Island rundt på 15 dage\nRejsen til Island og lavastrømmen.\nEfter 1½ år, hvor det var umuligt at komme udenfor Danmarks grænser på grund af coronaen, lysnede det i slutningen af juni 2021. Vi havde for længe siden planlagt en rejse til Island, men det var ikke rigtig muligt på grund af restriktioner både fra den danske og den islandske side. Selv i slutningen af juni frarådede Udenrigsministeriet rejser til Island på grund af deres restriktioner ved indrejsen. I mellemtiden var vi dog blevet vaccineret, så den islandske dør blev åbnet på klem.\nVi var en lille gruppe på to af vores børnebørn Anders på 15 år og Magnus på 11 år samt Farmor Gitte og Farfar Kim. De to drenge var ikke vaccineret, men havde en frisk negativ coronatest, da de mødte op i Kastrup Lufthavn.\nRejsen var arrangeret af Island Rejser, der havde bestilt flybilletter, hoteller eller guesthouse hele vejen rundt i 2 uger, samt lejet en bil til os med fri kilometer. Overnatningerne på Island havde jeg bestilt som en blanding mellem 3 dage på luksushoteller, 3 dage på guesthouse og resten af hotellerne var i standard klassen. En god skik på Island er, at morgenmaden altid er indkluderet i overnatningen. Desuden havde vi undervejs bestilt hvalsafari, gletchervandring og ridning på islandske heste.\nDagen kom, og der var afgang kl. 14.10 fra Kastrup. Flyrejsen med IcelandAir tog godt 3 timer, men der er 2 timers tidsforskel, da vi fløj mod nordvest. Keflavik Lufthavn er stor, da Island bliver brugt som mellemstation, når der skal flyves til USA eller Grønland.\nPå rejsetidspunktet den 28. juni 2021, ville islændingene ikke uden videre lukke os ind i landet, for der skulle fremvises coronapas med de registrerede vaccinationer. Foran den afgørende skranke kunne jeg ikke finde mit udprintede coronapas, og på min mobiltelefon var den forsvundet. Sveden haglede ned, men skrankemanden var tålmodig og meget venlig. Så dukkede mit coronapas op i Gttes taske. Så var vi sikker på, at den ikke blev væk. Første hurdle var klaret, og så kom den næste, da vi alle skulle testes både i halsen og næsen. Inden resultatet var indløbet som en SMS besked på telefonen, var vi i karantæne på det første hotel. Efter 5 timer kom beskeden, og vi var alle negative. Så var det helt slut med coronapas og mundbind i de næste 2 uger. En kæmpe lettelse.\nDen lejede bil, en Skoda Octavia Wagon 4 WD skulle afhentes i lufthavnen hos Hertz, og jeg lod mig besnakke til et par ekstra forsikringer. CDW (Collision Damage Walver) var med i prisen, men så kunne der tegnes en SCDW, der ville nedsætte selvrisikoen, og det samme med en forrude/forlygte forsikring. Det blev så lige et par tusinde danske kroner oveni. Jeg satte dog hælene i sandet, vedrørende en "sand og askeforsikring", der ville sænke selvrisikoen ved en eventuel sand- eller askestorm. Vi var godt nok på Island, hvor alt kunne ske, men her tog vi chancen.\nDet var mig, der var udråbt til chauffør, og Gitte passede GPS'en, der var udleveret af Hertz. Det var en genstridig dame med en udpræget amerikansk accent (altså GPS-damen ikke Gitte). Hun ville meget nødig vise vej til noget som helst, så Gitte brugte sin telefon, indtil den løb tør for abonnementets tilladte data. Et godt råd er at tage sin egen GPS med på Island.\nHeldigvis havde jeg købt et kort over Island, for eller ville vi da være helt på spanden. Faktisk havde vi også fået udleveret en Tablet af Island Rejser via Hertz. Den var programmeret af Islandrejser og beskrev vores Islandsrejse. Den skulle kunne vise vej til vores overnarningssteder og til seværdighederne undervejs. Vi fik den ikke rigtig i gang, for efter en dag lugtede den brændt og kablet var brændt af.\nVejene på Island er i vore dage næsten alle asfalterede. Næsten og næsten for en af dagene kørte vi på leragtige grusveje, der klæbede sig til bilen, så nummerpladen forsvandt i mudder. Mange steder er broerne så smalle over smeltevandsfosserne, at kun en bil kan passere ad gangen. Det gjaldt også Hovedvej 1, der går hele vejen rundt om Island. Der er en del uoverskuelige bakketoppe mærket med skiltet "blindhæt", og det betyder, at det er en rigtig god ide at holde sig på højre side af vejen på bakketoppen, for de modkørende kan kun ses i sidste sekund.\nHeldigvis er der udover i Reykjavik og Akureyri meget få biler på vejene. Selv på Hovedvej 1 var der flere minutter mellem hver bil, og hvis der var 3 biler i synsfeltet på en gang, kaldte vi det for trafikkaos.\nOver de smalle broer er hastigheden max 50 km, og det samme gælder i byerne. Hvis der køres bare lidt for hurtig, er der lysskilte, der viser en rød sur mand, og under 50 km bliver det til en smilende grøn mand.\nAt begynde at køre i en ukendt bil er ikke lige min kop the. Der var 6 gear i Skodaen, og det 6. var for mig kun til pynt. Der gik et par dage, før jeg fik nogenlunde føling med gearerne, men i begyndelsen skulle jeg tænke mig om inde hvert gearskift. Og sådan en lang stationscar krævede en halv tønde land, hvis der skulle vendes, så slet ikke som vores hjemlige lille Toyota.\nAf tørre tal kan nævnes, at Island har et areal på 103.100 km2, sådan ca. 2½ gange Danmarks areal, men på hele Island bor der kun 355.600 indbyggere, hvoraf de 217.000 bor i hovedstaden Reykjavik. Det giver kun 3 indbyggere pr. km2 på Island, mod 132 indbyggere pr. km2 i Danmark.\nFor 17 millioner år siden var der udover havet ingenting mellem Grønland og Færøerne, men så opstod der en sprække på bunden, og sprækken er skillelinien mellem det amerikanske og det europæiske kontinent. De to kontinenter skrider stadig langsomt fra hinanden, og det giver jordskælv og vulkanudbrud. Så for 17 millioner år siden, plus minus et par år, begyndte et jordskælv på bunden af Atlanterhavet, og en mængde lava, damp og gasser steg op, og Kloden havde fået en ny ø - Island.\nDer er stadig sprækker i de islandske landskaber, næsten direkte ned til Jordens indre, og derfor er der masser af vulkaner og andre steder boblende svovlpøle eller kogende vand i jordoverfladen. Det var dette spændende land, som vi skulle i gang med at udforske nærmere.\nI et stykke tid i foråret 2021 havde vulkanen i Fagradalsfjall været i udbrud, og lavaen havde flydt ned af krateret. Det ville vi gerne opleve, så i nærheden af Grindavik havde vi turens første stop på turen Island rundt. Den ide var der andre, der havde fået, så parkeringspladsen var fyldt godt op, men ellers var der stier i terrænet, der kunne følges til lavaen.\nDer var dejlige 19 grader og lidt sol, men der blæste en kold vind. Vi nåede lavaen, der dog havde stoppet sin fremfærd og var størknet. Langs lavakanten var det dog stadig rygende varmt, og det dampede op af sprækkerne. Et godt sted til snobrød, hvis det nu var.\nPå grund af lavastoppet var vi lidt sent på den til vores første hotel, der hed "Frost og Funi Hveragerdi", så vi var først fremme ved 20-tiden. Der var ikke nogen nøjagtig adresse på vores vouchers, og vores GPS ville bestemt ikke kendes ved noget Frost og Funi Hotel. Den var nu lovlig undskyldt denne gang, for hotellet havde skiftet navn til "Reyk" i mellemtiden. Lykken står den kække bi, og i en sky af damp der stod op ad en gammel installation lige foran hotellet, fik vi vished for, at vi var nået til det rigtige hotel.\nDen lille by Hveragerdi er et af de få steder i verden, der er placeret direkte på toppen af et geotermisk område, så det damper og ryger op alle vegne. Køkkenet var lukket, men receptionisten ville forhøre hos kokken, om vi kunne få noget aftensmad. Hun remsede en forret, en hovedret og en dessert op, og vi sagde bare ja tak. Som på de fine steder, og det var det bestemt her, fortalte tjeneren om hver ret, og så snart hun var færdig, var det glemt igen.\nNå, men det smagte da ganske udmærket, men vi blev bestemt ikke overmætte. Regningen gled med lidt besvær ned, da den lød på 33.000 kr. Heldigvis var det islandske kroner, men alligevel 1.800 danske kroner for en gang aftensmad til 4 personer. Drengene havde aldrig spist noget, der var så dyrt.\nHotellet lå meget idyllisk lige i en krumning af en fossende elv. Vi blev installeret i 2 fine værelser med bad og wc og udsigt til elven. På bordet lå en seddel, der advarede mod "knot" i området. (Knot er nogle små irriterende stikkende fluer). Efter maden var det stadig lyst, og det var det faktisk hele natten. Nogle af os gik en aftentur til nogle boblende vandhuller med kogende mudder i nærheden. Det er jo alligevel ikke hver dag, man ser noget sådant ude i naturen. Og ikke skyggen af nogen knot.\nTingsletten, Geyser og vandfaldet Gullfoss.\nVi var kommet godt i gang med vores rejse rundt om hele Island. Vi havde nydt morgenmaden på hotellet i det geotermiske område, og i røg og damp fortsatte vi turen, hvor det første mål var Thingvellir Nationalpark. Vi var kommet igennem vekslende landskaber med græsgange og lavamarker med tyk mos. Tingvellir, der også huser Islands største sø Tingvallavatn, er både geologisk og historisk et meget vigtigt sted.\nIsland var det sidste europæiske land, som blev bosat af mennesker, og det skete omkring år 900, da nordmanden Ingolfur Arnarson ankom til øen og opførte sin gård ved det nuværende Reykjavik. Andre storbønder, der var utilfredse med forholdene i Norge, hvor kongemagten fik mere og mere indflydelse, udvandrede med frænder, trælle og husdyr. Allerede i år 930 var der således 23.000 indbyggere på Island. Efterhånden som Island blev fyldt op, var der brug for fælles spilleregler, og tvistigheder blev afgjort af folkevalgte dommere på Altinget på sletten ved Tingvallavatn.\nKristendommen blev indført omkring år 1000, men dermed må man endelig ikke tro, at islændingene levede i fred og fordragelighed, for der kom nærmest borgerkrigslignende tilstande, når stormandsslægterne kæmpede om magten.\nFælles interesser mellem nogle af de islandske stormænd og den norske kong Magnus betød, at Island kom ind under den norske krone. Da dronning Margrethe 1. i 1397 samlede Danmark, Sverige og Norge, og dermed også Island i Kalmarunionen, kom Island ind under det danske kongerige sammen med Færøerne og Grønland. At have danskerne som herrefolk på Island var ikke den rene lykke, og da den danske konge i 1550 gennemførte reformationen, blev kirkens store rigdomme konfiskeret, og der blev indført handelsmonopoler.\nAltinget blev nedlagt år 1799, men blev genåbnet i 1843, og da Island i 1874 fejrede 1.000 året for de første bosættelser, gav den danske kong Christian 9. landet deres egen grundlov. I 1918 blev Island en fri og suveræn stat i en såkaldt personalunion med Danmark, og i 1940 fik Island sit eget flag, men storebror Danmark svævede stadig over lavamarkerne. I 1944 var der folkeafstemning på Island, om de stadigvæk ville være i personalunion med Danmark, men der kom et rungende nej tak, og 17. juni 1944 blev republikken Island udråbt som en selvstændig nation på Tingsletten.\nStadigvæk forsamles islændingene på Tingsletten, når der sker vigtige begivenheder, eller der skal markeres begivenheder som kristendommens indførelse m.m. Tingsletten er landets symbolske hjerte, og området er nu med på UNESCOS verdensarvsliste.\nDet havde været overskyet og tåget fra morgenstunden, men det var så heldigvis klaret op, da vi nåede Tingvellir Turistcenter. Island har i en årrække været overrendt af turister, men coronaen har lagt en mærkbar dæmper på tilstrømningen. Hvor man før i tiden kunne gå frit rundt i nationalparkerne, er der nu asfalterede stier og snore, der holder folk inde på rette sted. Ved turistcenteret var der endda også P-afgifter.\nGeologisk set er området med store sprækker i landskabet, som er opstået, når de tektoniske plader mellem Nordamerika og Europa fjerner sig fra hinanden. Nogle steder er sprækkerne fyldt med vand som ved "Drekkingarhylur" eller "Druknehullet". Her blev der i sin tid foretaget "hekseprøven", hvor kvinder, der var mistænkt for at være hekse, blev bastet og bundet og kastet i hullet. Hvis hun kom op, havde hun dermed bevist, at hun havde overnaturlige kræfter og kunne senere brændes på bålet. Hvis hun ikke kom op, var hun uskyldig, men var så desværre druknet. Et skilt fortalte, at 19 navngivne kvinder fra Pórdis Halldórsdóttir i 1618 til Gudridur Vigfusdóttir i 1749 havde mistet livet i dette uhyggelige vandhul. Stakkels kvinder.\nVi drog videre til geyserområdet, der er en af Islands største seværdigheder. Gamle Geyser, der dog har givet navn til alle verdens geysere, har tabt pusten og er bare et boblende kogende vandhul. En overgang kunne den blive bragt til live med en spand sæbevand, men det er ikke nødvendigt, for geysiren Strokkur har overtaget værdigheden og springer fornøjet med med få minutters mellemrum.\nVores GPS med den arrogante amerikanske dame, var ikke meget for at vise vej, men vores kort havde afstukket retningen. Allerede på en kilometers afstand så vi en dampende vandsøjle stige op, og så vidste vi, at vi var på rette vej. Her er der selvfølgelig også anlagt et stort turistcenter med P-pladser og flere restauranter lige ved siden af området, hvor det sydede og boblede med kogende vand. For ikke at komme for tæt på det kogende vand var der forståeligt nok afmærkede stier, og også omkring Strokkur der fredeligt lå og boblede. Så pludseligt uden varsel skyder der en kogende vandsøjle op i 20-30 meters højde. Selvom jeg lurede på den og holdt kameraet klar, blev jeg hver gang overrasket og fik et mindre chok, så mine billeder er ikke noget at råbe hurra for. Gitte fik nogle gode billeder, og Anders fik taget en fantastisk film på sin mobiltelefon.\nDet var svært at få drengene væk fra området, men vi skulle jo have noget frokost. Jeg måtte love, at vi gik tilbage efter frokosten, der bestod af en slags burger med kulsort brød. 700 gram mel bliver tilsat 5 skefulde aktivt kul, og så opnår brødet den ejendommelige sorte farve.\nVi fik sagt farvel til Strokkur og den slumrende Geyser og satte kursen mod næste topseværdighed, der var det berømte Gullfoss Vandfald. Vandet kommer fra elven Hvita, der igen stammer fra Langjøkull, der er en af Islands mange gletchere.\nVi var ude på de små veje inde i højlandet, men der var stadig asfalterede veje. I et øde landskab var der en parkeringsplads og en toiletbygning, men ikke nogen cafe eller noget. En afmærket sti gik omkring en kilometer igennem lavablokkene, og forude stod vandskyer op, efter at vandet var faldet først 32 meter for tilsidst at forsvinde 70 m ned i en dyb kløft. Vandmængden afhænger lidt efter årstiden, men der tales om over 100 m3 vand i sekundet.\nAlt det vand måtte kunne udnyttes til et vandkraftværk, men at det ikke blev til noget, kan vi takke Sigridur Tomasdottir for. Hendes far, der ejede vandfaldet, var ved at sælge det til en forretningsmand, der ville opføre et kraftværk. Den standhaftige Sigridur kæmpede for bevarelsen af vandfaldet, så hun vandrede i protest hundrede kilometer til Reykjavik på bare fødder og truede ellers med at kaste sig i vandmasserne. Så opgav faderen salget, og i 1979 købte den islandske regering vandfaldet til senere generationers glæde.\nBrølet fra vandfaldet kom nærmere, og det er muligt at følge en sti på kanten af vandmasserne. Da det var solskin, svævede den nydeligste regnbue hen over det imponerende syn. Hvis man følger stien helt hen til et udsigtspunkt, så kan man lige så godt med det samme tage regntøj på, for det er en våd affære.\nPå vej til vores næste hotel ville vi gerne finde "Secret Lagoon", der er Islands ældste badeanlæg, hvor det opvarmede vand kommer direkte fra den geotermiske undergrund. Vores GPS var håbløs, og Gittes mobil var løbet tør for strøm, men ved at køre lidt rundt i den lille by Fludir og spørge nogle mennesker, fandt vi et frønnet skilt, hvor der stod "Gamla Laguna".\nGamla Laguna er blevet til "Secret Lagoon", og den meget gamle omklædnings-bygning stod der stadigvæk, men i mellemtiden var der bygget en helt moderne omklædningsbygning med aflåste skabe. Det kostede 3.000 islandske kroner for voksne at komme indenfor, men Magnus på 12 år var gratis. Et stort uregelmæssigt formet bassin med dejlige 38 grader varmt vand var saliggørende efter en travl dag. Både drengene og de voksne syntes, det var herligt, og det blev bestemt ikke sidste gang, vi fandt varme bassiner. Efterhånden kom der en del mennesker, så ret "secret" var den nu heller ikke. Der gik en mur og et hegn i den ene del, for i en lille geyser piblede det kogende vand direkte op fra jorden, og det ville være for meget af det gode. Der havde været solskin det meste af dagen, men senere blev det støvregn. Som de siger på Island, hvis du ikke kan lide vejret, så vent 10 minutter, så skifter det.\nAd små veje ziksakkede vi videre og fandt vores næste overnatningssted "Stracta Hotel Hella", der lå ved hovedvej 1. Det var et stort hotel, der nok blev brugt af busturisterne. Vi fik et par ret små værelser, og i receptionen spurgte de, om vi ville spise aftensmad hos dem? Det lød så sødt, men nej tak ikke i aften, for jeg havde spottet en tankstation lidt derfra, hvor der var skilte med burgere. På tankstationen var der lidt mere ydmyge priser end sidste aftensmåltid, idet det blev 7.200 islandske kroner for bespisning af 4 mennesker. Til gengæld blev jeg nærmest beskyldt for falskmøntneri, idet en af mine 1.000 kr sedler manglede et blankt sikkerhedsmærke. Mine tanker gik straks til USA, hvor George Floyd måtte bøde med livet for en falsk 20 dollar. Jeg var helt sikker på, at jeg var uskyldig, men lidt forvirret betalte jeg med mit kreditkort. På hotellet fandt jeg yderligere 5 "falske" 1.000 kr sedler, og jeg kunne se, at det var gamle sedler, og at de nye havde et sikkerhedsmærke.\nJeg tror, den unge dame på tanken var på galt spor, for de 5 1.000 lapper gled ubemærket ind i handelen fremover.\nIslandske heste og gletsjervandring.\nDet var skyet og småregn, så det var ikke det bedste vejr, når programmet stod på ridetur på islandske heste. Først besøgte vi dog Seljalandsfoss, hvor det var muligt at komme ind bag vandfaldet. Her kan man lige så godt tage regntøj på med det samme, for de små fine vandpartikler hvivlede rundt i luften, men inden bag vandfaldet var der forbavsende tørt.\nVi havde en aftale med 4 islandske heste kl. 11, og vi ankom i god tid. Gitte havde fundet ud af, at det var synd for hendes hest, at den skulle ud og blive våd, så hun sprang rideturen over. Vi andre mødte op og blev iført ridehjelm, og så var det bare med at svinge sig op. Ingen af os havde dog prøvet at ride før, men jeg havde forestillet mig noget i stil med Hoppalong Cassidy (en coyboyhelt fra min barndom), som svang sig op på hesten og galoperede ud over prærien. Jeg havde fået en hest, der var farfar, så vi passede fint sammen. Det blev dog et ynkeligt syn at få mig op i sadlen. Islandske heste er ikke ret store, men dog store nok. Jeg satte foden rask i stigbøjlen, og lå så på maven hen over hesten og kunne ikke komme videre. Bare man dog var 70 år igen. Vores rideinstruktør rystede på hovedet og hentede en skammel, og så kom jeg op. De to drenge var kommet op i et snuptag, og så fik vi en prøvetur i ridehuset. Det fungerede fint, og vi bevægede os ud i terrænet med vores rideinstruktør forrest.\nHestene var godt opdraget, og det mindste træk i tømmen reagerede de på. Næsten, for på et tidspunkt kom vi tæt på en eng, og min hest slog hestebremsen i og nægtede at gå videre. Vi var kommet ind i et område med aktiske terner kaldet kria, og de forsvarede deres territorium med moskitolignende angreb mod vores ridehjelme. Min hest var ikke interesseret i at blive prikket af spidse næb, så den stod først og gloede. Da de andre heste havde passeret yngleområdet besluttede den sig til at følge trop, efter at jeg dog havde sagt hyp hyp en del gange. Vi kom senere over et vandløb, og heldigvis var det kun hestene, der fik våde fødder. Ved et lille vandfald var der holdt, men jeg blev på hesten, da jeg ikke havde fået min skammel med.\nIslandske heste nedstammer fra de heste, som vikingerne medbragte, da de kom til Island for 1.100 år siden. Det er derfor ægte fuldblods, da import af andre heste er strengt forbudt. De islandske heste er hårdføre i uvejsomt terræn, foruden at de er modige og selvstændige, men frem for alt, så har de et godt sind. Andre heste har 3 gangarter, skridt, trav og galop. Det har de islandske også, med de har to ekstra gangarter tölt og pasgang. Ved tölt har hesten altid 2 ben i jorden, uden noget svæv, og derfor er det en meget jævn gangart. Det siges, at man kan drikke kaffe uden at spilde. Pasgang er en totakts gangart med for og bagben i samme side fremad samtidig. Jeg ved ikke, hvilken gangart vores heste gik, men da det gik i adstadigt tempo, var det nok bare skridtgang. Med skam at melde, måtte jeg også have fat i skamlen for at komme anstændigt ned af hesten, men det havde været en fin oplevelse.\nUd på Ringvejen eller Hovedvej 1 igen drejede vi ind ved Skogafoss, hvor man kan komme op over vandfaldet. Der var mange trapper op og ned, men det var tåget, så det blev nogle klamme billeder. Det gik heller ikke bedre med besøg på fuglefjeldet Dyrhólaey. Vi var kommet ned ad en sidevej, der endte i en grusvej, og da det gik opad, kom vi ind i skyerne, så vi kunne ikke se en hånd frem for os. Her skulle ellers være smukke basaltklipper, sorte strande og søpapagøjer. Det blev en hurtig visit, og jeg gruede for at køre ned igen, for en grusvej er bestemt ikke nem at se i en tæt tåge.\nHelskindet kom vi dog ud på Ringvejen igen og kom igennem et kæmpe lavområde, der var beklædt med tykke grå mospuder. Vi stoppede i Vig og købte ind, for næste overnatning var Hunkubakkar Guesthouse, og vi vidste ikke, om vi kunne købe aftensmad. Vi fandt gæstehuset med Gittes mobil, for den sure amerikanske GPS dame havde aldrig hørt om noget guesthouse af det navn. Gæstehusene lå nede af nogle små veje, og de var nærmest nogle store campinghytter med 2 værelser i hver hytte og fælles bad og wc mellem værelserne. Det er en dansk dame, der har slået sig ned herude, og vi kunne sagtens spise aftensmad hos hende. 2 fik hjemmeopdrættede økologisk lam med bagt kartoffel og salat, og 2 fik suppe og dertil 4 gange juice. 12.680 islandske kr. for maden og bemærk, at på islandske spisesteder bliver der altid stillet koldt vand på bordet. Det bedste ved stedet var, at det var klaret op, og jeg kunne sidde udenfor i solen og nyde landskabet.\nNæste morgen var vi tidligt oppe, for der var booket gletsjervandring til os kl. 10 ved et sted, der hed Skaftafell. Det var lunt og skyfrit, men GPS'en var død, og Gittes telefon ville heller ikke noget. I Skaftafell skulle der være et skilt, hvor der stod Troll, og der skulle vi ind. Jeg troede Skaftafell var en by, så vi kørte forbi, og først 5 km senere stoppede vi og fik kikket på kortet. Skaftafell var ikke en by, bare et navn, så vi kørte tilbage for at spørge om vej ved et par huse og en stor lade. Nå, men det viste sig at være mødestedet, og de havde vores navne. Vi blev udstyret med noget remtøj, hjelm, pigsko og en ishakke. Jeg havde læst, at der ville være frygteligt koldt på gletsjeren, så man skulle være iført vind- og vandtæt tøj, hue og vanter. Almindelige coybøjbukser var slet ikke nok, stod der, så jeg havde taget lange underbukser på indenunder. Da vores hold på 12 personer var samlet, fortalte vores unge kvindelige gletsjerfører om turen, og først skulle vi køre omkring 10 km til en gletsjerarm af Vatnajökul.\nVatnajökul er Islands største gletsjer, og med sine 7.900 km2 er den nærmest på størrelse med Sjælland. Nogle steder er iskappen 1.000 m tyk, men i gennemsnit 400m. Under iskappen ligger nogle af Islands mest aktive vulkaner, og et udbrud i 1996 tog noget af Hovedvej 1 og en bro med sig.\nVatnajøkul blev dannet for 2.500 år siden, men i Landnamstiden i det 9. århundrede var den betydeligt mindre end i dag. I det 13. århundrede begyndte den såkaldte "Lille istid", der fik den til at vokse betydeligt. I de senere år er den dog i lighed med andre gletsjere skrumpet.\nMed gletsjerholdet kørte vi ad en grusvej ind mod en af gletsjerarmene. Derefter var der vandring i en ½ time og efter en hængebro, tårnede isen sig op, og det var tid til at tage pigskoene på. Vi fik besked på at gå som vrede trolde, så piggene kunne bore sig ind i isen. Kort efter var der et unikt område med små runde mospuder, der levede direkte på isen. Hver lille mospude var op til 80 år gamle, så de var fredet. I gåsegang gik det opad forbi vandstrømme i isen, og det blev demonstreret, hvordan man med sin isøkse på tværs af et vandløb kunne lægge sig ned og drikke af det klare vand. Anders og Magnus beviste, at det kunne sagtens lade sig gøre. Der var dybe furer i isen, så troldene trampede afsted, indtil vi kom til et stykke smuk blåis. Så var det tid til at vende om, og vi gik samme vej tilbage, som vi var kommet ad. Den bidende kulde der var skrevet om, var et blålys, og aldrig har jeg svedt så meget. Da vi kom tilbage til bilen, pakkede vi noget proviant ud, og jeg sad i solen i underbukser, medens alt mit tøj lå til tørre på stenene.\nVidere ad Ringvejen og ved en lille grusvej kørte vi ind ved "Fjallsarlon Gletsjerlagune". Her lå en P-plads og en cafe, og efter en lille gåtur åbenbarede der sig et fantastisk syn. I lagunen, der her nærmest var en sø, svømmede de hvideste isbjerge rundt i det klare vand. Isen brækkede af gletsjerens isrand og svømmede rundt i det iskolde vand. Jeg prøvede at dyppe tæerne, men efter et par sekunder gjorde det ondt. Magnus fiskede små isblokke op på land, der så lå og glimtede i solen. Her kunne man faktisk få en tur i gummibåde imellem isbjergene, men det havde jeg overset i planlægningen.\n10 km fremme ad Ringvejen, var der en stor hængebro over en rivende foss, og her lå "Jökulsárlón Gletsjerlagune", der er den største og måske mest berømte gjetsjersø på Island. Søen opstod i 1934 og er vokset til mindst 18 km2 i dag, i forbindelse med afsmeltningen fra Breiclamerkurjökul. I denne lagune er der fri adgang til havet, og isbjergene, både hvide og sorte, driver mod havet i den rivende strøm. Dybden på søen er sine steder flere hundrede meter, og der er kun en smal landtange mellem søen og havet. Den skal meget nødigt gennembrydes, for så er Ringvejen gennembrudt. Vi gik langs fossen til havet, hvor stranden bestod af sort lavasand og isklosser var drevet op på stranden.\nSom et kuriosum kan nævnes, at James Bond filmen "Die Another Day fra 2002 blev optaget her. Skurkene holdt til i et stort isslot i lagunen.\nDet var svært at løsrive sig fra de to gletchersøer, men vi fortsatte langs Vatnajøkuls gletsjerarme, til vi nåede Höfn, og så var vi kørt for langt. Vi måtte et par kilometer tilbage, før vi fandt Seljavellir Guesthouse. Tilsyneladende bruger man ikke vejnavne og husnumre på hoteller på Island, så når GPS'n ikke ville kendes ved noget, så kunne det være lidt svært at finde vores overnatningssteder. Seljavellir Guesthouse lå i et stort grønt område med marker, men tilsyneladende dyrkes der kun græs på Island, der så kommer i store lufttætte "marshmellows". Gæstehuset havde store værelser i en lang ikke særlig charmerende lav bygning. Der blev ikke tilbudt aftensmad, så vi måtte en tur ind til Höfn og fodres af på en tankstation, med 2 gange burgere og 2 gange fish og chips. Og det er bestemt ikke billigt, selv på en tankstation.\nStenæg, Dettifoss, hvalsafari og Myvatn.\nEfter at vi havde oplevet næsten alle Islands seværdigheder på den sydlige del af øen, skulle vi nu se, hvad der var at opleve på øens østfjelde. Vejret var halvskyet, stille og tilpas lunt.\nVi satte først kursen mod Djúpivogur, der er en af østlandets handelsstationer, der stammer fra torskekrigen, og hvor danskerne forsøgte at fastholde handelen med de islandske fiskere. Der var rige fiskerbestande i farvandet, og købmænd fra Hamborg trængte sig på, så danskerne indførte monopol på handelen, der varede til 1787.\nI Djúpivogur stoppede vi først ved et mærkeligt, men meget malerisk hus med hvalskeletter og alt muligt andet i haven. Et skilt fortalte, at der var lukket, og det var nok coronaens skyld, for der var langt imellem turisterne her i juli 2021. Som vores rejsebureau Island Rejser havde sagt: "I får nok Island for jer selv".\nByen er i vore dage kendt for sine granitæg, der ligger i en lang række langs havnemolen. De er forskellige og viser æggene fra de 34 fuglearter, der yngler i området. Æggene er dog ikke i naturlig størrelse, for nogle af dem er meterstore.\nBagefter lavede vi en afstikker til den lille by Stödvarfjoördur, hvor vi besøgte Petras Stensamling. Petra Sveinsdöttir begyndte i 1940 at samle på sjældne bjergarter og mineraler. Huset og haven blev fyldt op med tusindvis af forskellige sten og garneret med hvalknogler, træfigurer og blomster. Det koster lidt at komme ind for at se herlighederne, men det er en fin hyggelig seværdighed. I en lille stærkt dekoreret udestue fik vi kaffe i fine porcelænskopper, og så var det afsted mod Egilstadir. Og så kom problemerne.\nVi skulle finde vores guesthouse Egilstadir eller lidt syd for, som der stod i rejsepapirerne. Lidt syd for hvilken vej? Vi kørte rundt i byen med en dårlig GPS, og så stod der pludselig 24 km til destinationen. Jeg ringede til Island Rejser og spurgte, om GPS’en havde fundet det rigtige sted, da der ikke var nogen nøjagtig adresse. Og om lidt syd for Egilstadir var 24 km? Ja ja lidt syd for, kunne sagtens være 24 km på Island. Så kørte vi den forkerte vej rundt om søen, og efter kun 56 km fandt vi Grái Hundurinn Guesthouse, der viste sig at være et hotel.\nOmrådet var usædvanligt, for det var skovbevokset med kæmpetræer på op til 15 meters højde. Især voksede der popler, der jo gror hurtigt, men der var også nåletræer. Gæstehuset var faktisk lukket ned, så vi blev opgraderet til et hotelværelse. Der var en restaurant tilhørende hotellet, men der var ingen plads før kl 21, blev der sagt. Det var lige lidt sent for 2 sultne drenge, så på en lillebitte tankstation nede ved vejen omkring søen købte vi 4 maskin-sandwich og 4 is. Mærkeligt hotel. Kl. 20 var restauranten næsten tom, og der var ingen plads, og jeg havde endda mine nye bukser på.\nNæste dag var lidt af en udfordring, for vi skulle på hvalsafari kl. 16.45 i Husavik, og safarien ville tage 3 timer. Den kommende overnatning var ved Mývatn, der lå 50 km fra Husavik. Vi kørte de 24 km ind til Egilstadir, (der jo lå lige i nærheden), og kørte så ud af Hovedvej 1. Vi kom igennem et flere hundrede kilometer stort område, der udover vejen var helt uberørt af menneskehånd.\nVi drejede ned ad vejen til Dettifoss, der er Europas vandrigeste vandfald. Ved P-pladsen gik en stenet sti igennem et øde landskab, og efter 1 km tordnede vandet ud over kanten. Vandfaldet er ca. 100 meter bredt og falder 44 m ned, og på denne solrige dag opstod den smukkeste regnbue.\nEfter Dettifoss kørte vi mod Húsavik og spiste på et sted, der hed "Lemon", hvor der var sprøde sandwich og smouthies endda til en rimelig pris af 7.300 islandske kr. lig 365 dkr.. Vi havde god tid i Húsavik, og derfor fandt vi deres nye badested "Sjøbad" med herlige 38 grader varmt vand. Bassinet ligger med udsigt ud over havet, og når man ligger i det varme vand, ser det ud som om, at bassin og hav går ud i et. Neden for bassinet er der en kyststrækning med de ejendommelige basaltklipper, der ser ud som sten, der er hugget ud i sekskanter og stablet ovenpå hinanden, men det er den rene natur.\nI havnen i den hyggelige fiskerby Húsavik fik vi meldt os til hvalsafarien. Vi blev iført nogle varme beskyttelsesdragter, og vores hvalsafaribåd sejlede ud i den store bugt. Der var en frisk sø, men tilsyneladende ingen hvaler. Skipperen havde instrueret os, at hvis han fik øje hvaler eller delfiner i stævnens retning, var det kl. 12. Hvis der var noget at se lige til venstre, var det kl. 9 og til højre kl. 15 o.s.v.\nDa vi havde sejlet en time uden at se skyggen af noget levende uden havfugle, sagde jeg til drengene, at hvis vi så en hval, måtte de kalde mig Karl Børge resten af dagen. Det hjalp, og lidt efter så vi den første hval, og drengene elskede at kalde mig Karl Børge. Så kom der flere hvaler og et par flokke delfiner. Da vi var allertættest på en hval, løb mit batteri tør for strøm, og jeg måtte skifte batteri. Anders fik et rigtig godt billede af en hvalfinne, da hvalen dykkede. Vi var ikke alene på båden, og især 4 store mænd i meget store beskyttelsesdragter og med 4 meget store kameraer fyldte godt op. Når der blev sagt kl. 12, rettede hvalbåden stævnen ind, og de 4 meget store mænd dækkede for udsigten. Så det var mest de 4 store mænd, jeg fik billeder af. Jeg var dog glad for, at drengene havde fået oplevet hvaler på den efterhånden lidt kølige tur.\nSå gik det mod Mývatn på jagt efter Mývatn Fosshotel, Grimsstadir, Iceland. Det var adressen, og det reagerede vores GPS ikke rigtigt på. Der var to steder i nærheden af Mývatn, der hed Grimsstadir, og da vi kom ad den nye gode vej 87 og nåede Hovedvej 1, kørte vi til højre, fordi der lå nogle huse, der på kortet hed Grimsstadir. Ned ad en lille grusvej der endte ved nogle huse. Nå det var ikke der, der lå et nyt stort luksushotel. Så måtte vi ringe til hotellet, og receptionisten anede ikke, hvor Grimsstadir lå. Nå men vi fik da lusket ud af ham, at vi skulle køre til venstre, og der lå hotellet med et kæmpe skilt ude ved vejen. Vi var først fremme kl. 21.30, men vi havde været så fremsynede, at vi også havde spist aftensmad hos "Lemon", så vi ikke skulle sulte i ødemarken. Det var vores hidtil største hotel med masser af mennesker og masser af knotter.\nVi havde ikke mærket meget til luksushotellet, da vi ankom så sent, men heldigvis havde de en overdådig morgenmadsbuffét, og jeg anede ikke, at drenge, selvom de er i voksealderen, kan spise så meget.\nVi startede med at køre lidt tilbage af Hovedvej 1 til Námafjall - "Helvedes Køkken", der er et område med stinkende og boblende mudderpøle. Farverne er med stærkt gule svovlpartier og brune og blålige kogende mudderpøle. I gamle dage hentede man her svovl til krudtfremstilling i København. Det var et fascinerende syn at gå rundt blandt svovlpølene, og især drengene syntes, det lugtede ganske forskrækkeligt.\nRundt om Mývatn går en vej, og vi drejede ind ved Dimmuborgir - De Sorte Slotte. Her filmede man indspildninger til den verdensberømte serie "Game of Thrones". Det er lavaen fra vulkanen Lúdent, der er størknet i de særeste formationer, der godt kan ligne sorte slotte. Seværdighederne på Island har før været stærkt overrendt, og derfor er der asfalterede stier, hvor man må gå. Vi følte os dog som de første turister, for i det store område var der næsten kun os.\nI den sydlige del af Mývatn ligger der ved Skútustadir en samling pseudokratere. På afstand ligner de falske kratere kæmpehøje, men ved nærmere øjesyn ligner de små vulkankratere. De er dog ingen af delene, men er opstået ved, at den varme lava er løbet hen over et vådområde, så vandlommer er blevet indespærret under lavaen. Så er vandet eksploderet og har sendt sten, slagger og aske til vejrs, så det ligner små vulkaner.\nVi fortsatte videre ud af Hovedvej 1, og kort efter holdt vi ind ved Godafoss. På vores nummerplade på bilen var der et sjældent syn i vore dage. For den var helt fyldt af insekter, der havde mistet livet i trafikken.\nGodafoss er hesteskoformet som storebror Niagara Falls på grænsen af USA og Canada. Godafoss har dog kun et fald på 12 meter, men frembringer en rungende brusen. Der er gode vandrestier langs fossen, og man kan komme helt tæt på vandmasserne til flere gode udkikspunkter.\nGodafoss betyder "gudernes vandfald", og navnet stammer fra omkring år 1000 e. Kr. I Norge, som Island tilhørte på det tidspunkt, var man gået over til kristendommen, men islændingene holdt stadig på Thor og Odin. Den nye trosretning blev diskuteret i parlamentet, og Lovmanden Porgeir Ljósvetningagodi tog den endelige beslutning, og han valgte kristendommen. Som afsked med den nordiske mytologi kastede han sine statuer og ikoner i vandfaldet, der så fik navnet Gudernes Vandfald.\nVed Godafoss var der et nærmest øde turistcenter, og her fik de to drenge hver deres pizza, men de kunne ikke spise op. 3 portioner morgenmad på luksushotellet havde åbenbart lagt en gedigen bund. Den gamle talemåde, at der også er bund i fattigfolk kunne omskrives til: "Der er også bund i drenge i voksealderen".\nTørvegårde, polarræve, hekse og hvalfangst.\nEfter at vi havde undsluppet knotterne ved Mývatn, satte vi kursen mod Akureyri, der med 18.000 indbyggere er Nordlandets største by. Det er en uddannelsesby med eget universitet, og så går byen foran med den grønne omstilling, bl.a. med gratis bybusser, drevet af biobrændsel. Vi gik ned ad den hyggelige gågade og fandt et sted med cacao og lagkage.\nSå gik det stik nord mod Siglufjördur, hvor vi skulle overnatte. Undervejs var der grønne marker, men også 4-5 lange tunneler, hvor den ene var 1-sporet dog med vigepladser. I Sigluffjördur fandt vi Siglo Hotel, der lå smukt ved havnen, og så var det et rent luksushotel med udsøgte smukke værelser. Jeg skævede til deres menukort, og en 3 retters meny kostede 14.900 islandske kr. lig med 745 dkr pr. person. Nej, mange tak, det er jo ikke rockefellerfamilien, der er på rundtur, så vi fandt et hyggeligt pizzaria i en gammel havnebygning. Pizzaen med rukola kan dog ikke anbefales. Vi var tæt på polarcirklen, så da jeg vågnede af et mareridt kl. 01.30, var det stadig lyst. Mareridtet gik ud på, at vi havde bestilt 4 x meny.\nNæste morgen var det overskyet, men stille vejr, og der var spejlblankt vand i havnen. Da vi kørte op i højlandet, blev det tåget med kun 20 meters sigtbarhed. Undervejs fandt vi et svømmebassin i Hofsos med hot top. Vi drejede ind ad vej 767, der er en lillebitte sidevej til Hólar, hvor der ligger en domkirke fra baroktiden. Ingen by, men en domkirke ude i ødemarken. Det var barokkens bygmester Laurids Thurah, der leverede tegningerne i 1757, men han kom aldrig selv på Island. Det er faktisk den samme arkitekt, som har bygget Vor Frelsers Kirke på Christianshavn.\nKirkerummet er 20 x 9 meter, og overskridelserne af budgettet var astronomiske, så tårnet blev da også først opført i 1950. Kirken er et af de eneste gamle stenhuse på Island, for islændingene sværgede til tørvegårde, og det var først ved betonens gennembrud i begyndelsen af 1900-tallet, at de bevægede sig ud af tørvegårdene.\nDomkirken var åben, og der var endda skønsang af en sanggruppe, men ellers besøgte vi bispegården, der var opført i tørv. I forbindelse med domkirken er der også en afdeling af Islands Universitet med fokus på aquakultur, biologi og islandske heste. I sommertiden kan man overnatte på universitetet, og vi spiste frokost i deres spisesal. Menuen bestod af svampesuppe med brød plus burgere med fritter. Da to af os ville have suppe, og to ville have burgere, blev det til 2 menuer til ialt 2.800 islandske kr. lig med 140 dkr. Aldrig har vi spist så billigt på Island.\nNæste stop var ved Tørvegården Glaumbær, der ligger på vej 75 tæt på Hovedvej 1. Med udgangspunkt i vikingetidens langhuse skabte islændingene en tradition med tørvehuse, der internt var forbundne med hinanden. I dette huskompleks med en længde på 20 meter var der 11 forskellige rum med hvert deres funktion. Her i husets store centrale rum er der sikkert fortalt mange gode historier igennem årene, medens stormene har tudet udenfor. På denne gård, der nu er museum, har der boet folk indtil 1947. I et gult hus var det tid til kaffe og varm chokolade og lagkage. Serveringen foregik i en hyggelig "bedstemorstue" og med fint porcelæn.\nNæste overnatningssted var i nærheden af Hvammstangi på Hotel Laugarbakki. Vi var vant til at have Hovedvej 1 næsten for os selv, men nu var der en del trafik. Vi har foreløbig ikke set eller hørt en eneste dansk turist. Hotellet ligger ved en foss, men er ellers omgivet af græsmarker. Hotellet lå ret så øde, så vi spiste aftensmad i restauranten. Dog kun hovedretten der var ½ kylling med bagt kartoffel og salat. 17.350 islandske kr. lig 867 dkr for traktementet.\nI nærheden ligger der et sælmuseum, der dog først åbnede kl. 10, så der var tid til en lille tur i byen, hvor vi købte ind til frokost. Islandske supermarkeder ligner de danske med alt til livets ophold, dog har vi i Danmark sjældent tørret fisk som snack.\nDer var opstået et problem med bilen. Det var at en rød lampe, der lyste, og displayet fortalte, at der manglede motorolie. Faktisk var målepinden helt tør, så der måtte gøres noget. Vi fik set museet, der dog ikke var noget at skrive hjem om, og mine tanker kredsede om oliemangelen. Vi fandt en lille tankstation, og de havde totaktsolie og hydraulikolie, men ikke motorolie. Tankdamen gik ud i baglokalet og rodede og kom tilbage med 2 liter motorolie, som vi købte og fyldte på maskineriet. Så kom olien da op på midten af oliepinden. Benzintanken var under halv fuld, og vi skulle køre mindst 200 km, så det var også nødvendigt at få fyldt bensin på bilen. Islandske tankanlæg er noget af en prøvelse. Der bruges altid kreditkort, men hver gang stod der, at vi ikke var godkendt til at fylde tanken. Så fandt vi på den fidus, at forudbetale og så kun fylde for 5.000 islandsk kr. på, og så lykkedes det.\nVi skulle op nordpå ad vej 68 og ud og ind af fjordene, og det er sjældent, at danskerne forlader Hovedvej 1 og kører op nordpå. Der er snoede veje og op og ned og med store ubeboede områder, og mange af vejene er skiftevis asfalt og grusveje. Vejret var heller ikke noget at råbe hurra for, da det var overskyet og kun 11 grader.\nVi fandt heksemuseet i Hólmavik og fik udleveret en vejledning. Der var vejledning på næsten alle sprog, selv kinesisk, men ikke på dansk. Jamen sagde heksemutter: "Der kommer aldrig danskere herop." Museet var lidt uhyggeligt, og der var heller ikke så meget at se, hvis man ikke er til det okkulte.\nKirken i byen lå på en bakketop, og alle trappetrinene til toppen var malet i regnbuefarver. vi fik spist vores medbragte frokost, men fandt en lille kaffestue og fik varme vafler. Medens vi nød kaffen gjorde "kaffemor" os opmærksom på, at hvis vi kikkede ud over fjorden, så var der en flok hvaler, der blæste og slog med halefinnerne.\nKilometermæssigt blev det med over 400 km, en lang køretur denne dag. På kortet var det ikke så langt, men ud og ind ad fjordene giver mange kilometer.\nI Sudureyri fandt vi Hotel Fisherman, hvor vi skulle bo to nætter, så kunne vi tage den med ro næste dag. Fisherman var et budget hotel, og værelserne lå på den anden side af gaden, men var da ellers udmærkede, uden at være det vilde luksus. Der var ikke så meget at vælge imellem med hensyn til aftensmad, for restauranten lå i hotellets reception og var nok det eneste spisested i byen. Deres fish and chips var da også ganske udmærkede og til en rimelig pris. Det er en rigtig fiskerby, og en kutter var kommet ind, og fyldte fiskekasser tårnede sig op på havnekajen.\nNæste morgen var solen dukket ud af skyerne, og det var stille vejr. Selvom det var hviledag, kunne vi jo ikke få hele dagen til at gå i den lille fiskerby, så vi kørte lidt tilbage til Südavik og besøgte "Arctic Fox Centeret", der lå i en stor villa og ellers ikke gjorde meget ud af sig selv. Vi så først en film om polarrævene og gik ellers rundt og kikkede. I en stor indhegning sad en ung pige med en polarræveunge, der kravlede rundt på hende. Ræveunger er altså så nuttede. Hun fortalte, at en jæger havde skudt en polarræv, men så havde så opdaget, at der var en unge. Den ville være hjælpeløs i naturen, så han bragte den til museet. Hvad der så skulle ske sidenhen med en håndtam ræv, vides ikke. Centeret var udmærket, og som sædvanligt var vi de eneste gæster.\nVi fortsatte til Isafjördur, der i de sidste århundreder har været områdets hovedby. Jeg havde læst om et specielt spisested, der skulle ligge et sted på havnen. Det var et træhus, der var tjæret sort, men jeg kunne ikke huske navnet Tjöruhúsid, da det indeholdt flere islandske bogstaver, jeg ikke kunne udtale. Vi spurgte i byen efter et sort hus, hvor man spiste fisk. Jo folk kendte det godt og pegede, så det blev fundet. I byen er der er bevaret flere gamle pakhuse fra 1700-tallet, og det lå nærmest i et hyggeligt museumsområde, hvor det flød med hvalskeletter, harpuner og ting og sager. Selve spisestedet er i den rå stil med plankeborde og plankebænke og ret så meget gemytlighed. Menuen var en stor fiskebuffet med salat og en delikat hummersuppe. Drengene var til ½ pris, og først for sent opdagede personalet, hvor meget drenge i voksealderen kan sætte til livs. Incl cola og kaffe kostede måltidet 13.400 islandske kr, ca. 713 danske kroner. Det var nok det bedste og hyggeligste måltid på Island. Så stedet kan varmt anbefales.\nVed siden af lå museet i et gammelt pakhus, og det var utroligt, hvad der er plads til på de 3 etager. Der blev vist film fra de gode gamle dage, hvor fisken væltede op af havet. Tørrede klipfisk var det rene guld, og byens damer knoklede med at vende og stable fisk i store bunker. Meget fascinerende. Drengene var endda gratis på museet.\nPå vej tilbage til bilen gik vi langs et havneområde, hvor vi fik et chock. 4 hvalfangerskibe lå på rad og række, og mænd gik og arbejdede, som om de skulle til at stikke til søs. Ærlig talt Island, det havde jeg ikke troet om jer. Det er også en torn i øjet på turistbranchen, for hvalturisme bidrager betydeligt mere til Islands økonomi, end hvad hvalfangst nogensinde kommer til. Den største del af islands befolkning er da også imod hvalfangst, men der er nogle "hvalkonger", der bestemmer for meget. Det meste hvalkød, der fanges på Island, eksporteres til Japan, hvor det bruges til luksus-snacks til hunde. Der tabte Island virkelig nogle point i min opfattelse, og jeg skumlede hele aftenen og hvem ved, måske sender jeg et klagebrev til præsidenten.\nSidenhen er der sket det at, Island vil forbyde hvalfangst fra 2023. Så mangler vi Norge og Japan og mon ikke Færøerne godt kan overleve uden at drive grindehvaler på grund og udøve massemord.\nSøpapagøjer, Douglas DC3 og Reykjavik.\nEfter et par dage i Sudureyri var dagens mål Latrabjarg, der er Islands vestligste punkt. I den lille by Thingeyri holdt vi ind ved Cafeen Simbahollin, der er ejet af en dansk kvinde og hendes hollandske mand. Vi fik en gang varm chokolade, og drengene fik vafler. Ejerinden var ikke hjemme, men den unge mand, der passede stedet, kunne da godt tale lidt dansk.\nVi fortsatte til Dynjandi Vandfaldet, der ikke er beskrevet i Politikens "Turen går til Island", for normalt kommer der ikke danskere på disse kanter. Det er synd for vandfaldet består faktisk af 7 vandfald, der som i et drømmesyn flyder smukt sammen ned ad klipperne.\nI de næste timer kom vi ind på klistrede grusveje, og vores bil satte ny rekord i beskidthed, da nummerpladen var blevet ulæselig. Heldigvis er der ved næsten alle tankstationer vandslanger med børster, så det værste kunne fjernes.\nVi var kommet op i skyerne ved Breidavik og kørte efter Guesthouse Breidavik. I vores rejsebeskrivelse fra "Island Rejser” stod der, at det var en god ide at medbringe proviant, da det ikke var muligt at købe mad i området. Guesthouse Breidavik var nærmest et vandrehjem, og det var kun det ene af vores to værelser, der havde eget WC og bad. Til gengæld var der da en restaurant, hvor de havde masser af mad.\nEfter indlogering kørte vi de 17 km i tæt tåge mod Latrabjarg, der er det største fuglefjeld i Europa. Og det var rigtigt nok, at ude på fjeldet var der ikke noget sted at købe mad, men det ville da godt nok også have undret mig, hvis man kunne. Fuglefjeldet strækker sig 12 km langs kysten og rejser sig 450 meter over havet. Der er et lille fyrtårn, og vi gik ved siden af en udspændt snor langs kanten. Søpapegøjerne sad helt tæt på og kikkede upåvirkede på os, der tog billeder. Længere fremme kom vi til "Skrigefjeldet" (et hjemmelavet navn) med stejle klipper med massevis af reder. Fugleungerne larmede og skreg efter mad, og de stakkels forældre fløj rundt og afleverede føde til skrighalsene. Der var tæt tåge på fuglefjeldet, så det var mere en lyd-oplevelse end en kikke-oplevelse.\nPå vores guesthouse fik vi "vulkanburgere", der var bagt af brød, der var kulsort på grund af aktivt kul i melet. Brødet var fyldt med "pulled pork", og rødbedestrimler illuderede lavaen, der løb ned ad vulkanen. De var gode og både en smags- og synsoplevelse.\nNæste morgen tog vi endnu en tur til fuglefjeldet, og denne gang var det klaret så meget op, at vi kunne se havet.\nVi skulle først sejle over Breidafjordur til Snæfellsnes kl 18, så vi havde god tid, og vi fandt en gammel vingeskudt "Douglas DC 3 Aircraft", der havde gjort tjeneste i US Navy. Nu lå den som et vrag, der var skilt ad i kabine, vinger og landingstel, og fugle havde bygget rede i cocpittet. Excentrikeren Egils Olafssonar ville engang lave et flymuseum her, men det blev ikke til noget. Til gengæld ligger der et rigtig godt hjemstavnsmuseum ved siden af vraget. Lederen af museet havde lært at tale dansk i skolen og havde siden arbejdet i Danmark som arkæolog. Museet havde nogle rigtig gode og originale islandske souvenirs, så vi købte for 20.000 kr. Det var islandske kroner, så det blev kun 1.000 danske kr.\nInden sejlturen over fjorden fandt vi en lille geotermisk pool, der bare var udhugget i klippen, og omklædningen var en lav mur i det fri. Efter badet var det bare at vente på færgen Baldur, der bruger 2½ time til at komme over på Snæfellsnes, der er det store næs, der ligger nord for Reykavik.\nSnæfellnes er opkaldt efter Snæfellsjøkull, der igen er opkaldt efter den 1.446 m høje sneklædte vulkan Snæfellsjøkul. Jeg havde læst, at man godt kunne køre næsten derop i en almindelig personbil, men der ville være skrappe stigninger og sving. Vi startede turen op, men der var nerver på, så godt oppe af bjerget kørte jeg ind til siden og parkerede. Vejen videre frem var gravet igennem store snefelter. Vi gik i en timestid, og drengene morede sig i sneen. Så kom der en 4 hjulstrækker, der holdt ind til siden, og jeg spurgte hvor langt der var til gletcheren. Han mente en halv times tid, men ikke i sådan en personbil, sagde han og pegede på vores bil. Nå OK, det kunne så ikke nytte noget, så vi satte os ind i bilen for at køre ned. Så kom der ud af ingenting en turistbus kørende på vej op. Hvis den kan, så kunne vi også, men beslutningen var ude af mine hænder, så vi fortsatte nedad.\nVi rundede næsset igennem de øde lavamarker og fulgte kystvejen rundt om næsset. Nogle motorcykler ville gerne overhale, så jeg kørte ind til siden, så vi kunne strække benene. Det var lige ved et yngleområde for aktiske terner, men de var bestemt ikke indstillet på besøg, så de angreb. Heldigvis var der et skilt, som vi søgte dækning under, og så sprang vi ind i bilen. Hatten af for disse fugle, der yngler rundt om Arktis på Island og Grønland, inden de vinterovernatter på Antarktis. Da de flyver langs kysterne, bliver det en tur på over 70.000 km. Da de bliver ret gamle, siges det, at de tilbagelægger en strækning, der svarer til at flyve fra Jorden til Månen og retur 3 gange.\nSidste stop på vores Islandstur var i i Reykjavik, hvor vi boede på "Centerhotel Arnarhvoll", der ligger lige ved siden af den gamle by og lige overfor deres flotte kulturhus Harpa.\nReykjavik tager sig af 217.000 af Islands 355.000 indbyggere. Byen har stadig det lille bycentrum, der fortæller om forholdet til Danmark, men samtidig skyder højhuse op i de store forstæder. Hovedgaden viser islændingenes åbne sindelag, da hele hovedgaden er malet regnbuefarvet.\nMed de to unge drenge Anders og Magnus i oplevelsesalderen gik vi efter den nye seværdighed "Flyv over Island". Forestillingen er delt op i flere særskildte rum, og først fortæller julemanden (dog i civil) iført stort skæg og med sneen fygende ind under døren, noget om Island. I næste rum får man Islands tilblivelse op til vore dage. I det sidste, store rum skal man spændes fast med sikkerhedsseler, rækværket forsvinder, og man flyver hen over Islands bjerge, gletsjere og vandfald m.m. Det er avanceret teknologi, og det er som at være der selv foran en 20 meter sfærisk skærm. Uvægerligt løfter man benene for ikke ar ramme bjergtoppene. Det er bare super godt lavet, og kun med lettere kvalme vaklede jeg ud.\nNyeste seværdighed er "Perlen", der er bygget sammen med 6 store vandtanke og har fået sit navn på grund af den skinnende glaskuppel. Perlen rummer planetarium med film om nordlys og ellers udstillinger om fugle, geologi, vulkaner og gletsjere. De havde også bygget et område, som om man vandrede igennem en gletsjer med frost og snedækkede vægge. Det er også en fin top seværdighed.\nDet var tid at vende snuden hjemad, og vi fik lige besøgt den kæmpestore Hallgrimskirke, der er et nationalromantisk klenodie. Kirken blev indviet i 1986 efter 40 års byggeri.\nInden vi fik afleveret bilen i Keflavik lufthavn, gik turen til "Den Blå Lagune", hvor man i bader i 35-40 grader lysende turkisblåt og svovlduftende dampende vand. Det er stedet, som alle besøgende på Island skal besøge.\nVi havde haft en fantastisk tur rundt om Island, og med diverse afstikkere fik vi kørt omkring 3.000 km. Det er ikke billigt at besøge Island, og for 4 personer med fly, hoteller med morgenmad, leje af bil og diverse aktiviteter som gletsjervandring, hvalsafari, ridning på islandske heste og Den Blå Lagune kostede turen 90.000 danske kroner. Mad på Island er heller ikke billigt, så mad og diverse løb nok op i nærheden af 20.000 kr.\n"Island rundt på 15 dage" udarbejder jeg til et billedforedrag, og om det kan der læses om på min hjemmeside www.rejsefortaelling.dk\nHele ruten rundt i mageligt tempo og med stop ved alle seværdighederne.\nKlik her og kom tilbage til forsiden.


Byudviklingen - #byensrum\nmidterste etage: BYUDVIKLINGEN\nDen midterste etage er delt op i to afdelinger - en mindre afdeling, der består af Byudviklingskontoret, og den største del kaldet Salen, der fungerer som konferencerum.\nAlle byer har en iboende styrke og kreativitet indlejret i de mennesker, der bor der. Byens Rum vil gerne fungere som de bedst mulige rammer for at skabe aktiviteter og produkter, der gør vores byer til bedre steder at leve i. Derfor finder du i Byens Rum et levende netværk af aktive og engagerede borgere, der hver især udlever netop deres drøm om fremtidens by.\nByudviklingskontoret er stadig i opstartsfasen, og der vil derfor komme mere info til, efterhånden som de forskellige konkrete projekter tager form.\nvær med til at skabe byudvikling!\nHvis du ønsker at være en kreativ driver for kulturelle og sociale aktiviteter, kan du blive en aktiv del af Byudviklingskontoret. Vi kan stille en fed kontorplads og et engageret netværk til rådighed for dig, der har den gode idé og vil gøre en aktiv og dedikeret indsats for fremtidens by.\nDu kan kontakte os via kontaktformularen, hvis du har spørgsmål - og hvis ikke, kan du bare med det samme sende din ansøgning med en kort beskrivelse din idé eller dit projekt og dine tanker om, hvordan det skaber byudvikling.


Frontlinjen er Fyn - Danmarks Jægerforbund\n/Frontlinjen er Fyn\nOffentliggjort den: 04. december 2019\nFrontlinjen er Fyn\nMeget tyder på, at Fyn er næste skud på stammen i mårhundenes felttog i Danmark. Derfor sætter Miljøstyrelsen og Naturstyrelsen alle kræfter ind på at holde øen fri. Om ikke for enkelte mårhunde, så i al fald for ynglepar.\nTåsinge Vejle er et pragtfuldt paradis for ande- og vadefugle. Lige sådan et sted, som mårhundene elsker at være – og som de derfor bør holdes ude af. Men nogle gange er det nødvendigt at bruge en vaccine for at holde det store sygdomsudbrud væk, for nu at bruge den sammenligning. Derfor har skovløber Peter Bülow Hansen, fuldtidsansat ”praktisk gris” i Naturstyrelsens mårhundeprojekt, udsat mårhund nummer fem i det fynske, netop her ved Tåsinge Vejle.\nDet drejer sig om den store og tunge han, navngivet ”Rotbøl” efter den lokalitet i det nordjyske, hvor han blev fanget sammen med sin mage og deres 12 hvalpe i 2018. Han blev gjort mage- og barnløs med det samme, steriliseret, og har i øvrigt som sin sidste opgave afpatruljeret hele Samsø i sin - heldigvis - forgæves søgen efter en mage.\nPå Tåsinge er der desværre nok større chance/risiko for, at han kan opspore en enlig tæve, da der tidligere er nedlagt mårhund på øen. Som vi tidligere har informeret om, så fanges eller skydes der alt for ofte mårhunde på Aarø ude i Lillebælt, og meget tyder på, at denne og andre øer bruges som trædestene eller springbræt til Fyn. Selv om mårhundene nok også kan komme over Lillebælt andre steder.\nLæs også artiklen: Bruger mårhundene Aarø og Bågø som trædesten til Fyn?\nStatus på Fyn\nDen 4. oktober blev de første fire mårhunde sat ud på Fyn, efter at have været på ”hotel” hen over sommeren. En tæve blev sat ud syd for Nyborg, en tæve ved Gyldensteen, en han ved Seden Strand og endelig en tæve ved Svanninge Bakker. Det har allerede givet pote; Peter Bülow har via judasdyrene opsporet to vilde mårhunde, og aflivet dem.\nDermed har han aflivet lige så mange mårhunde som alle fynske jægere og professionelle skytter tilsammen her i 2019. En mårhund er blevet skudt af en jæger i Brændeskoven nord for Svendborg, og skytteeleven på Wedellsborg - som fik bekræftet sin mistanke om mårhund ved opsætning af et vildtkamera - har også skudt en mårhund.\nForholdet mellem de tusindvis af fynske jægere og enlige Peter Bülow og de fem judasdyrs indsats understreger, hvor overmåde effektiv denne metode er. Mårhundene har en utrolig evne til at lugte og finde hinanden, på højde med, når enlige ulve finder sammen i Jylland. Et eksempel: I fugleflugtslinje er der ca. 50 km mellem Gyldensteen og Svanninge Bakker.\nMen ikke desto mindre fandt de judasdyr, der blev sat ud disse to steder, sammen.\nDet er en sjælden smuk dag, det elendige efterårsvejr 2019 generelt taget i betragtning. Rotbøl er klar. Han er en stor og cirka 10 kg tung og stærk han. Det er vigtigt, at han-judasdyrene er stærke, således at hvis de finder et etableret par, så kan judasdyret måske vippe den anden han af pinden.\nRotbøl er udstyret med både GPS sender og en VHF sender. Via fem GPS signaler i døgnet kan Peter hjemme på sin pc følge Rotbøls færden, og når mårhundens adfærd skaber en god mistanke om, at han har fundet en mage, kører Peter til Tåsinge og finsporer ham via sin VHF antenne. Det kan for eksempel være hvis Rotbøl indtager samme eller næsten samme plads til dagsæde hver dag. Men uanset adfærd, så vil Peter med cirka ti dages mellemrum spore Rotbøl og tjekke, hvordan det går med ham.\nSelve halsbåndet har også en stærk, indbygget refleks. De gamle halsbånd havde refleksen påsat, men den blev slidt af hen over tid. Det kan den nye ikke. Så derfor, kære fynske læser, tag dig tid til at tjekke, at det ikke er et judasdyr, du har foran dig, hvis du får den oplevelse under jagt eller tjek af fælde.\nDa Peter slipper mårhunden og går væk fra den, går der utroligt lang tid, inden den bestemmer sig for at gå. Ja, et par minutter tikker af sted, inden Rotbøl rejser sig, og stille og roligt lister af sted, og til slut forsvinder ind i rørskæret.\nSe filmen (02:42 min.) fra udsætningen her:\n2020 bliver sidste chance\nMed al den erfaring, og med den hastighed, som mårhundene etablerer sig, så er jeg ubehageligt sikker på, at 2020 bliver en prøve på, hvorvidt det kan lade sig gøre at holde Fyn fri for mårhunde. Det er overmåde effektivt, hvad Peter Bülow og judasdyrene udfører, men uden assistance fra jægerne på Fyn frygter jeg, at problemet løber ud af hånd. Et vis antal baitpladser og vildtkameraer skal etableres og sættes op, hvis Fyn skal holdes fri for ynglende mårhunde.\nUndskyld mit bramfri sprog – men kære fynboer, det gælder altså om at stramme balderne, forstå alvoren og undgå at få jyske tilstande!


Her kan du gå til Saxofon\nStålværket, Billum Friskole, Thorstrup Skole\nTilmeld Saxofon Tilmeld Instrument Fræs\nDet fedeste ved at spille saxofon er, at det er det flotteste instrument i hele verden!\nCecilie spiller saxofon hos Kasper, og man må give hende ret i, at det er et flot instrument.\nSaxofonen er lavet af messing, men sjovt nok tilhører det den instrumentgruppe man kalder for "træblæsere". Det er der, du også finder tværfløjten, klarinetten, oboen, fagotten osv. Grunden til at saxofonen kaldes en træblæser er fordi lyden i virkeligheden laves af et lille blad, der vibrerer når man spiller, og det er lavet af træ!\nSaxofoner findes som f. eks. blokfløjten i flere størrelser. Den mest almindelige er alt-saxofonen, men sopransaxen (der er mindre) og tenor- og barytonsaxofonen (der er MEGET større) kan man også spille på hvis man lige er stor nok til at kunne håndtere dem.\nSaxofonen har en fætter, klarinetten, der blæses på næsten samme måde. Klarinetten er mindre og lettere.\nLæs mere om Klarinetten\nUndervisningen i saxofon er på mange måder som at lære et håndværk.\nDet kræver minimum fem tilmeldte elever på saxofon, klarinet eller tværfløjte på skolen for, at vi kan oprette undervisningstilbuddet


Murer Mette Schak Dahlmann modtog i dag Arkils Hæderspris, og kan dermed kalde sig Danmarks 'nok mest prisvindende murer'. Det skete ved en kort ceremoni i smukke omgivelser på Kastellet på Østerbro\nFolketingsmedlem Karen Ellemann overrakte i dag Arkils Hæderspris til murer Mette Schak Dahlmann for hendes indsats for at gøre byggebranchen attraktiv for kvinder.\nKun ni procent af medarbejderne i bygge- og anlægsbranchen er kvinder, og derfor arbejder byggebranchen målrettet for at gøre byggefagene mere attraktive for kvinder. Det sker blandt andet med ’Byggeriets Diversitetsdag’, som corona satte en stopper for i 2020. På denne dag skulle Arkils Hæderspris 2020 have været uddelt, men i stedet blev prisen uddelt i dag ved en kort ceremoni i smukke omgivelser på Østerbro.\nSolen skinnede over Kastellet, da murer Mette Schak Dahlmann og studerende Anna Kobbeltved modtog henholdsvis Indsatsprisen og Elevvprisen af folketingsmedlem Karen Ellemann (V), som også sidder i priskomiteen. Priserne blev indstiftet i foråret 2019 med det formål at skabe fokus på kvinder i bygge- og anlægsbranchen – og ikke mindst på den opgave, branchen har i forhold til at få højnet andelen af kvinder i faget.\nMette Schak Dahlmann modtog Indsatsprisen, som uddeles til personer eller organisationer, som fortjener en særlig anerkendelse for deres indsat for at tiltrække flere kvinder til bygge- og anlægsbranchen, og i sin tale lagde Karen Ellemann vægt på, at Dahlmann ikke blot stiller skarpt på byggebranchens udfordringer, men også præsenterer løsninger. I sin takketale udtalte Mette Schak Dahlmann, at hun nu nok kan kalde sig Danmarks mest prisvindende murer.\nElevprisen uddeles til en elev på en af Byggeriets Uddannelser, som har gjort en særlig indsats for kvinder i branchen eller er et forbillede som håndværker, eksempelvis ved at være særligt initiativtig, innovativ eller god til at samarbejde.\nMed begge priser følger, ud over hæderen, 25.000 kroner. Se video med prisoverrækkelserne her >>\nMurer Mette Schak Dahlmann er samarbejdspartner med Powerkvinderne og partner i Genderwise. Den 16. september 2021 udkommer Mette Schak Dahlmanns bog 'Jeg er jo bare mig', som er skrevet i samarbejde med Anne-Mette Barfod fra Powerkvinderne.


Senet – Trailer Senet – Trailer\nBrætspil har eksisteret flere tusinde år før fødslen af Kristus. Den ældste brætspil , man kender, der stadig eksisterer i dag er spillet af Senet. Senet er et spil om held, og det er de kendte forløberen for en anden berømt brætspil, backgammon. Senet blev spillet af den egyptiske royalties og optegnelser af spillet tilbage til 3500BC. Selv almue var også interesseret i spillet, og gamle spilleplader blev findes i mange gravpladser.\nBrætspil er nært knyttet til den økonomiske situation af befolkningen i området. Brætspil er sidde ned spil hvor folk sidder ned og tilbringe tid på at spille uden bryde en sved. Disse er også den type spil, som kræver en vis grad af viden og hurtig Vid. Disse faktorer er vigtige i at kende udviklingen af spil, især i dens popularitet i historien. Årets spil 2009 er dog Goggle Eyes som er et morsomt familiespil\nI betragtning af disse faktorer, kan vi sige, at folk fra middelklassen var heldige nok til at spille brætspil. Moderne historie er det bedste vidne til denne tendens. Det blev kun i det 20. århundrede, at den verdensomspændende opmærksomhed brætspil i gang. Efter Anden Verdenskrig var der en betydelig stigning i middelklassen i USA, og folk levede den “amerikanske drøm” – et anstændigt og stabilt job til faderen, et ophold på hjemmet mor, og børn, der er sikre på deres fremtid i en given karriere. Folk har nu tid til at tænke på sig selv og ikke frygte nogen krige eller økonomiske nedsmeltning. Folk begyndte at lægge mærke til flere spil, at var omkring dem. Nogle tog varsel af suppleanter sport, og brætspil begyndte at blomstre siden da. Også det sjove Matador spil er utroligt populær\nDet var især spil skak, der fængslede alle. I løbet af denne tid, var skak allerede en etableret sport, og verden verdensmestre er for det meste russerne. Russerne var særdeles omhyggelige i denne type af sport og viste excellence i mere end et århundrede siden etablering af professionel skak. Selvom skak blev elsket af amerikanerne i nogen tid, var det først i 1970’erne at USA var i stand til at producere deres eget skak til dato: Bobby Fischer. Fischer blev verdensmester i 1972, da han besejrede Boris Spassky, en sovjetisk verden Champion. Det var gennem hans sejr, han én hånd skabt en følelse af skak på verdensplan, især i USA. Men USA har endnu til at producere den næste Bobby Fischer. Et af de mest kendte danske spil er Ludo Spil eller det mest populære er vel nok Trivial Pursuit i de danske hjem\nSelv med denne tørke, er brætspil stadig populær i De Forenede Stater. Verdensomspændende interesse blev også udløst af computeren og internettet. Ud over skak, software blev udviklet for at skabe kunstig intelligens. Disse Ægthedsindikatorer vil spille mod den menneskelige spiller, der kan lide at spille spillet, men kunne ikke finde nogen at lege med. Højden på kunstig intelligens mod en menneskelig spiller er en skak Spillet mellem dengang verdensmester Gary Kasparov, og software udviklet af IBM, Deep Blue. Ved første Kasparov blev stand til at besejre den computer, men dens opgraderet kendte version som de dybere blå til sidst besejrede mesteren. Backgammon spil er verdens mest spillet brætspil. Kendt i alle lande verden over. Den Softwaren blev afbrudt efter sin sejr. Dette konkurrence også udløst interesse i at spille skak mod computeren, imod, men også en anden spiller, der sker for at være online på samme tid.\nPrevious Article← Julegaver\nNext ArticleRegntøj →


600.000 vacciner samler støv på SSI's lager: - Virkelig uforståeligt, siger ekspert - TV 2\n20. sep. 2021, 21:40\nStatens Serum Institut i København, hvor der lige nu står 1,5 millioner vaccinedoser. 600.000 af dem er fra Johnson & Johnson. Foto: SSI\nJohnson & Johnsons vaccine har aldrig været en del af vaccinationsprogrammet, og derfor undrer det eksperter, at vi beholder dem.\nLige nu står 662.350 doser af vaccinen mod coronavirus fra Johnson & Johnson på køl på Amager.\nMen selvom lageret hos Statens Serum Institut bugner, er vaccinens fremtid i Danmark så godt som ikkeeksisterende, lyder det fra eksperter, som TV 2 har talt med.\n- Det er virkelig uforståeligt, siger Flemming Konradsen, der er professor i global sundhed på Københavns Universitet.\nJan Pravsgaard Christensen, der er professor i immunologi på samme universitet, er enig.\n- Der er ikke mange grunde til at holde de doser i Danmark, siger han.\nI april kom de første Johnson & Johnson-doser til Danmark. Foto: SSI, Søren Svendsen\nVaccinationerne er stilnet af\nVaccinen fra Johnson & Johnson er ikke en del af det danske vaccinationsprogram, men 46.000 danskere har fået enkeltdosis-vaccinen gennem den frivillige tilvalgsordning. Det er omkring 1 procent af alle vaccinerede danskere.\nNu er tilvalgsordningen helt lukket, og næsten 76 procent af befolkningen har fået mindst ét vaccinestik. Derfor er tempoet for den danske vaccinationsudrulning stilnet af, og behovet for nye doser til første og andet stik skrumpet.\n- Over de sidste par uger er vi begyndt at akkumulere doserne på lager, for de kommer hele tiden, og vi bruger færre, siger Jan Pravsgaard Christensen.\nDerfor bliver størstedelen af de opmagasinerede vacciner og de doser, vi kommer til at modtage de kommende uger, nogle, der skal bruges på et tredje booster-stik.\n- Det eneste nationale argument for at have de her vacciner er, at de kan være en buffer til boosterstik, siger Flemming Konradsen.\nMen der vil vaccinen fra Johnson og Johnson få svære kår i Danmark, lyder det fra de to eksperter.\nTyder på boosterstik med mRNA\nBoosterstikkene er allerede ved at blive givet til de danske plejehjemsbeboere og folk med nedsat immunforsvar, fordi personer i begge grupper kan få gavn af endnu en vaccinedose. Og her er det Modernas og Pfizer/BioNTechs vaccine, der er i kanylen.\nHvis alle danskere får tilbudt et tredje stik, er planen, at det skal være med samme type, som de tidligere har fået. Practio, der stod for den frivillige tilvalgsordning, oplyser til TV 2, at de knap 50.000 personer, som har fået Johnson-stikket, kan vælge en revaccination med en mRNA-vaccine.\nDerfor tegner det til at blive et fåtal danskere, som skal boostes med Johnson & Johnsons vaccine, vurderer Flemming Konradsen. Dog kan det vise sig, at krydsvaccinering, hvor man får forskellige vaccinetyper, kan give en bedre beskyttelse.\n- Men lige nu venter vi på resultater for det, siger Flemming Konradsen.\nEn anden forhindring for, at Johnson-vaccinerne kan ramme danske overarme, er, at Danmark gennem EU-aftaler har lagt billet ind på store sendinger fra Pfizer/BioNTech – EU har sikret sig mulighed for at få op til 1,8 milliarder Pfizer-doser inden 2023.\n100.000 doser er reserveret\nSundhedsministeriet oplyser til TV 2, at 100.000 af Johnson & Johnson-doserne er reserveret til dansk brug i en egenbetalingsordning, hvor blandt andet virksomheder kan købe vaccinerne til deres ansatte. Ministeriet regner med, at det primært vil være søfarende, udlandsdanskere og turister, der kommer til at benytte sig af ordningen.\nHvad der skal ske med resten af lageret af Johnson & Johnson-doser, er uvist.\n- Den resterende halve million doser er der ikke taget stilling til endnu, lyder det i et skriftligt svar fra Sundhedsministeriet.\nMen man bør hurtigt finde ud af, hvad fremtiden skal være for den halve million doser på Amager, mener Flemming Konradsen.\n- Det er helt unødvendigt, at de ligger der og får skåret måneder af deres holdbarhed, når der er brug for vacciner andre steder i verden. Og ud over det, så virker det meget mærkværdigt, at vi bliver ved med at modtage nye sendinger, siger han.\nVaccinen fra Johnson & Johnson har flere fordele – blandt andet kan den opbevares ved almindelig køleskabstemperatur og kræver kun et enkelt stik for fuld effekt. Foto: SSI, Søren Svendsen\nDansk jord udelukker Covax\nHvis først vaccinerne har været på dansk jord, er vejen til andre lande en del længere, forklarer Flemming Konradsen.\n- Det er ikke bare at køre dem i lufthavnen, og så er de videre. Det kræver enormt meget embeds- og papirarbejde, hvis de skal videre, siger han.\nEt andet problem ved, at vaccinerne lægger vejen forbi Amager, er, at den internationale alliance Covax, der fordeler vacciner til tredjeverdenslande, ikke vil videredistribuere dem. For Covax vil kun levere direkte fra den enkelte producent til modtagerlandet for at sikre logistik og sikkerhed.\nSelvom vi i Danmark har flere doser, end vi bruger, og er i gang med at diskutere tredje stik, kæmper mange lavindkomstlande stadig med at få distribueret første dosis til deres sårbare.\nI Europa har man for eksempel givet over 100 doser per 100 indbyggere, mens det tal er knap 9 doser på det afrikanske kontinent.\nBemærk, at kortet viser landets samlede antal doser per 100 indbyggere og ikke andelen af vaccinerede i befolkningen, da der kræves to doser for fuld vaccinering.\nSkævvridningen har sat ekstra fokus på de rigeste landes bugnende vaccinelagre, og søndag vurderede analysevirksomheden Airfinity i en ny rapport, at 100 millioner vaccinedoser risikerer at udløbe, inden de er blevet distribueret.\nJan Pravsgaard Christensen mener, at det er fint at have doser liggende, så man kan rulle et tredje stik bredere ud, hvis det bliver nødvendigt. Men når mange lande der stadig har udfordringer med at vaccinere første og anden gang, bør køleskabene på Amager aldrig blive for fyldte.\n- Set i det lys, så vil der være noget umoralsk i at have halve og hele millioner af doser liggende i Danmark, siger han.


Asien: Kursfald oven på gårsdagens aktiejubel i Tokyo\n05/11/2014 KL. 06:52\nDe fjernøstlige aktiemarkeder falder onsdag morgen.\nFra USA viser optællingen efter midtvejsvalget, at republikanerne har vundet kontrollen over Senatet og dermed sidder tungt på den politiske magt i Washington med flertal i begge Kongressens kamre.\nDet toneangivende regionale aktieindeks - Morgan Stanley Asia-Pacific - ligger onsdag morgen ved 6.30-tiden dansk tid med et plus på 0,2 pct.\n- På det her tidspunkt, mens midtvejs-valget foregår, har markedet konsolideret sig. Nogle af olieselskaberne lider under den svage oliepris, mens markedet også venter på at se jobdataene fra USA, siger investeringschef Norman Chan fra NAB Private Wealth Advisory i Hongkong til Bloomberg News.\nI Tokyo er morgenens tidlige minusser blev neutraliseret i takt med, at den japanske yen igen er på retræte. I løbet af de seneste timer er yen svækket fra 113,50 yen per dollar til 114,25 yen per dollar, og det trækker aktiekurserne op.\nDet toneangivende Nikkei-indeks stiger 0,1 pct., mens det brede Topix -indeks ligger med et fald på 0,2 pct.\nOgså de kinesiske børser har rettet sig. En positiv udvikling i de amerikanske aktiefutures efter resultaterne ved midtvejsvalget indikerer en stor sejr til republikanerne, trækker de kineiske aktier op mod nulpunktet efter en markant negativ start på dagen.\nShanghai Composite og CSI 300-indekset ligger begge med små fald på 0,1 pct., mens Hongkongs Hang Seng forbliver i minus med 0,5 pct.\nPå de øvrige børser er der et minus i Kospi-indekset i Seoul på 0,2 pct., mens Taiex-indekset i Taiwan falder 0,4 pct.\nDe amerikanske aktiefutures ligger med stigninger på 0,3 pct. i den asiatiske handel.


Min historie – RejsenTilMitNyeLiv\nRejsen til mit nye liv\nRejsen til mit nye liv startede for godt og vel 3 år siden.\nMen inden den start, lidt om min baggrund så I nok bedre kan forstå, hvorfor denne rejse.\nJeg er vokset op sammen med min mor, far og søster. Jeg har egentlig nok altid vidst, hvem jeg inderst inde var. Men grundet min opdragelse og mit følelsesmæssige jeg, har jeg altid levet mit liv efter, hvad jeg følte at andre forventede af mig, og jeg har derved pakket MIG langt væk. Jeg var så god til at pakke MIG væk, at jeg ikke har følt, at det liv jeg har levet, har været én løgn.\nLivet dengang gik, som man siger, i den rigtige rækkefølge, som man ”bør og skal”.\nSkole, uddannelse, flytte hjemmefra, kæreste, hus, ægteskab og børn.\nI al den tid kørte livet bare derudad, den ene dag tog den anden.\nJeg tror desværre, at vi er mange der lever efter, hvad der forventes af os. Vi bekymrer os alt for meget over, hvad andre tænker om os, og det er derfor så nemt at glemme ”HVEM ER JEG, OG HVAD VIL JEG”. Derfor også min historie her.\nJeg er en lille sjov én når det gælder mine følelser og tanker. Jeg deler dem op i ”kasser” i mit hoved for at holde styr på mig selv.\nLad mig sige det pænt, for 3 år siden var der overhovedet ikke styr på noget, alle mine kasser var åbne og rodet sammen i én stor masse.\nJeg kan ikke helt forklare, hvad der skete, men pludselig stod kassen med mit sande JEG åben. Jeg husker det lige så tydeligt. En fredag aften, hvor min kone sad i sin sofastol og jeg i min, begge drenge på madrasser på gulvet, vi sad og så Vild Med Dans i tv’et. Pludselig fik jeg tanken, er dette her mit liv eller alle andres? skal jeg sidde her når jeg er 70 år og tænke, hvorfor gjorde jeg ikke noget? Nej, det er livet for kort til, så jeg måtte i gang med at få styr på ”kasserne”.\nHer fra brugte jeg næsten 1/2 år på at finde ud af, hvem er jeg og hvad skal der til for at jeg kommer tilbage til at være mig.\nDette 1/2 år var et rent helvede og jeg tænkte tit, hvordan kommer jeg nogensinde ud på den anden side. Jeg vil komme til at gøre så mange af dem jeg holder af og elsker mest kede af det, bare for at jeg selv kunne blive glad.\nHer har jeg levet hele mit liv, og kun tænkt på alle andre før mig selv, og nu var jeg nødt til kun at tænke på mig. Jeg følte mig meget egoistisk, og det var bestemt ikke rart. Jeg er en person som ønsker, at alle andre har det godt, før mig selv. Jeg havde fandeme rod i mine ”kasser”!\nI maj 2014 vidste jeg, at jeg måtte gøre det der skulle til, for endelig at blive mig, og endelig blive glad for mig selv.\nEn sen aften sagde jeg til min kone, at jeg ville skilles.\nJeg syntes jeg havde tænkt alt gennem og havde forberedt mig godt.\nMen nej, det er det værste jeg nogensinde har gjort mod et andet menneske, som jeg holdte så meget af, og som var min bedste ven.\nDa jeg så, hvordan hun tog min beslutning, gik jeg helt i ”chok” og turde derfor ikke fortælle, at jeg faktisk havde 2 grunde til at jeg ville skilles. Så holdte mig til grund 1, at vi var vokset fra hinanden og at vi bare var venner, der fik alt det praktiske i hverdagen til at hænge sammen og at det ku jeg ikke længere.\nDet tog mig 3 måneder at fortælle min anden årsag, til at jeg ville skilles.\nNemlig at jeg ville leve resten af mit liv, som den RIGTIGE DANN OG DANN’S LIV!\nMen jeg fik det sagt. Jeg er til mænd, jeg er homoseksuel.\nSuper tænkte jeg, nu det sagt. Men igen nej, nu var jeg nået til det, der næsten var endnu værre – at fortælle mine 2 drenge det. Dengang var de 10 og 14 år. Først skal mor og far skilles, og nu skal de også forholde sig til at far pludselig er til mænd.\nJeg ved, at vi som forældre næsten kan byde vores børn alt, og alligevel vil de altid elske os. Men noget af det jeg har budt mine børn, kæmper jeg stadig med. Alt det rod havde de ikke fortjent.\nJeg vil dog sige, at alt er gået bedre end jeg havde turdet håbe på, det at jeg i dag kan give dem en glad far betyder SÅ meget, og jeg gør hvad jeg kan for at være der for dem.\nI det 1/2 år jeg brugte på at finde mig selv, og få styr på mine ”kasser”, manglede jeg virkelig nogen at snakke med om alt dette.\nJeg fandt dog ud af, at der i København er en forening der hedder Homosexuel Med Forsinkelse, hvor jeg henvendte mig, men jeg kunne godt havde tænkt mig noget mere.\nSå derfor min historie ud til jer her. Jeg håber, at jeg måske kan nå ud og være med til at hjælpe andre. Jeg kan måske være den, du skriver eller ringer til, for at læsse af, et sted hvor du bliver forstået indtil du har modet til at fortælle det til dine nærmeste.\nJa hvem er Dann så i dag?\nJeg er mig selv! Jeg er 43 år, og har de sidste 2 1/2 år levet mit liv som homoseksuel. Jeg lever og bor i dag sammen med min kæreste Søren i Malmø, jeg har job i København, har mine dejlige drenge hver anden weekend og nyder livet.\nHerfra vil jeg bare sige, håber I alle lever livet fuldt ud som den I er aller dybest inde.\nMine historier, Mit livMit liv\n15 thoughts on “Min historie”\nTillykke med den meget flotte nye side ( RejsenTilMitNyeLiv ) du var og er min søn uanset hvor du må være i dit liv.\nHej Dann. Hvor er det godt skrevet. Thumps up til dig, og fortsat held og lykke med dit nye skønne liv. ☺\nHvor er det pisse godt gået… Du er virkelig god med ord og jeg har den dybeste respekt for dig\nHvor er det en flot side du har lavet. Stort tillykke med dit nye liv. Jeg har dybt respekt for du har fundet dig selv.\nAlt mulig lykke på din vej med dit nye liv.\nHatten af for dig. Sådan skal det skrives, det kan ikke skrives bedre.. hel og lykke fremover\nHej Dann ..\nDet er supergodt og velskrevet, og ja jeg kan godt relatere til dele af din historie.. Om at finde sig selv og være tro mod sit indre Jeg.. Det har jeg forsømt selv.. Selv lang tid efter jeg sprang ud, for verdenen, var jeg ikke rigtig sprunget ud for mig selv i min sjæl.. der skulle gå næsten 8 år inden at jeg så mig i spejlet og erkendte hvem og hvad jeg er!\nTak for din for din ros her og at du deler lidt af din historie. Det så vigtig at vi ikke føler os forkerte, eller alene i hvad vi føler og hvad der rigtigt for hver af os.\nTak Dann jeg ved godt jeg er “for meget” men jeg ser faktisk op til dig, skæver lidt til dig og ja har “a thing about you” ..\nFinder dig som en inspiration, til at gøre noget med mit liv, til at ruske lidt op i støvet på min skuldre.. Vil SÅ gerne møde dig en dag!\nNetop derfor jeg gør de ting, jeg gør, elsker hvis det kan for andre til at tænke over livet og få det bedste ud af det\nVelkommen i klubben, Dann, og held og lykke med fremtiden. Jeg genkender alt, hvad du her skriver.\nmikael (i al ydmyghed ham, der i sin tid startede Bøsse med Forsinkelse, det der et par år efter blev til Homo med Forsinkelse (da det viste sig, at mange kvinder var i en lignende situation).\nTak skal du ha’, ja vi ik alene om det og der stadig brug et sted hvor vi er ligestillet og et stedet vi forstår hinanden og hvad vi går igennem\nJeg står lidt på den anden side, som konen der er blevet forladt, fordi min nu eks-mand fandt ud af, han var og er homoseksuel. Jeg håber det er okay, jeg spørger, men hvordan har du og din kone det sammen i dag? Hvilket form for forhold har i? Jeg har savnet min eksmand og det vi havde sammen, men har også følt, jeg måtte trække mig meget fra ham, da det ellers gjorde for ondt. Det er dog svært, når man har barn sammen. Så jeg er meget nysgerrig på, hvordan I får det til at fungere.\nHvor er jeg glad for du skriver, det ikke kun svært for os der tar valget, men osse for dem det går ud over. Jeg vil meget gerne ta’ en snak med dig:) 40471062\nDu meget velkommen til at kontakte mig på SMS eller ringe. Det lidt mere privat end her hvor alle kan følge med.\nMange hilsner Dann\nTak for din venlige besvarelse og dit flotte tilbud 🙂 Jeg forsøgte at ringe i sidste uge, men den gik direkte på svareren, og så tog vi på weekend. Måske jeg må prøve igen? 🙂\nJeg har ferie nu og næste uge, så jeg nok nemmere og få fat i 🙂\nDe grå dage 😏\nGemme sig selv væk…. Del 9\nLænge siden sidst ❤ del 8\nrejsentilmitnyeliv til Gemme sig selv væk…. Del 9\nmor Kiss til Gemme sig selv væk…. Del 9\nArkiver Vælg måned februar 2022 (2) januar 2022 (1) oktober 2021 (1) januar 2021 (2) september 2020 (1) juni 2020 (1) marts 2020 (1) november 2019 (1) oktober 2019 (2) september 2019 (2) august 2019 (1) juli 2019 (1) juni 2019 (1) maj 2019 (1) marts 2019 (1) februar 2019 (1) januar 2019 (1) november 2018 (2) oktober 2018 (1) september 2018 (1) august 2018 (3) juli 2018 (4) juni 2018 (4) maj 2018 (3) april 2018 (5) marts 2018 (2) februar 2018 (1) november 2017 (2) september 2017 (1) juni 2017 (1) maj 2017 (2) april 2017 (6) marts 2017 (5) februar 2017 (6) januar 2017 (10) december 2016 (1) oktober 2016 (23) september 2016 (14) august 2016 (3)\nKategorier Vælg kategori Job (25) Fashion (18) Kontakt (1) Mine historier (15) Mit liv (85) musik (12)


→ Getorganized online\nEn masse e-forretninger udlover i dag diverse forskellige løsninger til levering. En af favoritterne er i dag pakkeshoppen, fordi du så nemt kan hente din pakke når der er mulighed for det. Denne er jo virkelig smertefri, og oftest derudover den mest betalelige mulighed for fragt ved køb af Getorganized.\nDu bør endvidere foretrække at vælge afsending til din private bopæl eller ud til din arbejdsplads. Fragtformen bliver som regel en kende mere pebret, men tillige i høj grad smertefri. Den billigste leveringsløsning er dog at du selv henter produkterne, men den mulighed stiller krav om at du bor med kort afstand til internet forretningens tilholdssted.\nFragttiden på kan i nogle tilfælde være særligt udslagsgivende såfremt vi absolut skal bruge pakken fluks, så herved er det tydeligvis klogt at du kigger nærmere på leveringstidspunktet på den respektive vare.\nFlere internet webshops yder levering på næstkommende hverdag på masser af varenumre, eksempelvis Getorganized, men som imidlertid forudsætter at ordren køres igennem inden et fastslået klokkeslæt, sådan at de garanteret kan nå at få varerne hen til fragtfirmaet før personalet har fyraften.\nFlere internet shops yder gebyrfri levering, men i mange tilfælde kun hvis du indkøber for et præcist beløb. Derudover bør man snuppe den prisbilligste leveringsform, som mange gange – uanset om du bor i Fredericia, Nakskov eller Vojens – vil blive at få dem til at levere din bestilling til en pakkeshop.\nDet er i dag vældig let for internetbrugere at lave prissammenligning i blandt diverse online butikker, og på grund af dette har adskillige e-forhandlere ikke kunne lade være med at mindske priserne på varerne – til piger og drenge, og yderligere også til mænd og kvinder – kolossalt, og endda nogle gange præstere portofri fragt.\nTrods dette kan det alligevel blive lønsomt at kigge forbi forskellige online virksomheder efter udsalg på Getorganized forinden du handler, så du er skudsikker på at skaffe sig den prisbilligste pris.\nDu må alligevel ikke glemme, at ifald en e-forhandler tilbyder bedst i test varer for en udsalgspris der er uforståeligt billig, kan det tit være en indikation på en uoprigtig e-shop. Shopping med kort er imidlertid en del af en orden, hvilket dækker folk imod uærlige internet forhandlere.\nGenerelt anbefaler vi betalinger med kort eller betalinger med mobilen. Som en alternativ mulighed burde du udnytte en afbetalingsordning fra for eksempel ViaBill, hvis du higer efter at honorere prisen over en periode.\nForud for at folk handler på en e-forhandler behøver de på en vis måde få overblik over deres betingelser, dog er det mange gange en omfattende opgave.\nEt andet alternativ kunne være at undersøge om internet forretningen er medlem af e-mærket, da det generelt er en forsikring om at online shoppen overholder de officielle regler, samt at netbutikken undertiden overvåges af fagmænd der har ekspertise inden for bestemmelserne på området. Det giver dig genvej til at blive assisteret, ifald du får besvær i processen med din handel.\nFor øvrigt er det fornuftigt at du er oppe på mærkerne omkring de mest aktuelle betingelser der spiller ind i forbindelse med ordren, som fx hvilken ombytningsret hjemmesiden bruger. Her er det samtidig relevant, at man til enhver tid opbevarer sin kvittering på e-mail, så man en anden gang kan eftervise sit køb af Getorganized, uafhængig om du søger et produkt til en pige eller dreng.\nTrustpilot fører til flere troværdige muligheder for at fortolke en række forhenværende konsumenters ratings og af den grund støtter vi, at du tager et kig på online butikkens anmeldelser af Getorganized inden du bestiller.\nFacebook bringer dig for øvrigt tilpas passende muligheder for at få indblik i internet webshoppens kundetilfredshed. Derudover ses faktisk e-forhandlere som giver folk mulighed for at meddele en bedømmelse af købsoplevelsen, som ydermere kan tages i brug til at bedømme tilfredsheden hos kunderne.\nVores website er finansieret af indtægter fra annoncer. Vi har aftaler med masser af internet webshops når vi fremviser butikkernes tilbud, og høster kommission hvis en af de besøgende på vores hjemmeside gennemfører en handel.\nData om varer og e-handler opretholdes nu og da, men vi påtager os ikke ansvaret for korrektioner der kan være lavet efter sidste opdatering af de anvendte oplysninger.


CentrePoint Motor Inn Ejendomme : Reservér nu\nFormerly: Quality Inn Centre Point\nBook CentrePoint Motor Inn nu & Spar op til 75%! Sikker og nem reservation, øjeblikkelig bekræftelse, hotelanmeldelser og -billeder.\nMed indkvartering i høj kvalitet i Rockhampton er CentrePoint Motor Inn et populært valg for både ferie- og forretningsrejsende, der ønsker nem adgang til sightseeing, forretninger, restauranter. Med sin beliggenhed kun 2 km fra byens centrum og 4 km fra lufthavnen tiltrækker dette populære 3.5-stjernede hotel talrige rejsende hvert år. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nCentrePoint Motor Inn tilbyder fremragende service samt alle de basale bekvemmeligheder der skal til for at nyde et skønt ophold. For gæsternes velbefindende tilbyder hotellet gratis trådløst internet på alle værelser, daglig rengøring, fotokopiering, trådløst internet i fællesområder, parkering.\n59 værelser fordelt på 2 etager tilbyder et imødekommende og behageligt hjem væk hjemmefra. På nogle værelser kan man finde moderne bekvemmeligheder, som fladskærms-TV, internetadgang - trådløst, trådløst internet (medfølger), boblebadekar, ikke-rygerværelser. I løbet af dagen kan du nyde den afslappende atmosfære i udendørs pool. Med sin idéelle beliggenhed og imponerende faciliteter så vil CentrePoint Motor Inn opfylde dine behov på mange måder.\n131 George Street, Rockhampton Centrum, Rockhampton, Australien, 4700


Referat fra bestyrelsesmøde nr. 6, - PDF\nDownload "Referat fra bestyrelsesmøde nr. 6,"\n1 Referat fra bestyrelsesmøde nr. 6, Torsdag den 17. juni 2010 på Experimentarium kl Deltagere: Nils O. Andersen, Randi Brinckmann Wencke, Claus Hviid Christensen og Wenche Erlien, Gitte Bailey Hass, Harald Mikkelsen, Brian Krog Christensen. Lene B. Mikkelsen og Trine Ungermann Fredskild deltager ligeledes i mødet. Ad 1. Godkendelse af dagsorden. Referat: Dagsordenen godkendt. Ad 2. Godkendelse af referat for bestyrelsesmøde Referat: Referatet godkendt. Ad 3 Siden sidst, inkl. løbende projektaktiviteter. Referat: Ingen bemærkninger. Oplægget godkendt Ad 4. Nyt bestyrelsesmedlem. Referat: Som følge af at Charlotte Sahl-Madsen er blevet udpeget til Videnskabsminister har hun trukket sig ud af bestyrelsen. Undervisningsministeren har derfor udpeget et nyt bestyrelsesmedlem - Brian Krog Christensen. Brian Krog Christensen bydes velkommen. Ad 5. Ny næstformand. Referat: Som følge af at Charlotte Sahl-Madsen er blevet udpeget til Videnskabsminister har hun trukket sig fra bestyrelsen. Bestyrelsen skal vælge en ny næstformand. Bestyrelsesformanden lægger op til et åbent valg. Giver udtryk for at det vil være en fordel såfremt næstformanden supplerer bestyrelsesformandens kompetencer. Forslag fra bestyrelsen er Claus Christensen. Claus Christensen vælges som næstformand.\n3 Ad 6. Strategi og handleplan, Referat: Strategi og handleplan diskuteres som to separate dokumenter. Handleplanen betragtes som direktørens arbejdspapir og ansvar. Hvert bestyrelsesmedlem kommenterer og diskuterer såvel strategi som handleplan både på den indholdsmæssige og den rent formuleringsmæssige del. Det besluttes at direktøren gør såvel strategi som handleplan færdig i forhold til de indkomne kommentarer. Strategi og handleplan færdiggøres i løbet af 14 dage og godkendes formelt ved næste bestyrelsesmøde. Ad 7: Godkendelse af regnskab Sagsfremstilling: Årsrapport vedlagt som bilag. Referat: Årsrapport 2009 og protokollater godkendt. Ad 8: Budget 2010 Sagsfremstilling: Budget vedlagt som bilag. Referat: Budgettet diskuteres og der stilles spørgsmål til dele af budgettet. Der foreslås rettelser / justeringer i forhold til bl.a. aktiviteter / projekter og til detaljeringsgraden af samme. Budgettet fremlægges til næste bestyrelsesmøde Ad 9: NTS-sekretariat administration m.m. Sagsfremstilling: Den organisatoriske opbygning er endnu ikke færdiggjort, hvilket blandt andet har betydet at der endnu ikke kan betales løn og regnskabet endnu ikke er blevet overdraget til Business College Syd. Problemstillingerne rettes tilbage til den valgte struktur med at etablere centeret fra bunden som en fuldgyldig selvejende institution fra begyndelsen af centerets levetid. Dette kombineret med at centeret på grund af reorganisering i ministeriet endnu ikke har fået tildelt en formel kontakt i relation til understøttelse af centerets organisatoriske udvikling, gør at regnskab, løn og andet administrativt arbejde stadig varetages af sekretariatslederen. Fra forventes lønsystemet at køre og det øvrige administrative system forventes at blive overtaget af BC Syd på samme tid.\n4 Referat: punktet taget til efterretning Ad 10: Decentrale enheder og kontraktforhandlinger med disse. Sagsfremstilling: Der er formuleret en generel aftale som er gennemgået med en advokat og de enkelte værtsinstitutionsledere. De fire institutioner er alle forskellige typer med forskellige momsforhold. Løsningerne er derfor individuelle alt efter institution. De endelige forhold påvirkes af vores momsproblematik, som vi endnu ikke har fået en afklaring på fra ministeriet. Den skal knyttes til en lovændring, som vi ikke kender tidsperspektivet på, så vi må færdiggøre kontrakterne uden endelig afklaring af momsproblematik og i øvrigt heller ikke lønsumsforhold. Referat: Den generelle formulering godkendt. Direktøren får bemyndigelse til at skrive aftalerne under. Ad 11: NTS center Syd referencegruppe. Sagsfremstilling: Ved ikke formelt bestyrelsesmøde den 6. april blev Økolariet foreslået som fysisk placering for regionalt center, under forudsætning af at Økolariets ledelse opbygger en formel referencegruppe og i øvrigt accepterer de kriterier der er udarbejdet ved placering af centre. Forslaget rundsendtes til den øvrige bestyrelse med henblik på en beslutning senest den 14. april. Økolariet blev godkendt under forudsætning af at Økolariet accepterer de betingelser der er knyttet til centerdannelsen, udsendt sammen med godkendelsen. Økolariet skulle indsende oplæg til referencegruppe den 10. juni. Efter godkendelse i NTS-centerets bestyrelse opslås en stilling som regionalleder ved NTS-centeret med placering på Økolariet. Der er den 8. juni modtaget et oplæg til referencegruppe fra Økolariet. Referat: Referencegruppen godkendt. Der opslås en stilling som regionalleder med arbejdssted på Økolariet efter samme retningslinjer og med samme indhold som regionslederstillingerne ved de øvrige centre. Ad 12: Besøg hos Undervisningsministeren. sagsfremstilling: Bestyrelsesformanden og direktøren præsenterede på et møde i undervisningsministeriet den 7. juni NTS-Centeret for undervisningsministeren. Det var et godt møde hvor Ministeren blev orienteret om centerets aktiviteter og arbejdsområder. Referat: Orienteringen taget til efterretning.\n5 Ad 13: Projekter udover løbende. A) Projektforslag og indsatsområder fra værtsinstitutionernes ansøgninger. Sagsfremstilling: Forslag til kompetenceområder og projekter, i ansøgningerne om at være regional værtsinstitution for NTS-centrene skal diskuteres og indtænkes i forhold til strategien og handleplanen. Referat: Kompetenceområder og projekter sættes op i forhold til strategi og handleplan. Der skal præsenteres et forslag til et projektkatalog i en samlet projektportfolio, og knyttet til budgetmæssige overvejelser, til næste bestyrelsesmøde. Inden da lægges der ingen projekter ud i regionerne. B) Geofag (Niels O.) Sagsfremstilling: Biotech A i den nye gymnasierefom er blevet en succes. Der er ved at blive formuleret en analog indenfor geofag. Vi er fra Undervisningsministeriet blevet bedt om at forholde os til hvordan vi kan bidrage i denne proces Referat: NTS-centerets bestyrelse ser positivt på henvendelsen og afventer i øvrigt tilbagemelding fra møde mellem Nils O. Andersen og undervisningsministeren d Ad 14: Løn- og personalepolitik. Sagsfremstilling: NTS-Centerets personalepolitik præsenteres kort. Referat: Der skal fremadrettet etableres et samarbejdsudvalg i NTS centeret, hvor sådanne emner diskuteres og vedtages. Lønpolitikken skal ikke på bestyrelsesmødet, men diskuteres og vedtages i et kommende samarbejdsudvalg. Ad 15: Beskrivelse af direktørens opgaver. Sagsfremstilling: direktørens opgaver beskrives i relation til centerets udvikling og vedlagt som bilag. Referat: Dokumentet godkendt.\n6 Ad 16: Kriterier for understøttelse af netværksaktiviteter og projekter. Sagsfremstilling: Der er udarbejdet oplæg for netværksaktiviteter og mindre projekter. Referat: NTS skal prioritere større projekter Der udarbejdes en projektportefølje til de større projekter i forlængelse af strategi og handleplan se også pkt. 13 A. NTS-centeret støtter ikke små lokale projekter eller aktiviteter af egne midler. Det anbefales at der sammen med DNF søges om eksterne midler til at etablere en støttemulighed for de mindre aktiviteter og projekter. Desuden arbejdes der på at lave en oversigt over støttemuligheder, som lægges ud på hjemmesiden. Ad 17: Advisory Board. Sagsfremstilling: Advisory Board består på nuværende tidspunkt af Doris Jorde (Norge), Rosalia Vargas (Portugal) og Jörgen Svedbom(Sverige). Referat: direktøren tager kontakt til The National Science Learning Center I England. Norge kontaktes med henblik på at planlægge et fælles seminar i 2011 Ad 18: Repræsentantskab. Sagsfremstilling: Der skal etableres et repræsentantskab efter de rammer der er defineret i vedtægterne. Vedtægterne anskueliggør, at flere af medlemmerne skal indstilles. Der er 20 medlemmer som indstilles og 6 der ikke skal indstilles. Der er således 6 pladser som bestyrelsen kan komme med forslag til. Referat: Forslag til de 6 repræsentantskabsmedlemmer fremsendes pr. mail af bestyrelsesmedlemmerne til direktøren i løbet af den kommende uge. Direktøren og bestyrelsesformanden finder herefter frem til de relevante organisationer og kontakter dem med henblik på indstilling af de resterende medlemmer. Det vil være hensigtsmæssigt, hvis repræsentantskabet kan mødes i løbet af efteråret. Ad 19: Forretningsorden. Sagsfremstilling: Der er inden bestyrelsesmødet udsendt et oplæg til forretningsorden for bestyrelsen. Referat: Forretningsordenen vedtaget. Ad 20: Udviklingskontrakt med region Syd i relation til deres indsatsområde at blive scienceregion.\n7 Sagsfremstilling: Region Syd har inviteret os til at indgå i en udviklingskontrakt mellem Region Syd, DNF og NTS-centeret. Målet er at regionen bliver spydspids indenfor området. Referat: NTS-centeret fortsætter forhandling med region Syd vedr. udviklingskontrakt om Region Syd som science region. Generelt besluttes det at det er det centrale center, der indgår i den slags aftaler, mens de regionale enheder er de udførende. Ad 21: Fremtidige konferencer 2011 og konference marts Sagsfremstilling: Konferencen 2010 fik meget gode tilbagemeldinger fra både deltagere og aktører. Desuden blev indsamlet megen dokumentation og forslag til brug for udvikling af strategi. Referat: Flg. blev besluttet i forhold fremtidige konferencer: Konferencen afholdes over to dage og placeres fast den første uge i marts, hvilket meldes ud på hjemmesiden. Der nedsættes et konferenceudvalg som senest i august måned igangsætter planlægning af konferencen. Flere af nabolandene har erfaringer med afholdelse af landskonferencen ude i regionerne og direktøren undersøger fordele og ulemper ved samme. Det besluttes at NTS centeret bliver en del af storkonferencer i det omfang det giver mening. NTS centeret skal være mere tydelig i pressen og med PR i øvrigt. Ad 22: Andre sager. Referat: Ingen. Ad 23: Eventuelt. Referat: intet.\n8 Ad 24: Næste møde. Referat: Næste møde dato og sted aftales via Doodle.