Skoler oplever, at praktik gør eleverne mere reflekterede omkring deres uddannelsesvalg | EVA\nUndersøgelsen viser, at ledere, lærere og vejledere generelt er positivt stemte over for erhvervspraktik og vurderer, at eleverne får et relevant udbytte af praktikken.\nKnap tre fjerdedele af lederne (73 %) siger, at erhvervspraktikken i høj grad er et godt redskab til at lære elever om job og arbejdsliv, mens godt halvdelen vurderer, at praktik i høj grad er et godt redskab til at give elever indsigt i hhv. egne styrker (52 %) og egne interesser (51 %).\nLedere og vejledere fortæller, at erhvervspraktik kan give elever relevant viden om, hvad det vil sige at være på en arbejdsplads, fx hvordan det er hensigtsmæssigt at opføre sig. Desuden kan erhvervspraktik gøre eleverne mere afklarede om deres fremtidige valg af en ungdomsuddannelse.\n”Praktikken kan både bekræfte eleverne i, at de skal videre på den ungdomsuddannelse, de havde tænkt sig, eller fordi udfordre dem i deres tænkning og gøre dem nysgerrige på alternative uddannelsesmuligheder og erhverv,” siger Sara Hach.\nHerudover kan erhvervspraktik give eleverne succesoplevelser, der kan motivere dem i forhold til deres skolegang og styrke elevernes selvværd.\nIsær godt for skoletrætte elever og elever med særlige behov\nUndersøgelsen viser også, at tre ud af fire ledere vurderer, at erhvervspraktikken især er et godt redskab i arbejdet med skoletrætte elever eller elever med særlige behov i 8. eller 9. klasse.\n”Erhvervspraktikken kan give de skoletrætte eller fagligt udfordrede elever en større forståelse af, hvorfor skolen er relevant for dem, og de kan blive mere motiverede for skolearbejdet, efter de har været i erhvervspraktik,” siger Sara Hach.\nElever med særlige behov har mulighed for såkaldte særligt tilrettelagte praktikforløb, som fx kan være en praktikdag en til to dage om ugen over en længere periode.\nHer fortæller ledere og vejledere, at praktikken kan fungere som et middel til at få skolelivet til at hænge sammen for elever, der ellers ikke trives i skolen. For nogle elever giver praktik fornyet energi, der smitter af på deres skolegang i øvrigt, fordi de fx bliver motiveret af de jobmuligheder en uddannelse kan give eller fordi de har fået en succesoplevelse.\nForskelligt hvor meget skolerne prioriterer elevernes praktik\nDer er stor forskel på, om de interviewede skoleledere vurderer, at erhvervspraktik er en væsentlig del af skolens arbejde, og på,hvor involverede ledere og lærere er i de forskellige faser af erhvervspraktik.\nNogle skoler har få og sporadiske erhvervspraktikker, som elever (og evt. forældre) selv får i stand, og hvor lærerne hverken arbejder meget med forberedelse af eleverne forud for praktik eller med efterfølgende opsamlinger.\nAndre skoler har omfattende og mere systematiserede ordninger samt et tydeligt ledelsesmæssigt fokus på erhvervspraktik og en opmærksomhed mod at tilrettelægge sammenhængende forløb.\n”Undersøgelsen viser, at det kan styrke elevernes udbytte af erhvervspraktik, når der på skolen er aktiviteter før, under og efter erhvervspraktik, fordi det kan understøtte, at eleverne reflektererover deres nye erfaringer i relation til deres tanker om uddannelse og job på den længere bane,” siger Sara Hach.\nFakta om erhvervspraktik\nSkolen fastlægger selv principperne for praktik, og der er derfor forskel på, hvorvidt og hvordan skolerne vælger at understøtte erhvervspraktik. Alle elever i 8. og 9. klasse har ret til at vælge at komme i erhvervspraktik af mindst en uges varighed i både 8. og 9. klasse, uanset om deres skole understøtter erhvervspraktik eller ej. Elever i 6. og 7. klasse har mulighed for at komme i erhvervspraktik og dette foregår typisk i et samarbejde mellem skolen, eleven og evt. forældre.\nUndersøgelsen bygger på en repræsentativ spørgeskemaundersøgelse med deltagelse af 414 ledere på folkeskoler med minimum ét klassetrin fra 6.-9. klasse. Der indgår både skoler, der har elever på samtlige klassetrin fra 0.-9. klasse, og skoler, der kun har elever på 0.-6. klassetrin. Der er desuden indsamlet kvalitative interviews på seks folkeskoler: seks interviews med medarbejdere med en lederfunktion og ti interviews blandt lærere og vejledere.


Bestil CeLaVi Luffer – PU – Brun – 100 kr.\nCeLaVi Luffer – PU – Brun\nNavn: CeLaVi Luffer – PU – Brun\nKategori: CeLaVi Handsker/Luffer,CeLaVi Luffer,Drengetøj,Pigetøj,Unisex\nCeLaVi Handsker/Luffer,CeLaVi Luffer,Drengetøj,Pigetøj,Unisex fra CeLaVi\nEn hel del internet handler frembyder nu til dags en lang række forskellige fragtmuligheder. En yndling er nu til dags at få afleveret pakken hos en pakkeshop, hvor det er muligt at hente de nyindkøbte produkter lige når det passer dig. Metoden er altså ret så praktisk, samt typisk ligeledes den billigste form for fragt ved køb af CeLaVi Luffer – PU – Brun.\nDu bør alternativt påtænke at få pakken sendt hjem til din privatadresse eller ud til dit arbejdes adresse. Denne viser sig almindeligvis en smule mindre prisbillig, men lige så vel virkelig uproblematisk. Den mindst kostelige leveringsløsning vil dog i de fleste tilfælde være at du selv henter pakken, hvilket dog beroer på at du befinder dig med kort afstand til e-firmaets hjemsted.\nFragtperioden på CeLaVi Handsker/Luffer,CeLaVi Luffer,Drengetøj,Pigetøj,Unisex er naturligvis ret så central forudsat du absolut skal bruge dine nye varer inden for kort tid, og i det øjemed er det faktisk klogt at man efterser den anslåede leveringsdato for det respektive produkt.\nEn stor portion e-forretninger giver 1 dags fragt på en række varer, eksempelvis CeLaVi Luffer – PU – Brun, men som ikke desto mindre er regnet ud fra at bestillingen realiseres forinden et nøjagtigt klokkeslæt, således at de har en chance for at nå at få ordren afsted forinden logistikmedarbejderne har fyraften.\nNogle få online webshops frembyder levering uden beregning, men i de fleste tilfælde kun ifald der indkøbes for en bestemt sum. Ellers kunne du tage den mindst kostelige leveringsmodel, som gerne – uafhængig om du opholder sig i Vejle, Birkerød eller Skjern – vil være at få dem til at bringe din ordre til et udleveringssted.\nDet er efterhånden usædvanlig uproblematisk for almindelige mennesker at finde de bedste priser på flere online virksomheder, og med det motiv har de fleste CeLaVi online shops været tvunget til at formindske prisniveauet på varerne – til piger og drenge, og tillige også til voksne – drastisk, og endda nogle gange tilbyde gratis fragt.\nDet kan dog immervæk være profitabelt at se nærmere på visse internet outlets efter udsalg på CeLaVi Luffer – PU – Brun forinden du handler, således at man er tryg ved at antage den mest attraktive pris.\nDu må ikke desto mindre ikke overse, at hvis en webshop sælger et produkt for en salgspris der kan ses som helt ekstremt letkøbt, så burde det mange gange være et kendetegn på en uægte internet handler. Køb med gængse betalingskort er trods alt inkluderet i en forordning, hvilket hjælper kunden overfor uærlige internet firmaer.\nGenerelt foreslår vi bestillinger med betalingskort eller MobilePay. Som alternativ burde du anvende en løsning på afbetaling fra eksempelvis ViaBill, ifald du agter at honorere beløbet i flere bidder.\nFør folk bestiller hos en CeLaVi e-butik kunne de faktisk løbe igennem e-shoppens handelsaftale, men det er i mange tilfælde ikke super spændende.\nEt nemt alternativ kan derfor være at undersøge hvorvidt e-butikken er medlem af e-mærket, eftersom det burde være et signal om at online shoppen følger de danske retningslinjer, og at internet selskabet af og til efterses af fagmænd som kender vilkårene. Dette er desuden din anledning til bistand, såfremt du møder udfordringer med dit indkøb.\nI øvrigt rekommanderer vi at køberen er oppe på mærkerne omkring de mest basale retningslinjer der indvirker på ordren, fx den returpolitik e-handlen kører med. På grund af dette er det samtidig vigtigt, at man til enhver tid gemmer sin kvittering, således man til enhver tid vil kunne bekræfte bestillingen af CeLaVi Luffer – PU – Brun, om du leder efter en vare til en dame eller herre.\nTrustpilot leverer relativt pæne chancer for at gennemrode ret mange andre brugeres oplevelser og herved går vi ind for, at du tager et kig på webshoppens ratings af CeLaVi Luffer – PU – Brun før du handler.\nFacebook genererer lignende flere passelige løsninger til at få indsigt i internet virksomhedens troværdighed. Tilmed ser vi en del e-handler som giver folk mulighed for at skrive en omtale af ordreforløbet, hvilket lige så vel burde anvendes til at tage stilling til tilfredsheden hos kunderne.\nDenne hjemmeside er finansieret af indtægter fra reklamer. Vi har tætte samarbejder med adskillige internet forhandlere idet vi promoverer butikkernes tilbud, og indhenter provision under forudsætning af at du fuldfører et køb.\nAnvisninger om varer og internet forretninger vedligeholdes jævnligt, men det er ikke muligt for os at give garantier imod modifikationer der er iværksat efter seneste opdatering af sidens informationer.


De 20 dyreste restauranter i Chicago i 2019 2022\nWUS House Evergreen Park\ntilmelde dig nyhedsbrevet eater chicago\nTilmeld dig nyhedsbrevet Eater Chicago\nLindy's Chili & Gerties Ice creme\nNOMI â € "$ Gennemsnitlig pris pr. Person\nVores Keto Salad Bowl er lavet til dig. Vi tilføjer vores grillede adobo kylling, tomatillo rød-chili salsa, friskrydet ost og hånd-mosede guacamole på en seng af vores nye Cilantro-lime blomkål ris.\nVores lokale Beverly Chipotle Mexican Grill dyrker en bedre verden ved at tjene ansvarligt fremskaffede, klassisk kogt, rigtig mad med sunde ingredienser uden tilsatte farvestoffer, smagsstoffer eller andre tilsætningsstoffer. Chipotle havde mere end 2.450 restauranter pr. 30. september 2022 i USA, Canada, Det Forenede Kongerige, Frankrig og Tyskland og er det eneste restaurantselskab af sin størrelse, der ejer og driver alle sine restauranter. Med mere end 70.000 medarbejdere lidenskabelige om at levere en fantastisk gæst oplevelse, er Chipotle en langvarig leder og innovatør i fødevareindustrien.\nChipotle i Chicago, IL tilbud friske, reelle ingredienser og har specialiseret sig i brugerdefinerede burrito skåle, burritos, tacos og salater enten at du kan tage højde for din næste store begivenhed eller bestil online og nyde et måltid uden at vente.\nDen sidste måned i året serverer nogle uventede varme til december iteration af Eater Chicagos Restaurant Heatmap. Der er fem tilføjelser til det allerede imponerende lineup: kun Chicagos filippinsk prøvesmagning-menuen restaurant, et cafeteria gemt væk i byens største thailandske købmand, en italiensk restaurant forsøger at leve op til forventningerne hos de rum tidligere lejer, en stegt kylling spot med en fantastisk blanding af mellemøstlige og Nashville hot smag, og en Instagram iværksætter finde en permanent hjem. Bo varm og glad spisning.\nSom af 20. august, har byen mandat, at alle slid facial belægninger mens indendørs. For opdateret information om coronavirus tilfælde, kan du besøge byen Chicagos COVID-19 instrumentbræt. Sundhed eksperter overveje madsted at være en høj-risiko aktivitet for den ikke-vaccinerede; de seneste data om delta variant indikerer, at det kan udgøre en lav til moderat risiko for den vaccinerede, især i områder med væsentlig transmission. Den seneste CDC vejledning er her; finde en COVID-19-vaccination site her.\nEn af landets bedste fine restauranter, Oriole genåbnet i juli og blev hurtigt en advarsel for de kommende måneder. Under pandemien, Noah og Cara Sandoval, kokken og medejer, en transformeret deres to-Michelin-restaurant, omlægning og modernisering af interiøret. Men det tasting menu formatet tilbage. Forvent upåklagelig service og et come-as-you-er miljø, der gør det muligt for spisende gæster i alle baggrunde at nyde oplevelsen. Forbehold er knappe.\nDette er den anden placering af en Dallas restaurant, der kombinerer et trendy spisestue med mellemrum at tigge kunder at gøre Instagram stillinger og opskalere komfort mad. Dens en genre, der moderniserer sydlige køkken populariseret af Black Amerika. Ejer Kevin Kelley ønsker hans nye restaurant at supplere Chicagos spise scene, for at være en festlig sted, hvor spisende gæster nosh på store koteletter drysset med asiatisk Hennessy glasur og et overflødighedshorn af kylling og vaffel muligheder. Theres også kreative cocktails og en lounge. Reservation anbefales.\nDette er den genfødsel af en familieejet mexicansk restaurant i Archer Heights, nær Midway International Airport. Solazos ejerskab lært et par lektioner, når den åbnede La Josie sammen Randolph Restaurant Row i West Loop. Theyve anvendt disse lektioner på deres oprindelige restaurant uden at ofre kvarter føler. De tacos, queso og andre emner har aldrig smagt bedre, men nu kan kunderne nyde amped op cocktails.\nBoka Restaurant Group slår til igen Vesten Loop med Alla Vita, dens tusindkunstner italiensk restaurant med pasta og pizzaer til formål at behage et mangfoldigt publikum af familier, par og turister langs Randolph Street. Den tidligere Bellemore får en ansigtsløftning med planter, en vin installation, og en slankere design. Reservation anbefales.\nDette spansk hele dagen restaurant fra D.. indfødte James Martin er en sovekabine hit i Lincoln Park. Den tidligere A10 kok har en morgen menu med kaffe og kager. Det hele dagen menu, ideel til frokost, sætter fokus på bocadillos, de undvigende spanske små sandwich, har ikke helt fanget på i Chicago. Find røget lam, stegte calamari, og serranoskinke muligheder. Middagsmenuen indeholder tunge hitter som paella og tapas favoritter som patatas bravas, og ikke-traditionelle emner som foie gras med bær og roer marmelade.\nIkke mange i Lincoln Park forventes en London-stil anglo-indiske pub fra ejerne af Au Cheval. Men efter måneders siger ikke en ting, Hogsalt Hospitality åbnede Armitage Alehouse byder britisk stil karryretter, krydrede potten tærter, og Guinness og Harp i baren. Engelske pubber er kendt for at være afslappet, så lånere at droppe ind og ud i deres fritid. På den slanke og mørke Armitage Alehouse, vil kunderne har brug for held til at få fat i AA reservation.\nChicago kan spise på Eds en gang mere. Efter deres mangeårige hjem i River North blev jævnet at gøre plads til en ny udvikling, det til tider klæbrig â €”endnu nostalgisk â €” Ed Debevics søgt efter et nyt hjem. Ejere fundet en i Streeterville. Find de samme faux 50'erne vibe med frække servere smide deres retro shtick. Burgere, shakes og morgenmad gengæld for turen.\nDoubles, en Trini delikatesse, findes på Cafe Trinidad Togo, returnering af en Grand Crossing restaurant, der lukkede i 2022. Øen køkken ser mange indflydelse, herunder Afrika, syriske, og indisk â €”alle biprodukter af kolonisering og slaveri. Drevet af en Caribien udgave af roti, dobbeltværelser fyldt med kikærter, kartofler, eller ged og lam karry, en sødere version, end de fleste forventer. Cafe Trinidads tilbagevenden giver Chicagoans en lækker optionÂ for denne vitale fad. Den Læsere Mike Sula har mere.\nSure, Chicago har snesevis af store stegt kylling udbydere. Men Daves Hot kylling, lige over Lane Tech High School i Roscoe Village, er speciel. Denne LA-baserede hurtigt afslappet restaurant serverer krydret kylling bud fra ingen varme til mejetærsker. De bud er velsmagende og buttet. Studerende crowd restauranten indtil den 10 s. . lukker og med god grund. For sin første placering i byen korrekt, Daves og dets celeb investorer er velkommen tilføjelser.\nEtableret i 1994, og to generationer stærk, er Franconello kendt for sin kvalitet, service og opskalere stemning og er stolte af at bringe dig pasta klassikere, perfekt kogte bøffer og koteletter og vidunderligt parrede prisbelønnede vine. Det er her i Chicago gør italiensk.\nHej, Jeg tænkte på om nogen kunne anbefale nogle gode spise i Beverly området Chicago, som er omkring 95 og vestlige? En ven har lige købt et hus der, og hans bdag har kommet og gået, så jeg tænkte det ville være en god måde at anspore hans kulinariske udforskning af hans nabolag.\nMere fra chowhound\nKulturen i det sydlige Side er ofte betragtet som den hårdtarbejdende, grynet, og blå-krave. Manglen på glitz kan være grunden til nogle diners springe South Side. Ofte ignoreret og underrepræsenteret, sydsiden tilbyder mere end de typiske klicheer.\nRestauranter fleste South Side undg fancy design foretrækker at servere mad med en no-nonsense attitude, har en holdning lokale vokset vant til, og en til resten af byen har tilsyneladende endnu ikke afhente på. Enkel, hurtig og to-the-point, kan South Side køkken defineres af ældgamle familie opskrifter af Pilsen carnitas eller tacos i Archer Heights. Eller måske måske er det sydlige komfort fødevarer, der minder dig om hjem, som du kan finde på den østlige side. Ja, Chicago har en East Side.\nDet er den mad, du er vokset op med, fade, som også definerer dig. Sure, der er tweaks som opskrifter udvikle sig, men maden ændrer ikke radikalt . Følgende restauranter bedst repræsenterer disse kvaliteter. Opført i alfabetisk rækkefølge. Hvis der er restauranter, der skulle gøre listen, efterlader forslag i kommentarerne.\nHomestyle mad med en kærlig touch er formlen på 5 brød. Stekt kylling, kærnemælk kiks og andre soul fødevarer er tilgængelige til morgenmad og frokost på denne Banchet Award-vindende restaurant.\nDer er kun én ting på menuen her. Dit eneste valg her er en lille eller stor plade af organisk hævet, flere-timers ristet ged på håndlavede til-bestilling tortillas med hot salsa og tomat consommé. Du er naturligvis intim med andre diners i denne hyggelige Archer Heights 20-sæders, da du nyder smagen af smag og Kompleksitet , der udgør en af de mest unikke Taco-spisningserfaringer, som den sydlige side har at byde på.\nNæsten så langt øst, da du kan gå på 95th Street i kvarteret South Deering-kvarteret, har kalumetfiskeri været serveret den friskeste, smukkeste røget fisk i Chicago. Der er ingen forhandling her: ingen siddepladser, ingen badeværelse, ingen parkering og kontanter. Selv så urimeligt som det kan lyde, vil du være enig med James Beard Medal hængende på væggen og spekulerer på, hvorfor du ikke har forsøgt drevet her før.\nIkke alene Don Pedros Definer South Side, det definerer også Pilsen. Denne 30-årige South Side Staple serverer alt svinekød. Du finder kun carnitas på menuen i de fleste dage, med begrænset menu udvidelser i weekenden, der omfatter Menudo og Brain Tacos. $ 10 kan fodre to personer, bare sørg for at du ankommer tidligt, fordi de åbner tidligt og ofte tæt før 6 s. .\nLige syd for Italien i Italien finder du selvet proklameret Best Beef i Chicago. Southsiders vil alle være enige om, at Donalds er værd at søge og måske endda hjælpe dig med at glemme en anden oksekød, der ligger i nærheden.\nDenne berømte Marquette Park Staple har serveret hotdogs til lokalbefolkningen, rejsende og berømtheder til utallige årâ € "alt fra en shack. Da populariteten voksede gennem årene, har konceptet og principper forblevet det samme, bare tjene alle den bedste hotdog mulig. Der er et stort udvalg af hotdogs at vælge imellem - eller gå med den klassiske chicago stil.\nBrighton Park er hvor du kan blive grillet, smothered og stegt i en to-go boks. Leons er en af de oprindelige grillforbindelser på sydsiden og har været stærkt årti efter årti. Siden 1940 har Southsiders forpligtet deres tro på at grillede ribben og pølse. Hvis racks og links arent dine ting, skal du sørge for at prøve deres stegte fisk.\nFørst på vores liste over de dyreste restauranter i Chicago har vi den pålidelige fremragende Les Nomads. Der kan ikke være noget nyt om dets tage på fransk køkken, men nogle gange er det bedst at forlade godt nok alene-klassisk europæisk billetpris, der er et prime eksempel. For $ 80 et hoved, kan du forvente at forkæle godbidder som østers på Half-Shell, kølet Torchon of Hudson Valley Foie Gras med Apple Espuma, Grillet Calamari ledsaget af Confit Fennikel og Tomat, Langoustine Ravioli og Tempura Soft-Shell Krabbe med Middelhavet Rouille og Seared Hudson Valley foie gras med jordbær balsamisk reduktion og karamel skum.\nEn anden tilføjelse til vores liste med en gennemsnitlig pris på $ 80 dollars pr. Hoved er NOMI, en restaurant, der ifølge Tripadvisor kombinerer ubesværet elegance og moderne Saphistication med vægt på Midwest Flavours med traditionelle franske påvirkninger . Servering morgenmad, frokost, middag, brunch, sennat snacks og drikkevarer fra en menu, der har amerikanske klassikere sammen med asiatiske fusion retter, det er et godt sted at få fat i nogle sushi og tjekke nogle af de bedste udsigter i Chicago.


UAZ "Hunter" refererer til en række firehjulstræk off-road køretøjer og er en forbedret version af militær 469 th Oise, hvis design blev udviklet over 30 år siden. Ifølge producenten, udgivet i 2007, blev Hunter bygget helt på den nye platform, som tillod at anvende en række moderne komponenter og moduler. Nå, lad os se på, hvordan man bedst til at udstede en ny UAZ "Hunter".\nAnmeldelser Ejere og design review\nUdseende køretøjet blev kun delvist bearbejdet. Dybest set modernisering var rettet mod at genskabe den militære UAZ under den urbane SUV. Som et resultat, det vigtigste element i nyhed var dens plastik kofanger. Ifølge bilister, de Ulyanovsk Automobile Plant ingeniører formået at kombinere den uforenelige - på nogen måde de planlagde at modernisere det, at klamre sig til en militær jeep plast indvirkning element. For grunden til, at et nyt element bliver ofte ridset, når du kører off-road og ved den mindste chok revner, mange bil-ejere blot fjerne det og sætte på plads magt kofanger (som regel mærke RIF). UAZ behøver blot at være sammen med en stål kofanger, eller hans rang frygtløs russisk SUV, som er underlagt nogen hindringer vil forsvinde fra det underbevidste af vores bilister.\nUAZ "Hunter": kropsdimensioner\nDet skal bemærkes, at den nye model ikke adskiller sig meget i størrelse fra sin forgænger med en 30-årige historie. Således er længden af den nye terrængående køretøj er 410 cm, bredde - 201 cm og højde - 202,5 centimeter. I dette tilfælde frihøjde er 210 millimeter, hvilket gør den til den absolutte leder i cross-in-class biler.\nUAZ "Hunter": anmeldelser af ejerne af det indre\nInde ændringerne er mærkbar i højere grad end det er tilfældet med det ydre. Frontpanelet er blevet revideret drastisk. Det har ændret næsten alt, selv placeringen af instrumentbrættet. Det er uklart, selvfølgelig, hvorfor det blev placeret i midten, hvis UAZ "Hunter" ikke er designet til eksport.\nHvis vi sammenligner det indvendige design til den, der var på 469 th Oise, kan vi med sikkerhed sige, at butikken har sluppet af sin nøjsomhed og blev meget mere komfortable og hyggeligt. Selv om et moderne design detaljer er klart forældet og er mellem 1980'erne og 1990'erne. Selv den "Nissan Tera", fremstillet i 1986, var ikke så ydmyg og fattig til at udstyre det indre. Wheel off-road køretøjer UAZ "Hunter" -409 stadig ikke reguleret. Men bagsiden af førersædet kan indstilles i enhver vinkel, der gør det muligt for føreren at justere stolen passer til dine anatomiske træk. Af den måde, sædet har længdejustering.\nUAZ "Hunter": af ejerne af omkostnings-\nMinimumsprisen for den nye Hunter fra en autoriseret forhandler af UAZ er omkring 479 tusind rubler. For firehjulstræk off-road køretøjer af denne klasse er en meget overkommelig pris, selv om mange stadig foretrækker at købe en brugt / å jeeps (som regel lavet i Japan) i alderen 15-20 år.\nUAZ "Hunter" - anmeldelser af ejerne taler for sig selv!\nBeskrivelse af de vigtigste karakteristika ved ATV "Stealth 600 leopard"\nRiviera Blue Hotel 4 * (Bulgarien, Sunny Beach): beskrivelse, serviceydelser, anmeldelser


Byggematerialerne skal ud, men husk hygiejnen - Dansk Byudvikling\nHjem Byggeri Byggematerialerne skal ud, men husk hygiejnen\nDanske Byggecentre og Dansk Byggeri har i fællesskab lavet en vejledning til at undgå spredning af coronavirus i forbindelse med levering af byggematerialer. Det er vigtigt, at bygge- og anlægsbranchen opretholder aktiviteten, da branchen står for en stor del af den samlede danske økonomi.\n– Mange aktiviteter i branchen foregår udendørs, og samtidig er der god mulighed for at efterleve myndighedernes anbefalinger om afstand og skærpet hygiejne. Vi råder i vejledningen til, at man sørger for god håndhygiejne blandt chaufførerne og generelt holder afstand. Vi råder også til, at følgesedler og anden dokumentation, som følger med produkterne, håndteres digitalt, hvis det er muligt, siger direktør i Dansk Byggeri Michael H. Nielsen.\n– Bygge- og anlægsbranchen spiller en afgørende rolle i dansk økonomi, men vi er helt afhængige af, at virksomhederne kan få leveret de varer, der skal til for at forretningen kan holdes kørende. Uden varer vil produktionen gå i stå, siger Michael H. Nielsen og understreger, at byggeriet ikke er lukket ned.\nDanske Byggecentre og Dansk Byggeri modtager gerne råd og erfaringer fra alle medlemmer og interessemedlemmer for løbende at kunne opdatere oplysningerne, så vejledningen kan opdateres bedst muligt. Vejledningen kan findes på Dansk Byggeris hjemmeside under Coronavirus spørgsmål og svar.


Cathrine Østerberg vil forføre vietnameserne med kvalitets-is – Københavns Universitet\nCathrine Østerberg vil...\nDer findes mennesker, der vil arbejde til verdens ende for at nå deres drøm. Det er sådan Cathrine Østerberg har det. Først var det roningen, der optog næsten alle hendes ledige timer, og som senere førte hende til at tage en bachelor i Fødevarer og ernæring på Københavns Universitet. Så blev hun fascineret af isen, og i dag er hun fødevareiværksætter og helt opslugt af at få isen til at smage exceptionelt. Nu står hun i spidsen for to isbutikker i København – og en i Ho Chi Minh City i Vietnam.\nCathrine Østerberg i butikken på Vesterbro. Foto: Lene Hundborg Koss\nSom 13-årig begyndte Cathrine Østerberg at ro. Hun blev totalt grebet af det og endte som eliteroer med træningstider 12 gange om ugen.\n”På et af Team Danmarks ernæringskurser fandt jeg ud af, at kosten er supervigtig for at kunne præstere som sportsudøver, og jeg syntes, det var enormt spændende at høre om, hvordan man ved hjælp af maden kunne optimere sin præstation,” fortæller hun.\nHendes storebror havde en kæreste, der læste på universitetet, og Cathrine blev grebet af at læse kærestens kemirapporter.\n”Fødevarer og ernæring var det perfekte studie for mig, fordi det forenede mine interesser for roning og ernæring med naturvidenskaben. Jeg følte mig heldig, fordi jeg ret tidligt havde det der drive og bare vidste, hvad jeg ville. Det var der jo rigtig mange, som havde svært ved at finde ud af. Og i dag synes jeg, det er ret fantastisk, at jeg stadig er glad for min uddannelse og aldrig har fortrudt.”\nNu er hun 30 år, chef for mere end 20 ansatte og driver Østerberg Ice Cream inkl. produktion og to isbutikker i København samt en i Vietnam.\nMen hvordan var det så at læse til bachelor i Fødevarer og ernæring?\nDet var nok lidt anderledes, end jeg havde forventet i starten, hvor man har en del naturvidenskabelige basisfag, men heldigvis var jeg jo glad for matematik, fysik og kemi. I dag kan jeg se, at man er nødt til at have den basis for at bygge ovenpå og specialisere sig inden for forskellige fødevareområder. Og jeg syntes også, det var fantastisk at starte et sted, hvor alle havde en fælles interesse for maden. Jeg var vant til at tale med veninder om, hvad der var i forskellige fødevarer, men der kommer jo også et punkt, hvor de har fået nok, når de selv ikke har den samme brændende interesse.\nHvordan var det sociale liv på uddannelsen?\nDer var rigtig mange sociale aktiviteter. Folk havde et fællesskab ved fx at tage på A-vej (fredagsbaren, red.), men jeg var lidt i en anden kategori, fordi jeg havde roningen. Jeg kan godt lide at fordybe mig i ting og går ikke så meget til fester og på fredagsbar. Men jeg kunne se, at det var meget givende for de andre, fordi det skabte et sammenhold, de kunne drage nytte af. Faktisk kom det bag på mig, hvor meget der var tale om ”et hold”. Jeg havde jo hørt, at man bare ”skulle klare sig selv” på universitetet. Og selvom jeg ikke deltog i alle sociale aktiviteter, så har jeg et stort netværk med mig fra universitetet, som jeg benytter mig rigtig meget af i dag. For ikke så længe siden havde jeg fx en fødevarestuderende fra KU på besøg i virksomheden i Vietnam, fordi hun skulle i praktik, og jeg har også flere ansatte, som har læst fødevarevidenskab og har netop nu to specialestuderende tilknyttet.\nHvilket speciale valgte du på bacheloruddannelsen?\nJeg valgte sundhed og ernæring, fordi jeg ville videre på kandidaten Gastronomi og sundhed (i dag hedder uddannelsen Fødevareinnovation og sundhed, red.). Det var en relativ ny uddannelse på det tidspunkt, og mange var ikke helt klar over, hvordan de kunne bruge den. Men jeg tænkte, at jeg måtte læse det, jeg syntes var interessant og så finde løsningen bagefter. Det er jeg glad for nu, for jeg har fået en hel masse redskaber med, som jeg bruger rigtig meget. For eksempel hele sensorikken – jeg ved bl.a., hvordan man sætter ord på forskellige smage, og det er noget, jeg synes er meget vigtigt, og som jeg træner mine medarbejdere i. Hvis jeg bliver ringet op af en medarbejder, der fortæller, at isen ikke er så god, så kan jeg spørge ind til, hvad der er i vejen med den. Vedkommende kan måske fortælle, at der er iskrystaller i, der føles som om, de er 1 mm, eller at ismassen har en lidt fermenteret smag. Det fælles sprog gør, at jeg bedre kan vurdere, hvad der er galt og fortælle, hvordan vi kan undgå det fremover.\nHvordan kan det være, du er så glad for at arbejde med is?\nNår man spiser is, tænker man jo bare på, om den smager godt – eller hov, den kan jeg ikke lide, men isen er meget kompleks, og der ligger års viden bag udviklingen af is. Isen skal have den rigtige struktur, der fremhæver de forskellige smage samtidig med, at den har en lækker, cremet mundfornemmelse. Det er hele den justering af de forskellige komponenter og ingredienser, jeg synes er superspændende at arbejde med. For mig er det udelukket at bruge standardblandinger – det der interesserer mig er, at skabe isen helt fra bunden, så den får lige præcis den smag, tekstur og mundfornemmelse, jeg synes giver en særlig lækker is.\nUnder uddannelsen tog du til Canada – hvordan fandt du på det?\nJeg ville gerne vide mere om is og brugte lang tid på at søge videnskabelige artikler i universitetets databaser. Jeg faldt over professor Douglas Goff fra University of Guelph i Canada, der har skrevet enormt mange artikler om is. Jeg kan godt lide at komme ud i verden og opleve noget nyt. Så da jeg fandt ud af, han havde et mejerikursus, var det bare at tage af sted. Jeg meldte mig til en entreprenørkonkurrence om is, mens jeg var der og lavede en is, der var målrettet sportsudøvere. Det bragte mig i finalen, hvor jeg havde brug for at låne professorens ismaskine. På den måde fik jeg talt lidt mere med ham, og senere sagde han ja til, at jeg kunne vende tilbage i forbindelse med mit speciale på kandidaten.\nHvad skrev du så om?\nJeg valgte selvfølgelig is; et emne, jeg virkelig brænder for – funktionaliteten af protein og emulgatorer i iscreme – og havde professor Richard Ipsen fra Institut for Fødevarevidenskab som vejleder og professor Douglas Goff som medvejleder. Netop specialet har givet mig en dyb metodisk forståelse af isen, og det er blandt andet den viden, jeg giver videre, når vi holder is-kurser i virksomheden.\nI 2014 åbnede du den første isbutik på Østerbro og i 2016 – efter du var færdig med uddannelsen – åbnede du så en isbutik i Vietnam – men det er vel ikke bare en idé, man får lige ud af det blå?\nMin far driver Orana A/S, som sælger frugtbaserede ingredienser til fødevareindustrien. Under uddannelsen arbejdede jeg som produktudvikler for selskabet, der bl.a. har et datterselskab i Vietnam. Så jeg kendte til Vietnam og vidste, at man slet ikke har det is-marked her, som vi tager for givet i Danmark. Jeg syntes, det kunne være vildt sjovt, at være en af de første til at sælge friskproduceret is med naturlige råvarer i Vietnam. Orana har været i Vietnam i mange år og kender til alle de regler, der er – og havde det ikke for hjælpen herfra, var vi nok blevet lukket efter en uge.\nEr du så tit i Vietnam?\nDet første år var jeg der 5-6 gange i 1-2 uger ad gangen, men nu kører det godt derude, og jeg er der ikke så tit. Vi har en dansk ansat, der kan smage og kontrollere, at kvaliteten er som den skal være, og vi har også haft vietnamesiske ansatte til oplæring i Danmark. Så fra april til oktober er mit fokusområde her i Danmark, mens jeg tager til Vietnam, hvor der er varmt hele tiden, når vi er udenfor sæsonen i Danmark.\nDet er ikke nogen typisk dag, og det er også det, jeg elsker. Nogle dage er jeg i en af isbutikkerne i 12 timer, andre dage holder jeg møder eller er ude til events, og endnu andre udvikler jeg isvarianter. Det er vidt forskelligt.\nMellemøsten og Fjernøsten er nogle områder, hvor der er rigtig meget vækst i øjeblikket. Folk begynder at bruge penge på kvalitetsfødevarer og varer, der brander dem selv, så det er da noget, jeg går og tænker over.\nI 2015 fik du et hædersdiplom fra det Danske Gastronomiske Akademi for at lave is med nogle anderledes smage. Hvad betyder det for dig?\nDet år, jeg modtog diplomet, havde jeg stået og set på netop sådan et diplom et andet sted, og tænkt ”sådan et vil jeg også gerne have!”. Og så befandt jeg mig en sen aften i Vietnam alene og tænkte, hvorfor er det nu lige, jeg gør det her? Det kan godt være lidt hårdt, når man står i spidsen for noget, for det er meget få mennesker, der siger ”Det er et godt stykke arbejde, du går og gør der”. Men så dukkede mailen om, at jeg havde fået diplomet op. Det var jo et kæmpe skulderklap, som jeg blev rigtig, rigtig glad for, og som netop mindede mig om, hvorfor jeg laver det, jeg gør.\nCV - Cathrine Østerberg\n2018 – Østerberg Ice Cream åbner på Tullinsgade, Vesterbro\n2017 – Udpeget af Berlingske Business som et af 100 unge talenter, der har ydet ekstraordinære præstationer på jobbet og opnået stort ansvar og stærke resultater i en tidlig alder.\n2016 – Østerberg Ice Cream Vietnam åbner\n2015 – Hædersdiplom fra det Danske Gastronomiske Akademi\n2015 – Speciale om isstruktur, University of Guelph, Canada samt Institut for Fødevarevidenskab på Københavns Universitet\n2014 – Østerberg Ice Cream åbner i Danmark\n2012-2015 – Kandidatuddannelsen Fødevareinnovation og Sundhed på Institut for Fødevarevidenskab på Københavns Universitet\n2008-2012 – Bacheloruddannelsen Fødevarer og ernæring på Institut for Fødevarevidenskab på Københavns Universitet\n2001 – Ispige i Kerteminde


Domaine des Guifettes, campingplads med vand og sjov i Vendée\nOpvarmet overdækket pool\nDirekte til denne skønne sø, le Lac des Guifettes\nVelkommen til skøn ferie på Domaine des Guifettes\nCamping Club Domaine des Guifettes *** i Luçon er stedet for både aktiv ferie i skøn natur og badeferie. Campingpladsen har en storslået udsigt over Lac des Guifettes, hvor I bl.a. kan fiske. På stedet kan I nyde de mange faciliteter, herunder swimmingpoolområdet med vandrutsjebaner. I det fri tilbydes hoppeborg til stor glæde for børn og teenagere på varme sommerdage, men også bueskydning, ponyridning, minigolf og show om aftenen. Til afslapning, lad jer friste af den fantastiske indendørs opvarmede swimmingpool med sauna og spa-område. Læs mere\nBar/restaurant og indkøb\nEn dejlig middag med familien er en del af ferien og campingpladsens restaurant med stor terrasse er lige stedet, hvor I kan nyde et lokalt måltid med udsigt over søen. Restauranten serverer god mad med lokale råvarer. I løbet af dagen er den åben, så man kan nyde en is eller et dejligt koldt glas vin.\nØnsker I selv at lave mad, er der en mindre butik eller I kan handle større ind i Luçon, som ligger mindre end 5 km fra campingpladsen.\nPå Camping Domaine des Guifettes kommer I ikke til at kede jer. Der er simpelthen så mange aktiviteter og hvis det ikke var nok, så kan I leje cykler og tage på tur i det skønne naturområde, som omgiver feriestedet.\nCykelstier / Cykeludlejning\nShows / kabareter\nUnderholdning Juli / august\nDanseaftener juli / august\nVendée er et område, hvor der er mange helt fantastiske slotte og kirker. Katedralen i Luçon er bestemt et besøg værd.\nEt andet must er Poitevin. Landskabsmosaikken i Poitevin Marsh Regional Natural Park er unik, hvor kystområdet skifter mellem sandstrande, klitter og skove, men også klipper og vadehav i Aiguillon-bugten. Dette er en favorit destination for naturelskere, Poitevin Marsh er hjemsted for et utroligt dyreliv lige fra den europæiske odder til den europæiske træfrø og den lilla hejre og den større hestesko flagermus. Ikke færre end 250 fuglearter, 38 fiskearter, 60 arter af guldsmede og 80 arter af sommerfugle er registreret der!\nMaillezais abbey blev bygget i begyndelsen af det 11. århundrede og er gravstedet for hertugerne i Aquitaine, i hjertet af Poitou-heden. Dette benediktinerkloster er bemærkelsesværdigt for at have budt den franske forfatter François Rabelais velkommen som munk i det 16. århundrede. De majestætiske ruiner af klosterkirken og klosterbygningerne, der indeholder refektorier, køkken, kælder og saltforretning, er åbne for offentligheden. En anløbsbro nær klosteret er udgangspunktet for fredelige bådture i de grønne Venedig-kanaler.


Virksomheder uenige om deres sociale ansvar i Kina | Information\nDet europæiske handelskammers forsøg på at få den kinesiske regering til at stække et lovforslag, der skal forbedre arbejdsforholdene for millioner af kinesere, som arbejder under kritisable forhold, skaber uenighed i handelskammerets egne danske rækker.\nDe store danske virksomheder reagerer meget forskelligt på, at Information i torsdags kunne fortælle, hvordan det europæiske handelskammer i et brev til den kinesisk regering har advaret mod at indføre europæiske standarder i den kinesiske arbejdsmarkedslov.\nHos Vestas, som er ved at etablere en stor produktion i Kina, er der fuld opbakning til handelskammerets kritik af lovforslaget, som blandt andet vil lovfæste ansættelseskontrakter og indføre regler, der gør det sværere at fyre medarbejdere uden varsel:\n"Problemet i Europa er, at det svært at fyre folk, og det har givet meget inerti i systemet.\nI Kina kommer vi ikke ud for at sidde med nogle arbejdere, som vi ikke har noget at sætte til. Det betyder, at man i Kina tør satse på at ansætte en masse mennesker, selv om det efter et stykke tid viser sig, at man alligevel ikke har brug for dem," siger Peter Kruse, der er kommunikationschef i Vestas.\nDanisco og Danfoss, der ligesom Vestas er medlemmer af det europæiske handelskammer, er af en helt anden opfattelse:\n"Jeg blev meget fortørnet, da jeg læste om handelskammerets brev til den kinesiske regering. Det harmonerer slet ikke med det, vi siger og gør i hverdagen, uanset hvor i verden, vi befinder os", siger Søren Vogelsang, underdirektør for bæredygtighed i Danisco.\nHans kollega i Danfoss, Ole Daugbjerg, føler sig heller ikke repræsenteret af handelskammerets brev til den kinesiske regering:\n"Det europæiske handelskammers udmelding strider mod vores etiske principper, og vi hilser den kinesiske regerings lovforslag velkommen. Vores holdning er, at det er i virksomhedernes interesse, at der er lige forhold for alle på det globale arbejdsmarked, så vi undgår unfair konkurrence."\nEn af veteranerne i dansk erhvervsliv, tidligere topchef i Novo Nordisk, Mads Øvlisen, kritiserer i samme skarpe vendinger den amerikanske modstand mod det kinesiske lovforslag i en klumme tidligere på ugen. Han kalder det "beskæmmende", at internationale virksomheder har protesteret mod de nye regler.\nHvis holdningen slår igennem, vil det ifølge Øvlisen "forsinke det løft i levestandard og menneskerettigheds-efterlevelse, som mange års krænkelser har snydt de kinesiske arbejdere for."\nMen Peter Kruse fra Vestas mener, at lovfæstelsen af ansættelseskontrakter i Kina kan skade dynamikken på det kinesiske arbejdsmarked og indføre en træghed som den, der præger det europæiske arbejdsmarked. Samtidig afviser han, at der er tale om social uansvarlighed:\n"Jeg mener ikke, at det er uansvarligt at afskedige folk, når man efter kort tid finder ud af, at der ikke er noget, de kan lave. For hvad nu, hvis de slet ikke var blevet ansat?" siger Peter Kruse, der understreger, at arbejdsforholdene hos Vestas i Kina er lige så gode som hos Vestas i Ringkøbing.\nHverken Vestas, Danfoss eller Danisco kendte til brevet til den kinesiske regering på trods af deres medlemskab af det europæiske handelskammer. Det fritager dem dog ikke fra ansvaret for at forsøge at ændre handelskammerets holdning, mener International konsulent i LO, John Svenningsen: "Det er simpelthen for småligt, at store virksomheder, der tjener mange penge på den billige arbejdskraft i Kina, ikke vil bakke op om at sikre ordentlige arbejdsforhold. Det er vigtigt, at dansk erhvervsliv, som taler med stor vægt i det europæiske handelskammer, forholder sig aktivt til handelskammerets kritik og giver deres mening til kende," siger John Svenningsen.\nDen opfordring har Danisco tænkt sig at følge:\n"Jeg vil nu begynde at grave i sagen og finde ud af, hvem der har taget initiativet til brevet, og hvis vi overhovedet kan, vil vi forsøge at påvirke handelskammeret til at gå i en anden retning," siger Søren Vogelsang.\nHos Danfoss går man mere stille med dørene, på trods af at det europæiske handelskammer fortsat repræsenterer virksomheden udadtil:\n"Vi vil da gøre handelskammeret opmærksom på vores holdning næste gang, vi taler med dem. Men ellers har vi ikke tænkt os at gøre mere ved sagen. Vi betaler vores kontingent, og det er jo ligesom at være medlem af en fodboldklub eller en beboerforening, hvor alle ikke kan være enige om alt," siger Ole Daubjerg.\nI USA har det amerikanske handelskammers kritik af det kinesiske lovforslag senest fået 27 kongresmedlemmer til at rejse sagen om amerikanske virksomheders sociale ansvar i Det Hvide Hus.


Runde kanaler af galvaniseret stål: GOST anvende\nHjemlighed, Værktøj og udstyr\nTil moderne ventilationssystemer er øget krav. Kvaliteten af sin installation afhænger af komfort og sikkerhed for de mennesker inde i bygningen. Derfor før arrangementet af ventilations- ingeniører foretage en nøjagtig beregning af dens parametre.\nRunde luftkanaler af galvaniseret stål er oftest bruges til sådanne formål i industri og husholdninger objekter. Dette er på grund af deres særlige karakteristika. De mere attraktive disse kanaler skal overvejes nærmere.\nUdvælgelse af kanalen\nKanal - et element af ventilationssystemet i form af en kasse. Det deltager direkte i de cirkulerende luftmasser og deres udveksling med de ydre omgivelser. Denne proces naturligt eller tvungent (ved hjælp af kompressorer) kan forekomme.\nEffektiviteten afhænger af typen af ventilation rør, deres egenskaber. Utilstrækkelig diameter eller upassende materiale vil reducere kommunikationskapaciteter, fremkomsten af vindstøj.\nRunde luftkanaler lavet af galvaniseret stål anvendes oftere end andre. Dette er på grund af deres karakteristika og egenskaber. Vigtige parametre er sådanne produkter stivhed snit diameter, form, materialetype og er også udstyret forbindelser med strukturelle elementer.\nTil udluftningsrør opfylde moderne krav, de er fremstillet i henhold til GOST 19.904-90.\nKarakteristik af materialet\nLuftkanaler med cirkulært tværsnit fremstillet af galvaniseret stål, som kræver dem til GOST maskine eller manuel produktion, nu i høj efterspørgsel. De er konstrueret fra blankt ark.\nGennem brug af en sådan mangfoldighed af galvaniseret stål kan opnå en lav aerodynamisk modstand. Installation af produkter er ganske enkel. Flange til runde luftkanal af galvaniseret stål anvendes mindre hyppigt end brystvorten.\nFra den fine endivie præform Kan kanalerne runde og rektangulære form af en sektion. Term af drift af produkter fra dette materiale op til 10 år. Galvanisering er ikke udsat for korrosion. Det kan let transporteres og monteres på stedet.\ncirkulære kanaler lavet af galvaniseret stål er flere varianter, afhængigt af klassificeringen af visse tegn.\nEfter type søm rør kan være svejset eller spiralnonavivnye. Større pålidelighed adskiller først. Deres form forårsager ekstra stivhed og pålidelighed af kanalen.\nKlasse tæthed og integritet af materialet kan være n (fast) og N (normal). I det første tilfælde, kan produktet modstå trykket på 1,4 kPa. De kan installeres i lokaler, der er kendetegnet ved høj brand eller eksplosion. I konventionelle bygninger anvendes klasse H kanaler\nProduktions- rør spiralnonavivnyh\nSpiralnonavivnye af kanaler fremstillet af galvaniseret stål strimler 137 mm brede. Det spiraler og forbinder kanterne af type fastgørelsesorgan. Sømmen af produktet er altid udenfor.\nDiameteren af den færdige kanal afhænger galvaniseret stål billets tykkelse. For produkter sektioner 150-350 mm nødvendige materiale 0,55 mm. Hvis rørdiameteren kræves 360-800 mm, tykkelsen af stål til dets fremstilling skal være 0,7 mm. Den bredeste tværsnit af ventilationen kommunikation er 850-1250 mm. Galvaniserede plader således bør have en tykkelse på 1 mm.\nFabrikkens produktion sikrer levering på rørmaterialer marked på 3-6 m. Hvis kunden er nødvendigt at montere systemet ved hjælp en anden kanal længde, produkter er fremstillet på bestilling.\nEgenskaber spiralnonavivnyh rør\nPopularitet præsenterede produkter på grund af deres egenskaber. I tilfælde af fremstilling af en spiral seam kanaler med cirkulært tværsnit af galvaniseret stål har høj styrke. Rib stivhed, og den tynde plade af stålprodukter giver lethed.\nGrad af beskyttelse i rørene repræsenterede arter P. leddene senere behandles med silikone fugemasse.\nTakket være disse kvaliteter af installationen af sådanne produkter er enkel og kræver ikke et stort antal forbindelser. For arrangementet af ventilationssystemet er det muligt at anvende rørene op til 12 m lange.\nLuften, der passerer gennem en sådan kommunikation, yderligere snoet. Dette giver ham acceleration og reducerer støjniveauet.\nSvejsede rør og deres produktion\nFremstilling langsgående ventilationssystemer involverer fastgørelse kanter af stålplade ved hjælp af en tap eller flange.\nFor standard størrelse skæring balanceførte poster automatisk. Hvis der eksisterer et behov for at fremstille galvaniserede kanaler med andre parametre, er snittet lavet manuelt ved hjælp af specialudstyr.\nEfter skæring emnet når valserne. De spin materialet til et rør af den ønskede diameter. Yderligere Klap datoer afkroge møllen. Den langsgående kant af kanalen behandles. Folder forsiden nedad langs hele længden.\nVed denne fremgangsmåde opnås en kort rør 1.5-2.5 m. Samlingen af disse produkter anvender en række formede genstande.\nFordele ved langsgående svejsede rør\nHvis vi sammenligner de svejste cirkulære kanaler fremstillet af galvaniseret stål med rektangulære deres art, den første mulighed er billigere. De er mere "stille", har bedre aerodynamik. De er lettere at installere end de rektangulære kanal arter.\nMen hvis vi sammenligner med spiralnonavivnymi rør, svejsede sorter sat hårdere. De kræver at få flere tilslutninger, t. Til. Længden af artiklerne i denne type er relativt små.\nDerfor, regenerering af ventilationen i et privat hus anvendes svejsede rør. De er billigere. Men flere spiralnonavivnye kanaler anvendes i industrielle miljøer. Jo færre tilslutninger, der skal foretages, jo bedre regenerering system.\nAt foretage et sving, filial eller overgang, af galvaniseret stål under dannelse af cirkulære kanal lister. De kan være af forskellige diametre og er valgt i overensstemmelse med tværsnittet af røret til ventilation.\nElementer beregnet til udvikling og fuld installation indbefatter sådanne produkter: tees, bøjninger, paraplyer, dæk, overgange, bøjninger og tværdrager. Det sker, når du installerer ventilation komplekse design anvendes i den samlede mængde af mere end smarte produkter end rørene selv.\nDerfor er kvaliteten af deres produktion er ikke så vigtig som luftkanalerne. De mindre samlinger vil have systemet, jo bedre. I leddene over tid akkumulere støv og snavs. Derfor er den mere glat overflade inde, mere holdbare vil være systemets levetid.\nEfter at have bekendt med produkter såsom runde kanaler lavet af galvaniseret stål, kan det konkluderes, at det er meget populært system. Dens pris og ydelse gør dem et krav om installation af forskellige ventilationssystemer. For hver type værelse du har brug for at vælge en række af rør.\nLED lamper "Kosmos": anmeldelser, features og typer\nSCART-adapter: type og beskrivelse\nHvordan til at betale mindre for elektricitet to gange\nLysstofrør, karakteristika og anvendelser\nSyning maskine: hvordan man vælger den assistent i mange år?\nFinsk måneskin apparat med damptromle\nNovorossiysk museer - historiske hukommelse ihændehavere\nVælg den rigtige størrelse og funktion af opvaskemaskinen\nSådan fastsatte forudindstillinger "Laytrum": tips til begyndere\nSalat fra et græskar: en opskrift til vinteren. Home Blanks\nStill Life - det er ... stadig liv i kendte kunstnere. Sådan at tegne et stadig liv\nForbered en parabol af linser i multivarka!\nDen velour er forskellig fra ruskind til at bære og pleje\nOversigt over ledningsfri borehammer. De fleste boremaskiner\nHvordan man kan trække Optimus Prime: trin for trin guide\nRestaurant - hvad er det? De første restauranter og enhed\n"Adidas" mærke. mænds jakke\nInstitut for Odontologi ved Novoslobodskaya. Behandlingstilbud, forebyggelse


Ænder – SVOEMMEFUGLE.DK\nVi har to racer ænder her. Den ene er khakifarvede Campbell, den anden er Mignon i forskellige farver – blå gul, sølvvildfarvet, blå sølvvildfarvet og blå vildfarvet. Skønne kræ er de alle sammen.\nCampbell-ænderne er æglægningsænder, som ikke selv ruger ællinger. Dermed ikke være sagt, det er hybridænder. Campbell er en raceand, der er godkendt i Skandinavisk Fjerkræ Standard og har været det i mange år. Vi havde tre dyr (1,2 – 1,1 fra 2012 og 0,1 fra 2011) på vor lokale klubs udstilling sidste år. Det var vor første udstilling nogensinde, så det var lidt med bævende hjerte, vi udstillede dem, men det gik ganske godt. Andrik og den ældste and fik hver 93 point, den unge and fra 2012 fik 96 point.\nÆnderne lægger et fint hvidt æg med en dejlig stor blomme hver eneste dag, bortset fra en meget kort periode sidst på sommeren, når de fælder og om vinteren, hvor dagene er meget korte. Trods et par måneders æglægningspause om året bliver det til mellem 250 og 300 æg om året pr. and. Det er rigtig mange, og det fandt vi hurtigt ud af den første sæson, vi havde voksne ænder. Derfor besluttede vi i 2012 at reducere antallet, og vi har i dag kun 1,2 voksne dyr.\nVi har indtil videre ruget 20 ællinger ud i 2013, heraf er de 16 flyttet herfra, det var dyr, som blev bestilt af en avler sidste år. Vi har de sidste fire ællinger selv, de er nu 14 dage gamle. Men vi vil sikkert ruge et lille antal mere ud i år, således at vi har nok til at tage med på udstilling, når vores lokale klub holder 90-års jubilæumsudstilling i tredje weekend i november i år. Vi håber, der blandt det hold ællinger, vi har lige nu – eller blandt dem, vi vil ruge ud lidt senere – vil være mindst én andrik, for vi er lidt sårbare med blot en enkelt andrik. Hvis der sker den noget, kan vi ikke avle videre. Der er ikke så mange Khaki Campbell i Danmark, men nu har vi som sagt solgt 16 ællinger til en avler, og vi har desuden solgt 20 rugeæg til en anden, der holder og avler ænder. Så skulle uheldet være ude, og vi ikke selv har en andrik, håber vi at kunne få fat i i hvert fald rugeæg fra en af de to, vi har solgt til.\nKhaki Campbell er forholdsvis rolige dyr, dog lidt sky. De siger ikke meget. Andrik siger næsten ingenting, and en smule mere – men man kan ikke beskylde dem for at være larmende.\nMignon har vi kun ruget tre ællinger ud fra i år, og så har vi solgt et mindre antal rugeæg til en avler i Jylland. Mignon er yndige, bitte små ænder, af temperament er de rolige og bliver nemt tamme. De ruger gerne selv. Men man skal ikke have naboer lige i nærheden. For ænderne kan larme utroligt meget. Andrik siger næsten ingenting, men damerne forstår at give lyd fra sig. Intet hanegal – selv ikke et fra den mest hysteriske dværghane – kan måle sig med larmen fra Mignon. ♪♫ Men for os er det sød musik. ♪♫


Vinni – Panama til Galapagos – sycapri\nVinni – Panama til Galapagos\nMed et kort stop ved Perle øerne.\nInden vi stikker af ud i Stillehavet, har vi besluttet at besøge de smukke Perle øer ”Las Perlas” og bruge en lille uges tid her. Det er lørdag den 12. maj, da vi stævner ud fra Panama City ud i den store Panama bugt, hvor vi efter ca. 30 sømil møder de første øer. Stillehavet her er meget stille, motorsejlads på næsten fladt vand, sol med spredte skyer.\nVi smider ankeret i en lille bugt ud for øen Contadora, hvor vi kun er 3 sejlbåde. Vi har valgt denne ø på trods af, at det er den mest turistet ø, hvor Panamanerne ofte tager ud i weekenderne. Valget er truffet på baggrund af, at vi her kan få internetadgang, hvilket er nødvendigt, for at få en god langsigtet vejrudsigt, inden vi stævner ud mod Galapagos. Vi ankommer sidst på eftermiddagen, så vi venter med at søsætte vores nye dinghy med den hårde aluminiums bund til dagen efter.\nDe fleste Panamanere sejler herud i hurtigt gående motorbåde, så overraskelsen er da stor, da vi næste morgen ser, at der ikke er nogen dinghybro ved denne ø. Jeg nægter at tro, at disse motorbådssejlere, der ofte er pænt klædt på, når de går i land, sejler deres dinghy op på stranden efter at være surfet ind over høje brækkende bølger. Det er enormt svært at komme i land, men det lykkedes os uden at vende bunden i vejret på vores dinghy og uden at blive alt for våde, da vi nu kan sejle den nye dinghy direkte op på stranden på grund af den hårde bund.\nVi går rundt på øen et par timer, hvor alt ser forladt ud. Det virker lidt som en spøgelses-ø. Panamanerne har åbenbart lukket deres sommerresidenser ned til regnsæsonen, som i år er startet en måned tidligere blot for Carstens og Vinnis skyld. Vi finder et halvt nedlukket hotel med en lille strandbar og her kan vi få internetadgang. Men vi må skynde os tilbage til Capri, da de meget mørke truende skyer kommer nærmere øen. Vi når lige hjem, inden det vælter ned. Og det fortsætter.\nNatten er rædselsfuld, det tordner og lyner over os. Krappe søer vælter os rundt på ankerpladsen og det er svært at sove. På et tidspunkt midt om natten er uvejret så tæt på, at vi kan mærke trykbølgen gennem vandet, da lynet slår ned. Vi er bekymret for vores elektroniske navigationsudstyr og vores computere m.m. Glæder os over, at der ligger en stor katamaran ved siden af. Statistisk set rammer lynet disse både oftere end monohuls, enkelt skrogs både som Capri og derudover har han også en højere mast end os.\nTidligt næste morgen ser vi, at de to andre både tager ankeret op og forlader bugten. Den ene nabobåd giver tegn til os om, at vi bør flytte os om på nordsiden af øen for at komme i bølge læ, så vi følger efter. Skønt at ligge stille igen, men det øsregner stadig. Efter 48 timer i regn og tordenvejr beslutter vi, at nu kan det være nok med Las Perlas, vi må videre. Regnen aftager tilstrækkeligt til, at vi kan nå ind og få en vejrudsigt. Der er et vejrvindue på 3 døgn, inden det frygtelige uvejr kommer igen over hele Panamabugten og det kunne vi godt tænke os at undgå. Det betyder, at vi skal nå mere end 350 sømil ud af bugten, ned til Malpelo Rock, hvilket vi mener at kunne nå, hvis vi tager afsted næste dag.\nNæste morgen står vi op til solskin og ingen vind, tro det eller ej, men vi skal afsted, der er dog først lige en lille udfordring, vi skal have løst. Hvor skal vi lægge den nye dinghy, vi har jo stadig den gamle foldet sammen liggende oppe på ruffet. Det giver anledning til en heftig drøftelse mellem de to kaptajner. Carsten vil spænde den fast ovenpå den gamle, det mener jeg er uforsvarligt. Den første bølge, der brækker ind over ruffet, vil tage dinghyen med. Jeg husker tydeligt et amerikansk ægtepar, vi mødte i Nassau, der var kommet ud i hårdt vejr og deres dinghy blev skyllet overbord.\nJeg mener, at den skal spændes fast ude foran på dækket. Jeg får min vilje, hun spændes fast over 3 fendere, så pontonerne ikke punkterer undervejs. Vi har jo kun en 40 fods sejlbåd, det kniber med pladsen til 2 dinghyer, så vi tømmer pontonerne for luft, så den nye dinghy fylder mindre. Min løsning fortryder jeg flere gange undervejs, da vi er nødt til at hale genuaen halvt ind, hver gang vi skifter halse ellers hænger sejlet fast i dinghyen. Flere gange må jeg på dæk, da det er undertegnede, der har forårsaget ”ulykken”, når skøderne sidder fast i dinghyen. Derfor, når vi sejler videre til Marquesas, så prøver vi Carstens forslag og håber, at dinghyen ikke skylles overbord.\nFor motor sejler vi ned langs Perleøerne og nyder på afstand de indbydende små regnskovs-øer med hvide strande. Efter sigende skal der stadig på enkelte af de små øer på vestsiden, vi er på øst siden, stadig være perlefiskere. Rigtig ærgerligt at gå glip af denne oplevelse, men vi har for længst erfaret, at det er vejrguderne, der planlægger vores sejlads. Pludselig hen på eftermiddagen kommer en RIB (hurtiggående gummibåd) susende imod os med en besætning bestående af 3 militærklædte mænd udstyret med M16 automatgeværer. De vil borde os, men da det går op for dem, at besætningen på Capri ikke kan et ord spansk, ombestemmer de sig og sejler væk. Puha en forskrækkelse midt i idyllen.\nVi er nu startet på det, der blandt jordomsejlere kaldes for ” The Coconut Milk Run”, at følge den traditionelle vej over Stillehavet. Navnet eller betegnelsen er hentet fra de amerikanske bombepiloter, der under 2. verdenskrig smed bomber ned over Europa. Når piloterne vendte hjem til deres base uden at være blevet skudt på og blev spurgt om, hvordan turen var gået, var svaret ”det var som at levere mælk”. Siden krigen har betegnelsen været brugt i det amerikanske dagligdags sprog og er nu taget i brug af sejlere. I Stillehavet ”leveres der kokosmælk” deraf ”The Coconut Milk Run”. Følger man denne rute og udenfor orkansæsonen i Stillehavet bør risikoen for at møde storme være meget små, så det håber vi på.\nVinni nyder den smule solskin vi oplever på denne del af turen\nI de fleste jordomsejler bøger jeg har læst, får man indtryk af, at vinden kommer agten fra og man stort set ikke skal røre sejlene, en meget behagelig sejlads. Jeg kan allerede nu afsløre, at vores tur til Galapagos ikke var nogen ”Coconut Milk Run”. Sejler man inden juni måned kommer vinden ofte fra NØ eller øst og først efter juni, når regnsæsonen kommer, går vindene mere i syd og ind imellem i SW. Den direkte rute til Galapagos er 850 sømil SW og gæt engang, hvor vinden kommer fra? Nemlig fra SW, selvfølgelig som altid vinden i snuden, når Carsten og Vinni sejler. ØV\nDa vi sejler forbi den sidste Perle-ø, får vi lidt modvind 4 m/s og sætter sejl, Men vi får også modstrøm 1,8 kn, det kan ikke passe, ifølge Jimmy Cornell (langturssejlernes guru) og andre kloge oceansejlere skal vi have medstrøm ud af Panamabugten. Vi er nødt til at sætte lidt hjælpemotor på 1100 omdrejninger, vi skal jo spare på dieselen, til vi når ”The Doldrums”. På dansk kalder vi det Stillebæltet – Kalmebæltet, en strækning på mellem 3-500 sømil mellem de to passatvinde. En hver sejlers skræk. Ofte er der slet ingen vind i dette område, hvorfor de fleste sejlere medtager så meget diesel, som det er muligt. Vi har da også købt 5 ekstra dunke med 20 L diesel. 135 liter i tanken og 200 l på dækket og i kistebænkene.\nCarsten sikre at alt på dækket er spændt godt fast\nVi forsætter at motor sejle aften og natten igennem. Irriterende at høre på denne motor og der bliver frygteligt varmt omme i agter kahytten, hvor vi skal sove. Jeg har vagten til kl. 1 og skal nu ned og sove. Det er bestemt ikke altid lige behageligt at dele køje med en anden, ej heller selvom det er ens mand, for jeg kravler nu ind i køjen og ligger på et gennemsvedt lagen – det er, undskyld jeg siger det Carsten, en ret klam oplevelse (det gælder sikkert også omvendt), men trætheden overmander mig og jeg er lige ved, at falde i søvn, da en ukendt lyd starter.\nDet lyder nærmest som en røgalarm, hvor batteriet er ved at løbe tør for strøm. Jeg kan absolut ikke falde i søvn. Jeg bliver desperat og kalder Carsten ned, for at vi sammen kan finde lyden og få den til at stoppe. Efter et stykke tid bliver vi enige om, at det lyder som en græshoppe. Tro det eller ej, vi har fået en blindpassager med fra Las Perlas og den har gemt sig helt inde bag ved kasserne i agter kahytten, hvor vi sover og det er håbløst at finde den. Den lille plageånd bliver ved i flere timer med at skrabe disse bagben mod hinanden, vel for at kalde på sin mage. Jeg får kun 1,5 times søvn, inden jeg skal på vagt igen. Selvfølgelig er den blevet træt og holder op, så snart Carsten lægger sig i køjen.\nDet eneste positive, jeg kan sige lige nu, er at på trods af, at der hersker squalls med lyn og torden rundt om os, så rammes vi ikke.\nEtmål: 105 sømil\nVinden kommer direkte ud af SW med 6-7 m/s, det betyder, at vores tilsyneladende vind (vind +fartvind) er 9 m/s. Ih, hvor det går, hvis det var et par timers sejlads hjemme i Øresund og hvor bølgerne er mindre. Her har vi 2 m krappe søer og 2 kn modstrøm, alt imens Capri krænger 15-20 grader, det er alt andet end behageligt og særligt, når man skal sejle døgnet rundt i flere dage. Vi er nødt til at rebe storsejlet i andet reb. Nu krænger hun lidt mindre, men stadig for meget til natten. Vi går på væggene og det er meget besværligt at lave mad, så vi nøjes med knækbrød, aldrig har vi spist så meget knækbrød, som efter vi er blevet oceansejlere. Vi kravler nærmest ud til toilettet og på den ene halse er det meget svært at holde sig på tønden og på den anden halse, er det umådeligt svært at komme op igen. Inde i køjen ligger vi ikke på madrassen, men op ad væggen godt polstret med en dyne. Vi reber nu også genuaen, nu bliver det ok, hvad angår krængningen, men så kan vi ikke holde farten pga. 2 kn modstrøm og forsøger os med lidt hjælpemotor. Rigtig ærgerligt at brænde diesel af, når vi nu har vind, bare ikke fra den rigtig retning.\nAt sejle opad bakke dvs. 45 grader til vinden betyder, at vi hele vejen skal krydse (skifte halse). Teoretisk set burde et kryds betyde, at man sejler 90 grader til den anden side, men i praksis pga. afdrift fra vind, bølger og strøm, ændres retningen ofte med ca. 100 grader. Til vores store overraskelse går vi 140 grader til den anden side, da vi krydser første gang. Carsten mener ikke, at det kan passe og beder mig om at styre lidt bedre. Hvad med at kikke på vindexet og vindmåleren skipper! I øvrigt kan jeg vise ham på kortplotteren, at vores nabosejlbåd, der også lige har skiftet halse går lige så meget til nord, som vi gør. Jeg vil bare sige, at mit DNA er ikke lavet til krydssejlads – kors – hvor det kræver tålmodighed.\nForestil jer, at uanset om vi sejler på den ene halse eller den anden, så sejler vi 70 grader væk fra målet eller kun 20 grader tættere mod målet. Der skal godt nok sejles mange sømil, før vi når Galapagos og det vil tage betydelig længere tid end beregnet, hvis ikke vinden og strømmen ændrer sig. Åh, hvor er jeg træt af at sejle op mod vind, bølger og strøm.\nDet hjælper heller ikke mit humør, da jeg i hele min hundevagt kan høre græshoppen, der tilsyneladende ikke generer Carsten, som bare sover videre. Den fortsætter med at larme, da det er min tur til at sove, men efter en halv time falder jeg omkuld.\nVinden er løjet af til 3,5 m/s. For fulde sejl og med lidt motorhjælp forsøger vi at komme mere SØ over mod kysten, for at se om der skulle være idvande, hvilket diverse guidebøger beskriver.\nCarsten forsøger at hæve stemningen ved at servere friskbagt morgenbrød/flutes. Herligt.\nFriskbagt brød om morgenen. Det at vågne til den dejlige duft får en i rigtig godt humør\nVi undrer os over, at på den ene halse har vi 2-2,5 kn modstrøm og på den anden har vi 1,0 kn modstrøm. Hvor er den normale medstrøm? Som burde være her.\nEtmål: 131 sømil\nVi har fået lidt mere vind 5 m/s og sejler for fulde sejl hele dagen, ind til vinden igen løjer af til aftenen og natten, på igen med jerngenuaen (motor) for at skabe lidt mere fartvind i sejlene. Vi har ikke rebet sejl til natten og rammes vi af en squall, så må vi slække ud på storen, mens vi falder af for vinden. Der har være overskyet de sidste dage og det er umuligt, når det er mørkt, at se om der er en squall på vej imod Capri.\nVi vil ikke for tæt på kysten, da vi ved at fiskerne her ofte sejler uden navigationslys helt ud til 40 sømil fra kysten og vi er efterhånden blevet helt neurotiske angående fiskenet. Så vi holder os mere end 80 sømil fra kysten.\nALLIGEVEL kl. 7 om morgenen fanges vi endnu engang i en fiskeline. Carsten når kun lige at se en lille hvid dunk, men da er det for sent. Han kan se, at den bliver trukket efter Capri. Jeg har kun sovet en time, da Carsten kalder mig op. ”Jeg er bange for, at vi sidder fast igen i et fiskenet”. Åh nej. Vi ser en større fiskerjolle komme susende over imod os med 3 fiskere ombord. Nu vanker der skideballer, tænker vi. Men nej, de trækker linen op og skærer den over. Derefter dirigerer de os væk fra området og vi sætter forsigtigt motoren i gang og sejler videre i den anviste retning. Men vi er stadig ikke fri, pludselig mærker fiskerne, at deres line nok engang bliver strammet og de råber efter os. Vi standser øjeblikkeligt. Endnu engang kommer de over og skærer en fiskeline over, men denne gang sidder den fast rundt om vores akse. De sejler væk og her er vi fanget 80 sømil fra kysten på 4 km vand. Hvordan i himlens navn kan de sejle helt her ud i en jolle?\nCarsten forbereder dykkerudstyret\nDer er kun en løsning. Carsten, på med dykkerudstyret og ned i baljen. Efter 45 minutter kommer han op, denne gang med alle 10 fingre i god behold. Han kunne i øvrigt meddele, at han ingen hajer så i farvandet.\nEfter et par timers ophold kan vi sejle videre. Hvad gør andre, hvis de ikke kan dykke eller selv har medbragt dykkerudstyr? Vi undrer os over, at vi ikke har læst om andre, der har været fanget i fiskenet. Enten er vi meget uheldige eller også har andre forfattere glemt at skrive herom.\nJeg syntes, at græshoppen lød lidt ”hæs” natten før, som om der var mindre energi i benene. Og hvad ser jeg nu på gulvet lige foran mig, da jeg skal til at kravle op i køjen. Vores lille ”ven” kommer langsomt kravlende. Carsten kom og tag den, smid den langt overbord. RIP (Rest In Peace)\nEtmål: 124 sømil\nVi er efterhånden nået ned på breddegrader 3, vi startede denne tur næsten helt oppe ved breddegrad 9, men det er meget svært at komme langt nok mod vest og vi er stadig ikke nået ned til Malpelo Rock, som vi havde forventet at nå indenfor 3 døgn. Nu begynder vi at være bekymret for det uvejr, som vi ville undgå. Vi kan se fronterne bag os og til siderne.\nPå disse breddegrader befinder vi os i Kalmebæltet, hvor der normalt er vindstille, men vi har heldigvis stadig vind 7-8 m/s, dog stadig lige i snuden, vi krydser og må sejle endnu flere sømil. Den tilsyneladende vind er 9-10 m/s og Capri krænger voldsomt, vi har valgt at fortsætte med fulde sejl, så vi undgår at bruge motor op imod 2-2,5 kn modstrøm.\nVi håber, at vi meget snart møder den ækvatoriale strøm, der løber mod vest langs ækvator, hvilket vil give os medstrøm. Den begynder normalt ved breddegrad 5, men man kan risikere først at møde den ved breddegrad 1, hvor den løber sammen med den kolde Humbolt strøm, der kommer nede fra Antarktis. Vi befinder os stadig i den idstrøm (modstrøm), der løber mod øst langs ækvator ovenover den ækvatoriale strøm.\nJeg er træt, nok mest mental træt, surmuler eller får tårer i øjnene. Jeg synes, at det er helt håbløst og hvorfor skal vejret altid være imod Vinni og Carsten. Carsten sender mig i køjen, mens han går og rydder op i hans dykkerudstyr. Guderne må vide, hvorfra han får energien, normalt er han meget træt efter et dyk som denne. Det er enormt anstrengende at arbejde under en båd i 2 kn strøm og 2 m bølger. Men ofte er det sådan, at når den ene af os virker opgivende, så får den anden overskud til at opmuntre sin makker. Det nytter jo ikke noget, at vi begge opgiver. Det går lidt på skift hvem af os, der får en nedtur, men jeg er nok lidt mere sensitiv og udadvendt, hvor Carsten lukker følelserne inde i sig selv.\nNu går han da helt amok, jeg vågner om eftermiddagen udhvilet og i bedre humør, da jeg kan dufte nybagte boller. Jeg kan ikke udtrykke min beundring nok for Carsten, at han i hård søgang stadig kan arbejde i kabyssen og at han ikke bliver søsyg. Gudskelov ellers ville vi dø af sult. Vi har dog endnu ikke fået varm mad på turen, det er for besværligt og appetitten er begrænset. Vi er nødt til at smide vores kødret i flødesovs med ris ud, da den ikke kan holde.\nDet er helt udenfor statistikken, at vi har vind 6-7 m/s om dagen og 7-8 m/s om natten her i Kalmebæltet. Vi er nødt til at rebe genuaen i 3 reb (halv genua), men forsætter med fulde storsejl, da vi har store problemer med at stramme agterliget, når vi har storsejlet i andet reb under bidevindsejlands. Bommen rører og vil ødelægge sprayhooden, når vi sejler klodshalet. Biminien er for længst rullet sammen. Capri krænger derfor meget pga. det fulde storsejl og det er svært at få en dagligdag til at fungere, da vi endnu engang går på væggene. Vi sidder mere og mere passiv, godt bundet fast med livliner. Vores samtaler bliver færre og kortere, det her skal bare overstås.\nLangt om længe om natten passerer vi Malpelo Rock, et colombiansk militærområde, hvor vi skal melde vores tilstedeværelse, hvis vi passerer indenfor 20 sømil. Det har taget os 5,5 døgn at nå her til, hvor vi havde forventet, at sejle distancen mindre end 3 døgn. Hvornår mon vi anduver Galapagos?\nNå da, nu har vi fået ikke mindre end 2 blinde passagerer med dog ikke græshopper men boobybirds (dumme fugle). Den ene sidder på ankerbøjlen og den anden finder sig til rette på søgelænderet. De er overhovedet ikke sky, når jeg stikker hovedet op over sprayhooden. Vi betragter hinanden indgående og de mener bestemt, at de har lige så meget ret til at være ombord på Capri, som jeg har. Egentlig er de ikke ret kønne, men har et karakteristisk blåt ansigt. Jeg synes, det er hyggeligt at have fået selskab, indtil de sidder 3 fugle og overskider vores pulpit, stævn og spilerstag. Nå, men det må jeg finde mig i, da jeg ikke er så naiv at tro, at jeg kan jage dem væk. Her sidder de indtil dag 9, hvor vi kun er 80 sømil fra Galapagos. Kloge fugle, hvorfor bruge energi til at flyve, når man nu kan få en gratis transport på Capri.\nVores “blindepassagere” gennem tre døgn ude foran\nDet er ikke det eneste hygiejniske problem her på Capri. Der stinker ækelt nede i kabyssen. Vi mener, at lugten kommer fra vores afløb i vasken. Først renser jeg med kogende vand og lidt klor, det hjælper ikke. Derefter renser Carsten afløbene med ”blikkenslagerens bedste ven” og mener, at han har fået løst problemet. Ej heller hjælper dette. Carsten beder mig komme ned og lugte til afløbene, for nu mener han ikke, at lugten kommer herfra. Jeg er enig. Carsten har allerede tømt og kikket i skabene nedenfor vaskene, om der skulle være faldet madrester ned og rådnet op. Alt er rent. Så må det komme oppe fra og jeg kikker i vores grøntsagsnet, der hænger over vaskene. Det ser alt sammen frisk ud. Pludselig kikker jeg mistænksomt på æggebakkerne, der også ligger i nettet. Tager dem ned og føj for den lede, her har vi synderen. En infam lugt. Ud med æggene i Stillehavet, undskyld Kong Neptun. Så fik vi da løst dette problem.\nVi har udfordringer med at hente gribfiler ned (vejrprognoser) fra vores kortbølgeradio eller satellittelefon. Det er ikke lykkedes i 3 døgn. Sailmail på kortbølgeradioen melder konstant optaget og smider os af. Satellitterne ved ækvator er åbenbart ikke særlige effektive, vi har svært ved at få et stærkt signal på satellittelefonen. Vi håber, at uvejret fortsat er bag os og bliver deroppe. (Efter ankomst til Galapagos finder Carsten ud af, at ledningen til satellitantennen er irret)\nJubii, vi har stadig 7 m/s og vinden er gået mere i syd, hvilket betyder, at vi nu kun sejler 20 grader væk fra målet og 70 grader mod målet, men der er stadig mellem 1,5 – 2 kn modstrøm, selvom vi er under breddegrad 2. Vi skal åbenbart helt ned til breddegrad 1, før vi kan forvente at møde den ækvatoriale medstrøm. Vores tålmodighed er virkelig sat på en prøve på denne tur.\nDet er et syn for guderne, når Carsten om natten ligger i sin søde søvn og nu skal op og tisse. Jeg sidder i cockpittet og ser ham bevæge sig ud på toilettet gående som en zombie, han ligner en, der går i søvne.\nEtmål: 141 sømil\nVinden er løjet af til 5 m/s og strømmen er lidt mere ustabil 0,5- 1,0 kn modstrøm, mon vi er ved at nå den ækvatoriale medstrøm? Vi nærmer os breddegard 1 og ækvator. I løbet af aftenen løjer vinden af til 3.5 -4 m/s og vi må motor sejle, håber snart at få medstrøm, så vi kan spare på dieselen. Godt, at vi har taget 100 l diesel ekstra med på denne tur.\nDer opstår altid problemer på en sejlbåd, der er i brug 24/7. Nu er det watermakeren, der laver saltvand om til ferskvand/drikkevand, der lækker. Vi smager på vandet ved lækagen og det smager af saltvand, det er bestemt ikke godt. Carsten må i gang med at undersøge sagen nærmere. En time senere kommer han op i cockpittet, meget lettet for han har løst problemet. Det var en pakning, der var knækket og nu er det så lige, om man har en ny pakning med, som passer til systemet og det havde Carsten heldigvis ellers havde vi været på den. Vi vil næppe kunne få en anden pakning før, vi når New Zealand, måske på Tahiti, men det er langt fra sikkert. Man er nødt til at være selvforsynende med reservedele over Stillehavet, herud er der ikke meget at få.\nNå, men vi kan lige så godt indrømme det, at den personlige hygiejne ombord på Capri, når hun krænger så meget, hopper og danser i 2 m bølger, er under den normale standard, så der dømmes til brusebad kun hvert 3 døgn. Men så er det også himmelsk, at dufte godt igen og med nyvasket hår. Også selvom det er en kold fornøjelse, vi har dog varmt vand, men luften er kold, vi må nærme os den kolde Humbolt Strøm. Vi ligger endda med dyne om natten og bærer fulde sejlerornat i vagten. Utroligt, når vi er så tæt på ækvator.\nDet, vi oplever her, er meget anderledes end det, vi har læst om i diverse jordomsejler bøger, hvor beskrivelserne beretter om ingen vind, havblik og masser af sol. Solen har vi stort set ikke set i en uge.\nMange sejlere lægger sig til at sove her ude i Stillehavet, for der er ingen ting herude. Sovende hvaler eller containere, der ligger i havoverfladen, kan man alligevel ikke se i mørket. Selv en radar kan ikke opfange disse truende forhindringer, så disse sejlere mener, at man lige så godt kan lægge sig til at sove. Nogle sætter en æggetimer til at vække dem hvert 20 minut for at holde udkik, hvorefter de sover videre. Andre vækkes kun en gang i timen. Det er forståeligt, at solosejlere vælger denne løsning, man kan jo ikke leve uden søvn. Solosejlere på de mere veludrustede sejlbåde sætter alarm på deres AIS og radar, der vil vække dem, hvis der kommer noget indenfor eks. 5 sømil. Carsten og jeg har valgt, at vi holder os vågne i vores vagter for at holde udkik også, selvom det kan være hårdt at have vagt på vagt.\nVinden går i løbet af morgenstunden i SE og vi kan nu styre direkte mod Galapagos og vi har ingen mærkbar strøm, der sætter os. Endelig er der håb om at se Galapagos. Tidligere på dagen spurgte jeg Carsten, om han lige som jeg tror, at vi skal sejle jorden rundt på den nordlige halvkugle, for det er som om, at vejrguderne ikke vil lade os krydse ækvator.\nDet er i øvrigt første dag på turen, at vi har overskud til at lave og spise varm mad. Vi nyder Carstens Penne a la Arabiata under en farvestrålende solnedgang.\nEtmål: 121 sømil\nVi har stadig 5 m/s fra SE bølgerne er kun 1,5 m og kommer mere ind fra siden. Dejlig sejlads, vi nyder det og glæder os til at krydse ækvator forventeligt i løbet af natten eller morgenstunden alt afhængig af, om vi får medstrøm, da vinden jo er svag. Nyder stilheden da vi kun sejler for sejl.\nKlokken er 23:45 og Carsten vækker mig til vagten og siger, at vi kun er 2 sømil fra ækvator.\nEt kvarter efter sidder vi begge i cockpittet i fulde sejlerornat, da det er koldt. Nedtællingen er begyndt. Det er et meget stort øjeblik for sejlere, når de krydser ækvator første gang. Det er lige som nytårsaften. Vi nyder aldrig alkohol, når vi sejler, kun i særlige tilfælde som denne. Vi har lagt en champagneflaske (miniature) på køl. Carsten sidder med kameraet klar, for at tage et billede af vores position, når vi krydser. Jeg sidder klar med 2 champagneglas og vores lille champagneflaske. Klokken 00:15 – STORT TILLYKKE SKAT, kys og kram – we did it!\n0 grader, 00 minutter, 0000 sekunder S Jeps, vi er på ækvator!\nProppen ryger og der hældes op i glassene. Vi får 3 små sip og resten får Kong Neptun, han skal jo nødig føle sig forbigået og hævne sig på os. Som sejler på de store vande er man meget overtroisk.\nEt skål til Carsten og et (ikke til at forglemme) Kong Neptun.\nSkat WE DID IT!\nVelkommen til Humbolt strømmen, vi har 1,0 kn medstrøm -skønt og jeg har en fremragende nattevagt. Vi har stadig 100 sømil tilbage.\nUfatteligt, at vi her så tæt på ækvator stadig har vind 5 m/s og fra SØ, vi sejler de sidste 100 sømil direkte mod San Cristóbal. Vi har valgt denne ø, da øens naturhavn skal ligge betydelig mere beskyttet end havnen over på øen Santa Cruz, hvor bådene ligger ”rock and roll” og tit må have et hækanker ude. Vi synes, at vi har haft rigelig med ”rock and roll” på turen og ønsker at ligge så roligt som muligt på ankerpladsen de næste 2 uger.\nMen hen på eftermiddagen løjer vinden helt af og vi må gå alene for motor. Vi vælger nu at gå for 2000 omdrejninger og dermed brænde mere diesel af, da også medstrømmen er løjet af kun 0,5 kn. Vi skal gerne nå San Cristóbal senest ved frokosttid i morgen fredag, da vi ellers risikerer ikke at kunne indklarere før mandag og dermed er forhindret i at komme i land.\nJeg har morgenvagten og glæder mig til at se land, men der er meget overskyet og diset, alt er gråt. Men en time efter solopgang begynder det at lette – land o´høj – vores første anduvning i Stillehavet. I gamle dage da man navigerede ved hjælp af en sekstant og diverse beregninger, var det forståeligt, at der var stor jubel hos besætningen, når man kunne se land. Stillehavet er enormt stort og med meget små øer i øgrupper, der ligger langt fra hinanden. Men selv i dag, hvor de fleste af os bruger GPS og en kortplotter, ja, så er det en lettelse at se landkending.\nLand i Sigte! Første anduving i Stillehavet – San Cristobal i Galapagos\nVi sejler ned langs nordkysten af San Cristóbal, der til vores overraskelse er mere grøn end gold. Vi havde forventet at se en mørk, gold vulkanø. Pludselig får jeg besøg af en Fregatfugl, der svæver få m over Capris maste. Jeg beundrer dens enorme vingefang og kan skimte dens røde ”hage”, som den puster op for at tiltrække hunnen i parringsperioden (august, september). Jeg forstår nu, hvorfor Fregatfuglen sjældent fisker på havoverfladen, da den pga. dens vægt/størrelse ikke kan stige til vejrs igen, i øvrigt lige som albatrossen. I stedet svæver den højt oppe i timevis og venter på at andre fugle har fangst og dykker ned for at sjæle fangsten fra den anden fugl. Ja, sådan er naturen også. Men den er ikke fotogen, da jeg endelig får fat i kameraet, flyver den væk.\nFregat fugl til vejrs over Capri\nVi nærmer os naturhavnen og havskildpadder dukker nysgerrigt op til overfladen for at se, hvem vi er. Sæler og søløver kommer os i møde og byder os velkommen. Vi er kun 4 sejlbåde i havnen, mange fiskerjoller og en del ”live-aboard” dykker krydstogtsskibe. I guidebogen står der, at sæler og søløver ynder at kravle op på sejlbådenes badeplatform og endda helt op i cockpitten. Man advarer os mod at søsætte vores dinghy med mindre, at vi ønsker den fyldt med sæler og søløver, der overskider hele dinghyen. I stedet bør vi bruge havnens vandtaxa.\nGalapagos watertaxi – koster $1 USD per tur\nVi ser, at de 3 andre både har barrikaderet sig med fendere og surfboards for at forhindre ubudne gæster om at komme ombord. Vi gør det samme.\nBemærk de omvendte surfboards der ligger hen over trapperne på denne Katamaran for at undgå ubudne gæster\nSådan barrakadere vi vores badeplatform\nDenne barrikade virkede ikke så godt\nAt ligge her i havnen er, som om vi er midt i en Marine- ZOO, det er vi jo også på en måde. Vi vækkes hver morgen af havhundenes (sælernes) leg under Capri, det er som at se hundehvalpe leje med hinanden. Står vi på badeplatformen og nyder vores morgenbad er der pludselig en kølig snude, der rører ved ens fødder.\nTotal sejlet distance = 1309 sømil\nRhumb-line fra Panama City til Galapagos = 845 sømil\nSejlet distance fra Panama City til Galapagos = 1345 sømil\nKryds sejlads med afdrift har kostet os 500 sømil ekstra (håber vi får god medvind og medstrøm på næste ben til Marquesas, rhumb-line 2995 sømil)\nVi har brugt ca. 230 l diesel på turen. (godt vi havde medbragt 100 l ekstra diesel ellers havde vi anduvet San Cristóbal på dampe)\nTanken har dog strejfet os, om det er os, der er dårlige sejlere? Det er rart at høre fra ca. 12 andre både, at deres sejlads på dette ben i samme periode har taget lige så lang tid eller også har de brugt 1000 L diesel.\nIndklarering er et kapitel for sig. Vi ved, at Galapagos er en naturpark og man gør meget for at forhindre, at der bringes smitsomme dyr til øerne, der kan ødelægge den unikke bestand af Galapagos dyreliv såvel på land som i havvandet.\nMan kan få 3 typer opholdstilladelse på Galapagos og kan kun indklarere på San Cristóbal eller Santa Cruz:\nEmergency: har man motor problemer m.m. eller sygdom/skade hos besætningen, kan man uden forudgående ansøgning om opholdstilladelse få 3 dage og må kun gå i land for at købe reservedele eller provianterer. Ingen besøg på øen eller andre øer.\nUden forudgående ansøgning om opholdstilladelse kan man dukke op og få op til 20 dage, men båden skal blive på indklareringsøen. Besætningen må gerne besøge andre øer med diverse turistbåde. Pris 6.500 kr. + diverse andre udgifter\nHar man på forhånd ansøgt om en autografo til pris 13.000 kr. + diverse andre udgifter kan man få 3 ugers opholdstilladelse og må besøge 4 øer.\nCarsten og jeg vælger model 2, men havnekaptajnen svarer ikke på VHF-radioen. Det viser sig, at hvis den vagthavende ikke kan tale engelsk, så lader man være med at svare på opkaldet. Carsten må derfor praje en vandtaxa for at komme i land, men kommer straks tilbage. På kajen møder han en tolder, der forklarer, at man kun kan indklarere ved at købe en agent, der kører hele processen. Han vil straks kontakte en agent for os og vi skal blive på båden.\nEfter 3 timer kl. 17:30 hvor det er ved at blive mørkt, ankommer en vandtaxa med 7 personer – føler vi os invaderet? Jep.\nRepræsentant fra Immigration\nEn tolk, da ingen af de øvrige taler engelsk, ej heller agenten – ikke et ord – og tolkens engelsk er meget begrænset.\nDykkeren hopper ned og konstaterer, at vi har begroning på bunden af Capri. Vi er overrasket, da det kun er 4 måneder siden, at Capri blev bundmalet. I øvrigt kunne Carsten konstaterede for 5 dage siden, da han skar os fri af fiskelinen, at der kun var få rurer bagpå. Men tilsyneladende er Capri helt grøn af alger foran og midtpå.\nVi får straks at vide, at vi skal forsvinde ud af havnen, ind til vi har rengjort bunden og hvis vi ikke har gjort det tilstrækkeligt godt, vil de sende en professionel dykker ned for at rengøre Capri, som vi skal betale for. Carsten spørger pænt, om de virkelig mener, at vi skal ligge ude på åbent hav i nat og vente på, at det bliver lyst i morgen, så vi kan rengøre Capri? Efter en del spansk mumlen blandt teamet får vi at vide, at vi kan blive til kl. 6 i morgen tidlig, men så skal vi også ud og vi skal kalde havnekaptajnen, inden vi forlader havnen og selvfølgelig også, når vi vender tilbage. Tusind tak.\nNæste kritiske drøftelse mellem dem og os. Hvorfor står der Marquesas på vores Zarpa? (udklarering fra Panama og hvor vi sejler hen). Vi forklarer, at vi har ombestemt os, da vi lå ved Perle øerne og vil gerne opleve Galapagos og dykke her. Kaptajnen vil pga. vores Zarpa kun give os 5 dage og selvfølgelig til fuld pris. Vi tigger og beder, om vi da ikke kan få 2 uger. De bliver ved med at spørge, om vi da ikke har motorproblemer eller andet, der skal repareres. Vi er ærlige og sige nej. På dette tidspunkt er vi ikke klar over, hvad de er ude på, det finder vi ud af dagen efter. Langt om længe giver kaptajnen os 10 dage og ikke mere mod de normale 20 dage – selvfølgelig til fuld pris.\nLægen beder om at se vores vaccinationspapirer og vores medicinkasse. De tager billeder af det hele. Kaptajnen gennemgår al sikkerhedsudstyret og brandslukningsmaterialet med Carsten og tager billeder. Han vil endda tjekke, at vores VHF-radio fungerer, vi har jo lige kaldt dem over radioen. Endvidere vil han se vores kortplotter tændt og han tager billede af den. Guderne må vide, hvad der foregår. Han tager også billede af medicinkassen.\nTolderen beder mig om at vise ham alle rummene på Capri. Han tjekker maden. Det tager flere timer. Han er mere end grundig, går rundt med en lygte og alle kasser skal åbnes. Dog springer han over kasserne i agter kahytten og opmagasineringsrummet bag toilettet. Det var vist for uoverskueligt for ham. Gudskelov har vi i ventetiden rengjort Capri indvendig efter turen, det er altid tiltrængt efter oceansejlads. Køleskab og vores nye fryser er også afrimet og rengjorte. Denne inspektion er ærligtalt lidt ydmygende.\nLangt om længe forlader de Capri, vi er helt ødelagte – dette kræver sin G/T, men stemningen er ødelagt. Vi er begge enige om, at hvis kaptajnen havde fastholdt 5 dage, så var vi skredet igen og sejlet videre. Jeg forstår det ikke. Uanset hvad der står på denne Zarpa, så må de tage stilling til, om vi må være her eller ej. Og må vi blive, bør vi vel også få lov til at være her i 20 dage, da vi jo har betalt fuld pris.\nNæste morgen kl. 6 sejler vi 12 sømil ud fra San Cristóbal for at rengøre Capris bund. Carsten med al dykkerudstyret hopper i vandet – ”føj hvor er det koldt” pga. den kolde Humbolt Strøm, der kommer fra Antarktis. Hans 4 mm dykkerdragt kan ikke holde ham varm. Carsten forsøger i meter høje bølger og 1,5 kn strøm at rengøre bunden med en kost og børste. Efter næsten en time er han nået fra stævnen til bovpropellen, der er langt igen og han har brugt al luften i flasken. Han kommer tilbage op i båden total udmattet, rystende af kulde og dybt frustreret. Jeg siger, at det her går ikke, vi har ikke luft nok i flaskerne, vi må tage tilbage til havnen og betale professionelle dykkere for at gøre arbejdet. Carsten er enig.\nTilbage på krogen i havnen, Carsten tager en vandtaxa ind for at arrangere en dykker. Imens tropper agenten pludselig op på Capri sammen med deres dykker. Den unge mand smiler og blinker til mig, at han lige skal efter kontrollere og tage billeder med sit kamera for at dokumentere, at Capri er blevet ren. Ingen af dem taler engelsk og jeg kan ikke et ord spansk. Jeg forsøger at forklare dem, at båden ikke er ren endnu og Carsten kommer tilbage med professionelle dykkere og så tager vi ud igen for at rengøre Capri.\nBegge bliver ved med at blikke til mig og i fingersprog forklarer de mig, at alt er ok. Dykkeren gør, hvad han skal gøre og udfylder papirerne, som jeg skal underskrive. Det går endeligt op for mig, at han har godkendt Capri og jeg forstår ikke, hvad der er sket. Carsten kommer tilbage med 2 dykkere og inden de når at stige af vandtaxaen, råber jeg til Carsten, at agenten har godkendt Capri, selvom hun er helt grøn af alger midtskibs. Carsten ligner et stort spørgsmålstegn og beder den nye dykker, han lige har hyret for kr. 2500 og som taler lidt engelsk, om han vil tale med vores agent og få forklaret, hvad der er sket. Alle hvisker til hinanden. Det viser sig, at agenten har bestukket hendes unge dykker med 10 USD (65 kr.) for at godkende os.\nDen nye dykker forlanger at få 100 USD (650 kr.), fordi han har lagt andre opgaver til side for at hjælpe os. I øvrigt fortalte han Carsten, hvordan rengøringen af Capri skulle være foregået. Vi skulle sejle 5 sømil ud af havnen og rundt om hjørnet, smide anker og slukke for vores AIS, så havnekaptajnen ikke kunne se Capri. Her ville han rengøre båden og vi skulle love ham først at komme tilbage næste dag ved frokosttid og tænde vores AIS lige udenfor havnen. Han vil nemlig ikke ligge i meter høje bølger og 1,5 kn strøm og rengøre både. Så meget for beskyttelse af miljøet. Bestikkelse – min forargelse kender ingen grænser. Her kæmpede min stakkels husbond en hel time i havet og vi kunne have bestukket dykkeren med 10 USD. Først nu forstår jeg, hvorfor de aftenen før forsøgte at få os til at sige, at vi havde motorskade eller var syge, så havde det været nemmere for havnekaptajnen at give os de 10 dage.\nDa vi får papirerne på opholdstilladelsen, står der kun 3 dage. Hvad er nu det, han lovede os 10 dage. Agenten meddeler, at det er ikke noget problem, det klarer hun lige, men skal have 100 USD (650 kr.) ekstra for at bestikke myndighederne til at ændre datoen på papirerne. Velkommen til Sydamerika. Vi har i alt betalt ca. 8000 kr. for indklareringen.\nDagen efter kommer de med en Fumigator, en der sprøjter insektgift neden om læ på Capri og vi må forlade båden i 5 timer. Ingen døde insekter efter behandlingen, så vi har åbenbart heller ikke fået Kakerlakker endnu. Skønt. Alle overflader skal herefter rengøres i Ajax, det er noget fedtet gift.\nVores nye sejlervenner Maria og Willy har fortalt os, at lige netop vores agent, er berygtet for at sende alle både ud for at rengøre dem. Tolderen, ham der gennemgik vores skabe, er lige så berygtet for sin overdreven grundighed. Vores andre sejlervenner Bertil og Claudia fortæller, at deres agent meddelte de øvrige kolleger, at denne båd er ren og dermed forlod de båden igen. Bertils og Claudias båd blev overhovedet ikke undersøgt og agenten gav dem 2 måneders opholdstilladelse. Meget stor forskelsbehandling i indklareringen og vi var vel meget uheldige, fik kortere opholdstilladelse til en relativ højere pris.\nDykning er den helt store industri på Galapagos øerne. Det er dyrt, vi betaler 1200 kr. per mand for 2 dyk på en dag, så er frokosten også inklusiv. Desværre må Carsten opgive begge dyk, da han ikke kan udligne trykket i ørene, når han går ned. Underligt, tidligere har han ingen problemer haft kun 1 gang, men da kom han ned i andet forsøg.\nJeg har kun haft 15 dyk og det er næsten 15 år siden, de sidste 3 dyk var dog for 3 år siden på Mauritius. Jeg er meget nervøs, da vi sejler ud til Kicker Rock, en meget fascinerende klippe. Ingen rutine og jeg skal ned og dykke, hvor der er hajer og endda Hammerhajer, de mest aggressive bort set fra den Store Hvide Haj. Når man dykker, skal man altid være 2 dykkere, der fungerer som buddies for hinanden, så man kan holde øje med hinanden og træde til med assistance, hvis det bliver nødvendigt. Carsten skal være min buddy, men da han må opgive, får jeg den ene dykkerinstruktør som buddy.\nJeg har fået mit eget udstyr og skal dykke med det for første gang og er derfor ikke hel tryg ved situationen. Jeg har mega problemer, da vi i første dyk skal gå ned, jeg flyder på trods af 3 kg vægte som en prop i vandoverfladen. Dykkerinstruktøren udstyrer mig med 2 ekstra kilo, nu kommer jeg ned på 15 m, men har stadig problemer med at finde min neutralige vægtfylde (neutral buoyancy). Derfor skal jeg holde fast i ham. Ved andet dyk får jeg endnu 1 kg på i alt 6 kg. Det har jeg aldrig brugt før, men de fortæller mig, at det er helt normalt, da opdriften her pga. meget salt i havvandet er større end andre steder. Humbolt Strømmen?\nJeg får 2 fantastiske dyk. Jeg føler, at jeg dykker ned i et akvarie, følger klippevæggen og ind i en tunnel mellem de to klipper, hvor der er stærk strøm. Jeg er glad for at hænge fast på instruktøren. Jeg er nede i 40 minutter og ser utrolig flotte farvestrålende fisk, søstjerner og hav planter, men ingen koraller. I første dyk ser jeg en Galapagos Haj, den ligner en tro kopi af den Store Hvide Haj, men er blot 1-1,5 m.\nI andet dyk går vi om på den anden side af klippen og her ser vi samme flotte miljø. Jeg og min instruktør svømmer lidt væk fra de andre og hænger fast på en sten for at vente på hajerne. Kort tid efter gør instruktøren tegn til mig, at der kommer hajer – endda Hammerhajer. De kommer 6-8 stk. adgangen, 4 gange passerer de forbi os. Hver gang kommer de nærmere. Til sidst svømmer 4 af dem rundt i en cirkel hen over hovedet på os måske 2-3 m fra os – helt vildt fascinerende – jeg er ikke bange, men skal dog hele tiden huske på, at instruktøren har fortalt os, at hajer er bange eller sky overfor vores luftbobler, når vi udånder. Da de er meget tæt på, tager jeg lige en ekstra dyb indånding for at puste flere luftbobler ud, for nu behøver de ikke at komme tættere på. Ja, luftboblerne virker, hajerne svømmer herefter væk. Jeg er lettet over, at instruktøren er lige ved siden mig og at hajerne er ovenover, så vidt jeg ved, angriber hajer nede fra.\nCarsten har kameraet, så jeg kan ikke tage billeder eller video, men den anden instruktør har et kamera og vi får senere på dagen alle billederne og videoerne. På hans video ser I kun ganske få hajer, de var 7 dykkere, som udåndede mange luftbobler. Vi var lidt længere væk og kun 2 personer, deraf færre luftbobler, måske var det derfor, at vi så flere hajer og tættere på end de andre dykkere. Rigtig ærgerligt, at Carsten ikke fik denne oplevelse. Jeg fik 2 fantastiske dyk og i trygge omgivelser, takket være min instruktør/buddy og har derfor fået mod på igen at dykke. Næste gang behøver jeg ikke en hånd, skal bare have vægte nok på.\nMange langturssejlere vælger i dag at sejle udenom Galapagos pga. diverse restriktioner og høje omkostninger. Vil vi anbefale andre at sejle til Galapagos? Ja, vi har vel alle i mange år drømt om at besøge Galapagos, hvis vi ville få mulighed herfor. ”Den ene gang i livet” at få denne mulighed og opleve dette ørigets natur og dets dyreliv såvel på land som i havet, ja, det er alle pengene og besværlighederne værd. Det er en mageløs oplevelse. Gå ikke glip af det kære sejlere.\nI skrivende stund har vi lige fået at vide, at de smider os ud om 2 dage. Forberedelserne er begyndt montering af vindror og madlavning. Vi regner med, at næste ben tager mellem 3-4 uger. Jeg ved ikke, hvordan man mentalt kan forberede sig på at være på havet i så lang tid uden at kunne søge havn.\nAugust 14, 2018 carstenogvinni\nOne thought on “Vinni – Panama til Galapagos”\nKirsten og jeg følger med stor interesse jeres tur, og vi er intet mindre vildt imponeret over de strabadser I udsætter jer selv for.\nFortsat god tur, og vi følger jer – take care.\nPrevious Previous post: Transit af Panama Kanalen – “the point of no return”


Home Weblog Nyheder OL2012 og gigabit links – Har du et målebehov du ikke kan få dækket\nLondon lab – var umuligt – det var besat af OL. Italien derimod var nemmere at få adgang til (vejret var også bedre end i DK). To dages ophold i Xilinx Rocketlab i Milano i selskab med et passende 32GHz scope gav gode resultater.\nBaggrunden for mystikken blev hurtigt indkredset og havde grund i en dårlig lodning på en konfigurationsmodstand. Da lodningen var fixet kunne links køre problemfrit mellem de 8 FPGA’er ved max båndbredde. I dette design var det 3.2Gbit/sec, som var loftet for den enkelte link. For at dække kommunikationsbehovet har systemet dog 14 forbindelser og samlet kapacitet på over 40Gbit/s.\nI vores anvendelse gav det god mening at gå efter de knapt så dyre Xilinx Spartan 6 devices, bruge lidt flere af dem og dele algoritmen ud på flere devices og dermed kommunikationen ud på flere links. På markedet er der FPGAer, som tilbyder en link hastighed, der er noget højere end 3.2Gbit/s. De hurtige Stratix og Virtex serier er oppe på imponerende 28.05Gbit/s, men de prisættes også noget højere!\nI højhastigheds FPGA designs er der udover en designudfordring og kompleksitet også en voksende del som handler om, hvilke muligheder der er for at lave kvalificerende målinger. Måleinstrumenterne er ganske bekostelige, og vi glæder os over samarbejde med producenterne af måleinstrumenter og i denne omgang vores partnerskab med Xilinx, som gav os adgang til gode instrumenter.\nEr du eller din virksomhed interesserede i at få adgang til avanceret måleudstyr, som I ikke selv ønsker at investere millioner i pga. et begrænset behov, så er vi interesserede i at høre fra jer.


Gaderøver måtte nøjes med cigaretter | TV MIDTVEST\nGaderøver måtte nøjes med cigaretter\nEt ungt kærestepar blev sent tirsdag aften udsat for gaderøveri i Ikast. En pakke cigaretter var dog alt, hvad gerningsmanden slap afsted med.\n05. nov 2014, kl. 08:58 Bemærk: Artiklen er mere end 30 dage gammel\nEn 17-årig mand og hans 18-årige kæreste blev sent onsdag aften passet op af en ung mand, da parret gik langs Enghavevej i Ikast. Manden ville have penge, men parret havde ikke nogen.\n- Han startede med at tage fat i kraven på manden og sige, at han ville have 100 kr. Han skubbede også til kæresten og rodede så selv deres lommer igennem for at finde penge. Han fandt dog kun en pakke cigaretter, som han stak afsted med.\nDet forklarer Jeppe James Olsen, der er politikomissær ved lokalpolitiet i Herning, til TV MIDTVEST.\nKæresteparret fik et godt kig på gerningsmanden. Derfor har politiet nu et detaljeret signalement at arbejde ud fra.\n- Der er tale om en mand i starten af 20'erne. Han er ca. 170 cm. høj, almindelig af bygning, har kort sort hår og bliver beskrevet som moulat. Han bar en sort vest og mørke bukser, og så talte han med udenlandsk accent, forklarer Jeppe James Olsen.\nUd fra signalementet er gerningsmanden ikke umiddelbart kendt af politiet.\n"Undskyld, jeg er skæv"\nGerningsmanden undskyldte under vejs over for det unge kærestepar.\n- Han sagde til dem, at han gjorde det, fordi han var skæv, så han må have haft et akut behov for penge. Det er lidt specielt, at han sådan undskylder over for ofrene, mener politikomissæren.\nMen selvom gerningsmanden beklagede sin brøde og kun slap afsted med en pakke cigaretter, er det allivevel en grov forbrydelse, han har gjort sig skyldig i.\n- Når man under vold eller trusler om vold, frarøver nogen noget, er der tale om røveri. Og her har han jo fat i kraven og skubber til kæresten. Et simpelt tyveriforhold kan ofte hurtigt udvikle sig til et egentligt røveri, slutter Jeppe James Olsen.\nPolitet håber nu på at komme i kontakt med flere vidner. Især en mand, som befandt sig i umiddelbar nærhed af episoden, vil politiet gerne høre fra.\nKender du noget til sagen? Så kontakt politiet på 114.