tænk at være Michael Phelps – at glide ubesværet gennem vandet som en glinsende delfin. Eller Madame de Pouzieux som er en af de eneste i verden, der kan lave kantebåndet til en Chanel-jakke – en kunst ingen ind til videre har kunnet kopiere. Eller Obama dengang han klaskede en flue live on tape – oh, at være så selvsikker. Jeg kan endda græde lidt, når jeg høre Holger Bech Nielsen holde foredrag. Jeg fatter ikke en skid, men få mennesker tænder mig med hans engagement, som han, denne kvantefysikkens boblende breakdancer.\nJeg er en af de mange, der gerne vil være helt vildt god til at spille klaver. Hvis bare jeg kan slippe for den fase, hvor jeg ikke er særligt god (slag på tasken 5-10 år). Jeg er en af de mange, der har fået at vide, at lysten skal drive værket, hvorfor jeg i en alder af 50 stadig har svært ved at stå tidligt op (jeg har stort set ALDRIG lyst til at stå ud af sengen).\nJeg deltager heller aldrig i holdsport – jeg er nemlig ikke en team player, næh, nej jeg er en ensom ulv, en lone rider, rosinen der faldt ud af pølseenden. Og så er jeg overhovedet ikke kompetetiv, nixen bixen ikke mig..\nPå mine gamle dage må jeg erkende, at jeg er ekstremt kompetetiv, men i og med at jeg ikke er særligt god til noget, deltager jeg kun i konkurrencer hvor jeg ved, at jeg vinder. Og det er ikke holdsport! Næh, du bare kom med de brune oste og lade os spille strip-Trivial Pursuit. Så skal du hurtigt blive klædt af til skindet.\nChurchill skrev selvbiografien ”My early life: 1874-1904” om de første 30 år af sit liv. Han var da 56 og tiden som premierminister med krig and stuff, lå dengang foran ham. Jeg har altid syntes det var mega-cool. ”Nå, nu skriver jeg lige lidt om første del af mit liv, så jeg er klar til anden del”. I øvrigt er det en vildt god bog. Læs den.\nDet er så nemt at kigge på mennesker omkring os, som vi kan beundre og udnævne dem til semi-guder. Vi giver dem personlighedstræk, der er udenfor vores rækkevidde, tilkender dem en talentmasse vi aldrig selv har fået, eller omstændigheder med penge, trænere eller udfordringer vi aldrig kan blive udsat for. Alt imens vi bruger vores dyrebare energi på at være misundelige eller opretholde selvbedraget om ikke at være en kompetetiv holdspiller f.eks.\nDet jeg har gjort indtil nu er at opfatte min swusjh-slirp-kaflow, som et personligt nederlag. Jeg forstår det jo godt, når der bliver sagt swusjh- swusjh, men der er vildt langt fra min hjerne til min krop. Men nu er jeg jo også meget klog.. Og mine ski er faktisk heller ikke særligt gode. Skistøvlerne sidder ikke helt til, og dragten lidt for langt oppe i røven. Så er et jo ekstra svært, ikke.. Også lidt trælst at ham skilæreren ikke taler ordenligt engelsk. Typisk franskmænd. Og hvad ved han egentligt. Hvis han var så god, var han sgudda til en eller anden olympiade og ikke aldrende, lidt-for-glad skibums i neonpolyester. Og det kan vi andre virkeligheds-tryllekunstnere bekræfte hinanden i til after-ski, som jo også er helt vildt sjovt, og vel egentligt meningen med at man tager på ski. Og blablabla.\nNogle gange skal man sige ”ukomfortabelt – ja tak”. For ellers rykker man sig ikke. Jeg har altid været stinkende dårlig til at presse mig selv fysisk, og er derfor aldrig blevet hverken ret meget hurtigere eller ret meget mere udholdende. Det var først da jeg lærte, at lyst til at løbe først kommer efter 16 uger med tvang, at jeg turde – og valgte – at påføre mig selv ukomfortabilitet. Prøv det selv, hvis du er ligesom jeg, løb til det begynder at være u-rart og pres så på bare 30 sekunder mere. Og klap så dig selv på skulderen.\nDer vil være nogle læsere for hvem disse pointer ikke er nogen åbenbaring, men det er netop det, der er pointen. For de blinde er den en-øjede konge. Men den en-øjede ved ikke, hvordan det er at være blind og har derfor svært ved at forklare det. At stinke er for nogen så naturligt, at de ikke evner at forklare det. Men vi har alle blinde pletter – jeg vil vædde med at alle mennesker har områder i deres liv som de mestrer, og at den ekspertise, der er investeret her, kan bruges konstruktivt andre steder. Jeg mødte for nyligt en ung kvinde der havde – skal vi sige et meget stort udviklingspotentiale indenfor evnen til at sælge sig selv på arbejdsmarkedet. Det viste sig så, at hun også er en anerkendt vægtløfter, som i et det regi havde en hel drejebog liggende for, hvordan man udfolder det potentiale.\nIndfør en stinkefase. Lad vær med kun at vente på, at den kommer – inviter og åben op for stink-heden. Jeg siger f.eks. til mine børn:\nAnne: HVAD? Stinker I ikke til noget?! Det er sgudda derfor I går I skole. Det er for at stinke, så I kan blive bedre. Så må I gå op til jeres lærer og bede om nogle sværere opgaver.\nAnne: Fuldstændig enig! Så skal der trænes – du dækker bord de næste 7 dage.\nJeg må også indrømme, at I disse dage hvor alle børn vurderes på karakterer og præstationer så bliver jeg glad, når mine unger og deres legekammerater kommer storsvedende og forslåede tilbage efter en ussel time på rulleskøjter, mens de glade råber ”vi er kommet igennem stinkefasen!”.\n2. Brug det ukomfortable som kompas – de tidspunkter hvor du kan mærke, at nu begynder det ikke at være rart længere så træk dig ikke tilbage i illusionen om egen selvfedhed, men skub dig selv en lille smule. Skibe er ikke bygget for at lægge ved kaj – de skal ud hvor det gynger (ja, okay .. med mindre du er en husbåd.. ).\n4. Hvis ikke du kan finde ud af at stinke, så er det fordi du stinker til at stinke. Det er også ok.\nSå kom stink med os. Stinke-klubben er altid åben for nye medlemmer.\nDen 3. Spirituelle Revolution\nSå kan du godt begynde at gøre dig klar til at få ekstra meget mere optur i tilværelsen! For efter den 4. industrielle revolution kommer ikke nr 5. Der kommer en langt mere menneskelig, fællesskabsorienteret, åndelig og meningsdrevet revolution – en spirituel revolution, der ikke er mystifistisk, men ven med videnskaben.\nOm 10-20 år vil vi se tilbage og sige “nej, hvor folk havde travlt med mange underlige ting, drevet af mål de ikke længere troede på, og hvor var de forvirrede og ensomme”.\nDe nye spilleregler siger:\nVi kan ikke forlænge brædderne ind i fremtiden. Nye radikale ændringer venter forude, og det sidste vi skal være bange for er vores ukendte muligheder.\nAlle de problemer vi har i dag fortæller os nemlig én ting: at ingen kan løse dem alene. Ingen får succes alene. Og vi kan kun vinde, hvis de andre også vinder.\nSå giv slip på hentehåret og lad det flyve frit – det bliver sjovt, det bliver vildt og du kommer af med alt det, du ikke længere har brug for.\nNøgen klam og sårbar? Så er du på rette vej!\nEremitkrebsen er sjovt, lille dyr. Den kravler rundt på bunden af havet ligesom mange andre krebsdyr. Det, der gør eremitkrebsen speciel, er at den ikke er i stand til at lave sin egen skal. Og derfor er den dømt til at leve i andres skaller, eller i konkylier, plastiklåg, kasserede urtepotter og sågar tennisbolde har man set eremitkrebsen flytte ind i.\nNår eremitkrebsen bliver for stor til sin skal, har den intet andet valg end at flytte hjemmefra. Og det er ikke nemt. For det første skal den finde en ny passende bolig, der hverken er for stor eller for lille, men lige tilpas. For det andet – og endnu værre – er det mega-sårbart og ubehageligt at kravle ud af det trygge hylster og klemme sig ind i det nye.\nDet er på ingen måde et kønt syn.\nForestil dig en nøgen, klam, lyserød, blød pølse, der mest af alt ligner en fod, der har ligget for lang tid i et badekar. Hvis du nogensinde har haft den drøm der, hvor du går rundt på Strøget med bar numse, så ved du hvordan eremitkrebsen føler sig.\nSå snart eremitkrebsen er inde i sin nye skal, kan den fortsætte, som den plejer. Så er det same old shit.\nTrygt og velkendt.\nOg det er det budskab, vi har til dig her: Menneskeheden er en x-large eremitkrebs, på vej ud af en gammel skal.\nOg det gør os bange, stressede, frustrerede og fylder os med angst og bekymring. Vi længes efter den gamle skal og den nye på samme tid. Fordi vi tror, at komforten i at gøre det, vi plejer, vil give os den tryghed, vi har brug for, for at kunne fungere, overleve eller komme videre.\nMen bliv hos os lidt her.\nVov for en stund at være en nøgen, klam, lyserød og sårbar pølse.\nVov for en stund at være en nøgen, klam, lyserød og sårbar pølse. Flygt ikke ind i din nye, hårde, sikre skal – men se dig omkring. Og mærk lige efter en ekstra gang, hvad du tror på og mener er vigtigt.\nHvis du tror, at den måde vi har levet på indtil nu holder: velfærd skabt via velstand, som kommer fra industriel produktion og gang i forbruget. Hvis du tror på den skal, du kender, så stå af her.\nMen hvis du ligesom os føler, at der “mangler noget”, at vi ikke skal “tilbage på sporet”, og at den tid vi lever i lige nu, faktisk er ret epic, så tillad lige dig selv at bløbbe lidt ud.\nDer er nemlig noget nyt og spændende på vej. En 3. spirituel revolution der vil ændre vores opfattelser af hvad spiritualitet er. Noget langt mindre mystisk, woo-woo og flagrende, og mere konkret, hyperforbundet og i stand til at spille bold med videnskab og teknologi.\nOg hvorfor en 3. spørger du? Ja, altså – fordi der har været 2 før i mainstream vesterlandsk udgave. Og nu ved vi godt, at spiritualitet kan fortolkes og forklares på rigtig mange måder, så vores 3-deling sker primært for at gi’ dig et hurtigt overblik og en forståelse for hvor vi kommer fra, og en affyringsrampe, så du selv kan være med til at forme den 3. spirituelle revolution. Den har nemlig brug for dig.\nVi undskylder desuden på forhånd for de tæer, vi kommer til at træde på. De fleste spirituelle pionerer har været – og er – modige mennesker, der tør følge deres kald, men nogle få har formået at køre spiritualitet ud af tangenter – f.eks. religiøse, fanatiske eller egoistiske tangenter – og der skal vi lige ha’ strammet op.\nDen 1. spirituelle revolution: Fest, farver og fis i kasketten\nDen første spirituelle revolution var grænseløs og flydende. Som en modreaktion på strikse forældre og et virkelig stramt samfundsmanuskript, hvor følelser blev lagt i kælderen og låget på de psykiske sygdomme, misbrug og andre pinligheder med ordene “og så snakker vi ikke mere om det”. Hvis man blev ved med at skabe sig, kunne man blive anbragt på en kostskole eller sat af på en ø eller få nogle flade.\nIkke underligt at den ny tids teenagere og andre følsomme sjæle fik brug for at sætte sig selv fri med musik, vildvoksende hår over hele kroppen, flagrende gevandter, blomster og batik, og med stoffer og et værdisæt der bare ville kærlighed og fred i verden. Den 1. spirituelle revolution gik all in og en lille smule overboard.\nDer blev drukket utrolig meget mystisk te og indtaget psykedeliske stoffer. Tænk på transformationen af Beatles og især John Lennon, da de kom hjem fra Indien. Der blev knaldet til højre og venstre, og man gik ikke af vejen for at bo meget frit kollektiv og dele kærester, børn og underbukser.\nPå den negative side lurede det sekteriske. Ofte med maniske kultledere, der groft udnytte de søgende følgere – bildte dem ind, at hvis de åbnede sig for lederens frelserdiller, så var det vejen direkte til himlen eller alien-højborgen, eller hvad sekten nu troede på.\nNogen gik så ekstremt til værks, at man som gode kultmedlemmer skulle begå kollektivt selvmord, fordi nogen rumvæsner ville komme forbi, og tage én med inden planeten Jorden gik under. Amerikanerne bruger stadig udtrykker “drinking the cool-aid” om dem, der lidt for blindt og godtroende følger i hælene på dem, der ønsker at diktere “Sandheden” og “de rigtige adfærd”.\nSandsynligvis af samme årsag har rigtig mange “fornuftige mennesker “i dag modstand på det spirituelle. De forbinder det med noget flippet hippiefis, knald i låget og en hapsiflapsi livsstil, som egentlig bare er en undskyldning for at have sex med alle, ikke at gå på arbejde, levere varen eller tage et ansvar for sig selv, familien og fællesskabet på sig.\nMen på den positive side åbnede den 1. spirituelle revolution for første gang i verdenshistorien menneskeheden mod en fælles fornemmelse for noget større og mere grænseløst. Og ja, andre kulturer var langt længere fremme – men denne gang var revolutionen på vej til at blive planetær.\nDen 2. spirituelle revolution: Følelser, feminine værdier og rummelig omsorg\n1990’erne til 10erne\nDen 2. spirituelle revolution er den, vi står i afslutningen på lige nu. Den har været feminin – ikke forstået som kvindelig – men som det østerlandske Yin: naturorienteret, omsorgsfuld, moderlig, opofrende, rummelig og kærlig.\nYin-energi er “det værende”, hvor Yang-energi er “det gørende”. Den feminine energi er hvile, ro og at være god nok, som man er. Den er reflekterende følende og vil gerne snakke.\nOm der er fiber nok i pøllerne, om du har haft det godt i skolen, om hvorfor der ikke er trivsel på arbejdspladsen osv. osv. It never ends! Yin bliver aldrig færdig med at mærke, føle og gå på opdagelse i sindet – eget såvel som andres.\nVi skal ikke ret mange år tilbage før “meditation”, “stress” og “trivsel” var absolut no-go på en moderne arbejdsplads. I dag bliver det mere og mere almindeligt, at man morgenmediterer, at man fokuserer på hinandens velbefindende på jobbet, at man taler ordentligt til hinanden, at man ikke bliver mobbet i skolen, og selv de mest hard-cord cheftyper forventes at udvise en eller anden form for empatisk forståelse – overfor sig selv, for omverdenen og for medarbejderne.\nMan siger, at den feminine energi er “the ocean”: havet. Som ikke har nogen egentlig retning. Alt kan være “på den ene side, på den anden side”. Intet starter eller stopper. Men havet er også uendeligt, fuld af liv og styrke og farlige eventyr.\nDen maskuline energi er “båden”: den der skærer igennem. Den maskuline energi siger til havet. “nu skal vi den her vej og jeg tage dig med og du skal tie stille”. Den feminine energi, altså havet, lægger sig ned og siger “okay, så vis mig hvad du har byde på, men du skal også vide, at hvis ikke du passer på og respekterer mig, så river jeg hovedet af dig”.\nNår den feminine energis skaberkraft ikke bliver mødt af den maskuline energis handlekraft ender den i cirkulære refleksioner. Rundt og rundt går det, i en navlepillende tur i kålormen, hvor vi snakker og føler og mærker og rummer. Vi glemmer hvad det egentlig handlede om.\nNår det feminine energi ikke tilfredsstilles med handling og retning, og ikke er i stand til at skabe den selv, bliver den “falsk feminin”: Den bliver selvsmagende, krænkelseparat, nidkær, berettiget og søger at blive bekræftet i, at den er god nok og værd at elske. Ved f.eks. at poste billeder af hvor spirituel man er lige i dag på instagram.\nEller blive fornærmet.\nVi blev f.eks. engang anklaget for at være tykfobiske, fordi vi med glimt i øjet postulerede “at man bliver buttet af at være rummelig, hvilket er derfor hyssede kvinder altid er så tynde”.\nDet er ikke sjovt! Og hvorfor hedder det MENstruation og ikke WOMENstruation? Hva? Hva??!\nDen falsk-feminine energi møder op som kværulant! Den længes efter at blive fornærmet. Lige nu dominerer den alle vegne på de sociale medier, hvor den mudrer samtalerne til, og bolletrolder debatører, der snart ikke tør mene noget ærligt længere, endsige noget der kommer fra hjertet.\nOg den går helt i selvsving, når den begynder at konkurrere med sig selv.\nOm hvem der er mest selvudviklet.\nEller hvem der har flest englekort.\nEller de største krystaller.\nEller de mest eksotiske drømmefangere.\nEller hvem der kan komme dybest nede i Warrior 2-positionen i yoga.\nEller meditere i flest timer.\nEller holde vejret på den helt rigtige energetiske måde.\nSe mig, se mig jeg har været på retreat, og er blevet skyllet i mås og næse med olie, smurt ind i lavendelmuddermaske og jeg har spist veganermad fra morgen til aften, og nu er jeg bare helt healet og ladet op til at komme tilbage til den stygge hverdag med al dens 5G-net, onde skumme-tandpasta og mobiltelefoner.\nHvis du, kære læser, enten bliver stødt eller fniser en lille smule hånligt nu, så lad os understrege, at det ikke er vores mening at hænge nogen ud.\nDen 2. spirituelle revolution har været supergod for kloden, for kvinder, børn, minoritetsgrupper og de små stemmer i verden (også den inden i os), som ikke før er blevet hørt.\nDet er et kæmpeskridt for menneskeheden, at vi har fået naturen tilbage, at alle som udgangspunkt skal behandles med værdighed, og der er ingen der tager skade af at spise flere grønsager, kramme et træ eller sidde bålvagt på et silent retreat.\nDer er absolut ikke noget galt i at have en drømmefanger hængende, og vi er nok lidt misundelige på dem, der formår at indrette deres hjem med smukke krystaller.\nHvis det gi’r mening, så gi’r det mening.\nAnne fik engang renset sin bil af en god og meget spirituel veninde; de fine sten ligger der da stadig.\nDet bliver bare ikke dem – eller urteteen, kaffelavementet og regndråberne indsamlet ved nymåne – der redder verden fra nu af.\nDu må gerne dyrke hele det der udstyrsstykke, der ligger i den 2SR – men pas på med at gå i selvsving.\nFor det vi har brug for nu, er handling!\nSpørg dig selv: hvordan kan det være, at hver gang der laves et møde som handler om personlig udvikling, så sidder der 9 kvinder og 1 mand?\nHar mændene ikke ligeså meget brug for at lytte til sig selv, for ro, selvkærlighed og forløsning af traumer, som kvinder har? Jo, gu’ har de det. De orker bare ikke alle de ord og pæne pastelfarver.\nDe bliver lidt skræmte af at skulle sidde i cirkel uden sko på med duftlys og lukkede øjne. For hvad nu, hvis man begynder at græde? Eller ikke har noget at byde ind med? Eller føler sig grim og voldsom og har lyst til at smadre noget, råbe og skælde ud?\nDen feminine energi reflekterer først og handler bagefter.\nDen maskuline energi handler først og reflekterer bagefter.\nOg det er sjovt nok det, der skaber hele problemstillingen for hvis den feminine energi ikke handler, men kun reflekterer, så sker der ikke en skid.\nOmvendt, hvis den maskuline energi handler, men ikke reflekterer bagefter, så bliver den også falsk: tromlende, voldelig, brovtende og selvretfærdig.\nDet har vi set utallige gange gennem verdenshistorien. Bare tænk på korstogsridderne, der i Guds navn myrdede løs. Den slags sker stadig og ser desværre ud til at tage til – terrorbevægelser, online hadporno, vold og spot mod dem, der er anderledes end os selv.\nDen maskuline energi har intet imod at ofre andre, når det går hårdt for sig, og den feminine energi har alt for nemt ved at lade sig ofre. Vende den anden kind til i stedet for at stå ansigt til ansigt med frygt og ondskab.\nDet er menneskehedens mørkeste spiral: villigheden til at ofre andre for sine mål, og villigheden til at lade sig ofre.\nPå arbejdspladsen kan det falsk-feminine æde hele HR-afdelingen, så den ophører med at have nogen retning eller strategisk formål. Trivsel bliver vigtigere end at udrette noget og omgangen med hinanden bliver meningen i sig selv.\nDen falsk-maskuline energi drøner bare derudaf, sætter kursen, når målene, smadrer kloden, familien, de svage og sig selv i processen – og lytter ikke. Tør ikke lytte. Ved ikke hvordan man gør uden at virke fimset og feminin og blive til grin i den bro-kultur, man selv har været med til at skabe: “det er jo bare for sjov, lad nu være med at være så nærtagende”.\nDet er denne ubalance, der i dag skaber mega-meget stress. Den falsk-feminine energi møder op omklamrende og kvælende, mens den falsk-maskuline latterliggør alt den ikke forstår, eller ser det som et svaghedstegn.\nMen hvad nu hvis folk får stress, fordi de laver de forkerte ting?\nHvad nu hvis vi føler os ensomme og alene, fordi vi ikke tør anerkende at forbundethed er et vilkår i livet, og at det virkelige problem er, at ved at leve og arbejde på en måde som ikke passer til tiden og fremtiden, afskærer vi os mere og mere fra og selv og hinanden?\nSynes du også det er fedt, når skuespilleren Keanu Reeves siger, at han ikke bryder sig om at leve i en verden, hvor sårbarhed ikke bliver set som et sundshedstegn?\nSå kommer her en opgave på vejen ind i den 3. spirituelle revolution:\nDu skal finde nye symboler. Nye billeder på hvad spiritualitet er – for dig.\nDvs. ikke noget med 5 sten stablet ovenpå hinanden, ikke flere mennesker med armene i V-formation foran en solnedgang eller et klippelandskab og ikke en flok venner, der hopper af glæde på en strand.\nDen 3. spirituelle revolution: Vi forbinder os til hinanden og naturen og hele planeten og er medskabere af et opdateret værdisystem\n20erne til … hvem ved?\nDen 3. spirituelle revolution skal bringe balance i kraften. Og ellers er det din opgave at gå på opdagelse og være med til at fællesskabe den.\nFor vi er kun simple futurister, der kan mærke den er på vej. Hvis vi dikterede den faste formel, ville vi ryge direkte tilbage i SR1.\nNu ligger du så der, og giver dig selv lov til at være blød, udefineret og mushy.\nVær nysgerrig. Hvad tror du på? Hvis du ikke længere tror på, at den gamle manual holder? Hvad vil du have med fra det gamle, som du stadig elsker eller synes er brugbart?\nOg du må gerne sige “det ved jeg ikke”.\nDu skal selv sætte din egen spirituelle retning, og inspirere, men ikke diktere den for andre.\nHer er nogle hjælpelinjer, fra os og vores futurister som vi træner her i communitiet.\nTag hvad du kan bruge og lad resten ligge:\nOpdater dit styresystem\nDin hjerne er vildere end den vildeste teknologi. Nyeste målinger estimerer, at din hjerne kan lagre 2.5 petabyte. And that’s a lot. Det er faktisk lige så meget data, som det meget omtalte internet of things kan rumme, når det går online – når alle maskiner kan tale med hinanden på verdensplan, kan én menneskelig hjerne alligevel give den baghjul.\nVi har intet at frygte fra teknologien. Teknologien presser os bare til at blive mindre som den, og mere som os selv. Mere mennesker, mere empatiske, mere hjælpsomme og bevidste om, at vi kan langt mere sammen end hver for sig.\nHvad vil der ske med os mennesker, når vi kan lægge vores energi i at løse vigtige problemer, træne, eksperimentere, osv.? Hvordan vil det mon påvirke vores sanser og bevidsthed?\nEn stor del af verdens shipping sejler i dag f.eks. på en fælles IT-open source platform. Kommer det til at betyde noget, at man er mere sej, når man læner sig ind i smart data og predictive analytics i stedet for op af rapporter og KPIér?\nEt tankeeksperiment: i fremtiden kan vi ikke bare forudse orkaner. Vi kan “punktere dem” ved at pumpe koldt havvand op til overfladen, så de fiser ud i stedet for at smadre de områder, de rammer. Måske kan fremtidens flåder programmeres til at gøre netop det, for det er jo en kæmpe fordel at have en havn at ligge til i, når man er i shippingbranchen – som nu ikke bare er kold business, men en del af et netværk, der beskytter verden. Vil det faktum ændre ledelse som vi kender det, som en “benevolent bug” i et styresystem?\nUanset er din hjerne amazeballs. Problemet er bare, at du ikke har ret meget RAM. Din bevidste hjerne løber hurtigt tør for processorkraft, så kom et andet sted hen i kroppen end snakke, snakke, måle, måle. Vær spontan, løs problemerne, og drop planerne. Læg en god puslespilsbrik om dagen, gå efter de magiske øjeblikke, og pyt med at det hænger sammen. Sammenhæng skaber vi bagefter – i fællesskab.\nAvatar med de lange blå mennesker på planeten Pandora er et ret godt tænkt scenarie for hvad der kunne ske, når liv leves i harmoni med planet. Der er ingen grund til at bygge hospitaler og faguddanne folk, hvis du kan blive helbredt, når du kobler dig op til naturkraften via din hestehale, jo.\nSeriøst! Det er nok det bedste spirituelle redskab, du har. Humor er en (ofte akavet) måde for mange mennesker at række ud efter hinanden på. Vi skal tit igennem en lidt pinlig eller ubehagelig fase for at lære hinanden at kende, og humor kan faktisk skabe både integration og inklusion. Når vi gør grin med hinanden, nærmer vi os hinanden – hvis vi vel at mærke kan grine med hinanden og ikke ad hinanden.\nMed mindre vi er blevet super krænkelsesparate allesammen, eller venter på bevidst at misforstå hinanden. Så bliver det lidt svært med den humor.\nSå grin i det mindste med dig selv. Din hjerne er ikke rigtig klog. Den er f.eks. kodet til at reagere på mad, sex og vold, herunder foretrække det i store mængder. Babser godt. Store babser, ekstra godt. Mad godt, buffet mumsfilibaba.\nNuuurh, siger vi når vi ser en lille baby eller et nuttet dyrebarn. Men hvorfor kan vi få lyst til at æde babyen eller kvæle hundehvalpen, fordi den bare er så fluffet!? Det kaldes faktisk “cuteness overload”. Hjernen drukner nærmest sig selv i oxytocin og for at stoppe den overglade proces, laver den en håndbremsevending og du får lyst til at bide 3 tæer af din baby.\nSå måske er mange bekymrede mennesker, i virkeligheden overglade for at leve, men hjernen kan ikke finde ud af hvad den skal med al dem eksalterethed?\nNår du tager det ansvar, der er dit, holder dominobrikkerne op med at vælte. Når du står i en shittycrapcrap situation, spørg dig selv – højt – “hvad er mit ansvar? her” Og gør så noget ved det.\nFor hvis ikke du gør, skubber du det til andre – eller til fremtidsdigselv. Hyg dig med at tage dit ansvar, som en slags spirituel rengøring eller havearbejde.\nLad være med at tage det ansvar, der ikke er dit. Så gør du dine medmennesker en bjørnetjeneste. Alle skal ligesom deale med deres eget shit, ellers snyder man sig selv og hinanden for en livserfaring.\nParadoksalt nok tyder meget på, at jo bedre du er til at sætte dine grænser, jo nemmere har du ved at forbinde dig til andre. Især hvis du er sansestærk eller meget empatisk, er det en vigtig opgave.\nEmpater er lige det verden har brug for, men denne skjulte superkraft kan også være grunden til, at vi i dag ser så mange mennesker med uro, stress, depression, mentale problemer, angst, ADHD etc.\nVi muterer simpelthen. Hjernen – især hos børn og unge – er i gang med at udvikle sig til at kunne rumme hyperkompleksitet. Hvilket giver god mening, for selvfølgelig skal vi ikke i en hyperforbundet og hyperkompleks virkelighed sidde hver for sig og regne den ud. Vores superhjerne søger en samhørighed i empatiske, trygge, men også destruktive og konstruktivt skabende fællesskaber.\nMed den samhørighed følger en masse følelser og ubehag, som man tror er ens egne, men i virkeligheden er alle de andres. Det er derfor ikke mærkeligt, at vi bliver sure, trætte, føler os ensomme og udvikler en følelse af apati, fordi der er så ufattelig meget, vi hele tiden skal forholde os til.\nGår du rundt med en sær følelse, så prøv at spørg den “er du min?” Og hvis svaret er “nej”, så sig “hej, hej med dig”.\nForestil dig, at om 20 år vil det være helt normalt, at vi mærker hinandens følelser. Men også, at vi godt ved, at vi selv skal arbejde med dem.\nEmpatiske mennesker går i dag rundt og bærer andres følelser, så de ikke selv kan mærke dem. Har man f.eks. en narcisist inde på livet og bærer man 50% af deres smerte, ja så forløser man hverken dem eller sig selv. Når man slipper andres følelser, ryger de lige tilbage i hovedet på dem – og det er voldsomt. Men det er også ærligt.\nStress er kilden til din indre styrke – ikke svaghed\nStress er et budskab til dig om, hvor din grænse går. Det er ikke svaghed eller et tegn på, at du ikke kan “fungere”. Stress kan sagtens opstå, hvis du har været for stærk for længe. Og at du ikke trives under de omstændigheder, der stresser dig. Derfor hjælper det heller ikke “bare at slappe af”. Det ville man jo heller ikke sige til en jordbærplante, der har fået frost.\nBeslut dig for at skabe og opsøge de rette omstændigheder for dig, og del de vanskelige opgaver med andre. Den enes dræber-job er ofte den andens sjove opgave.\nGlad og lykkelig er ikke noget du vil være hele tiden. Og hvis du var ville det være virkelig kedeligt. Eller miste charmen. Gå i stedet efter de magiske øjeblikke. De små og store momenter, hvor du kan mærke dine batterier blive ladet helt op.\nHele årsagen til at du i dag kan leve et relativt komfortabelt liv er jo klart: det er fordi dine forfædre jagtede deres magiske øjeblikke – en varm seng at sove i, jobsikkerhed, mad i maven.\nDet var deres magi, og nu skal du finde din egen.\nDet er nemlig det, det hele handler om.\nHvis ikke du kan finde ud af eller tænder på at meditere, så gå med de magiske øjeblikke i stedet.\nForskning peger på, at det giver samme meditative effekt at grine, udrette noget vigtigt, se andre lykkes, nyde god mad, få en krammer, dagdrømme eller gå en tur i skoven.\nDet der virker for dig, er den rigtige måde at gøre det på.\nQuantum jumping er en sjov, effektfuld visualiseringsøvelse, hvor du forestiller dig, at du springer til et parallelunivers, hvor du kan besøge dig selv i den udgave, du har brug for at være eller drømmer om. Visualiser dig selv og den anden verden så rig, fyldt med farver og glæde som muligt.\nSnak med dig selv, stil spørgsmål og lyt til svarene – uden at forstå dem.\nTræd derefter ind i kvanteudgaven af dig selv og lån energien. Bliv fyldt op af den, og sig tak og vend hjem igen.\nTænk ikke mere over det – men se, hvad der sker. Det er crazy shit!\nPas på med bad juju\nBad juju er alt det, du har lyst til, men som du inderst inde godt ved, ikke er godt for dig. At ryge cigaretter, spise snasket fastfood føles måske godt, men vid, at de fleste af den slags fornøjelser er designet til at give dig et afhængighedsfix, der stjæler hjernecelleopmærksomhed fra de ægte magiske øjeblikke.\nBad juju er nok den største bremse for den 3. revolution. Og sjovt nok trender “dopamin-faste” lige nu i silicon Valley.\nDød, ødelæggelse og smadremand\nIntet liv uden død, ingen skabelse uden ødelæggelse. Bare fordi noget er grimt, behøves det ikke være forkert. Intet er sort eller hvidt, godt eller ondt.\nI serien Westworld er smerte i livet, det der vækker robotterne til live. Det der giver dem personlighed og et bredere følelsesregister.\nHvis den 3. spirituelle revolution er en gryde, er vi popcornene. Enten popper vi eller brænder fast på bunden af gryden. Enten ligger vi der i den hårde skal helt brændt på, eller vi popper og får hele vrangen vendt ud på os. Av, for helvede hvor kan livet bare gøre ondt. Men det er muligvis en del af gamet.\nDe seneste mange hundrede år er rejsen for menneskeheden gået udad: Ud på havet, over bjergene, til månen og nu også Mars. Men ingen rejser vil give mening, hvis ikke vi også rejser ind: ind i sindet, os selv og hinanden.\nGør sport, vejrtrækning og fysisk bevægelse til måden hvorpå du opdager hvad der knirker og knager. I stedet for at alt skal være harmonisk i balance og fredfyldt med englesang, så nyd at finde en gammel klam edderkop i hjørnet af dit indre. Hvem ved hvilke spændende budskaber, den har med til dig?\nMegen selvudvikling har en tilbøjelighed til at behandle mennesker som håndværkertilbud. Vi skal ligesom kunne se charmen og sjælen bag ved de knuste ruder og adskillige K3, og selv om vi siger vi er gode nok, som vi er, skal der alligevel hele tiden arbejdes med at blive den bedste udgave af sig selv.\nSpiritualitet kan sagtens gøres til hårdt arbejde, hvor der skal mediteres og slappes af og stresses ned. At meditere kan i sig selv blive et stressmoment, og gør man det for meget, kan man faktisk også få kuk i kalechen.\nDen 3. spirituelle revolution er langt mere accepterende. Radikalt accepterende faktisk – hvor det gælder om at elske det som er, sådan som det er. Uden at fikse det eller “leve med det”. Og det er faktisk en meget maskulin ting. Man siger, at når en mand og en kvinde forelsker sig, og kigger på hinandens “fejl”, så tænker han “hende der kan jeg godt leve med”, mens hun tænker “ham der kan jeg fikse”.\nMen hånden på hjertet: ønsker vi ikke alle inderst inde at blive elsket, lige som vi er?\nDet feminine og det maskuline er bare en overgang\nDen typiske indvending vi hører, når vi taler om SR3 er “det der med det feminine og det maskuline og mænd og kvinder”, at det bliver man ligesom hurtigt træt af. Det lugter langt væk af “kvinder er fra Venus og mænd er fra Mars”.\nOg det er rigtigt. Vi synes heller ikke det er en frugtbar opdeling. Vi gider bare ikke diskussionen, for så bliver det igen snakke, snakke.\nFor lige nu – på dette tidspunkt i verdenshistorien – er der virkelig meget brug for MÆND. At mændene og drengene kommer på banen og får defineret sig selv uden at kvinderne hele tiden skal blande sig.\nMænd der ikke forstår sig selv, eller giver sig selv lov til at være reflekterende og følende, de fucker eddermame meget op på den her klode. Og vi længes sådan: Efter far!\nForestil dig direktøren for Nationalbanken stille sig op og sige “FY” til bankerne. Fædre og mænd, der venligt begynder at rette op på hinanden, når der tales grimt om kvinder, homoseksuelle, handicappede eller bliver råbt af de små fodboldspillere fra sidelinien.\nVenligt, bestemt og ordentligt. Med et smil og et skulderklap fra et godt hjerte.\nNuj, hvor verden vil vinde stort med en opgraderingen af det maskuline værdisæt.\nHusk på, at det feminine reflekterer først og handler bagefter, og det maskuline gør det omvendt. Måske derfor betragter mange reflektion som noget feminint, men det er det ikke. Det er bare blevet kuppet af den 2 spirituelle revolution.\nJesus er en ret god rollemodel for én der kunne begge dele. Hvis han skulle gi’ os et godt råd, kunne det lyde sådan her:\nGak ud i verden og gør godt, få fingeren ud og vær mere spontan når verden kalder dig til handling, løft de opgaver der er dine og lad være med at tænk så meget over det. Stol på din intuition. Og når du så er færdig, så smut en tur ud i ørkenen og tænk over, hvordan du klarede den. Reflekter og skab indre forbindelser mellem din hjerne, dit hjerte og din sjæl. Vend hjem og gør det endnu bedre. Hjælp dine venner med at gøre det samme. Så bliver du en cool dude ligesom mig.\nEn nem måde at teste det af, er på møder: hvis deltagerne er all over the place, så er du båden, der skærer igennem! Find modet til at “mande dig op” og sæt kursen. Omvendt, hvis der er alt for koldt og hårdt, så er du den der viser omsorg og lytter.\nGode film at se:\nDe sidste Star Wars film hvor intet mere er sort og hvidt, men “the grey”.\nCobra Kai serien, hvor helten og skurken fra Karate Kid ikke er så helte- og skurkagtige længere, men ikke selv kan se det, fordi de ikke tør “mødes på midten”.\nTro og viden går hånd i hånd\nNår vi fortæller folk, at det spirituelle og det videnskabelige går hånd i hånd er der virkelig mange, der får julelys i øjnene. Nogen har det i sig at kunne tro. Andre har brug for at stille spørgsmål, teste hypoteser af og gå mere rationelt til værks.\nDen 3. spirituelle revolution behøves ikke være mystisk, og det kommer til at klæ’ videnskaben at lukke eventyret, de store tanker og følelserne og fortryllelsen ind. En forsker er ikke en type i en hvid kittel. Forskeren er den del af dig, der kigger på stjernerne eller under en sten eller ind i et sind, og fordomsfrit og nysgerrigt spørger “hvad er det?”.\nWayne Dyer forklarer det således: Hvis spiritualitet er ligesom at svømme, er det troen, der får dig i vandet. Du ved godt, at du ikke kan, men du tror på det. Troen får dig igennem den første, nye og svære fase. Du øver og træner og til sidst kan du. Du ved, du kan, og du behøver derfor ikke at tro længere.\nDet rigtig fede er, at videnskaben nu begynder at påvise meget af det, der før var hokus pokus. I 2018 fandt man f.eks. “interstidiet” et væskefyldt system i kroppen, som man mener kommer til at bygge bro mellem den østerlandske og vesterlandske filosofi, for her har man forklaringen på, hvorfor energibaner, chakraer og akupunktur har en effekt.\nSå nu står alle dem fra SR2, for hvem det var nok at tro, og siger “haha” (og forhåbentligt også “velkommen til”).\nInvester i fællesskaber, i gode problemer og i at være et godt menneske\nVerden bliver mere og mere teknologisk hyperforbundet. Virksomheder, der før var siloopdelte og konkurrencemindede, begynder nu at samarbejde på tværs. Hierarkierne dør og netværk vinder frem. Viden og magt er ikke “i toppen”, men i evig bevægelse. Videnskab lever og vokser og står aldrig stille. Teknologi udvikler sig langsomt men sikkert mod at blive en slags planet-hjerne, og den hjerne får brug for godt software. GPS’en i din bil kan føre dig alle vegne hen, men det er dig, der skal sætte en retning. Du kan få serveret al mad i verden, men det er kun dig der kan afgøre om du synes, det smager godt.\nDerfor kan vi også sige rigtig meget blablabla om det her, men vi ender altid ved det samme: hvis kortsigtet, egoistisk nydelse er “det rigtige” fucker vi med garanti planeten op.\nGode mennesker, der kan udsætte deres kortsigtede behov for sand glæde for sig selv og andre – det er det fremtiden har allermest brug for. Og det er nemt at gå i gang med! Løs gode problemer!\nDet du mangler fylder mest\nKender du den, der følelse af lyst til noget at munche på, men du ved ikke hvad det er? Du åbner køkkenskabene og guffer noget gammel chokolade, drikker et glas vand, spiser en ostemad, 1 skive flæskesteg og noget kartoffelmos fra i går. Du er mæt, men følger dig alligevel hverken tilfreds eller tilpas. Selv når vi har “alt”, kan der alligevel mangle “noget”, og når vi ikke ved, hvad det er for “noget”, fylder det nemt det hele.\nHvis ikke du har kærlighed fylder det alt. Når du har det og lidt tid er gået … er du bare glad. Hvis du får dårlige karakterer fylder det alt. Når du får dem, og du vænner dit til at få dem, er det bare “som forventet”.\nHvis ikke du har et job, eller penge eller bliver set og hørt kan det optage alle døgnets timer. Når du får det, bliver du først glad, men effekten fiser ofte ud.\nDet er nok det moderne menneskes største paradoks: vi oplever, at mere af det, vi mangler, fylder os op, men kun til et vist punkt. Og når effekten aftager, går vi på jagt efter “mere” for at få det samme fix. Men mere virker kun op til en vis grænse – herefter er vi sat fri.\nOg det er her den 3. spirituelle revolution for alle dem, der ikke stod på 2.eren starter!\nDet er nemt at forstå, når du kigger på en plante: hvis ikke den får nok vand, næring eller sollys er det de “vækstfaktorer”, der holder den tilbage. Når den får det, forløser det kun indtil planten har nået niveauet for, hvad den kan rumme – herefter er planten fri til at være plante.\nHvis den får “for meget af det gode” – for meget vand eller sol – så får faktorerne interessant nok den omvendte effekt.\nVid dette: Det, der fylder hos dig, som er det, du mangler mest, vil ikke gøre dig lige så glad, som du er ked af, at det fylder (læs det bare igen).\nDu bliver ikke +10 glad, for noget der fylder -10.\nDu går bare i 0.\nOg så er det op til dig at folde dig ud.\nOg for det er der ikke noget manuskript.\nDet kan føles virkelig ubehageligt. Som et hul, der ikke kan fyldes op. Eller et myggestik du ikke kan nå. Eller en længsel efter noget, du ikke kan se hvad er.\nSlut fred med den følelse – måske er den meningen med det hele? Måske kan du bare ikke selv nå det, der klør, men skal lade andre komme til?\nMåske er hullet ikke noget, der skal dækkes af ting og sager eller mad og fornøjelser? Men af noget andet? Som det i sig selv er den store spirituelle opgave at gå på jagt efter?\nMåske en ny skal til din bløde eremitkrebsenumse?\nPedellen og rebellen\nEt ubevidst program, der kører i hjernen på ræddi mange menensker er “hvad du må og ikke må”. Man kan på uhyggelig vis være både sin egen indsatte og sin egen fangevogter.\nLæg mærke til hvor tit i løbet af en dag, du sætter begrænsninger, rammer og regler op for dig selv. Skriv en liste – hele dagen igennem: hvad må du, og hvad må du ikke? Hvornår er du ok? Hvornår får du lov at slappe af, eller spise det du har lyst til, eller tale frit, være sjov eller spontan?\nEr der en stemme inde i dit hoved, der siger “ej, hvor er du pinlig” eller “pas på med at være for glad for det holder alligevel ikke”, eller “husk at være bange og bekymre dig for så er du sikker (din sårbare, nøgne eremitkrebs)”.\nI futurist-sprog kalder vi også fangevogteren og den indsatte for “pedellen og rebellen”: Pedellen, der gerne vil passe på, vedligeholde, udglatte og sørge for at alt ser pænt ud. Og som stresser rigtig meget, fordi man også lever sammen med rebellen, der træder ved siden af, roder, ødelægger og ikke er til at styre.\nPedellen bygger mure, man kan gemme sig bag. Rebellen smadrer dem og hopper på ruinerne.\nMan kan blive totalt psykisk ustabil, hvis man ikke slutter fred mellem de to. Og det er langt nemmere end du tror. Du behøves ikke gå til terapi i 100 år.\nDu kan bare gøre sådan her:\nFind et historie, der gør dig til helten – på den fede måde. Læg ud med at anerkende, at der ikke er noget forkert i at have ar på sjælen. Der er tit skam forbundet med den slags – men det er sgudda værre at være skamløs! At føle skyld eller skam er en måde at reflektere på, men husk: det skal være for at slippe traumet og komme videre, ikke nulre rundt i en træls spiral.\nOg ingen siger det behøves at tage år!\nFremtiden byder på mikrostrøm i hjernen, mikrodoseringer af de psykedeliske stoffer fra SR1 som kan udviske eller slette de ødelæggende tanker, der følger med grumme oplevelser eller virtual reality, hvor du kan gennemspille dine traumer indtil du finder forløsningen og rykker et bevidsthedsniveau op. Dit sind bliver det fedeste game ever!\nSelfpartnering er en metode, hvor du lærer at give det, du søger til dig selv. Hvis du har rendt efter anerkendelsen eller rosen eller forståelsen fra andre, skal det første hårde stykke arbejde ligge i at stoppe den vane – og begynde at give det, du mangler mest til dig selv.\nDet er ret meget som at skulle tisse. Ligegyldig hvor meget andre holder af dig, er du nødt til at gøre det selv!\nLad også være med at sammenligne størrelsen på dine traumer med andre – ens egne problemer er altid dem, der fylder mest.\nAlle mennesker har traumer. Nogle voldsomme, andre små – men der er ingen sammenhæng mellem graden af traumer og glæde i livet. Man kan have siddet i krigsfangelejr og været udsat for tortur, eller være blevet sviget som barn og gået for lud og koldt vand, og alligevel rejse sig, børste bæen af skuldrene, og være ovenud velfungerende.\nOg man kan have tabt perlepladen i børnehaven og aldrig rigtig være kommet sig over det.\nEller man kan ligne en succes og være ved at gå i stykker indvendigt.\nSorg er akut. Og personligt.\nLidelse er langsommeligt. Og søger mage.\nSorg er “shit happens”.\nLidelse er historien, du fortæller om sorgen.\nDu kender dem godt, ikk? Dem der cirkler rundt i offerrollen om perlepladen, der blev tabt på gulvet, og ikke formår at forløse deres smerte.\nNår traumet begynder at definere dig, skal du tænke dig om! Måske endda give slip selvom det gør endnu mere ondt.\nDer behøves hverken være en mening eller årsag.\nVi får ikke altid, de slag vi fortjener.\nVi får de slag, vi får.\nOg videnskaben viser, at hvis den historie du beretter om dig selv, er den hvor du bliver helten, der rejser sig på trods, tilgiver, og øver dig i at være et bedre menneske, så kommer du styrket ud på den anden side.\nMening er ikke noget, der findes “derude”, det er noget du selv skaber.\nOg netop fordi mening er så sjælden, fordi den ikke er en naturlov eller noget vi kan bestille på nettet, bliver vi så euforiske, når vi endeligt finder den!\nMeningen vi selv skaber – som nye forbindelser vi laver i egen hjerne på baggrund af egne refleksioner – de løfter ikke kun dig, men hele verden.\nMellem 75% og 90% af alle dem, der oplever PTSD (post traumatisk stress), oplever også PTG – post traumatic growth. Det er sgudda ret interessant.\n“Jeg er blevet et bedre menneske”, og “jeg ville ikke være smerten foruden”, hører man tit folk sige “for det har gjort mig til den, jeg er “. Og det er sandt - men noget smerte gu' en del af os godt være sluppet for. For nogen er der mønstret umenneskelig styrke for at komme derhen, hvor sorgen er blevet en del af et nyt puslespil. Tak for jer!\nAt forløse sine traumer burde være et job!\nDu burde kunne opdatere din Linkedin profil med “Forløser fortidens traumer”. For når du gør det, healer du ikke kun dig selv, men alle efterfølgende generationer, som ikke skal bære rundt på gamle sten i skoen. Du har fikset dig selv, og ryddet op i familien og omgangskredsen – et vigtigt arbejde andre ikke gad, turde eller kunne.\nFor har du også lagt mærke til det?\nDem der går til psykolog, går næsten altid til psykolog, fordi de har levet sammen med mennesker, der ikke selv syntes de havde behov for at gå til psykolog! Og lige nu vælter det måske frem på verdensplan med generationer af fortidens uforløste traumer? Måske er verden ikke af lave, men ved at blive lavet.\nOg du sidder trofast her og læser med håbet om at bidrage med noget godt?\nDu er sgu sej, er du!\nTodoes and tada’s!\nLess todoes – more tada’s. Skriv det med sprittusch på køleskabet. Tak os senere 😉\nKedelig, venlig og hjælpsom\nDen 3. spirituelle revolution forlanger af menneskeheden, at vi finder sammen om spændende problemer, der bygger os og fællesskaberne op, mens vi gør verden til et bedre, rarere sted for flere og flere levende væsner.\nOg vi har det sådan på fornemmelse: at hvis man selv synes, man er lidt kedelig, gennemsnitlige, ikke har noget behov for at gøre opmærksom på sig selv eller være for meget på de sociale medier, så er man lige præcist sådan én som fremtiden har brug for.\nDet lange seje træk, hvor vi dedikerer os og ikke skal roses eller motiveres, men kan holde os selv og hinanden i gang, ja tak!\nOg hav høje håb men lave forventninger. Du er pioner, og som pioner skal du kunne tåle at blive skuffet. Faktisk er det bedre at blive ved med at blive skuffet, for ellers vil du ikke møde det ene menneske, der overrasker dig. Eller opleve det magiske øjeblik, der leder dig på rette vej.\nEremitkrebsene gør det også.\nFor det, der med at finde et nyt sted at bo, det er meget nemmere, når man er flere sammen.\nSurvival of the fittest er længe blevet oversat som “de stærkeste overlever”, men det er en kæmpe misforståelse. Det er dem, der er bedst til at tilpasse sig – herunder har situationsfornemmelse og tillid til de andre.\nMan ser derfor eremitkrebsene slutte sig sammen i husbyttecirkler. De sorterer sig efter skjoldstørrelse, og når alle har fundet deres plads i kæden bytter de plads så alle får sig en opgradering.\nSom et kinesisk ordsprog siger: “Hvis du vil gå hurtigt, skal du gå alene. Hvis du vil gå langt, skal du gå sammen med andre”.\nLad os komme i gang med at gøre vores lille blå planet rarere at være på sammen.\nBrug ikke din tid på at kritisere andres skaller, men på at forbedre og oplyse.\nOg er det ikke interessant, at “Den 3. spirituelle revolution” lød spændende, da du startede med at læse, men nu virker den titel allerede forældet?\nDet er klart – du har jo allerede flyttet dig.\nSå måske skal vi bare kalde den … ja, den menneskelige revolution?\nNår du tænker sådan her, gør du alting rigtigt.\nLiked by Henne and 4 others\nFra fastholdt til frisat\nAnne Skare Nielsen er ikke i tvivl.\nVores tilgang til arbejde er forandret.\nOg vi skal ikke tilbage til det, der var.\nHun er klar over, at det kan lyde drastisk, men ifølge hende er der kun ét at gøre, hvis din chef får julelys i øjnene ved tanken om igen at kunne samle alle medarbejdere i storrumskontoret fra 8-16 efter sommerferien, og med længsel i stemmen betoner, hvor rart det bliver, når hverdagen igen er, som vi kendte den.\nI hvert fald hvis meldingen i samme ombæring får dig til at kaste op indvendigt.\n“Forlad jobbet” siger Anne Skare Nielsen:\n“Vi har alle sammen smagt den forbudne hjemmearbejds-frugt, og rigtig mange trivedes med det. Det er utopi at tro, at vi kan vende retur som før,” siger hun:\n“En chef, som mener det, mener også, at han ejer dig og din tid.”\nAnne Skare Nielsen er fremtidsforsker og lever af at spå og rådgive om den fremtid, vi står overfor og opfange tendenser, før resten af os øjner deres komme.\nIfølge hende er der et før og et efter corona i vores tilgang til arbejdskultur og til at være medarbejder, og virksomheder, som indser dette og tilpasser sig det, vil vinde kapløbet om fremtidens arbejdskraft og talenter.\nDe, som hænger fast i det gamle, vil til gengæld blive hægtet af og valgt fra, mener Anne Skare Nielsen:\n“Kom ind på arbejde, siger de, men er løbet tør for gode argumenter. Hvorfor, kan man spørge, og de vil ikke kunne levere et tilfredsstillende svar. Jeg har lige hørt en chef citeret for at sige, at “folk skal komme tilbage, for jeg vil ikke have øde kontorlandskaber -”\n“- Hvad?! tænkte jeg. Det lyder jo, som om medarbejdere er interiør på lige fod med møbler og planter.”\nDe seneste fem år har Anne Skare Nielsen ventet på, at folk ville gå digitalt, og at hjemmearbejdspladser ville blive normen, og hun troede, at det ville ske som et led i den bæredygtighedstankegang, der længe har fyldt mere og mere i vores bevidsthed.\nI stedet blev coronavirus IT-chef og krævede, at vi alle kom online nu, og dermed er kimen til et bedre samfund og et bedre liv for den enkelte lagt, mener Anne Skare Nielsen:\n“Vi er nogle skvat, hvis ikke vi prøver at ryste posen nu og gøre det bedre,” siger hun:\n“Lige nu har vi en kæmpe mulighed for at omkalfatre vores samfund og skabe det arbejdsmarked, den verden, og det liv, som vi faktisk ønsker os. Vi kan vende urbaniseringen og få folk til at flytte fra storbyerne og ud i landdistrikterne i stedet, for vi har fået en bevidsthed om, at vi ikke behøver at rende rundt i et hamsterhjul og tjene penge til en høj husleje, to biler og et fitnessabonnement. Vi har opdaget, at hey, jeg kan rent faktisk sidde i mit sommerhus på Sydfyn og arbejde, så hvorfor pokker skal jeg ligge og pendle ind til et job i Aarhus, Odense eller København?”\nDe første kritiske røster fra medarbejdere, som ikke ønsker postcorona-hverdagen retur, har allerede meldt sig rundt omkring i verden, og iagttagere af arbejdsmarkedet mener kun, at vi har set begyndelsen.\nEksempelvis har flere tusinde ansatte i IT-giganten Apple underskrevet en protest mod i fremtiden at skulle indfinde sig på kontoret tre gange ugentligt, ligesom nogle har taget konsekvensen af ledelsens udmelding og sagt deres stilling op.\n»Det sidste år har vi virkelig været i stand til at udføre det bedste arbejde i vores liv for første gang uden de udfordringer, som daglig pendling til kontorer og storrumskontorer uundgåeligt medfører, alt imens vi stadig er i stand til at tage bedre vare på os selv og menneskene omkring os,« skriver de i et brev til ledelsen med henvisning til, at Apple-koncernen kun har oplevet fremgang under pandemien.\nDet er især den yngre generation på arbejdsmarkedet, som har opdaget, at det ikke er særligt rart, at chefen ejer ens tid, og lægger an til et opgør med det, vurderer Anne Skare Nielsen.\nFra fastholdt til frisat, kalder hun tendensen.\n“Det er ikke særligt lang tid siden, at man fik et guldur, når man gik på pension som et symbol på, at nu fik man tiden tilbage. Underforstået, at din tid er din chefs, så længe du er på arbejdsmarkedet. Hvor det for tidligere generationer skabte tryghed, er det nærmere klaustrofobisk for de nye årgange, som - i modsætning til deres forældre og bedsteforældre - ikke mangler noget. Alle basale behov er opfyldt, og de bliver ikke gladere af at købe mere,” siger Anne Skare Nielsen, som også har en forventning om, at flere vil begynde at vende 37-timers ugen ryggen.\nVi har nemlig kollektivt og på samme tid opdaget, at vi kan få det samme fra hånden på færre timer, når vi sidder uforstyrret på hjemmekontoret.\n“Jeg tror, at vores børn kommer til at grine ad, at vi alle sammen mødte ind på det samme tidspunkt og blev hængende i 37 timer, som om det var det magiske tal, der skulle til for, at man kunne løse sine arbejdsopgaver. Jeg ønsker i hvert fald for mine børn, at 8-16 mandag til fredag dør, og at vi begynder at tænke i opgaver i stedet for tid,” siger hun:\n“Det vil være et særdeles fint skridt ind i fremtiden, at vi ikke skeler til, om man bruger 37 timer på sin opgave, men om den bliver løst tilfredsstillende.”\nDet stigende behov for at tage tiden tilbage fandtes allerede, men corona har forstærket det, mener Anne Skare Nielsen, og i dag er det blevet tydeligere for flere, at de vil råde over egen tid.\nVi er blevet meningssøgende, og det rumsterer i mange af os, hvordan vi bruger tiden - livet - bedst muligt, og for mange er svaret ikke længere på kontoret, fortæller hun.\n“Den helt store trend i tiden hedder fra mere til bedre. Vi er på vej væk fra den Matadorspil-agtige måde at leve på, hvor samfundet sætter en spilleplade op for den enkelte, og så gælder det ellers bare om at køre hurtigt rundt og holde hjulene i gang i sin plastikbil og få bygget et hus,” siger Anne Skare Nielsen:\n“Vi har længe målt i mere, længere, større og hurtigere, men nu har vi opdaget, at mere ikke nødvendigvis gør os gladere. En medisterpølse bliver ikke ti gange så lækker af at blive ti gange så lang, et hjem bliver ikke et hyggeligere sted at opholde sig af at få en tilbygning, og hvis du roder i dit køleskab er løsningen ikke nødvendigvis at købe et større. Derfor er flere begyndt at spørge, om det egentlig er tryghed for mig, at jeg sælger min tid og til gengæld får alle de her ting.”\nHvad vil vi bruge al den tid på, vi får, hvis vi ikke vil arbejde, som vi har gjort?\n“På noget, der er meningsfuldt for den enkelte. Nogle ved endnu ikke, hvad den mening er, men trænger blot til en pause. Til at mærke efter. Rigtig mange mennesker lever for at holde ferie, og det gør man, fordi ens job er lort, og man bare glæder sig til at have en stund for sig selv, hvor man kan gøre, hvad man har lyst til. Så det er det, folk kommer til - at gøre det, de har lyst til. De kommer til at være kreative, lave mere frivilligt arbejde og dyrke deres hobbyer,” siger Anne Skare Nielsen.\nEr det ikke et brud med samfundskontrakten?\n“Jo, det er det, men det er ikke nødvendigvis negativt. Der er en tendens til at tro, at hvis blot vi går på arbejde og aftjener vores værnepligt over for samfundet, skaber vi produktivitet og holder hjulene i gang. Men sådan hænger det ikke nødvendigvis sammen længere, for der findes masser af mennesker, som møder ind hver dag og ikke laver en skid.”\nOpgaven i fremtiden bliver i stedet at aflære, hvad vi tror, er værdifuldt, og i stedet indse, at samfundsværdi er mange ting og ikke nødvendigvis kan måles i kroner og øre.\n“Hvis vi skulle aflønne vores frivillige her i landet, ville Danmark gå konkurs i morgen. Er frivillighed noget værd for samfundet, kan man spørge - ja, det er det i høj grad. Har det værdi for samfundet, at man passer sine egne børn? Ja. Har det værdi, at man er med til at fjerne skrald fra havet på World Ocean Day? Ja, for pokker,” siger Anne Skare Nielsen:\nPå samme måde kan eksempelvis færre stresssygemeldinger, færre skilsmisser, mindre forurening og mindre forbrug vise sig at blive afledte effekter, hvis stadig flere borgere opgiver at arbejde på helt traditionel vis.\n“Jeg er ikke i tvivl om, at vi får et meget bedre samfund, i jo højere grad folk får lov at styre deres egen tid.”\nLiked by Claus and 2 others\n10 ting der gør dig til en god buddy\nDer var engang en Palle\nPalle var træt af de andre.\nAlle de irriterende, dumme idioter.\nHan drømte om at få alle legesagerne for sig selv. Men da hans drøm gik i opfyldelse, var det slet ikke sjovt. Fint nok, at man kan få lov at køre uhæmmet i brandbil, røve en bank og spise al slikket, men hvis ikke der er noget at dele oplevelserne med, hvad er de så egentlig værd?\nDer var også engang en Pelle\nSå er der Pelle Pelikan. Pelle ved ikke, hvor han skal hen. Men hver dag er en fest sammen med Rasmus Klump, Skæg og alle vennerne på det gode skib Mary. Og efter de vilde eventyr kan de altid komme hjem til mor og få pandekager.\nFremtiden siger: Du skal være mere Pelle end Palle\nVi skal hilse fra fremtiden og sige, at den ønsker, at du skal være meget mindre Palle og meget mere Pelle.\nI fremtiden er der ingen, der får succes alene! Og hvis de gjorde, ville det ikke være sjovt.Anne & Henrik\nFremtiden starter med 2 buddies, der finder sammen\nFremtidens forpligtende fællesskaber starter med 2 mennesker, der dedikerer sig overfor hinanden i “et buddy team”. Og når I har knækket den nød, kan I smitte andre med jeres buddyisme. Og så er I 4, 8, 16, 31 … der kan buddy up med hinanden, og løse stort set alle verdens store og små problemer.\n(Ja 31, der er én, der smuttede. Buddy teams er ikke den perfekte løsning for alle).\nHer er 10 ting, der gør dig til en god buddy – og som du selvfølgeligt også godt må forvente fra andre:\n1. Buddy er en relation, ikke en person.\nDu må gerne have flere buddies, og du må gerne sige nej, hvis ikke du føler for det. Buddies passer på hinanden ligesom dykkere gør – men man behøves ikke være venner. Når I er buddies tager I på opdagelse sammen.\nI er gå-makkere der sørger for at ingen bliver væk og alle kommer hjem igen. I er træningspartnere, der skubber hinanden på den gode, trygge måde, men også kan irritere og afsløre blinde vinkler – med det formål at forløse noget godt.\n2. Har du brug for en buddy, så spørg:\n“Er der nogle der vil buddy’e med mig på den her opgave?” Jo mere konkret du skipper dit ønske afsted, jo nemmere er det for andre at hjælpe dig. Det kan være kort feedback på en blogpost, en der tager med dig ud, og ser dig in action, og hepper og klapper og tager billeder, eller en weekend i sommerhus.\n3. Opsøg irritation.\nIrritation er budskabet om, at du tager fejl. Irritation er når vi har lyst til at skylde andre ud i toilettet eller fluks finde sammen med nogen, der også synes at Karl Georg er åndssvag! Stop dig selv (eller din buddy), og sig “interessant – hvad er det for en budskab, du ikke vil høre?”. Sammen går i på opdagelse i hinandens blinde vinkler, ned i kælderen for at snakke med tabutrolden så frygten ikke definerer fremtiden, og op i lyset igen hvor I nu har scoret 8.000 futurist point!\nBliv ved med at opsøge irritation resten af livet, og lad det være NY irritation. For opskriften på at blive en gammel, knastør bitterfis/nos er at være irriteret over det samme. Og det samme. Og det samme. Let it moddaf*** go!.\n4. Oplev magiske øjeblikke.\nLige så irriterende noget er, lige så magisk vil fremtiden blive, når du slipper det du ikke skal bruge mere. Magiske øjeblikke er de der små momenter af ægte lykke, hvor du tænker “uuuh, der er da vist en årsag til at jeg er blevet født”. Tryk på buddy-pauseknappen, når I har dem og lad dem fylde alle celler. Det svarer til at opgradere dit computers software til det helt rigtige styresystem!\n5. Kalibrer MBS’en\nog øv jer sammen i at være i egen energi. Når vi er ude af sync med vores mind, body and soul bliver vi frustrerede, kede af det, irriterede – eller omvendt overgearede, tromlende eller flyvske. Som buddies holder i hinanden fast. Siger: “kom lige hjem på din egen ø i din egen energi, og mærk hvor der er noget, der stritter”. Vi skal have ro i maven, fred i hjertet og klarhed i hjernen. Det kræver at vi kan tage ansvar for vores eget shit og ikke projicerer det over på andre.\nBonus ved det: Destinationen for den rejse du er på? Det bliver dig selv. Meningen med det hele er at finde hjem i dig selv og opleve glæden ved at komme i mål hver dag.\n6. Vær ikke en klistergøj\nBuddies sidder ikke og sumper eller hænger på hinanden. Buddies arbejder og rykker og flytter sig. Træner og stinker og får vabler på hælene mens underbukserne kravler op i måsen. Engang imellem må man godt tage Piv & Klynk trøjen på og dele en flaske rødvin og et bæger bearnaise sovs, men den trøje er der mange, der kan passe. Pyt så og videre – eller gå tilbage til punkt 3.\n7. Bøvs, Bitch & Bearnaise\nEngang imellem skal man lige have lov at ventilere. Når du kan mærke, at din buddy er presset, så op på skulderen og få bøvset af. Du ved, gode klap på ryggen og få løsnet op for det, der sidder helt ned i mavsen og rumler.\nDet er så godt at få brokket af. Bitch & Bearnaise kalder vi det, når vi mødes og spiser sammen (med bearnaisesovs på) – her samler vi sammen i løbet af året, så vi ikke går og pjat-brokker i hverdagen. Når der skal brokkes skal det gøres ordentligt! Det er også her, I kan dele skrammer, pinligheder, tabuer, bolletrolde og alt det andet, som ikke er sjovt i nuet, men som bliver til en god historie med tiden.\n8. Gå igennem stinkefasen sammen (eller hver for sig)\nLigesom du godt ved, du ikke kommer afsted, hvis ikke du har en løbemakker, eller får afleveret det bogmanus, hvis ikke der er en der står og presser med en deadline, så har du brug for én der presser dig til at komme igennem stinkefasen. Hvis din buddy har fået lov at bruge dit visakort uhæmmet en hel dag, eller sidste futurist i mål skal til nøgenyoga, så kan man lige pludseligt godt futte sig sammen.\n9. Ros og hjælp din buddy og tag selv imod\nHjælp bliver først noget værd, når vi tager imod den. Du er garanteret god til at hjælpe og coache og bidrage, men er du lige så god til at tage imod? Det kan føles sårbart – men vov at gøre det. Husk at rose hinanden mere end i fortjener, når I har mest brug for det.\n10. Byt opgaver\nDet der er mega-crap for den ene, kan gå som smurt i olie for den anden. Du skal ikke være dygtig til alt. Du skal være dygtig til det, du er sat i verden for. Andre ting skal du blot kunne til husbehov og det der totalt dræner dig, må andre tage sig af. Byt opgaver med dine buddies og få alle fordelene ved den perfekte arbejdesplads med de ultimative kollegaer uden alle ulemperne.


For livsnydere og vinelskere\nI dag er vingårde meget mere end vinproduktion. Vingårdene i vores program er oftest små, rustikke hoteller med en landlig hygge og charme. En vingård tilbyder oftest ophold i værelser med morgenmad, men flere og flere steder tilbyder også ferielejligheder uden forplejning.\nSidst, men ikke mindst, så kan du opleve den lokale kolorit på en vingård med Hideaways, da de som regel stadig (med stolthed) producerer vin eller olivenolie, hvor du kan følge med trin for trin i fremstillingen. Behøver vi at nævne, at det er stærkt vanedannende at holde ferie på en vingård?\nVores vingårdsferier er et godt udgangspunkt for udflugter i de nærliggende omgivelser. Bakkede landskaber og olivenlunde skaber de perfekte rammer for en lækker picnic i det blå. Nedenfor finder du vingårde i bl.a. Italien, Spanien og Portugal.


Hvad er helbredsangst? - Alt om psykologi\nDitte Hoffmann FrydendalAutoriseret psykolog og ph.d.\nKan man blive helbredt, når man har helbredsangst? Det korte svar er ja. Mennesker med helbredsangst frygter i sygelig grad at fejle en alvorlig sygdom, såsom covid-19, kræft, sklerose eller en ikke opdaget hjertelidelse. De er syge, men fejler ikke det, de frygter. Heldigvis har langt de fleste gavn af behandling for deres angst og sygdomsbekymringer.\nHelbredsangst er betegnelsen for den lidelse, der tidligere kaldtes for hypokonder-tilstand. Mennesker, som lider af angst for deres helbred, foretrækker som regel betegnelsen helbredsangst, fordi den opleves mindre stigmatiserende. Langt de fleste fagfolk bruger da også betegnelserne helbredsangst eller sygdomsangst i dag. I 2019 ændrede Sundhedsstyrelsen officielt navnet til helbredsangst i diagnose-systemet.\nHelbredsangst er en lidelse, hvor man i overdreven grad er optaget af sit helbred og frygten for at blive ramt af alvorlig sygdom. Sygdomsbekymringerne er svære at kontrollere og på trods af gentagne somatiske undersøgelser og lægens forsikringer om, at alt er normalt, kan personen kun kortvarigt beroliges.\nTidligere blev lidelsen betragtet som en svær lidelse at behandle – det er den ikke, men det er en overset lidelse. De seneste årtier er der sket meget på området, så der nu findes flere gavnlige behandlingsmuligheder. Desværre går mange mennesker fortsat rundt med invaliderende angst og sygdomsbekymringer uden at få den hjælp, de har brug for. En af grundene kan være, at mennesker med helbredsangst er mere tilbøjelige til at søge lægehjælp end psykologisk hjælp.\nHvis jeg hørte nogen tale om kræft, fik jeg straks symptomer på, at jeg også havde den kræftsygdom. Jeg har helbredsangst og reagerer på de signaler, min krop sender mig. Ved lægen havde jeg ikke tillid til, at jeg kunne stole på resultatet, når hun havde undersøgt mig. I de situationer var jeg så overbevist om, at jeg var dødssyg, at jeg tænkte “hvem skal tage sig af mine drenge”?\nHvem får helbredsangst?\nUndersøgelser finder, at cirka 1-2 % af befolkningen er ramt af helbredsangst i en grad, som kræver behandling. De fleste studier finder, at lige mange mænd og kvinder får helbredsangst.\nAngsten ser ud til at være uafhængig af sociale faktorer, såsom uddannelse og indkomst, og både unge og ældre kan lide af helbredsangst, selvom angsten ofte debuterer i den tidlige voksenalder. Nogle studier har fundet, at børn helt ned til fireårsalderen kan have sygdomsbekymringer, men diagnosen stilles først fra 18 år og op efter.\nTilbagevendende tanker om at have en alvorlig sygdom\nOverdreven opmærksomhed på kroppen og dens signaler\nOverdreven optagethed af information om sundhed og sygdom\nFrygt for at blive syg af noget, man for eksempel har rørt eller spist\nFrygt for at tage ordineret medicin pga. bivirkninger\nSvær påvirkning af hverdag og livskvalitet\nHvorfor får man helbredsangst?\nFolk udvikler helbredsangst af forskellige årsager. Både biologiske, psykologiske og miljømæssige faktorer kan have en betydning, men for lidt forskning på området gør, at man ikke kan finde en entydig årsag.\nSom ved de fleste angstlidelser findes der studier, som peger på, at generne spiller en rolle i udviklingen af helbredsangst – forstået som en øget sårbarhed for, at visse begivenheder gennem livet kan påvirke ens syn på helbred og sygdom.\nI forhold til det psykiske opvækstmiljø kan forældrenes sygdomsopfattelse og adfærd overføres til barnet og indlæres. Det er dog langt fra alle børn af forældre med helbredsangst, som selv vil udvikle helbredsangst.\nAf miljømæssige påvirkninger kan erfaringer fra barndommen spille ind, såsom alvorlig sygdom hos en selv eller andre i familien. Stressende begivenheder som for eksempel vold, tab, overgreb eller alkoholmisbrug i familien kan være risikofaktorer for udviklingen af helbredsangst senere i livet. Der er dog ikke en direkte sammenhæng, da sådanne belastninger er generelle risikofaktorer for udviklingen af psykiske problemer senere i livet.\nCoronakrisen kan være et eksempel på en stressende begivenhed. Det er et velkendt klinisk fænomen, at epidemier eller virussygdomme, som SARS, Ebola eller HIV tilbage i 80’erne kan udløse helbredsangst. Som følge af corona-pandemien oplever flere mennesker symptomer på helbredsangst, og mennesker, der i forvejen lider af helbredsangst, kan opleve en forværring.\nDiagnosen helbredsangst bør stilles af psykologer eller psykiatere med bredt kendskab til andre diagnoser, da det er almindeligt, at personer med helbredsangst kan have en eller flere psykiske lidelser sammen med helbredsangst, såsom OCD, panikangst eller depression.\nDerfor er det vigtigt at klarlægge, om helbredsangsten startede først eller er den mest belastende psykiske lidelse nu for at sikre, at personen får den relevante behandling. Når man stiller en diagnose, vil man typisk spørge ind til livshistorien og udviklingen og sværhedsgraden af angstsymptomerne over tid.\nDa helbredsangst typisk kredser om et eller flere symptomer, som vedkommende frygter er tegn på en alvorlig sygdom, såsom kræft, sklerose, hjertelidelse eller covid-19 er det vigtigt, at vedkommende er tilstrækkeligt undersøgt for sine symptomer.\nMennesker med helbredsangst er ofte meget påvirkelige og får hurtigt symptomer svarende til sygdomme, de hører eller læser om. Derfor bør skiftende symptombilleder heller ikke stå i vejen for, at der kan stilles en helbredsangst-diagnose, hvis personen opfylder kriterierne, selvom vedkommende måske stadig er under lægelig udredning.\nNår man får stillet diagnosen helbredsangst, bekymrer nogen sig om, hvorvidt de fremover risikerer at få en dårligere behandling i sundhedsvæsenet. Man kan bekymre sig om, om lægen tager nye symptomer lige så alvorligt, hvis man samtidigt har en helbredsangst-diagnose. Det er en central misforståelse, som er vigtig at gøre op med.\nPersoner med helbredsangst har samme rettigheder og sygdomsrisiko som andre, og lægerne har samme lægefaglige ansvar som for patienter uden helbredsangst. Derudover viser ingen studier, at sygdom overses mere ved mennesker med helbredsangst. I bedste fald kan man få en bedre behandling, når lægen også har kendskab til helbredsangsten.\nNår lægebesøg vedligeholder angsten\nEn mindre gruppe mennesker med helbredsangst undgår kontakt med sundhedsvæsenet, fordi de er bange for at få en dårlig nyhed. Men langt de fleste personer søger hyppigt læge, ringer akut til lægevagten eller søger yderligere udredning gennem private sundhedsforsikringer for at få afkræftet deres frygt for alvorlig sygdom. Det giver ofte en beroligelse på kort sigt, men desværre vedligeholdes og forstærkes angsten på længere sigt.\nMennesker med helbredsangst tolker ofte symptomer fra kroppen som tegn på sygdom og mærker ofte symptomer svarende til sygdomme, de hører eller læser om. Hvis man frygter at få et hjertetilfælde, er det ikke ualmindeligt at blive akut indlagt med smerter i brystet og udstråling til venstre arm, hvorefter alle undersøgelser viser normale forhold.\nVedkommende har symptomerne og spiller dem ikke, men årsagen er helbredsangst og ikke en uopdaget hjertelidelse. På samme måde som tanken om lus kan få hovedbunden til at krible, kan frygten for et hjertetilfælde sætte gang i kroppens angstberedskab og give de samme symptomer, som vedkommende frygter.\nDe færreste er klar over, i hvor høj grad angst er uløseligt forbundet med oplevelsen af fysiske symptomer. Det er imidlertid sjældent symptomerne i sig selv, men de ledsagende sygdomstanker, der er den primære belastning for mennesker med helbredsangst. Det er derfor vigtigt, at den helbredsangste og den praktiserende læge kan tale åbent om sygdomsbekymringerne, og lægen står ved sin lægefaglige vurdering, hvis der ikke er indikation for yderligere undersøgelse af et symptom.\nOfte giver lægen flere undersøgelser til den helbredsangste i forsøget på at berolige patienten, men desværre er det ofte med til at vedligeholde og forstærke angsten. I stedet kan lægen spørge ind til angsten: “Tænker du ofte på, om du fejler en alvorlig sygdom? Er det svært at slå tankerne ud af hovedet?” – og italesætte at det lyder som helbredsangst.\nMange tror, at de er de eneste med den slags sygdomsbekymringer og vil blive lettede over, at årsagen kan være helbredsangst. Lægen kan hjælpe med at fjerne stigmatiseringen ved at fortælle, at mange har lignende bekymringer, og at det er en kendt lidelse, som kan behandles.\nVeje ud af helbredsangsten\n1. Angsten vokser, når du forsøger at undgå eller kontrollere den\nNår sygdomsbekymringerne og helbredsangsten brager løs, er det naturligt at gøre alt, hvad du kan for at blive beroliget. De fleste mennesker med helbredsangst har i perioder googlet symptomer overdrevent, søgt beroligelse hos lægen eller fået en partner eller god ven til at tjekke udslæt, symptomer eller knuder. Kontrol- og undgåelsesadfærd dulmer angsten kortvarigt, men vedligeholder og forstærker angsten på lang sigt.\nLæg mærke til hvad du gør for at kontrollere eller undgå angsten. Det kan for eksempel være at tage pulsen, undersøge modermærker, tjekke afføring, google symptomer, overdrevent fokus på sundhed og motion, undgå at besøge en syg bekendt, ringe akut til vagtlægen. Alt sammen strategier, der har til formål at undgå angsten, opnå vished og forebygge alvorlige konsekvenser ved en mulig overset sygdom.\nMen spørg dig selv om det virker på lang sigt – er angsten forsvundet? Lær dine strategier at kende og begynd gradvist at udsætte eller begrænse brugen af dem.\n2. Slip sygdomstanker og rumination\nFælles for alle med helbredsangst er, at sygdomstankerne er tilbagevendende, vedholdende og påtrængende. Tanker af denne karakter kaldes for rumination. Rumination er et psykologisk ord, som der ikke findes noget godt dansk ord for. Når du ruminerer over noget, betyder det ikke bare, at du tænker eller grubler, men at sindet, ligesom køerne, tygger drøv på tankerne. Igen og igen. “Har jeg kræft? Er jeg alvorligt syg?”\nDu kan ofte genkende rumination ved, at du ikke føler dig helt nærværende og tilstede i de ting, du gør. Måske vil folk ikke kunne se det på dig, men indvendigt kører der et tankespor af angst og bekymringer. Hvis du har sådan et tankespor kørende i hovedet, tager det ekstra meget energi at koncentrere dig om samtaler og hverdagsaktiviteter.\nFørste skridt er at lægge mærke til, hvornår du ruminerer om sygdom. Næste skridt er at konstatere, at sygdomstankerne bare er tanker og ikke virkelighed. I stedet for at tænke “jeg har kræft”, kan du øve dig i at tænke “nu får jeg igen tankerne om, at jeg har kræft”. Til sidst kan du øve dig i at slippe fokus på tankerne ved at flytte din opmærksomhed over på dit liv og de aktiviteter, du er i gang med her-og-nu.\n3. Kroppen larmer – bliv bekendt med dine symptomer\nMennesker med helbredsangst tolker ofte symptomer fra kroppen som tegn på alvorlig sygdom og overvurderer sygdomsrisikoen. Hvad de færreste ved er, at kroppen generelt larmer, og det er mere undtagelsen end reglen, at det skyldes en alvorlig sygdom.\nPå to uger oplever gennemsnitligt 77 % af den danske befolkning milde symptomer, og 40 % oplever generende fysiske symptomer, såsom brystsmerter, udmattelse, svimmelhed, hovedpine og ryg- og mavesmerter. Angst påvirker i høj grad oplevelsen af symptomer. Har du øget opmærksomhed på et symptom eller kropsområde, vil det ofte intensivere og vedligeholde symptomet.\nDerfor skal du lære din krop og dens signaler at kende på en ny måde. Når du opdager, at kroppen larmer uden, at det er farligt, bliver det nemmere at udholde symptomerne, og du vil bemærke, at de fleste ikke-akutte symptomer forandrer sig eller forsvinder af sig selv efter 1-3 uger.\n4. Accepter uvished og brug sundhedsvæsenet med omtanke\nUvished er for de fleste mennesker med helbredsangst noget af det sværeste at acceptere. Øv dig i at udholde uvisheden lidt længere tid fra gang til gang, hvis der er tale om et velkendt symptom. Udsæt lægebesøg og se symptomerne an nogle dage, hvis de ikke er åbenlyst akutte.\nGenerelt er man ikke i tvivl ved akutte symptomer. Hvis symptomerne varierer i intensitet eller flytter sig fra sted til sted i kroppen, er det generelt ikke tegn på alvorlig sygdom.\nSøg læge hvis du får et nyt symptom, som generelt forværres, når du ser det an. Herudover er det fornuftigt at følge lægens anvisninger for regelmæssige sundhedstjek, vaccineprogrammer og aldersrelaterede screeninger. Men der findes desværre ingen sikre, almengyldige regler for, hvornår du skal søge lægehjælp. Selv hvis du altid søger læge, kan du ikke være 100 % sikker på, at en sygdom ikke overses en dag.\nLivet er forbundet med en vis portion uvished, som alle mennesker må acceptere. Når man forsøger at opnå 100 % vished, bruger man alt sin tid og energi på sygdomsbekymringerne og glemmer ofte at leve livet her og nu.\n5. Prioriter meningsfulde ting\nMange med helbredsangst oplever, at deres liv er blevet begrænset af angsten. Drømme og håb for fremtiden er ofte udskudt til den dag, du har opnået vished om ikke at fejle en alvorlig sygdom. Flyt dit fokus fra angsten over på de aktiviteter, mennesker og ting, som giver dit liv mening og værdi. Angsten mindskes paradoksalt, når du begynder at leve dit liv, som du ønsker det.\nHar du glemt, hvad der gør dig glad, skal du finde ud af det. Har du været for pligtopfyldende og fokuseret på at gøre andre glade, kan du øve dig i at sige fra og prioritere ting, som gør dig godt. For nogen gælder det, at de lever i tråd med deres værdier, men oplever ikke at kunne nyde og værdsætte deres liv pga. angsten. Træningen handler her om mentalt at komme mere ud af tankerne og ind i dit liv.\n6. Undgå helbredsangst i coronakrisen\nCoronakrisen påvirker os alle. De fleste har formentlig oplevet at være overopmærksom på symptomer fra kroppen, at bekymre sig om at blive smittet eller komme til at smitte andre. Så hvad kan man gøre for, at mutationer, tal for indlæggelser, håndsprit og mundbind ikke overtager ens hverdag?\nDet er vigtigt at lave struktur i den måske forandrede hverdag. Lav et ugeskema og find nye aktiviteter og måder at gøre de ting, du holder af. Begræns indtaget af corona-nyheder til for eksempel ét tidspunkt på dagen, så det ikke overtager tanker og humør.\nFølg retningslinjerne, men overdriv ikke. Hvis man har tendens til helbredsangst og sygdomsbekymring, kan man nemt komme til at overdrive i forsøget på at opnå tryghed – men det er samtidig med til at forstærke angsten.\nHvis bekymringerne allerede fylder for meget, kan man øve sig i at skifte fokus. Man kan forsøge at skifte fokus ved at lave noget, man holder af eller øve sig i at have tillid til fremtiden. Ingen kender fremtiden, så man kan ligeså godt have tillid til den, som man kan bekymre sig om den. Når vi bekymrer os, tror sindet fejlagtigt, at det er ved at løse problemet, mens det i stedet er med til at skabe en række andre problemer, såsom angst og nedtrykthed.\nTidligere blev helbredsangst betragtet som en kronisk lidelse. Heldigvis har forskningen de seneste årtier vist gavnlig effekt af både psykoterapi og medicin. De fleste med helbredsangst foretrækker psykoterapi, da mange frygter bivirkninger ved medicin.\nPsykoterapi er fællesbetegnelsen for en række psykologiske behandlingsmetoder, som har til formål at afhjælpe et specifikt psykisk problem. Som oftest består psykoterapien af systematiske samtaler med en fagperson enten individuelt eller i en gruppe. Internetbaseret terapi har også vist sig at være gavnligt for nogle mennesker. Her er de psykologiske behandlingsmetoder uændrede, men terapien leveres i stedet over internettet gennem et online selvhjælps-program.\nHvis du kan genkende dig selv eller en pårørende i beskrivelserne ovenfor og gerne vil have hjælp til at håndtere helbredsangsten, kan du tage kontakt til din egen læge, som kan henvise dig til diagnostisk udredning og behandling ved en specialist eller specialafdeling.\nOriginal tekst af:\tDitte Hoffmann Frydendal\n1. Axelsson, E., & Hedman-Lagerlof, E. (2019). Cognitive behavior therapy for health anxiety: Systematic review and meta-analysis of clinical efficacy and health economic outcomes. Expert Review of Pharmacoeconomics & Outcomes Research, 19(6), 663–676. doi:10.1080/14737167.2019.1703182.\n2. Fallon BA, Ahern DK, Pavlicova M, et al.,. A Randomized Controlled Trial of Medication and Cognitive-Behavioral Therapy for Hypochondriasis. Am J Psychiatry 2017 Aug 1; 174(8):756-764. PMID: 28659038.\n3. Fink P, Ørnbøl E, Toft T, Sparle KC, Frostholm L, Olesen F. A new, empirically established hypochondriasis diagnosis. Am J Psychiatry 2004 September; 161(9):1680-91.\n4. Hedman-Lagerlöf, E. (2019). The Clinician's guide to treating health anxiety – Diagnosis, Mechanisms, and Effective Treatment (1 ed.). United Kingdom: Academic Press Elsevier.\n5. Hoffmann D, Rask CU, Hedman-Lagerlöf E, Jensen JS, Frostholm L (2020). Efficacy of internet-delivered acceptance and commitment therapy for severe health anxiety: results from a randomized, controlled trial. Psychological Medicine 1–11. https://doi.org/10.1017/S0033291720001312.