Barbarmaleren John Christensen by Gads Forlag - Issuu\n2â€ƒ Barbermaleren John Christensen\nBarbermaleren John Christensen HANNE ABILDGAARD\n4 Barbermaleren John Christensen\nBarbermaleren John Christensen Af Hanne Abildgaard Copyright © 2017 Hanne Abildgaard og Gads Forlag isbn: 978-87-12-05531-0 1. udgave, 1. oplag Printed in Denmark Omslag og grafisk tilrettelæggelse: Carl H.K. Zakrisson Forlagsredaktion: Martin Gylling Forside: Vinterdag på Nørrebro, 1936 (udsnit) Repro og tryk: Narayana Press For enkelte illustrationer har det været umuligt at finde frem til den retmæssige indehaver af ophavsretten. Såfremt forlaget på denne måde har krænket ophavsretten, er det sket ufrivilligt og utilsigtet. Retmæssige krav i denne forbindelse vil blive honoreret af forlaget, som om der var indgået aftale i forvejen. Kopiering fra denne bog må kun finde sted på institutioner, der har indgået aftale med copy-dan, og kun inden for de i aftalen nævnte rammer. Det er tilladt at citere med kildeangivelse i anmeldelser. www.gad.dk\nBogen er udgivet med støtte fra: Ny Carlsbergfondet Augustinus Fonden Politiken-Fonden Lillian og Dan Finks Fond Landsdommer V. Gieses Legat Aage og Johanne Louis-Hansens Fond Forarbejdet til bogen er støttet af: Augustinus Fonden Novo Nordisk Fonden\nIndhold Forord 7 Ad omveje 11 Opvækst og ungdom 11 Kældersalonen på Kapelvej 13 Hvordan begyndte det? 14 Tidlige kunstnervenner 22 Debut på Kunstnernes Efterårsudstilling 1928 26 Det primitive og oprindelige 27 Separatudstillingsdebut. Tjørnelunds Kunsthandel 1929 30\nBarberen, der maler 37 Kinagaarden 1930 37 Henning Larsens Kunsthandel 1931 42 De første købere 45 Kunsten og byen 51 Kunsten og Folket 59\nHvor sæben skummer for kunstens skyld 65 Stiftelsen af Koloristerne 65 Malmø indtages 70 Koloristens første udstilling i København 74 Byens Jens Søndergaard 77 En ny epoke? 81 Houmark kigger forbi 85 Hverdagens poesi 87 Koloristerne 1934 93 Kolonihaveidyl 101\nSocial – på den gode måde 105 Tegnerlegatet 105 Koloristerne 1935 114 Kunder i butikken 123\n6 Barbermaleren John Christensen\nSeparatudstillingen hos Arnbak 1935 126 Den fortrolige ven 133 Omfavnet af Kunstmuseet 134 Hjemme på Nørrebro 140 Rendestenens eventyr 147 Københavns Paris 151 Mennesket John C. 153\nKolonihaven og grøftekanten 163 Kunstnernes salon – eller barberens? 163 Koloristerne 1936 166 Huset i Vridløsemagle 178 Samlerne 184 Koloristerne 1937 204 Regndråben og radiotårnet 208 Separatudstillingen hos Arnbak 1938 210 Koloristerne 1939 222 Sygdom og død 230 Mindeord og mindeudstilling 236\nEftermæle: Kunst, kult eller kulturhistorie 241 Biograferet af Poul Uttenreitter 241 Hyldet i Helhesten 243 Dyrket af Elsa Fonnesbech-Sandberg 245 Heerups gravsten 246 Sidste mindeudstillinger 250 Kolonihaven på væggen 254 Forvist til kulturhistorien 258\nEpilog 263 Noter 269 Referencer 290 Fotografier 296 Register 297\nForord Da John Christensen i 1928 fik antaget fire billeder på Kunstnernes Efterårsudstilling, var der næppe mange, der hæftede sig ved det. Endnu færre vidste, at ophavsmanden var udlært frisør og drev barbersalon på Kapelvej på Nørrebro, og slet ingen har formentlig\nNår ”Barbermaleren” stadig kendes af en hel del mennesker, skyldes det ikke mindst, at han gennem tiden har været genstand for talrige journalistiske artikler, gerne med vægt på hans farverige person og forretning på Nørrebro. Der er sågar blevet lavet et\nkunnet forestille sig den nærmest kultagtige status, han skulle opnå i løbet af sit korte liv (1896-1940). John Christensen (herefter John C.) var begyndt at\nteaterstykke om ham og alle de typer, der kom i barbersalonen, enten for at blive klippet, drikke øl eller drøfte livet og kunsten. I kunsthistorien savner han\ntegne og male målbevidst omkring fem år tidligere, og efter udstillingsdebuten gik det stærkt. I 1932 var han med til at stifte sammenslutningen Koloristerne,\nimidlertid en aktuel behandling, skønt hele hans virksomhed kan kaste lys over en række væsentlige positioner og nybrud i mellemkrigstidens danske kunst.\nog fra da af modtog offentligheden løbende opdateringer om hans virksomhed både som kunstner og\nJohn C.s kunstnerkarriere blev kort. Han var godt oppe i tyverne, inden han kom i gang, og han døde i\nbarber. Han blev formand for Koloristerne, blev opdaget af tidens museumsfolk og private kunstsamlere, og i 1937 var hans salg blevet så stabilt, at han\nen alder af kun 43 år. Alligevel er hans produktion omfattende, og hans værker lader til at være bevaret i meget stort omfang. Dette skyldes formentlig først\nvovede at afhænde barberforretningen og satse på at blive kunstner på fuld tid.\nog fremmest, at de altid har været genstand for en vis samlerinteresse, og at denne har omfattet både hans malerier og hans akvareller og tegninger helt ned til de mindste kradserier og bordkort. Meget lidt lader til at være gået tabt, og også museerne har sat pris på\nI sin samtid og i årtierne efter sin død var John C. genstand for omfattende interesse og anerkendelse fra så forskellige mennesker som Leo Swane, direktør for Statens Museum for Kunst, Poul Uttenreitter, tidligere redaktør af avantgardetidsskriftet Klingen, og Preben Wilmann, kunstanmelder og debattør i den socialdemokratiske presse for blot at nævne nogle få. I 1930’erne kunne kritikere, museumsfolk og kunstnerkolleger af vidt forskellig observans enes om, at John C. var en af sin tids helt centrale billedkunst nere, og ved hans død var store dele af den danske offentlighed fortrolig med ”Den malende Barber” eller ”Barbermaleren”, et tilnavn, der efterhånden blev en nærmest obligatorisk del af kunstnernavnet.\nham og medvirket til bevaringen af hans kunst. Rundt omkring på de danske museer befinder sig over 200 værker af John C., de første indkøbt så tidligt som i 1932, de sidste inden for de allerseneste år. Men der har aldrig været forsket i hans liv og værk, ikke engang en nogenlunde forskningsbaseret udstilling er det blevet til. Hans billeder befinder sig det meste af tiden på museernes magasiner, formentlig fordi der mangler en meningsfuld placering til dem i de gængse fremstillinger om mellemkrigstidens kunst, der traditionelt opbygges omkring to adskilte\n8 Barbermaleren John Christensen grupper af ”avantgardister” og ”traditionalister”. I den fortælling finder en kunstner som John C. ikke en rimelig plads. Tendensen har været at placere ham i den blandede og temmelig ubestemmelige kasse af\nandre lag i værkerne til at træde frem end dem, der understøttes af det populære, men også klichéfyldte og begrænsende ”Barbermaler”-prædikat. Men valget skyldes også, at der med udgangspunkt i hans\n”traditionalister”, evt. som et vedhæng til Cornertraditionens landskabsmaleri, som han ikke havde meget til fælles med.1 John C.s kunst og indsats bevægede sig netop på tværs af kategorierne, og det var denne hans fuldstændig grænseoverskridende holdning til både form, indhold og selviscenesæt\nvirksomhed og kredsen omkring ham er basis for at fremskrive en væsentlig, men i eftertiden margina liseret position i dansk kunst, der repræsenterer en helt anden form for fornyelse og refleksion over det moderne menneskes livssituation end den, der frem-\ndede ham i et af de første numre. Målet med denne bog er at give John C. og hans\nhæves i kunsthistoriens hovedfortælling om avantgardebevægelsernes tilbagevendende brud med det etablerede og traditionalistiske. Forhistorien til denne bog går tilbage til 2001, da jeg på vegne af min daværende arbejdsplads, Arbejdermuseet, modtog Alma og Vagn Nielsens John C.-\nværk en mere meningsfuld placering. Han vil hverken blive behandlet som traditionalist eller som et unikt, men utilpasset fænomen i periferien af dansk\nsamling som testamentarisk gave. Ligesom samleren Vagn Nielsen ofte beklagede, at han ikke nåede at møde John C., som han kom til at sætte højere end\nkunst. Ganske vist er hans livshistorie helt unik, men hans kunstneriske virksomhed var et velintegreret indslag i mellemkrigstidens kunstliv, der forekom\nalle andre kunstnere, kan jeg kun beklage, at jeg ikke nåede at møde det kunstsamlende arbejderægtepar,\ntelse, der gjorde ham til en inspiration for den efterfølgende avantgarde, særlig den kreds, der kort efter hans død samledes om tidsskriftet Helhesten og hyl-\nde fleste engagerede øjenvidner at komme netop til tiden, måske ligefrem at have et ganske særligt bud\nhvis entusiasme og økonomiske offervilje ikke kun førte til erhvervelsen af omkring 60 værker af ham, men også til indsamling af dokumentation om kunst-\ntil 1930’ernes mennesker. Mens antallet af bevarede værker af John C. er\nnerens liv og værk på et tidspunkt, da mange endnu havde ham i frisk erindring.3\nstort, er omfanget af arkivmateriale tilsvarende lille. Ud over en enkelt scrapbog lader han ikke til at have opbygget et personligt arkiv endsige at have været en\nDet var gennem arbejdet med denne samling, at både de specifikke værdier og de bredere kunsthistoriske perspektiver i John C.s værk kom til at stå klart\nflittig brevskriver.2 I hvert fald er det minimalt, hvad der har kunnet findes fra hans hånd både hos hans efterkommere og i andres arkiver, og der er således\nfor mig, og ønsket om at skrive en bog om ham tog form. Det der for alvor gik op for mig under arbejdet med Alma og Vagn Nielsens samling, var for det før-\nmeget i John C.s private tilværelse, det ikke er muligt at skaffe sig viden om i dag. Nærværende bog lægger vægten på John C.s udadvendte virke og på de sammenhænge, han indgik i.\nste, at John C. i sin samtid og i årtierne efter sin død var genstand for omfattende interesse og anerken-\nHer tænkes både på miljøet omkring barbersalonen på Nørrebro og på hans samspil med andre kunst nere, med kritikere, formidlere og med samlere fra\nstræbelser, der stod centralt i mellemkrigstidens kunst og debat. Hans værker både deltog i og hentede betydning fra samtidens udbredte optagethed af\nmeget forskellige befolkningslag. Bogens vinkel er dog ikke valgt på grund af mangel på primært kilde-\nværdier som det sociale, det folkelige og det demokratiske, og det er altså muligt, med hans værker og\nmateriale, men fordi inddragelsen af hele den sammenhæng, John C. virkede i, gør det muligt at få\nlivshistorie som omdrejningspunkt, at komme en lang række væsentlige spørgsmål i tidens kulturliv på\ndelse fra vidt forskellig side, og at han kunne fungere som en slags prisme for mange af de værdier og be-\nForord 9 nærmere hold og måske ligefrem at tænke nyt om mellemkrigstidens danske kunst i mere bred forstand. Der kom til at gå en del år, før jeg fik tid til at for\nOgså Gitte Hoffmann fra Formidlingscenter Assistens og Niels Boe Hauggaard fra Bruun Rasmussen Kunstauktioner har altid ydet beredvillig hjælp. For fremskaffelse af arkivalske oplysninger takkes mine\ndybe mig i dette arbejde, og det har været helt afhængigt af økonomisk støtte fra flere sider. Der skal derfor lyde en stor tak til Kulturstyrelsen, der med en frikøbsbevilling i 2013 skabte basis for at påbegynde projektet, dernæst til Novo Nordisk Fonden og Augu-\ntidligere kolleger, Vagn Buchmann og Hans Uwe Petersen, hjerteligt. Projektet har været helt afhængigt af, at private samlere har åbnet deres hjem, og at museumsfolk har åbnet deres magasiner og arkiver for mig, og det\nstinus Fonden, hvis generøse økonomiske støtte har givet mig mulighed for i en længere periode helt at koncentrere mig om forskning og manuskriptskrivning.4 Undervejs i mit arbejde har jeg fået hjælp af man-\nhar været en stor opmuntring, at alle ejere, offentlige som private, har vist mig meget stor imødekommenhed og ofte tilkendegivet, at også de gerne så John C. komme op af kælderen. Ligeledes har en række kunsthistoriske fagfæller generøst delt viden om\nge mennesker, som jeg ligeledes er stor tak skyldig.\nværker, samlere mv. med mig, og ikke mindst er jeg Troels Andersen, Peter S. Meyer og Mikael Wivel tak\nDen første tak skal gå til samlerne Alma og Vagn Nielsens børn, Anders Rehde Nielsen og Lilo Breum, som viste Arbejdermuseet den tillid at placere for ældrenes samling af John C.s værker der, og som\nskyldig for hevisninger til værker, mens Gertrud Købke Sutton og Barbara Sjoholm har stillet deres\nsiden altid beredvilligt har ydet deres hjælp. Dernæst\nspecialviden om andre kunstnere til rådighed for mig. For gennemlæsning og for gode kommentarer\nskal John C.s oldebørn, Joakim Beierholm Jensen og Mikka Petersen, også have tak for deres supplering af Arbejdermuseets samling med yderligere materi-\ntil mit manuskript såvel som aldrig svigtende tro på projektet takkes min tidligere kollega, historiker Henning Grelle varmt. For husly takkes Det Konge-\nale. Ligeledes vil jeg gerne takke Lotte Müller Christensen og Camilla Müller Berg Christensen, kunst-\nlige Biblioteks Forskningsafdeling, hvor jeg siden 2013 har nydt godt af faglig sparring, og særligt min\nnervennen Max Müllers efterkommere, for at have stillet dennes fotografier til rådighed for nærværende projekt.\nkontorfælle, Vibeke Petersen Gether, skal have tak for løbende opmuntring undervejs. Endelig er jeg taknemmelig for, at Henrik Sebro\nDe efterhånden fåtallige mennesker, der kunne huske John C. i levende live, og som har delt deres erindringer med mig, er jeg også en særlig tak skyldig.\nfra Gads Forlag straks ved min henvendelse så perspektiverne i John C.s genopdagelse, og jeg skylder redaktør Martin Gylling og tilrettelægger Carl-H.K.\nDet drejer sig om Ebba Koch, Anna Vibeke (Mulle) Nash Jørgensen og nu afdøde Jarl Borgen.\nZakrisson stor tak for et behageligt og engageret samarbejde.\nI forbindelse med opsporingen af John C.s værker i privateje har jeg fået uvurderlig hjælp af to menne-\nSidst, men ikke mindst, skal der lyde en stor tak til de fonde, uden hvis økonomiske støtte, denne bog\nsker med en særlig interesse og smittende entusiasme over for John C.s kunst: Henning Nicolaisen, som tilrettelagde John C.-udstillingen på Formidlingscen-\naldrig ville være blevet til noget: Tak til Augustinus Fonden, Lillian og Dan Finks Fond, Ny Carlsberg fondet, Aage og Johanne Louis-Hansens Fond,\nter Assistens i 2000, og kunsthandler Finn Korzen. Begge har fulgt mit projekt gennem flere år og holdt\nLandsdommer V. Gieses Legat og Politiken-Fonden for deres generøse støtte til produktionen af bogen.\nmig løbende underrettet om nye værkers opdukken.\n10â€ƒ Barbermaleren John Christensen\nAd omveje Opvækst og ungdom John Christensen blev født på Fødselsstiftelsen i København den 25. april 1896 som søn af skrædder\nDet var hos bedsteforældrene i nærheden af Sorø, den lille John var feriedreng, og han huskede farfaren som en vidunderlig gammel mand. Men det var an-\nJørgen Christensen (f. 1869) og syerske Christine Regine Bolette Jensen (f. 1873). Begge forældre kom\ngiveligt hverken forældrene, bedsteforældrene eller tegneundervisningen på Sølvgades Skole, der inspi-\nfra egnen omkring Sorø, og John var deres første barn. Ved hans fødsel var forældrene ikke gift, men det blev der rådet bod på den 5. februar det følgende\nrerede ham til at blive kunstner. Han pegede ganske vist til tider på farens virksomhed som skrædder som vigtig for hans fornemmelse for farver og materia-\når.5 Familien boede i det indre København, først i Store Kongensgade, senere i det nærliggende Fredericiagade, og her voksede John C. op som storebror i\nler,10 men det mere målbevidste arbejde med billedkunsten kom han først i gang med langt senere.\nen søskendeflok, der efterhånden nåede op på 12.6 Han kom i Sølvgades Skole, hvor han gik fra 1903 til 1910, og herfra er der bevaret et enkelt vidnesbyrd, der vurderer drengens evner og opførsel til et mg (meget godt), mens fliden kun kvalificerede til et\nI hans egne senere fortællinger var det nogle gange mødet med døden og sorgen i forbindelse med en lillebrors død, der blev fremhævet som det, der lagde grunden til ham som kunstner.11 Andre gange handlede det om kontrasten mellem den blomstrende\ng+ (godt plus).7 Som de fleste børn var han glad for at tegne, men der er ingen spor bevaret af hans tidligste\nnatur og dødens nærvær på Assistens Kirkegård, som han blev nabo til.12 Men her talte John C. om noget afgørende for hans motivation og fantasi, ikke om,\nforsøg på området. I et af de første interviews, han gav til pressen, fortalte han:\nhvornår og på hvilken måde, han konkret var startet på at arbejde med kunsten.\nLige fra jeg var 10 Aar, har jeg tegnet og malet. Naar jeg rejste paa Landet som Feriedreng, havde jeg altid min Farvelade med mig i Kufferten, og jeg véd, at der flere Steder hænger nogle af mine ubehjælpsomme, smaa Vand\nJohn C.s sociale baggrund var altså præget af det faglærte håndværk og dets respekt for kvalitet og materialer. Det børnerige hjem har formentlig været langt fra velstand, men faderen drev egen skræddervirksomhed, og det virker, som om familien var sta-\nDet eneste kunstneriske indslag i John C.s slægt, han selv kunne komme i tanke om, tilhørte farfaren. Han var tækkemand, men han fungerede også som lands-\nbil og økonomisk tryg. Den var dog ikke så velkonsolideret, at tanker om en kunstnertilværelse faldt lige for. En læreplads ville have været det naturlige skridt efter skoletiden, men John kom ikke i gang med noget fag, inden første verdenskrig brød ud. Han blev\nbymusikant og spillede til bondeballer og høstgilder.9\nboende i København frem til 1917, men hvad han fik\nfarvetegninger fra dengang.8\n12 Barbermaleren John Christensen datertid uddannede John C. sig til frisør og arbejdede i starten i Haslev. At det var frisørfaget, der blev hans levebrød, lader til at have været en ren og skær tilfældighed, hvis man skal tro kunstnerens udtalelser i et interview i 1932, hvor det hedder: En Aften traf min Far en Barbermester paa et Værtshus, og saa blev jeg sat i Barberlære over to Øller. Noget skulde jeg jo være, og ingen, ikke engang jeg selv, regnede med Muligheden af at lade mig uddanne som Maler.15 I 1921 finder vi John C. som logerende på Borgerdiget 47 i Roskilde, og blandt de medlogerende ekspedi tricen Dagny Marie Nielsen.16 Der er ikke noget, der tyder på, at John C. på den tid dyrkede kunsten ved siden af klipningen og barberingen, det var snarere sporten, der fyldte fritiden. Han var aktiv i Arbejdernes Idrætsklub i Roskilde, der var stiftet i 1919 med boksning, brydning og atletik på programmet. John C. skal have vundet flere præmier inden for brydning ifølge den senere ven Poul Uttenreitter, der i 1940 skrev den lille bog om John C., der udkom i serien Vor Tids Kunst og stadig er den eneste substantielle og lidt mere omfattende tekst om kunstneren.17 Den 12. marts 1921 giftede John C. sig med sin med-\n”Knapgeneralen”, selvportræt som korporal, 1933, olie på krydsfiner, 27,7 × 17 cm, privateje. Det lille selvportræt i uniform er malet på cirka 15 års afstand efter et fotografi\nsin tidlige ungdom til at gå med, melder historien ikke meget om ud over, at han en periode skal have været bybud i det indre København.13 Sandsynligvis har han haft skiftende arbejde, indtil han i april 1917 blev indkaldt til militæret. Her gjorde han først tjeneste i København, men blev i september overført til Roskilde, hvor han i juni 1918 blev udnævnt til korporal. Efterfølgende nåede han at være udstationeret flere steder på Sjælland, inden han blev hjemsendt i februar 1919.14 Efter endt sol-\nlogerende Dagny, der arbejdede som ekspeditrice i den butik, hvor han købte sin tobak.18 Dagny var bagerdatter, født i 1897, og hun kom også fra København. Senere i 1921 blev datteren Lillian født, og det unge par blev nu, med skræddermesterens hjælp, etableret med en barbersalon og en treværelsers lejlighed i Roskilde. Men øjensynlig længtes de begge meget efter at komme tilbage til storbyen, for alle rede året efter solgte de forretningen og opgav lejligheden, skønt de ikke umiddelbart kunne få en tilsvarende i København.19 Som Dagny fortalte i et interview i 1944: ”… vi kunde ikke holde ud at være borte fra København, og saa var det, vi fik den lille Butik i Kælderen paa Kapelvej. Det var et rigtig fugtigt og usundt Sted, men der var ikke andet, der passede til vore smaa Penge.”20\nAd omveje 13\nI 1922 erhvervede John C. altså den senere herostratisk berømte kældersalon med adressen Kapelvej 7a.\npårørende og andre besøgende til kirkegården foruden det sædvanlige mylder af gadehandlere, bybude, hundeluftere mv. Fra baglokalet kunne han kigge ud i en baggård med skraldespande, skure og bagsider\nSalonen lå i den ende af Kapelvej, der er tættest på Nørrebrogade, og bestod af en lille barberstue med arbejdsplads til én person og et baglokale. Fra salonen havde man udsigt over mod den ældste del af den to meter høje, gule mur omkring Assistens Kirkegård,\naf huse, der vendte facaderne mod Solitudevej. Nørrebro er blevet kaldt ”den danske arbejders hjem”,21 og bydelen var på John C.s tid labyrintisk med sine mange side- og bagbygninger og trange gårde, der var yderligere opdelt af plankeværker og ræk-\ntegnet af den kendte arkitekt Philip de Lange i 1760, og til nogle store træer og enkelte gravmonumenter, der ragede op over muren. En af indgangsportene til kirkegården lå skråt over for salonen, og John C. kunne således følge ankomsten af en del ligtog, af\nker af retirader. Ud mod gaden fremviste kvarteret pænere facader, men i stue- og kælderetagerne lå en mangfoldighed af små forretninger som den, John C. rykkede ind i, heriblandt mange beværtninger og marskandiserforretninger, der bidrog til kvarterets\nKældersalonen på Kapelvej\nUdsigt fra min kælder, udateret, akvarel, 405 × 315 mm, privateje\n14 Barbermaleren John Christensen boede så maleren John Christensen, og var sporvejskælderen et eventyr i de lange vinteraftener, så var ”barberen”s kælder det om foråret, når solen stod højt på himlen. Staffeliet stod ved siden af trappen ned til salonen, hvis gulv var dækket med billeder til salg!22 For John C. og familie bød tilbageflytningen til København på det eftertragtede, mere intense byliv, men den betød samtidig en drastisk tilbagegang i boligstandard. I starten måtte de bo hos Dagnys forældre, og da overtagelsen af forretningen var på plads, flyttede de ind i baglokalet til salonen. Under den økonomiske krise i kølvandet på første verdenskrig var der bolignød, og det var vanskeligt at finde en lejlighed. Baglokalet var ifølge Dagny ”… saa fugtigt at der krøb snegle paa væggen”.23 I 1923 fik familien endnu en datter, Dagny, kaldet ”Mussi”, og et par år senere til alt held også egen lejlighed på 3. sal i numMussi, 1924, farvekridt på pap, 140 × 115 mm, privateje\nmer 7 i samme ejendom.24\nbrogede karakter. Nørrebro var tæt befolket og rummede mange beskedne boliger til en relativt lav hus-\nHer var John C. altså i 1920’erne travlt optaget af at oparbejde sin forretning og sikre sin familie et udkomme. Dagny arbejdede ikke længere uden for\nleje, og de ofte ringe pladsforhold i hjemmene medførte, at en stor del af tilværelsen foregik på gaden,\nhjemmet, og man kan sikkert godt gå ud fra, at der allerede var trukket tilstrækkeligt med veksler på\nder var præget af en larmende vrimmel af mennesker og køretøjer. Adskillige sporvognslinjer gennemkrydsede på den tid kvarteret, det gjaldt også John C.s\nskrædderfamiliens økonomiske offervilje. Det med at tegne og male må i starten have været en ren fritidsfornøjelse. En indtægtskilde af betydning var det\ngade, som det er blevet fastholdt i en erindring af Harry Tiedt i forbindelse med John C.s 75-års fødselsdag\ni hvert fald ikke.\ni 1971. Tiedt havde levet sine drengeår i kvarteret og huskede bl.a. sporvejsfunktionærernes kælder ved linje 8’s endestation (linjen blev omlagt i 1933):\nSporvognen kom slingrende midt i gaden og havde endestation på hjørnet af Nørrebrogade, hvor sporvognsfolkene havde en kælder. Der strømmede en duft af hygge og kaffe op på gaden, hver gang døren gik, og man kunne få fyldt en lille emaljedunk med brændevin for to kroner, når far kom sent hjem om aftenen. Og så fik man endda et af verdens største rosenbrød af den meget tykke dame! Og i nabokælderen\nDet ældste, daterede billede, der kendes i dag, er en lille portrættegning i farvekridt fra 1924 forestillende den yngste datter Mussi, og alt tyder på, at John C. først startede med at tegne og male, efter at han og familien var kommet på plads med barbersalon og lejlighed på Kapelvej.25 Tegningen er først og fremmest udtryk for faderlig begejstring for det lille, tykkindede barn. Hvis der er noget, der minder om den senere og mere øvede kunstner, er det forkærligheden for den diagonale placering af det centrale motiv, barne\nAd omveje 15 ansigtet, der krydses af den ligeledes diagonale dynekant, endvidere den meget snævre beskæring, der får motivet til at presse sig godt ud mod kanterne. Det antal værker, der er bevaret fra 1920’erne, gør det vanskeligt at karakterisere den tidlige indsats, men det ser ud til, at John C., foruden skitser af familiemedlemmerne, startede med opstillinger arrangeret i et hjørne i hjemmet. Fra 1925 er der f.eks. bevaret en gouache med malerens palet, en æske med\nakvarelfarver, flasker og pensel, dvs. de rekvisitter, der var lige for hånden, fra 1926 kendes foruden opstillinger i akvarel oliemaleriet Opstilling med urtepotter, hvor en blomst og en jydepotte er placeret på en rød dug mod en baggrund, der er delt i to af et grønt draperi. Motivet er malet oven på et landskabsbillede med palmer, sandsynligvis et billede, John C. har fundet hos en af kvarterets marskandisere – inklusive den ramponerede ramme.\nOpstilling med urtepotter, 1926, olie på lærred, 35 × 26,5 cm, Arbejdermuseet\n16 Barbermaleren John Christensen\nOpstilling med potteplante og frugter, udateret, antagelig midten af 1920’erne, blyant og akvarel, 580 × 780 mm, privateje\nLiggende kvinde med avis, udateret, formentlig 1927, blyant og akvarel, 109 × 133 mm, Arbejdermuseet\nKvinde med Politiken og jordemodertaske, udateret, formentlig 1927, blyant og akvarel, 133 × 112 mm, Arbejdermuseet\nAd omveje 17\nIndtoget i Jerusalem, 1928, blyant og akvarel, 525 × 695 mm, privateje\nDen udaterede, men formentlig ligeledes tidlige\nJohn C. arbejdede formentlig med sine billeder\nakvarel Opstilling med potteplante og frugter er et billede i dialog med store forbilleder. Det rummer et\nhjemme i lejligheden, men han bevægede sig også ud i naturen, eller snarere byens parker, bevæbnet med\nstort sortiment af tallerkener, frugter, planter og indtil flere duge draperet på en bordplade, der perspektivisk er tippet lidt op. Både perspektiv og motiv er i\nakvarelfarver og skitseblok, f.eks. er der fra 1927 bevaret en stribe figurstudier i akvarel, hvor motivet er sikkert placeret på papiret, stillingen hurtigt ind-\ntraditionen fra Cézanne og Matisse og efterhånden rigtig mange kunstnere, herunder danske malere fra\nfanget og godt ramt, og hvor man samtidig mærker entusiasmen for både modellerne og det sommer-\nden tidlige modernistgeneration, der udstillede på de årligt tilbagevendende udstillinger. F.eks. var Svend Johansen, Karl Larsen og Albert Naur blandt dem, der viste stribevis af opstillinger på sammenslutningerne Grønningen og De Fire på den tid, da\nlige vejr.26 Fra 1920’erne findes også en række bibelske scener i akvarel, Indtoget i Jerusalem f.eks. fra 1928 udført i store, runde linjer a la Jais Nielsens samtidige værker, hvilket ikke ligefrem var en form, John C. forfulgte i\nJohn C. tog sine første skridt på kunstens vej.\nsit senere virke, men som dog kendes fra nogle enkelte udaterede, men formentlig tidlige opstillinger.\n18 Barbermaleren John Christensen Billeder fra barbersalonen kendes ikke fra de første år. John C. startede altså ikke med at tegne og male det, han kunne se myldre forbi sine vinduer under og mellem klipningerne. Men fra sidst i 1920’erne\npræcist drev ham – det bliver ved en svævende henvisning til et overskud af åndslivlighed og humor og muligvis bekendtskaber blandt kunstnere.28 Det sidste har sikkert været en forudsætning, og allerede\nforekom det, at han brugte sin udsigt ned over gaden eller kirkegården som udgangspunkt for sine billeder. Blandt de første bevarede eksempler er maleriet Udsigt over Assistens Kirkegård fra 1928. Her optræder kirkegården fra et så højt udsigtspunkt, at det må\nfra 1925 findes der skitser efter nøgen model, som kunne tyde på, at han gik til croquistegning og allerede da havde bekendte i kunstnerkredse, som kunne hjælpe ham på vej.29 Til forskel fra hovedparten af de kunstnere, der\ndreje sig om udsigten fra lejligheden højere oppe i ejendommen, og den fremtræder mere som natur eller park end i senere værker. Vegetationens overlappende planer og de mange nuancer af grønt dominerer billedet og bringer næsten Harald Giersings skov-\nkom før, og som havde en uddannelsesmæssig baggrund fra Akademiet eller private kunstskoler at trække på, som regel suppleret med oplevelser fra rejser til Paris eller andre europæiske storbyer, orienterede John C. sig via det, der kom til ham i Køben-\nbilleder i erindring. Menneskelivet på gaden er dog\nhavn. Kun ganske få gange foretog han rejser uden\nikke helt fraværende, men repræsenteret af motiver, vi skal se gang på gang: Mennesker, der haster i hver sin retning, en henstillet cykel, gadelygten og tegnin-\nfor Sjælland, i 1932 var han i Malmø i forbindelse med Koloristernes første officielle udstilling,30 i 1935 var han igen i Skåne,31 og i 1936 planlagde han en tur til\nger og sentenser malet på kirkegårdsmuren (”Edit er en sød Pige”).\nSverige sammen med sin kone.32 Men om turen rent faktisk blev gennemført, vides ikke. Ifølge kollegaen\nEndelig arbejdede John C. sidst i 1920’erne med en række begravelsesmotiver, herunder i 1928 Militær honnør (se s. 27), en akvarel i dæmpede brungrå nuancer med præst, følge og – som titlen angiver – fuld\nPovl Christensen skulle det være ganske vist, at ”Det sydligste, han havde været, var Præstø, og det østligste Malmø – og det alleryndigste Tølløse.” 33 Det holder\nmilitær honnør, repræsenteret af rækken af soldater i forgrunden. Omgivelserne er ikke lette at identificere, det kan være Assistens Kirkegård. Derimod foregår begravelsen i Begravelse om vinteren. Sneen\ndog ikke helt stik. John C. kom faktisk så langt mod syd som til Nakskov, men herom senere.\nfalder, ligeledes fra 1928 (se s. 20),27 på landet. Der er åbne marker omkring kirkegården, men i øvrigt optræder allerede her en række af de senere ofte til\nEfter eget udsagn udviklede John C. sig først og fremmest ved at besøge museerne og desuden se alle de udstillinger, han kunne overkomme.34 I foråret 1930 udfyldte han et spørgeskema med henblik på optagelse i Weilbachs Kunstnerleksikon. Da spørgeskemaet er en af meget få skrevne kilder fra kunst\nbagevendende motiver: Graveren med skovlen, præsten ved den åbne grav, begravelsesgæsterne, kran-\nnerens hånd og formentlig den tidligste, er der grund til at opholde sig ved besvarelsen. Om sin baggrund\nse, bånd og faner. Og hvad mere er: Man mærker – som i andre billeder fra 1928 – et målrettet arbejde\noplyste John C., at han havde erhvervet sig\nmed billedmæssige virkemidler, bl.a. i gengivelsen af det kolde fygevejr og de forkomne gæster. Men hvordan kom John C. videre fra tegningerne af de små barneansigter og akvareller af de nære ting til ønsket om at udvikle sig og udstille som kunstner? Selv Poul Uttenreitter, der i løbet af 1930’erne kom til at kende John C. godt, har ikke svar på, hvad der mere\nKundskaber og Viden ved at besøge vore Samlinger af Kunst og har deraf brugt hvad jeg mente var nødvendig [sic] for min Opfattelse af det billedmæssige. Er i øvrigt Tilhænger af det moderne eller Nutids Kunst kaldet, Opfattelse og personlig regner jeg med Malere som Edvard Munck [sic] – Jens Søndergaard – Oluf Stær [sic] Nielsen med fl. af samme Linje og Tid.35\nUdsigt over Assistens Kirkegård, 1928, olie på lærred, 90 × 71 cm, privateje\n20 Barbermaleren John Christensen\nBegravelse om vinteren. Sneen falder, 1928, pensel, pen, tusch og akvarel, 219 × 290 mm, Statens Museum for Kunst\nDen norske maler Edvard Munch var for længst kendt som en af de store fornyere, og John C. havde f.eks. mulighed for at se hans kunst, da han var gæst på Kunstnernes Efterårsudstilling (KE) i 1926. Olaf Stæhr-Nielsen, billedhuggeren, er formentlig forvekslet med broderen, maleren Erik Stæhr-Nielsen, der var en ener blandt de tidlige danske modernister med et billedsprog, der lagde sig tæt op ad tysk ekspressionisme med dens heftige og ulmende farver, og som med sin fantasi og fabuleren meget vel kan have talt til John C.36 I et interview i 1935 fortalte han, at noget afgørende var sket under besøg på Den Frie: Jeg husker det, som var det den Dag i Dag: De 50 Øre i Entré, som var mange Penge, Damen ved Tælleapparatet, som havde Sivsko paa,\nWillumsen, Syberg og Naur. Jeg stod længe foran Naurs Blaa Dame. Dette var noget nyt. Her saa jeg noget, der rørte ved noget ukendt indeni mig selv. Og saa begyndte jeg at male, saa det klodsede noget. For mig var Kunsten det, at trænge ind bag Tingenes Overflade – ikke at gengive dem naturalistisk.37 Erindringsglimtet kombinerer sandsynligvis indtryk fra flere udstillinger. De kunstnere, som John C. fremhævede som øjenåbnende, tilhørte to af tidens sammenslutninger, Den frie Udstilling, der for længst stod som repræsentant for det etablerede, og Grønningen, startet i 1915 som de unges og særligt modernisternes samlingssted. Tilsammen spændte de over symbolisme, naturalisme, impressionisme\nAd omveje 21 og en moderat modernisme, og de har sikkert været vigtige for, at John C. fik lyst til at kigge de professionelle over skulderen og prøve at udvikle sig som kunstner. Albert Naur tilhørte Grønningen, og den omtalte\nog kritiker Paul la Cour bidrog med kunstnerpræsentationer, bl.a. af Marc Chagall.40 Borch selv markerede sig i 1920’erne med en romantisk, mørk version af ekspressionismen, der især kom til udtryk i bibel-\n”Blaa Dame” kan være Naurs Cézanne-inspirerede, let kubistiske Dameportræt fra 1915, der fra 1919 var ophængt i Statens Museum for Kunst sammen med andre eksempler på den tidlige modernisme.38 En tredje sammenslutning med årligt tilbageven-\nske kompositioner og landskabsbilleder. Ved siden af Borch figurerede hen ad vejen et vekslende udsnit af danske og udenlandske kunstnere som medredaktører, hvoraf Poul Bille-Holst var den hyppigst tilbagevendende. I 1925 optrådte både Emil Nolde, Marc\ndende udstillinger var De Fire, der startede ved årsskiftet 1920-21 som en udløber af tidsskriftet Klingen, og som spændte over både det sprælske og legende og det mere klassicistiske, det sidste især repræsenteret af Vilhelm Lundstrøm og Axel Salto. De Fire forsøgte at videreføre den kamplystne ånd fra det\nChagall, der også var repræsenteret på billedsiden, Herwarth Walden og Rudolf Blümner som med lemmer af tidsskriftets redaktion. Der var kort sagt en bred international orientering, også til det tyske avantgardemiljø omkring Der Sturm med Herwarth\navantgardistiske boom under første verdenskrig og havde høj cigarføring, når de som ”De fire fænomener” eller ”Rafaels guddommelige forbilleder” en\nDer Sturm viste en udstilling i København i 1923, der bl.a. introducerede den tyske dadaistiske maler og collagekunstner Kurt Schwitters i Danmark.41 På den udstilling deltog også danske kunstnere, herun-\ngang om året præsenterede det københavnske publikum for en udstilling. Grønningens selviscenesættelse i 1920’erne var mere afdæmpet, til gengæld præsenterede de gæster som den tyske ekspressionist Emil Nolde i 1922, franske kunstnere fra ingeniør J. Rumps samling i 1924, og i 1925 et udvalg af afrikansk skulptur. Alt dette kunne vor barber følge med i. Til gengæld var både Grønningen og De Fire generationsbestemte grupper med udgangspunkt i en lille vennekreds og meget lidt åbne over for nyoptag, så det var ikke fora, han kunne gøre sig håb om at blive en del af.39 Hans egen kunst kom heller ikke på den lange bane til at bevæge sig ad de samme spor som deres, men tog form i dialog med en meget bred vifte af kunstnere og udtryksformer, som han lærte at kende gennem museernes samlinger, bøger og tidsskrifter og med tiden også gennem et voksende antal personlige bekendtskaber. Hverken Grønningen eller De Fire havde dog eneret på at repræsentere samtidskunsten. Maleren O.V.\nWalden i spidsen.\nder Robert Storm Petersen, Gunnar Hansen, Gunner Hesselbo, Poul Bille-Holst og Eugène de Sala. Sidstnævnte var blevet opdaget af den ekspressionistiske digter og debattør Rudolf Broby-Johansen og den revolutionære kreds omkring Det nye Studentersamfund (D.N.S.S.), 42 og skønt han ikke blev medlem af nogle af periodens sammenslutninger, indlagde han sig en vis berømmelse ved sin gennemspilning af den europæiske avantgardes nyeste fænomener fra konstruktivisme til surrealisme. Han blev en kendt figur i det københavnske gadebillede og i medierne i kraft af sin selviscenesættelse, der bl.a. er overleveret gennem en beskrivelse af Harald Giersing, der kunne fortælle, hvordan de Sala ”gaar med Damebluse under Frakken og har sit Haar ordnet i 100 lange fugtige Pinde, som rager 4 tommer skraat udefter i Nakken. Altsaa en køn Herre og ”rædsom””. 43 Foruden det af Giersing beskrevne look, optrådte de Sala til tider med grønt hår og hvidmalet ansigt og var en af\nBorch samlede et ret bredt udsnit af unge kunstnere omkring tidsskriftet Buen (1924-25), hvor bl.a. Torben\ntidens mest farvestrålende bohemefremtoninger. 44 Samtidig nød han en vis anerkendelse som kunstner,\nHansen, Leo Estvad og Poul Bille-Holst bidrog med grafiske værker, og hvor den i Paris bosatte forfatter\nikke blot hos Giersing, der gerne ville have haft ham med i Grønningen, men også hos indflydelsesrige\n22 Barbermaleren John Christensen skribenter som Leo Swane og Preben Wilmann, der ikke entydigt uvenligt kaldte ham ”Danmarks bedst begavede Epigon”.45 Storm P. var den eneste danske kunstner med mere\nfolk blev klippet og barberet, men hvor der også blev talt meget, særligt om dagligdags ting med John C., der var rigtig god til at snakke med folk, særdeles tungefærdig og rap i replikken.48\nlangvarig kontakt med Der Sturm, og han mødte bred accept i 1920’ernes danske kunstliv. Storm P.s kunst, der favnede både det barnlige, det morbide og det samfundssatiriske, repræsenterede en position, man regnede med i udstillingslivet. Til forskel fra hans\nAt klipningen stod i centrum på Kapelvej 7A, er selvfølgelig ikke ensbetydende med, at der ingen kunstnere kom i salonen. Det kan sagtens have været der, John C. første gang lærte andre billedkunstnere at kende. Nogen må have tilskyndet ham til at\nplacering senere hen blev han ikke primært opfattet som humoristisk tegner, han var f.eks. hædersgæst på KE i 1925 og på Grønningen i 1929, og han blev hyldet som en af de mest originale og ægte af tidens kunstnere, ”den mærkeligste Fantasi i moderne\nprøve at få sine billeder udstillet, og det er svært at forestille sig, at de repræsentanter for de etablerede sammenslutninger, han selv nævnte som afgørende for lysten til at gå i lag med kunsten, var de samme, der gav ham mod på at vise sine resultater frem. I den\ndansk Kunst”, som Andreas Winding skrev.46 I 1926\nforbindelse er det mere sandsynligt, at han har fået\nvar det Edvard Munch, der var hædersgæst på KE, og det blev fremhævet, at Munch havde stor betydning for tidens unge kunst i Skandinavien såvel som i Tyskland.47 Det var i høj grad sandt for en kreds af\nhjælp og støtte fra mere uetablerede medlemmer af kunstens verden. Det kan f.eks. tænkes, at nogle af tidens unge kunstnere, der boede eller færdedes i\nkunstnere, der udstillede på KE i 1920’erne, herun-\nkvarteret, også kom i salonen og opmuntrede den tegnende og malende barber til at prøve at sende sine\nder for flere af de kunstnere, der skulle blive John C.s kammerater.\nværker ind til den censurerede udstilling KE. For ung dansk billedkunst var 1920’erne ikke ”brølende”, et prædikat, der ofte hæftes på årtiet. En ræk-\nke krak og salg af store kunstsamlinger i årene efter første verdenskrig gjorde længe forholdene for nye\nSom nævnt mente Poul Uttenreitter, at John C.s start kunne være inspireret af bekendtskaber i kunstnerkredse, og i eftertiden er barbersalonen ofte blevet\nkunstnere meget vanskelige. Den kunstnergenera tion, der skulle tage de første skridt ud i udstillings livet i løbet af 1920’erne, oplevede en kunstverden,\nfremstillet som et sted domineret af kunstnere snarere end af kunder fra nabolaget. Meget tyder dog på, at den opfattelse er opstået ved, at der er brode-\nder var ramt af en afsætningskrise for samtidskunst så vedholdende, at den nærmest gik lige over i krisen affødt af børskrakket i USA i 1929. Deres situation var\nret videre på anekdotestof fra salonens sidste år, som efterhånden er blevet til en stor, farverig historie om\nså langt fra den økonomiske optur, der i krigsårene havde boostet den tidlige modernisme, som tænkes\nstedet, hvor man nok så meget kom for at diskutere kunst og drikke øl som for at blive barberet.\nkan, hvilket afspejlede sig både i værker, præsentationsformer og selviscenesættelse. Mange af tidens\nSer man på de samtidige kilder, lader det til, at klipningen og barberingen var det centrale, i det mindste frem til midten af 1930’erne. Det var levebrødet, som\nunge kunstnere hyldede således revolutionær samfundskritik og aktivisme og repræsenterede en æstetisk strategi og en kunstnerrolle, der var markant an-\nJohn C. måtte tage alvorligt og tage bestik efter i åbningstiden. Den senere forlægger Jarl Borgen, der\nderledes end den, Grønningen og De Fire stod for. I de sidste år af 1920’erne kendte John C. i det mind-\nbesøgte salonen i 1930’erne, fastholder også, at det altovervejende var en frisørsalon, hvor kvarterets\nste Søren Hjorth Nielsen, som malede et portræt af ham i 1928, og som snart kom til at høre til dem, der\nAd omveje 23 blev indbudt, når der var komsammen i barberhjemmet.49 Hjorth Nielsen gik på Kunstakademiet, bl.a. på grafisk skole hos Aksel Jørgensen 1922-28, og fra midt i 1920’erne udstillede han på KE og afholdt en\nprofil som Vi Gymnasiaster og Plan, Gadebillede f.eks. blev trykt i Vi Gymnasiaster dec.-jan. 1929-30 som ”skåret til ”Vi Gymnasiaster””. Hans maleri i samme periode var i højere grad rettet mod det sete, men\nrække separatudstillinger. Hjorth Nielsen opdyrkede i sin tidlige grafik byens rum inde og ude, gader, pladser, værtshuse og spisehuse befolket af mennesker fra de nederste samfundslag, arbejdere, prostitue rede, arbejds- og subsistensløse, ofte groft formede\nogså her stod solidariteten med samfundets marginaliserede centralt, bl.a. andet i billeder af den flossede værdighed hos spritterne fra Amager Fælled. Til forskel fra den tidlige, franskorienterede avantgarde havde mange af de efterfølgende kunstnere et\nog med en dyster undertone af elendighed og en social kritik, som i Barnemordersken (flere udgaver fra 1926 og frem), Familien, 1930, og Gaden, 1930. Snarere end realistiske skildringer af storbyens dystre sider var der tale om fantasibårne og symbolske\nnært forhold til tysk kunst, særligt efterkrigsårenes ekspressionisme, som de kendte både fra tidsskrifter og i en vis udstrækning fra selvsyn. Adskillige rejste til Tyskland for at orientere sig. Søren Hjorth Nielsen var f.eks. i Berlin i 1929 sammen med Holger J. Jen-\nbilleder, på én gang groteske og solidariske med de\nsen, som han var blevet ven med på Akademiet, og\nsocialt nødstedte. I sin groft skårne, til tider klumpede form var Hjorth Nielsens tidlige grafik præget af ekspressionismen, og dens kritik af byproletariatets\nsom han også havde et fællesskab med som medstifter af Decembristerne i 1928. Også Holger J. Jensens grafik fra 1920’erne med værtshusscener og fulde\nubarmhjertige verden gik rent ind i venstreradikale kredse. I 1927 udstillede han på ”Kommunistisk\nmænd rummede en vis forbindelse til det tyske. Han boede frem til 1928 på Balders Plads på Nørrebro, og\nPlakatudstilling”,50 og en del af hans billeder blev i de følgende år trykt i blade med venstreorienteret\ni årene 1924-28 udførte han litografier og raderinger med motiver fra Assistens Kirkegård, hvor John C.\nSøren Hjorth Nielsen: Gaden, 1930, træsnit, 129 × 180 mm, Arbejdermuseet\n24 Barbermaleren John Christensen ke zoologi ved Københavns Universitet, han skrev artikler til studenterbladet Quod Felix,54 der også talte Broby-Johansen blandt sine medarbejdere, og han var aktiv i kulturradikale cirkler, herunder Forsøgsscenen, og indgik i kredsen omkring det tværsocialistiske tidsskrift Monde. I 1929-30 redigerede han sammen med Leck Fischer tidsskriftet Ny Kunst, der var rigt udstyret med træsnit af unge kunstnere, der ofte bragte tysk ekspressionisme i erindring med sin tilstræbt håndgjorte og grove primitivitet. Inspirationen fra Grosz kom tydeligt til udtryk hos den unge Gitz-Johansen i mappen Des Pudels Kern omfattende 10 raderinger med mere eller mindre deforme prostituerede og borgermænd, der skåler i hovedskaller. Der var imidlertid mange kunstnere i den nye generation, der sidst i 1920’erne og starten af 1930’erne havde en udtalt social periode, heriblandt den senere Corner-kunstner Kaj Ejstrup, der malede og raderede billeder af alfonser, prostituerede og drankere.55 Også han kom senest i begyndelsen af 1930’erne til Prostitutionens profeter. Moralsatiriske G-G-ÆTS-Tegninger af George Grosz, udgivet af D.N.S.S.’ Forlag 1924\nfærdedes hver eneste dag.51 Det er altså sandsynligt, at John C. også har truffet ham på et tidligt tidspunkt. Mange af tidens unge henviste direkte til tendenser i tysk samtidskunst som igangsættende. Det gjaldt bl.a. Aage Gitz-Johansen, der i forbindelse med en udstilling i Wils’ kunsthandel i 1927 udtalte, at han havde lært at tegne i Berlin og Dresden, og at han anså Storm P. for tidens største danske tegner.52\nat høre til de indbudte, når der var festivitas hjemme hos John C. Fælles for kunstnere som Hjorth Nielsen, Kaj Ejstrup, Gitz-Johansen og til dels Holger J. Jensen sidst i 1920’erne var altså på den tid ikke kun en forbindelse til tysk ekspressionisme på formens om råde, men også indlevelsen i de mere dystre sider af storbylivet, en samfundskritisk tone og for fleres vedkommende en åbenlys revolutionær indstilling. Men samtidig med det dystre er der i grafikken fra samme kreds indslag af en overstadig humor, både i billederne af kunstnernes selskabelige samvær\nOgså den tyske ekspressionist og dadaist George\nog i billeder fra byen.56 En anden af John C.s tidlige venner, Jens Sønder-\nGrosz med sine ætsende og desillusionerede tegninger af borgerskabets dekadente og korrupte repræ-\ngaard, havde en lidt anderledes kunstnerisk profil. Han havde introduceret et nyt, ekspressivt og umid-\nsentanter havde en høj stjerne hos de unge.53 Gitz-Johansen kom også til at høre til John C.s nære kunstnerkammerater, om end næppe så tidligt som\ndelbart landskabsmaleri tidligt i 1920’erne. Det var en kunst, der, skønt utænkelig uden modernismen, af mange blev opfattet som en kontrast til det forud-\nHjorth Nielsen. Gitz-Johansen huskes i dag især for sine grønlandske billeder med den lette og elegante\ngående årti. Søndergaard blev allerede i 1923 opdaget af museumsinspektør, senere direktør for Statens\nstreg. Sidst i 1920’erne var hans kunstneriske ståsted imidlertid et ganske andet. Han studerede i en årræk-\nMuseum for Kunst, Leo Swane, der i høj grad hyldede det kunstneriske sporskifte, og som senere skulle\nAd omveje 25 komme til at spille en rolle for John C. For Swane og efterhånden mange med ham kom Søndergaard til at repræsentere noget naturligt og autentisk til forskel fra de avantgardistisk inspirerede eksperimenter\nfortalere for det synspunkt, at der var et progressivt potentiale i de æstetiske nyskabelser i sig selv. I det kulturradikale Kritisk Revy (1926-29), der havde arkitekten Poul Henningsen (PH) som den leden-\nunder første verdenskrig, der nu af mange blev afvist som udefrakommende, teoridrevne og ikke-auten tiske kunstudtryk. Jens Søndergaard boede i en periode i 1920’erne på Nørrebro,57 og et af de allertidligste dokumenter\nde redaktør og mest markante talsmand, mente man, at kunsten skulle virke indirekte ved langsomt at påvirke skønhedssansen i retning af en større accept af skønheden i det hverdagsmæssige frem for det ædle og det kostbare. Kredsens æstetik og retorik byggede\nindklæbet i John C.s scrapbog er et lille brev fra ham, af John C. dateret til 1929-30. Det lyder i sin helhed:\npå stor tiltro til økonomisk og æstetisk rationalitet og til de rene linjers evne til at rense sindet for romantik og reaktion. Man opfattede kunstneren som stående i det praktiske livs tjeneste, men udviste til tider en meget lidt rummelig indstilling til det ”urene”,\nKære gamle Ven. Jeg maa desvære [sic] igen give afkald paa en morsom aften sammen med eder jeg taaler ikke Spiritus jeg faar Diare og splinterskider bare af en Bajer. Og sidde og\npoetiske og fantasidrevne, herunder alt folkeligt fun-\nikke drikke er kedelig baade for mig og iandre. Venligste Hilsner din Ven. Jens Søndergaard John C. udtrykte ofte sin beundring for Søndergaard, bl.a. som nævnt i det spørgeskema, han i foråret 1930 udfyldte til Weilbachs Kunstnerleksikon, hvor han ligefrem skrev, ”at Malere som Nordmanden Edvard Munck [sic] og den danske Maler Jens Søndergaards Billeder har haft størst Betydning for min Opfattelse af hvad Billedkunst maa være, selv om mit Farvesyn ikke er præget deraf ”. John C.s entré på kunstscenen fandt sted i en periode med heftige kunstdiskussioner. Debattørerne var talrige, deres mål og strategier ofte uforenelige, men under det meste mærkes alligevel en fælles problematik: en optagethed af kunstens behov for at nytænke sin samfundsmæssige forankring og hele publikumsrelation i den krise, der fulgte efter første verdenskrig, herunder ikke mindst nødvendigheden af at få kontakt med et nyt og helst bredere publikum. Store dele af debatten kredsede om forbindelsen mellem æstetik og politik, og der udviklede sig efterhånden skarpe fronter, særligt i spørgsmålet om det mulige og ønskværdige i udviklingen af en særlig arbejderkunst. Spørgsmålet udsprang bl.a. af den stadig stærkere arbejderbevægelses ønske om at hævde egne værdier også på kunstens felt. Heroverfor stod\nAage Gitz-Johansen: Wein, Weib und Gesang, 1929, radering, 200 × 131 mm, privateje. Fra den grafiske mappe Des Pudels Kern\n26 Barbermaleren John Christensen deret eller masseudbredt. Kritisk Revy blev næppe en vigtig vejviser for John C. og hans venner, der til gengæld for fleres vedkommende var leverings dygtige i billeder til de tværsocialistiske tidsskrifter\nmenhæng angav han starten på sin udstillingsvirksomhed til 1925,60 og skønt der ikke kendes spor af udstillinger så tidligt, kan det ikke helt afvises som usandt. Han kan f.eks. have haft ophængninger af\nClarté (1926-27), Monde (1928-31) og Plan (1932-35), der rummede en del fortalere for kunstens direkte deltagelse i det politiske, for plakatkunst og samfundssatire, og hvor man først og fremmest anviste kunstneren en plads som politisk revser i masse\nbilleder i barbersalonen eller hos nogle af de kunsthandlere, som tiden var meget rig på, men som sjældent efterlod sig mange spor til eftertiden. Men først fra 1928 er udstillingsvirksomheden dokumenteret i forbindelse med debuten på den prestigemæssigt\nmedierne. Det er tvivlsomt, om den relativt nyetablerede barber og kunstner in spe John Christensen har fulgt med i de nævnte debatter. Han var i det mindste hverken deltager eller emne i den sammenhæng,58 og de ofte indædte diskussioner af, hvordan den rette\nvigtige KE.61 Her deltog i 1928 blandt mange andre Søren Hjorth Nielsen, der var kommet ind i varmen i 1925, og Aage Gitz-Johansen, der havde haft sin debut i 1927. Endvidere Preben Wilmann, der også var virksom som\nprogressive kunst burde være, er næppe det mest\nKragh Pedersen, alle flittige udstillere på KE gennem 1920’erne. Det er ikke til at vide, hvor mange af udstillerne, John C. mødte i forbindelse med sin debut,\nrelevante i sammenhæng med ham, der gerne holdt sig fra alle former for krav og forbud, både når det gjaldt politik og æstetik. Men for modtagelsen af ham, og måske også for hans motivation, var den efterhånden meget brede og sammensatte optagethed af demokratisering på hele det kulturelle felt væsentlig. De vidtforgrenede diskussioner om social kunst, demokratisering og folkelighed, som engagerede både meningsdannere over en bred kam og repræ-\nkritiker, Kay Christensen, O.V. Borch og Hjalmar\nhans bekendtskab med Hjorth Nielsen er som nævnt dokumenteret i kraft af det portræt, denne malede af ham samme år. Preben Wilmann lærte han først at kende senere, men både Wilmann og O.V. Borch kom til gengæld til at betyde meget for modtagelsen af hans kunst på bare lidt længere sigt, og også Kay Christensen kom til at deltage i formidlingen. Den i\nsentanter for de etablerede institutioner, kom til at fungere som en så nærværende klangbund for kulturlivet i mellemkrigstiden, at både værker og andre\ndag glemte maler Hjalmar Kragh Pedersen skulle siden blive en af John C.s meget nære venner, de var begge medstiftere af Koloristerne i 1932, og det er\nmanifestationer fra kunstnerside i stort omfang må ses i lyset heraf. Som en del af hele dette kompleks\nmeget muligt, at de allerede lærte hinanden at kende her sidst i 1920’erne, hvor Kragh Pedersen nød ud-\naf ideer fik det autodidakte, det uspolerede og det ”primitive” tilskrevet stadig nye værdier, som det bl.a. blev tydeligt på den udstilling, der blev John C.s debut, KE 1928.\nbredt anerkendelse for sine futuristisk-ekspressionistiske billeder af det moderne menneskeliv indkapslet i industrialismens urolige maskineri. Om hans billeder på KE 1928 skrev Vilhelm Wanscher: ”Kragh Pedersen lader Hjulene snurre i Fabrikerne, og Mine-\nDebut på Kunstnernes Efterårsudstilling 1928 ”Jeg bombarderede Efteraarsudstillingen i en Aarrække, og fik det hele tilbage, hvilket ikke var under-\narbejdernes Liv foregaar i futuristiske Cellesystemer i Billederne, som slet ikke er kedelige og i Virkelig heden rummer ikke saa lidt Kunst.”62 Det var lykkedes John C. at få optaget fire værker, bl.a. et selvportræt og to begravelsesmotiver. Mindst\nligt, for det var noget forfærdeligt Møg,”59 udtalte John C. i 1935 om årene op til sin debut. I anden sam-\nét af værkerne kan identificeres, det tidligere nævnte Militær honnør, mens selvportrættet kan være det\nAd omveje 27\nMilitær honnør, 1928, blyant, akvarel og hvid dækfarve, 320 × 420 mm, privateje\nSelvportræt en face (se s. 28), 1928, der er endt i Kobberstiksamlingen, og et billede kaldet Enken muligvis er den tegning af en forpjusket, sørgende kvinde ved en grav, der kunne se ud til at være beliggende på Assistens Kirkegård, som i dag tilhører Arbejder museet.63 John C. var langtfra den eneste af årets debutanter, der var sprunget ind i kunstens verden helt uden forudgående uddannelse, og hans repræ-\nDet primitive og oprindelige Johan Turi havde været i Danmark i 1911 i forbindelse med udgivelsen af bogværket Muitalus sámiid birra (En bog om samernes liv), men var ikke til stede på KE i 1928. Der er ikke noget, der tyder på, at John C. og Johan Turi nogensinde traf hinanden, selv om der i John C.s fåtallige efterladte papirer befinder sig bil-\nsentation var i sig selv for beskeden til at påkalde sig anmeldernes opmærksomhed. Det gjorde til gengæld en anden autodidakt, Johan Turi, der tidligere havde gjort sig bemærket i Danmark som den første samiske forfatter, men som endnu ikke var kendt\nledark fra den nævnte bog af Turi.64 Når han fremdrages her, er det først og fremmest på grund af modtagelsen af hans kunst, som kaster lys over tidens po-\nTuris billedkunst i Danmark, og som begge skulle få afgørende betydning for John C. senere hen.\nsitive holdning til det umiddelbare og autodidakte, dernæst på grund af de to mennesker, der formidlede\n28 Barbermaleren John Christensen\nSelvportræt en face, 1928, blyant, 265 × 213 mm, Statens Museum for Kunst\nFotografi af John C. ca. 1927-28, privateje, ukendt fotograf\nMaleren Emilie Demant Hatt havde mødt Turi på sine rejser til Lapland i starten af århundredet, hvor\nske upaavirket Kunst. Jeg tror, at ikke mindst Kunstnerne vil være meget interesserede”.67\nhan havde skaffet hende adgang til en samefamilie,\nNår der blev slået på Turis kunst som ung, havde\nhvis dagligliv i højfjeldet hun havde deltaget i gennem et år. Til gengæld hjalp hun efterfølgende ham med at få skrevet den bog om samernes liv, han læn-\ndet intet med Turis alder at gøre, han var på det tidspunkt 74 år. Ung henviste til det umiddelbare og utæmmede i hans billedkunst, en form for kulturel\nge havde drømt om, og oversatte den samiske tekst til dansk.65 Bogen var forsynet med tegninger fra Johan Turis hånd, som anskueliggjorde det, han be-\nungdom og autenticitet, der vandt stadig større anerkendelse op gennem mellemkrigstiden. Pressen forstod da også at værdsætte Turi og gav ham den stør-\nrettede om i teksten, men som ikke i samtiden blev opfattet som billedkunst. I 1928 forholdt den sag sig\nste opmærksomhed blandt udstillerne. Blandt anmelderne var maleren O.V. Borch, der havde udstil-\nanderledes. Gennem årene havde Emilie Demant Hatt sendt\nlet på KE siden 1916, og som nu, efter at Buen var gået ind, skrev i tidsskriftet Samleren, hvor han udtrykte\nTuri papir og farver og opmuntret ham som billedkunstner, og i 1928 overtalte hun Poul Uttenreitter til at hjælpe med at få ham ind som gæst på KE.66 Det\nsin begejstring for ”Hædersgæsten” og fremsatte det fromme ønske: ”Blot nu Civilisationens Fangarme ikke maa kvæle Lappen Turi.”68\nlykkedes. Forud for åbningen kunne Uttenreitter fortælle pressen, at censurkomitéen havde godtaget et\nTuris tegninger og malerier blandede billeder med håndskrevne tekstlinjer og lod altså hånt om vanlige\nudvalg af ”Højfjeldslappens” billeder som velegnede ”til en Udstilling af udpræget ung Kunst. Og disse Farvetegninger er netop i udpræget Grad: ung og gan-\ngrænser mellem digtning og billedkunst. Videre udfyldte de billedfladen på en måde, der så helt bort fra alle forestillinger om centralperspektiv, når de\nAd omveje 29 bredte dyr og landskaber ud med henblik på det bedst mulige indtryk af både enkeltheder og sammenhænge.69 Mens det i 1911 næppe faldt nogen ind, at den slags kunne tjene som inspiration for kunsten,\nanerhytten”, og med rødmalede ”idoler” af billedhuggeren Jean Gauguin, der tog imod publikum ved indgangen. Også i tidsskriftet Klingen (1917-20) var forholdet mellem modernisme og primitivitet særde-\nhavde meget ændret sig frem til 1928. Dyrkelsen af det uspolerede og uskyldige liv fjernt fra storbyen havde ganske vist allerede gjort sig gældende i kunsten sidst i 1800-tallet, og også i Danmark havde det primitive været erkendt som en side\nles nærværende, både i billedstof og i debatindlæg.70 Der blev peget kraftigt på den afrikanske kunst, men også på andre inspirationskilder uden for den kanoniserede tradition, herunder børnetegninger.71 Også ”Tolderen” Rousseau blev introduceret, og også her var Poul Uttenreitter blandt bagmændene.72\nved de moderne kunstretninger i de første årtier af 1900-tallet. Især gjaldt det ”negerkunsten” og andre såkaldt ”primitive folkeslags” kunst, udtryk, der dengang kunne passere uden at fremkalde protester mod kolonialistisk og nedvurderende sprogbrug. Opskriv-\nOp gennem 1920’erne blev der skabt et bredere begreb om det primitive og uskolede, og værdsættelsen heraf blev efterhånden en alment anerkendt tendens i tiden, der gav sig en række meget forskellige udslag.\nningen af det primitive som en værdi blev f.eks. mar-\nI Politikens Hus blev der eksempelvis i september\nkant demonstreret i forbindelse med sammenslutningen Grønningens første udstilling i 1915, der var spektakulært iscenesat med den farvestrålende, be-\n1928 vist en udstilling med over 1100 værker udført af amatører,73 som blev opfattet som dokumentation af en overraskende stor malelyst og billedglæde i bre-\nmalede udstillingsbygning, i daglig tale kaldet ”indi-\nJohn C. fotograferet sammen med døtrene Dagny, kaldet ”Mussi”, og Lillian, ca. 1927-28, privateje, ukendt fotograf\n30 Barbermaleren John Christensen En værdsættelse af den særlige charme i det umiddelbare, i det udtryk der er blevet til uden om alle regler og uddannelse, kom også frem i forbindelse med en hyldest af H.C. Andersen som billedkunstner, som\nben og ”urskovsmørket”, som er en nok så kendt side af primitivismen i det 20. århundrede. Selv Broby-Johansen begyndte at se værdier i det naive og uspolerede. I Samleren gjorde han sig bl.a. til\nresulterede i hele to udgivelser i 1924-25 – med Poul Uttenreitter som aktivt involveret sammen med docent ved Kunstakademiet, senere professor Vilhelm\ntalsmand for den belgiske kunstner Frans Masereel, i hvis grafiske billeder af proletarer og børn han havde fundet ”den store Naivitet, som for mig er den dybe Fællesgrund hos alle ”moderne”, der er Længslen mod Paradiset, som den har givet sig haandgri\nWanscher, der satte pris på Andersens uanseelige og måske teknisk mangelfulde tegninger på grund af deres ”ejendommelige Skønheder, som vor Tid har bedre Betingelser for at værdsætte, da vi har lært et tilsvarende Talent at kende hos den store hollandske Maler Vincent van Gogh, der udviklede Talentet til Mesterskab og dog bevarede den fine Oprinde lighed”.74 Som det senere skulle overgå John C., blev Andersens autodidakte billedkunst altså bl.a. forstået via van Gogh, og den blev værdsat som sand primitivisme, der helt uden skoling forstod at ramme det rigtige, til forskel fra den bevidste primitivitet. Som det hed i en anmeldelse af Kaj Borchsenius: Andersens Tegninger viser ogsaa, hvad sand Primitivisme er, og hvor haabløst det er, naar den efterlignes bevidst. Mest overraskende er maaske den Storhed i Opfattelsen af Helheden, den fuldkomne Hæven sig ud over sin Samtids tekniske Petitesser, som Dilettanten øjeblikkelig var gaaet til Bunds i. Derfor er det andet og mere end Tilfældighed, at Ubehjælpsomheden har givet sig et saa decideret kunstnerisk Udtryk. Her spiller afgjort Andersens Digtersind ind, den medfødte Evne til at se frisk og umiddelbart paa Naturen.75\nbeligt Udtryk hos Gauguin, som den lever hos den gamle troskyldige Tolder Rousseau”.76 Interessant i nærværende forbindelse er ikke mindst fremhævelsen af naivitet og troskyldighed som det sandt moderne hos en revolutionær ekspressionist og tidligere dada-aktivist fra D.N.S.S. som Broby.\nSeparatudstillingsdebut. Tjørnelunds Kunsthandel 1929 På et tidspunkt, hvor modtageligheden over for en ægte autodidakt således var gødet, tog John C. skridtet over i de separatudstillendes rækker, og her fik anmelderne så småt øje på ham. Meget småt ganske vist i starten, men der var også tale om udstillinger i ret beskedne, i enkelte tilfælde direkte snuskede lokaliteter. For mellemkrigstidens unge fandt de første separatudstillinger sted i lokaler, der var meget langt fra at minde om den stort anlagte Dansk Kunsthandel, der havde markedsført de tidlige modernister, men som var gået konkurs kort efter første verdenskrig og efterfølgende havde realiseret sit varelager til spot-\nSkønt begejstringen for det primitive havde en for historie blandt de tidlige modernister, indgik der i ny-\npriser. For den nye generation bestod udstillingsmulighederne i de tidlige år for de flestes vedkommende – foruden KE – af små og uprætentiøse kunsthandlere, ofte med et varieret vareudbud, der også om\ntolkningen også et opgør med den bevidst primitive og naivistiske form, der prægede en del af dens repræsentanter. Når der citeres udførligt, skyldes det,\nfattede rammer og antikviteter. En af dem var ”Badstueboden”, der i kataloget til Holger J. Jensens udstilling i 1928 reklamerede med, at man ved at\nat formuleringerne – på nær det med digtersindet – er tæt på de positivt engagerede kritikeres lidt senere\nforetage indkøb af antikviteter støttede ”de unge Kunstneres Gratisudstillinger”. Blandt de øvrige var\nmodtagelse af John C., og at det eksemplificerer en anden retning inden for tidens værdsættelse af det primitive end den dyrkelse af det eksotiske, vildska-\n”Kinagaarden”, ”Kunstboden”, ”Henning Larsens Kunsthandel” og ”Binger”. Sidstnævnte var en rammefabrikant og kunsthandel i Palægade 8, også kendt\nAd omveje 31 som ”Hundredkroners-Butikken”. Bingers strategi var at få kontakt med et potentielt, bredt publikum gennem lave priser. Som det hed i Samleren: ”Det var det brede Publikum, man vilde have haft fat i, alle\nge kaldtes. Den lå i kælderen til Gothersgade 103, og her formåede John C. for første gang at blive bemærket af omverdenen. Fra 5. til 20. marts 1929 havde han her en separatudstilling, hovedsageligt bestående af\ndem, der køber komplet værdiløse Glarmesterbilleder for Penge, de lige saa godt kunde faa virkelig Kunst for.”77 Her havde blandt andre Søren Hjorth Nielsen holdt en separatudstilling. Der var tale om en type ydmyge udstillingssteder,\ntegninger og akvareller, som fik B.T. til at bringe en lille omtale, skrevet af forfatteren Anna Linck. Hun fremhævede, at John C. var en selvstændig kunstner, trods reminiscenser mange steder fra. Artiklen lød i sin helhed:\nder sjældent har efterladt meget materiale til efter tiden, og som derfor er temmelig overset af kunst historien, men hvis antal voksede og voksede til uoverskuelighed, hvis man skal tro tidens presse. Til rækken føjede sig i slutningen af 1928 ”Tjørnelunds\nDenne lille Udstilling er fuld af Reminiscenser; Men Manden selv er der alligevel – i et Uroliv der er helt hans eget, i et Farvesyn, han ikke har laant af nogen. Man kan udmærket være tjent\nKunsthandel” eller ”Ung Kunst”, som den nogle gan-\nmed at gaa ned i den lille Kælder i Gothersgade – for to, tre Billeders Skyld.78\nKorsfæstelse, 1928, akvarel og hvid dækfarve, 420 × 320 mm, privateje\n32 Barbermaleren John Christensen\nSelvportræt, udateret, ca. 1929, akvarel, 340 × 255 mm, privateje\nAd omveje 33 Der blev kun udstillet tre malerier – et cirkusbillede, en opstilling med en lerkrukke og et gadebillede med titlen Mennesker i tøvejr, alle nye billeder, men ikke til at identificere i dag. Hvilke akvareller og tegninger, der var med, er ligeledes svært at bestemme på grund af de sparsomme oplysninger i den trykte fortegnelse. Men der indgik en del opstillinger og gadepartier, bl.a. et med en sporvogn, og man kan nok gå ud fra, at det har drejet sig om Kapelvejs-billeder. Endvidere optrådte nogle bibelske motiver, herunder akvarellen Indtoget i Jerusalem, På korset og Korsnedtagelsen. Bibelen leverede stof til mange af de unge kunstnere på den tid, f.eks. Holger J. Jensen og Hjorth Nielsen, særligt i anden halvdel af 1920’erne, hvor sidstnævn-\nTidende karakteriserede hans billeder som en ”Krydsning mellem Picasso og Dadaismen med overvejende Betoning paa den sidste Retning, der vil gøre en højere Kunst ud af Børnetegningens Umiddelbarhed”.79 Som Johan Turi havde Scherfig helt brudt med centralperspektivet og i stedet ordnet tegningen på fladen ud fra hensyn til det bedst mulige overblik over fortællingen og den dekorative helhedsvirkning. For yderligere at udvide perspektivet på, hvad der var på vej i dansk kunst, kan det også nævnes, at Henry Heerup debuterede samme år og samme sted. Heerup boede hele sin barndom og ungdom på Nørrebros Runddel, og han færdedes tit og ofte på Assistens Kirkegård, hvor hans bane sandsynligvis har\nte udførte adskillige korsfæstelsesmotiver i både\nkrydset John C.s. Men om de lærte hinanden nærme-\nmaleri og grafik. Også den unge Hans Scherfig fandt stof i de bibel-\nre at kende, melder historien ikke noget om.80 1929 lader til at have været et år, hvor John C. afprøvede mange forskellige udtryksformer – som antydet\nske fortællinger, og han udstillede sine bibelbilleder i Tjørnelunds Kunsthandel kort efter John C. Scherfig trak på forskellige såkaldt primitive billedformer, fra det arkaiske til det barnligt uskolede, og Berlingske\nSelvportræt, 1929, akvarel, 340 × 255 mm, privateje\naf Anna Linck – og nu for alvor i samspil med sam tidige kunstnere. Fra det år kendes bl.a. et indfølt selvportræt, hvor Modigliani lader til at have været\nPortræt af maleren Helmuth Thomsen, 1931, blyant, pensel og vandfarve, 413 × 335 mm, Statens Museum for Kunst\n34 Barbermaleren John Christensen en inspiration, og et andet selvportræt, ligeledes i akvarel, der forener modernistisk forenkling med noget manieristisk. Kunstnerens hoved er dristigt beskåret foroven, halsen er ekstremt lang og cylinder-\nC.s kunstnerisk afprøvende selvportrætter er blevet til i kunstneres lag. Fra samme år er akvarellen Pigeportræt, der har mindelser om Matisse og andre franskmænd, og som\nformet, og med penslen peger kunstneren på forskellige geometriske former på et lærred, så man får indtryk af, at hans næste modernistiske træk er under overvejelse.81 Værket har tilhørt den senere Koloristkollega Helmuth Thomsen, som John C. portrætte-\ni øvrigt viser den stribede sweater, der skulle blive en genganger i John C.s kunst, både i selvportrætter og børneportrætter. Endvidere maleriet Tilskuere med et par i en teaterloge. Parrets markante farver og morsomt opfattede frisurer, deres hårdt optegnede,\nrede flere gange i de følgende år, og som i øvrigt har ejet et større antal værker fra 1929 af de kunstnere, der var blandt John C.s tidlige bekendte. Det ligger altså lige for at antage, at John C. og Helmuth Thomsen har kendt hinanden sidst i 1920’erne, og at John\nskævt anbragte øjne og afskæringen med gardinet i venstre side tyder på, at John C. har kigget på værker af de tidlige danske modernister, f.eks. et billede som Svend Johansens Rasputins morder fyrst Jussupoff og gemalinde i en loge fra 1917. Pigeportræt, 1929, akvarel, 680 × 570 mm, privateje Tilskuere, 1929, olie på pap, 60 × 40,5 cm, privateje\nBarbarmaleren John Christensen


Kontorskabe med låger – Færdigsyede gardiner bilka\nPå DBA finder du altid et godt tilbud på både nye og brugte varer til salg. Køb dine nye møbler online hos Biva. Nyd vores udvalg af møbler – vi har et af Danmarks største udvalg. HUSK – Altid Gratis Fragt og hurtig levering. Jive er klassiske og elegante kontorreoler fra danske Fumac.\nDer er helt sikkert noget, der passer til jeres behov og smag. Se alle varianterne og læs mere om Fumac Jive her. Gem nemt papirer og mapper væk i smarte kontorskabe til gode.\nWork Line Storage rums skab med låger og skuffer antracit hvid på hjul. Mål: B:8x D:4x H:11cm. For at skabe et behageligt miljø for alle på kontoret, er det vigtigt at alle medarbejdere nemt er i stand til at holde orden i papirer og ringbind.\nMed en elegant og praktisk indretning af kontoret sikrer du at alle dokumenter opbevares på en sikker og systematisk måde. Find en model som opfylder dine . Køb kontorskabe her, og få løst dine opbevaringsproblemer i et snuptag. Skabene er ganske enkelt ideelle til opbevaring af mapper, papirer og dokumenter – alt hvad du bruger i forbindelse med dit kontorarbejde. Nogle af skabene inkluderer hjul, så de nemt kan skubbes rundt, og med enkelte justeringer skabe en optimal . Se det store IKEA sortiment af billige skabe. Opbevar dine ting sikkert med en praktisk og veldesignet IKEA løsning i mange materialer og stilarter.\nSamtlige af vores produkter sælges til yderst konkurrencedygtige priser. Hos os er kvaliteten altid i fokus. EFG Skab med grå låger – Ahorn. Dette eksempel består af reoler med rum i hver med sokkel, låger og greb.\nValgfri farvekombination. Farvevalg: top, bund og sider: Hvi grå lakeret eller ahorn og bøg finer. Bagbeklædning, fronter, jalousi : Hvi grå lakeret eller ahorn, bøg eller valnød . Vi har alt opbevaring til kontoret, herunder også kontorskabe og reoler. Vi har flotte og praktiske kontorskabe til opbevaring, lige fra arkivskabe til almindelige skabe med låger. Du kan sammensætte farver, størrelser og materialer, som du har lyst til.\nDer er rigtig mange muligheder, når du skal have . Har du spørgsmål så er vi klar til at hjælpe. Kontakt vores kundeservice lige nu på . Hvid med hylder og låger. Mørkegrå med låger i træ. Alle vores reoler og skabe leveres færdigsamlede og klar til opstilling. Skuffekassetter tilbydes i flere modeller, der dækker ethvert behov.\nReoler tilbydes som åbne reoler med valgfri indretning. Skabe laves med skuffer, låger og skydelåger med soft close. Lås på alle låger kan der bestilles lås, samt i øverste skuffe.\nVi sælger et stort udvalg af opbevaringsmøbler, så hvad enten det er kontorreoler , reoler med skydedøre, jalousiskabe, skuffekassetter, udtræksreoler eller hvad du måtte have brug for, er vi sikre på. Holmris Genese Reol Med Låger. Rammer, Snaprammer, Klaprammer, Informationsholder,.\nKontor skabe i super kraftig kvalitet.


Barbershoppen anno 2008\nStilen er klassisk - og frem for alt maskulin – inspireret af drengene på gaden med et strejf af 40er og 50er nostalgi. For Thomas Kim Nielsen har nemlig skabt en salon, Barbershoppen, hvor mænd kan være mænd, og drenge kan være drenge. ”Vi har speciale i herreklipninger og barberinger”, fortæller den kun 22-årige Thomas Kim Nielsen, der tidligere var ansat i en herrefrisør i Århus, indtil han 10. Maj i år besluttede sig for at tage springet og blive selvstændig.\n”Jeg synes, der manglede en frisørsalon for de unge fyre, og det har jeg skabt”.Her høres rock’n’roll og serveres kolde øl, og selve indretningen er holdt i rustfrit stål og mørkt træ, gulvene er lyse, og der er opsat høje, mørke paneler skåret til efter mål.Hylder skiller spejlene fra hinanden.”Jeg har en del venner, der maler graffiti. De har stået for billederne på væggene”.\nOg salonen går forrygende. Så fra at være ene mand i butikken, har Thomas i dag to ansatte. ”Jeg fornemmer klart, at kunderne kan lide den stemning, der er i salonen, og de kan lide at blive betjent af en mand i denne ellers så kvindechauvinistiske verden”.\nSelve salonen er på 78 kvm. samt et baglokale på 20 kvm., og salonen oser af MAND. Ventepladsen er indrettet med mørke lædersofaer og et mørkt træbord, og fadølsanlægget – eller alteret, som Thomas ynder at kalde det – er inden for behagelig rækkevidde.\nBarbershoppen er indrettet i samarbejde med Bella Vista, og således findes tre betjeningspladser eller barberstole i rødt og en stor disk. Hårvasken foregår på gammeldags herremanér i betjeningsstolen over en balje.\n”Mange mænd føler det meget feminint at ligge med hovedet tilbage i en vaskeplads, her bøjer de sig derfor frem over en balje”. Men det er bestemt ikke det gamle look, Thomas vil have frem – blot låne elementer fra tidligere tiders barbersaloner. ”Jeg er 22 år, og jeg kan ikke relatere til 50erne. Derfor var mit mål at skabe en moderne barbersalon med en sjæl anno 2008."\nAdresse: Hans Hartvig Seedorffs Stræde 10\nEjer: Thomas Kim Nielsen


Watch Silkeborg vs Midtjylland live streaming for free. Denmark. Superligaen online broadcast. Football videos.\nDenmark Midtjylland - Aarhus 2018-07-14 17:00:00 2018-07-14 19:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Midtjylland - Aarhus Midtjylland 0:0 Aarhus\nDenmark Aalborg - Midtjylland 2018-07-20 17:00:00 2018-07-20 19:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Aalborg - Midtjylland Aalborg 2:1 Midtjylland\nDenmark Midtjylland - Esbjerg 2018-07-28 14:00:00 2018-07-28 16:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Midtjylland - Esbjerg Midtjylland 3:1 Esbjerg\nDenmark Vejle - Midtjylland 2018-08-04 17:00:00 2018-08-04 19:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Vejle - Midtjylland Vejle 1:3 Midtjylland\nDenmark Midtjylland - Horsens 2018-08-12 18:00:00 2018-08-12 20:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Midtjylland - Horsens Midtjylland 3:0 Horsens\nDenmark Odense - Midtjylland 2018-08-19 18:00:00 2018-08-19 20:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Odense - Midtjylland Odense 1:1 Midtjylland\nDenmark Brondby - Silkeborg 2022-05-22 15:00:00 2022-05-22 17:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Brondby - Silkeborg Brondby 15:00 Silkeborg Watch online\nDenmark Midtjylland - Randers FC 2022-05-22 15:00:00 2022-05-22 17:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Midtjylland - Randers FC Midtjylland 15:00 Randers FC Watch online\nSilkeborg vs Midtjylland live stream HD\nАвстрия LASK - Admira 2022-05-20 17:00:00 2022-05-20 17:00:00 LASK - Admira LIVE LASK 1:0 Admira\nСербия Mladost - Sp. Subotica 2022-05-20 15:30:00 2022-05-20 15:30:00 Mladost - Sp. Subotica LIVE Mladost 2:1 Sp. Subotica\nХорватия Istra 1961 - Slaven Belupo 2022-05-20 16:00:00 2022-05-20 16:00:00 Istra 1961 - Slaven Belupo LIVE Istra 1961 2:0 Slaven Belupo\nРоссия CSKA Moscow - Zenit Petersburg 2022-05-20 17:00:00 2022-05-20 17:00:00 CSKA Moscow - Zenit Petersburg LIVE CSKA Moscow 18:6 Zenit Petersburg\nDenmark Silkeborg - Midtjylland 2022-05-16 17:00:00 2022-05-16 19:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Silkeborg - Midtjylland Silkeborg 1:4 Midtjylland\nDenmark Viborg - Aarhus 2022-05-15 18:00:00 2022-05-15 20:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Viborg - Aarhus Viborg 1:0 Aarhus\nDenmark Aalborg - Brondby 2022-05-15 16:00:00 2022-05-15 18:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Aalborg - Brondby Aalborg 1:3 Brondby\nDenmark Randers FC - FC Copenhagen 2022-05-15 14:00:00 2022-05-15 16:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Randers FC - FC Copenhagen Randers FC 0:2 FC Copenhagen\nDenmark Nordsjaelland - Vejle 2022-05-15 12:00:00 2022-05-15 14:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Nordsjaelland - Vejle Nordsjaelland 2:1 Vejle\nDenmark Odense - Sonderjyske 2022-05-15 12:00:00 2022-05-15 14:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Odense - Sonderjyske Odense 1:1 Sonderjyske\nDenmark Midtjylland - Brondby 2022-05-12 18:00:00 2022-05-12 20:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Midtjylland - Brondby Midtjylland 2:2 Brondby\nDenmark Vejle - Aarhus 2022-05-12 16:00:00 2022-05-12 18:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Vejle - Aarhus Vejle 1:0 Aarhus\nDenmark Odense - Viborg 2022-05-12 16:00:00 2022-05-12 18:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Odense - Viborg Odense 1:1 Viborg\nDenmark FC Copenhagen - Silkeborg 2022-05-11 18:00:00 2022-05-11 20:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! FC Copenhagen - Silkeborg FC Copenhagen 2:1 Silkeborg\nDenmark Randers FC - Aalborg 2022-05-11 16:00:00 2022-05-11 18:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Randers FC - Aalborg Randers FC 2:2 Aalborg\nDenmark Sonderjyske - Nordsjaelland 2022-05-11 16:00:00 2022-05-11 18:00:00 Looking for where to watch the free broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022? On 24sportred.site you can watch a live broadcast of the match Silkeborg - Midtjylland 16.05.2022, Denmark, Round 31 in high quality! Sonderjyske - Nordsjaelland Sonderjyske 1:1 Nordsjaelland\nhttps://24sportred.site Silkeborg - Midtjylland


En guide til hjælp med at købe den rigtige regulator.\nDu bør altid vælge regulator efter den form for dykning, du skal ud på. Alle regulatorer skal være CE-godkendte. Ved dykning i nordiske farvande skal du sikre dig, at din regulator er godkendt til koldt vand i henhold DS/EN 250-2000.\nDit 1. trin bør være afbalanceret for at sikre dig mest og nemmest mulig lufttilførsel under hele dykket. Ønsker du at benytte din regulator til 300 Bar, kan du kun benytte DIN-kobling. INT, bøjle eller Yoke kobling er samme navn for den samme type kobling, der er den mest benyttede uden for Skandinavien.\nNår du vælger regulator er det vigtigste, at du vælger en regulator der kan sikre dig luft i rigelige mængder uanset dybde og belastning af regulatoren.\nValg af regulator:\nDu bør altid vælge regulator, efter den form for dykning du skal ud på. Alle regulatorer skal være CE-godkendte. Ved dykning i nordiske farvande skal du sikre dig, at din regulator er godkendt til koldt vand i henhold DS/EN 250-2000.\nDit 1. trin bør være afbalanceret for at sikre dig mest og nemmest mulig lufttilførsel under hele dykket. Der findes 2 typer kobling til 1. trinnet. Ønsker du at benytte din regulator til 300 Bar, kan du kun benytte DIN-kobling. INT, bøjle eller Yoke kobling er samme navn for den samme type kobling, der er den mest benyttede uden for Skandinavien.\nFør du tager din regulator i brug:\nInden du tager din nye regulator i brug skal du sikre, at alle slanger er korrekt monteret. Montér din regulator på en flaske og check at den fungerer perfekt. Er 2. trinnet til at justere, skal du sætte dig ind i funktionen af justeringen og indstille regulatoren til den bedste funktion. Ved montering af slanger skal gevindet passe helt nøjagtigt. Er du i tvivl, så kig ind i Dykkercentret.\nLæs brugsanvisningen til din regulator grundigt inden dit første dyk.\nKlargøring af regulatoren inden dyk:\nSæt 1. trinnet på flasken, så du får dit 2. trin over højre skulder. Åben forsigtigt for luften for at undgå en hurtig trykstigning i slangerne. Tryk eventuelt på 2. trinnets purge knap samtidig med at du åbner for luften. Check dit flasketryk og træk vejret i både din hovedregulator samt octopus.\nHUSK inden du trækker vejret i 2. trinnet og octopussen, at purge dem for at fjerne eventuelle insekter eller urenheder.\nSmager eller lugter luften må du aldrig bruge den. Giver regulatoren ikke al den luft du har behov for, skal du indlevere den til et autoriseret serviceværksted.\nBrug af regulatoren:\nUndgå at spare på luften, når du dykker. Har du hovedpine efter et dyk, og luften er OK, er det typisk fordi du har forsøgt at spare luft ved at "skipånde" eller holde vejret imellem hvert åndedrag. Kan 2. trinnet justeres, skal det være justeret til at give luft nemmest muligt for at spare energi og sikre tilstrækkelig luftforsyning.\nFryser dit 1. trin, skal du lukke for luften og opvarme det. Eventuel is skal være smeltet, inden du sætter tryk på igen. Er der fugtig luft på flasken, er risikoen for frysning stor.\nVed dykning om vinteren skal specielle forholdsregler nøje overholdes for at mindske risikoen for frysning og free flow på regulatoren\nSkyl regulatoren i ferskvand og tør den af for overskydende vand for at forhindre kalkaflejringer. Husk støvhætten skal altid monteres på dit 1. trin, inden du skyller det. Påvirk kun 2. trinnets purgeknap, når der er tryk på regulatoren. Efterlad aldrig regulatoren nedsænket i vand. Benyt aldrig sprit eller andre rengøringsmidler til rengøring. Slanger og o-ringe bør smøres jævnligt med silikone.\nRegulatoren skal opbevares et tørt køligt sted med slangerne oprullet uden knæk. Opbevar aldrig regulatoren i nærheden af en varmekilde eller i direkte sollys.\nUanset hvor lidt din regulator bruges, skal den efterses årligt af et autoriseret serviceværksted. Læs regulator manualen nøje for yderligere information vedrørende vedligehold, service og reparation af din regulator.\nVær altid helt sikker på dit udstyr kun efterses af personale der er uddannet og autoriseret til din type regulator – Der meget få med gyldig autorisation til alle typer.\nSlangebeskytter forlænger levetiden betragteligt på alle slanger. Er din regulator med DIN-kobling, er det en god ide at medbringe en bøjleadapter, når du rejser til udlandet.\nHusk du kan tegne 5-års serviceaftale i Dykkercentret.\nPå gensyn i Dykkercentret\nLinks til udstyrsproducenter\nAltid gode tilbud på www.edyk.dk\nSe de sidste nyheder på www.dykcen.dk


Berlingske er mere cool end Politiken\nI hvert fald i det nordvestlige Grønland\nMandag d. 26. juli 2010, kl. 09.41\nOpdateret søndag d. 25. juli 2010, kl. 21.42\nPå Politiken vil man nok ikke bryde sig om at høre, at Berlingske er mere modstandsdygtig, mere cool og ligefrem vokser, mens Politiken langsomt bliver mindre.\nDet er ikke desto mindre kendsgerningen - i hvert fald hvis man forlader medieverdenen og i stedet kaster blikket på to gletsjere i Nordvestgrønland, som forfatteren og polarforskeren Ludvig Mylius-Erichsen omkring 1904 gav navnene Berlingske og Politiken Bræ.\nBerlingske Bræ er nemlig den eneste gletsjer i hele Nordvestgrønland, som støt og roligt er vokset gennem de seneste 100 år. Ja, faktisk er dens længde blevet forøget med næsten fem kilometer i perioden. Samtidig er den nærliggende Politiken Bræ blevet en anelse mindre.\nDet konkluderer geologen Peter R. Dawes, som for De Nationale Geologiske Undersøgelser for Danmark og Grønland (GEUS) har forsket i gletsjerudviklingen i området nær Thule Air Base.\nMen hvorfor vokser Berlingske Bræ, når den ifølge gængse beregninger burde blive mindre som følge af den globale opvarmning?\n»Vi aner det faktisk ikke,« siger Peter R. Dawes.\n»Det eneste, vi kan sige, er, at der må være særlige lokale forhold, som spiller ind - og som for Berlingske Bræs vedkommende er vigtigere end den generelle temperaturændring,« fortsætter han.\nMåske bliver den hurtigere\nIfølge geologen er det dog en mulighed, at der falder ekstra meget nedbør på den selvstændige iskappe, der føder Berlingske Bræ, eller måske skyldes det en forøgelse af gletsjerens hastighed.\nPeter R. Dawes understreger, at den grønlandske indlandsis undergår et generelt massetab som følge af tiltagende afsmeltning fra øens talrige gletsjere.\n»Men det er vigtigt for den samlede forståelse af den grønlandske afsmeltning, at man også har fokus på de få gletsjere, der rent faktisk vokser. Berlingske Bræ er ikke talt med i den samlede opgørelse, fordi den ikke er blevet studeret af glaciologer,« forklarer forskeren.\nPeter R. Dawes og hans kollega Dirk van As har omhyggeligt sammenlignet gamle beskrivelser, kort, fotos og nyere satellitbilleder af Berlingske Bræ med dens aktuelle udbredelse for at danne sig et billede af dens betydelige vækst siden begyndelsen af forrige århundrede.\nForskningsresultatet er offentliggjort i tidsskriftet Geological Survey of Denmark and Greenland Bulletin.\nPolitiet fastslår: Radiovært og tidligere bandeleder er ikke død\nPolitiet fastslår: Radiovært og\ntidligere bandeleder er ikke død\nSaudi-Arabiens konge forsvarer kronprinsen. Ikke et ord om Khashoggi\nOprør mod demokratisk leder i den amerikanske kongres


Liv – Side 11 – Oh you pretty things\ngik jeg i sorte kjoler med hvide kraver og pinke læber til.\nviste jeg, hvad jeg lavede en hel dag – time for time. Jeg gik blandt andet en tur i Aarhus’ gader og nød solens stråler.\nJeg shoppede genbrug med søde Mille. (og lavede en hel secondhandguide til Aarhus på baggrund af turen).\nPho skulle der til. Og den bedste er fra Den grønne Papaya.\nJeg var i sommerhus med Jonas i Hals/Egense. Her kom vi blandt andet forbi Færgegrillen.\nJeg havde noget af mit favorittøj på: Stor gul nederdel og striber.\nOg jeg viste, hvad jeg har i min taske. Indholdet i dag er nogenlunde det samme – min kalender er dog rød, børsten er blevet væk, og jeg bruger en anden læbepomade.\nSå er det tid til et lille tilbageblik på sidste års oktobermåned. For et år siden…\ngik jeg en tur i skoven, og forestillede mig at jeg var et skovmonster.\nvar jeg i Øst for Paradis for at se “Moonrise Kingdom”.\nJeg gik en tur i Aarhus’ gader og faldt over smukke blomster.\nJeg spiste frokost på LynFabrikken.\nOg jeg gik til tegnekursus på Skolen for Kunst og Design hver tirsdag aften.\nJeg blev den lykkelige ejer af mine ballerinasko. Så fine, altså!\nOg jeg viste lidt billeder fra vores lille hjem.\nJeg gik også på opdagelse i Jonas’ forældre have. Jeg synes, det er fashinerende hvordan råd og forgængelighed er et gennemgående tema for efterårsmånederne, som på en eller anden måde er et slags “memento mori” stillleben manifesteret i ens dagligdag. Det er med til at sikre, at man netop nyder hverdagens små fine øjeblikke og måske er det blandt andet også derfor, så mange sørger for at hygge sig ekstra meget i efteråret.\nMen den bedste dag var nok, da Jonas afsluttede sin phD. med et flot forsvar. Det var en rigtig god og fin efterårsdag med hans familie.