Jean Durup P�re et fils | Otto Suenson - Vin siden 1880\nHjem > Producenter > Jean Durup P�re et fils\nFlere generationer af familien Durup har i �rhundreder dyrket vin i Chablis.\nSt�rstedelen af familiens marker er ideelt placeret p� bakkeskr�ninger med god h�ldning og masser af flint i jorden, der er med til at garantere vine af aller h�jeste kvalitet. Familien har l�nge boet i Maligny, og Jean Durup har efterh�nden udviklet domainet til noget af en mastodont. Med sine 155 hektarer er det det st�rste i Chablis. Alle vinene er lavet udelukkende p� Chardonnay og bliver eksporteret til det meste af Europa.nullnullnullnull\nChablis 1.Cru Fourchaume 2011\nChablis Vigne de la Reine 2011\nPouilly Fuisse Vieilles Vignes 2011


Øvrige restauranter i Danmark | Scandic Hotels\nØvrige restauranter i Danmark\nFra Sønderborg til Frederikshavn og Roskilde - vi har gode restauranter fordelt over hele Danmark, også selvom du besøger os udenfor storbyen.\nSæt dig godt til rette i vores restaurant og bar på Scandic Aalborg Øst, hvor vi både serverer Scandic Klassikere og din næste forretningsfrokost.\nScandic The Reef tilbyder to restauranter: Det Gule Pakhus er for jer, der gerne vil have en aften i rolige og hyggelige omgivelser. Restaurant Calypso er vores familierestaurant, hvor der er plads til store og små.\nDu vil straks føle dig hjemme i vores hyggelige restaurant og bar, der er indrettet i et stilrent og nordisk design.\nOplev den fantastiske atmosfære i vores restaurant eller besøg vores hyggelige bar på Scandic Bygholm Park.\nRestaurant Noden på Scandic Jacob Gade er velbesøgt både af lokale og af hotelgæster. Efter din middag kan du nyde en velbrygget kop kaffe i vores bar eller afslutte dagen med en drink.\nVelkommen indenfor i vores nye restaurant og bar på Scandic Silkeborg. Vi sørger for, at atmosfære og maden er i top, så du kan slappe af og nyde din middag.\nNyd en lækker middag i vores hyggelige restaurant, hvor vi i vores madlavning fokuserer på både tradition og nytænking.\nI vores restaurant er vores dygtige personale klar til at servere lækker mad for dig tilberedt af sæsonens bedste råvarer. Herefter kan du nyde en frisktappet fadøl med lækre snacks til, eller slappe af men en kop kaffe eller te i vores hyggelige og uformelle bar.\nNyd en øl fra flaske eller fad i vores hyggelige bar. I restauranten serverer vi lækker mad af sæsonens råvarer.


Ressei - Oct 23rd 2018, 6:51pm - Yderligere Ting\nDet er ikke sikker killer. De inaktive vil forsøge og blive flyttet så de havner på de samme positioner som de oprindeligt havde..\nRessei - Oct 23rd 2018, 6:15pm - Løs Snak Uni 34\nDer er ingen merges der vil være perfekte. slet ikke i et lille community som .DK.. Jeg syntes vi har fået det bedste ud af det indtil videre\nRessei - Oct 23rd 2018, 6:14pm - Spørgsmål og Hjælp\nDu burde have fået gratis planetflytninger for de planeter som ikke ligger på den samme plads som inden merge - også selvom planeten blot er rykket fra position 4 til 5 i samme system. Jeg er ikke sikker på hvorfor du ikke kan lave en gratis flytning, mit gæt er, at du enten gør et eller andet forkert, eller at GF ikke har 'udbetalt' alle rekoloniseringer endnu da ikke alle kontoer er merge endnu\nRessei - Oct 23rd 2018, 2:58pm - Løs Snak Uni 24\nJeg er sikker på der er "nogle" herinde der ville elske og give min konto prygl.. det er helt sikkert\nRessei - Oct 23rd 2018, 2:57pm - Yderligere Ting\nAlle inaktive bliver flyttet også, men de bliver først flyttet når alt andet er flyttet.. dvs (I) bliver flyttet som det sidste - ind på de pladser der nu engang er ledige.\nRessei - Oct 21st 2018, 11:43pm - Løs Snak Uni 24\nJeg er udelukkende herinde for og hygge :D. Ingen ogame for mig lige pt. satser på nogle skarpe settings til næste uni\nRessei - Oct 21st 2018, 11:36pm - Løs Snak Uni 24\nNINJA / RIP KILL [TOT: 17.397.031.500] Flyingduck [Cartel] vs. Hephaestus [SMD] & HyperTensive [SNIP] & TheAnnoyingDwarf [SMD] (A: 14.190.000.000, D: 3.207.031.500) Jeg har ikke spillet siden december sidste år cirka\nRessei - Oct 21st 2018, 11:28pm - Løs Snak Uni 24\nBare rolig n1x, du har den største flåde hvis ikke vi medregner draco :P. Specielt efter anden smed alle sine romkugler ud lige efter han fik min\nRessei - Oct 21st 2018, 11:20pm - Løs Snak Uni 24\nHehe. Der er bare en større ulempe i mizar pga. Deut omkostningerne er så høje. For og sende skal du “satse” op mod 1 mia deut for en profit på 1-2 mia.. der er det noget nemmere i Q :p\nRessei - Oct 21st 2018, 4:57pm - Løs Snak Uni 24\nNå ja, altså the1 har jo også haft skuden sovende flere gange hvor jeg bare ikke har gidet\nRessei - Oct 21st 2018, 2:38pm - Løs Snak Uni 24\nJeg tror bare de har indset Zaza er bedst uden for meget flåde .\nRessei - Oct 21st 2018, 12:53pm - Yderligere Ting\nDet er langt fra alle communities nye universer der åbner med 1x flådespeed.. Tjek f.eks: ru, es, hr, hu, it osv. Der er ikke nogen mening med flådehastighederne da de fleste communities har afholdt afstemninger\nRessei - Oct 20th 2018, 5:25pm - Yderligere Ting\nMerge vil formegentligt ske oftere, hvor ofte kan jeg ikke sige, men tanken er, at deres system skal være nemmere og håndtere og fungere mere eller mindre automatisk. Jeg tror ikke i skal lægge for meget i, om det lige er 1x flåde hastighed pga. Merge planer. Det ville helt sikkert give mening og lave en form for plan eller system, men jeg tvivler på det ligger til grund for valget af settings.\nRessei - Oct 17th 2018, 7:55pm - Yderligere Ting\nMerge har aldrig været en arbejdsopgave for nogle teams, vi kommer med vores råd og forsøger og få lavet den bedste løsning men har som sådan ingen indflydelse på hvordan gameforge driver deres virksomhed. Merge handler i højeste grad om resourceprioritering internt i gameforge.\nRessei - Oct 17th 2018, 5:58pm - Yderligere Ting\nJeg har endnu ikke modtaget info fra gf om at de har ændret sekundær target i gruppe 1. Så det er godt jeg har jer til og holde mig opdateret\nRessei - Oct 17th 2018, 5:50pm - Yderligere Ting\nHej, ja, det er ændret til wasat. Jeg vil gerne forklare hvorfor: jeg var i daglig dialog med grimnir i ugerne op til merge blev annonceret for og få planen på plads. Det oprindelige udspil fra gf var mildt sagt skidt, og jeg tvivler på nogle ville syntes det var godt. Derfor diskuterede vi en løsning internt i teamet og jeg forhandlede med grimnir. Det vil altså sige at han (gf) havde nogle krav de skulle følge iht. Merge scriptet og jeg havde nogle ændringer som jeg ville have igennem - vi mød…\nRessei - Oct 16th 2018, 9:16pm - Yderligere Ting\nLobby eller ej, men ikke og have en konto bytte/overdrage funktion til et community som dk er ikke OK på nogen måde. Det har GF fået afvide siden lobbyen blev implementeret.. vi blev lovet funktionen var klar inden merge, men det har åbenbart ikke været muligt. Så nu står vi her, og har fået det alle har skreget på i flere år. Jeg er med på situationen ikke er ideel for brugere som dig med mange konti, men det er ikke pga merge, men pga manglende funktion af lobbyen. Lad os holde det adskilt så …\nRessei - Oct 16th 2018, 9:02pm - Yderligere Ting\nDet er vi udemærket klar over BB, og der er rigtig mange der klager over præcis samme situation. Hvis merge skulle vente på acc Trade funktionen fik vi først merge næste år. Ikke at jeg gider forsvare beslutningen fra GF, men de har taget en beslutning om hvilken rækkefølge tingene skulle komme i, og de er relativt ligeglade med hvad spillerne eller teamlerne fortæller dem. Det er en virksomhedsbeslutning som der sikkert ligger nogle rationaler bag som vi ikke kender til.\nRessei - Oct 16th 2018, 8:31pm - Yderligere Ting\nVi kan ikke slette din konto for dig. Det vi kan gøre er at bede coma om det.. coma har omkring 1 måned svartid når jeg skriver til ham :p\nRessei - Oct 16th 2018, 8:12pm - Yderligere Ting\ndet er kun muligt for uni1 og være target i en merge gruppe. Jeg valgte derfor uni1 skulle være sekundær target for gruppe 2 og ikke gruppe 1


I fokus: Abort i USA – #notallmails\n07/06/2019 | Af Louise | Artikler\nAlabama, Missouri, Mississippi, Georgia, Ohio og Kentucky er alle stater der, indenfor de sidste par måneder, har stræbt efter at indføre heartbeat-bills. Selvom lovforslagene er blevet vedtaget, er mange af dem, hvad der omtales som ‘trigger laws’. Det betyder, at de først vil træde i kraft under bestemte omstændigheder.\nSpontan abort også forbudt\nAlligevel vedtager (primært ældre, hvide mænd) lystigt flere og flere trigger laws og begrænsninger, når det kommer til kvinders, transkønnede og non-binæres helbred. Og nogle trigger laws er så langt ude, at det bliver helt grotesk. Er du fx så uheldig at abortere spontant, hvilket sker helt naturligt i 10-15 % af alle graviditeter, kan du risikere at blive dømt for mord og ende i fængsel, hvis loven træder i kraft i Georgia. Et lovforslag i Texas ville have gjort det muligt at blive idømt dødsstraf for en abort.\nTænker du, at du da bare kan hoppe over statsgrænsen til en stat, hvor abort er lovligt – ja, så tager du fejl, for Georgia, og mange af de andres stater, har også inkluderet i trigger lovene, at du kan dømmes selv, hvis du krydser statsgrænser.\nTrump har for nylig blokeret finansiel støtte til organisationer eller klinikker, der så meget som nævner abort som en mulighed. Republikanere vedtager love, der gør det sværere og sværere for klinikker, der tilbyder abort at holde åbent, og for patienter, der ønsker en abort, rent faktisk at få en på grund af begrænsninger på åbningstider, ultralydsscanning, venteperioder, rådgivning, osv..\nStaterne kan imidlertid ikke gøre det fuldstændigt ulovligt at få en abort på nuværende tidspunkt på grund af Roe v. Wade-sagen, men muligheden hænger som en truende sky over kvinder, transpersoners og non-binæres hoveder.\nRoe v. Wade var en sag, der nåede helt til den amerikanske højestret i 1973. Sagen handlede, helt forenklet, om hvorvidt en kvindes ret til abort var en privatsag beskyttet under den amerikansk forfatning. Indtil da var abort ulovligt i mange stater under alle (eller meget begrænsede) omstændigheder.\nDen amerikanske højesteret slog dengang fast, at at en kvinde havde ret til abort, afhængig af de individuelle staters lovgivning, men at staten under alle omstændigheder ikke kunne forbyde en abort i det første trimester af graviditeten.\nOver de sidste mange år, er det blevet sværere og sværere som kvinde, non-binær og transperson i Amerika, at tage vare på sit helbred og bestemme over sin egen krop (særligt transkønnede mænd bliver ofte gjort usynlige i debatten om abort).\nMen hvorfor er USA pludselig blevet så anti-livmoder?\nSelvom Trump ikke nødvendigvis er roden til alt ondt, så skyldes meget af den voksende anti-abortbevægelse, at han er blevet præsident. Og sideløbende med republikanske politikere, har han gjort alt, hvad han kan for at begrænse adgang til sundhedspleje for kvinder, non-binære og transpersoner.\nMen hvad er det Trump og republikanerne forsøger at gøre med alle disse lovforslag? Hvis du husker tilbage til Roe v. Wade lidt længere oppe, så er hele ideen med trigger laws, at tvinge organisationer som Planned Parenthood til at lægge sag an mod staten. Med udnævnelsen af Brett Kavanaugh er den amerikanske højesteret nemlig overvejende republikansk. Og når et sagsanlæg hele vejen til højestretten, er der en chance for en omstødelse af Roe v. Wade. Derved vil stater have ret til at gøre abort ulovligt.\nMen ulovliggørelse af abort betyder ikke, at de ikke finder sted. Det betyder derimod, at vi ender med en gentagelse af tiden før Roe v. Wade; at aborter vil finde sted under usikre forhold, af personer, der ikke har den rette uddannelse og med en skræmmende høj dødsrate eller domfældelse som resultat.\nOg her er det “smarte” bag hele systemet, for mange trigger laws indebærer, at er du først blevet gravid, har fået en abort eller spontant aborteret (og overlevet, vel at mærke), og blevet dømt – ja, så mister du din stemmeret.\nNår 1 ud af 4 amerikanske kvinder (og andre med en livmoder) ifølge statistikkerne får mindst en abort i løbet af deres liv, så er det pludselig en stor andel af den amerikanske befolkning, der mister deres politiske og demokratiske rettigheder.\nOg så er vi tæt på at være landet i The Handmaid’s Tale.


Henrik Marstal afviser problemet: Massevoldtægter har været ‘højrefløjens skrækscenarie’ siden 1980erne – Document\nAf: Kim Møller\t11. januar 2016, 10:26\nDansk Folkeparti Ungdom-plakat, der bl.a. gav Morten Messerschmidt en racismedom. Foto: Trykkefrihed.dk.\nTilbage i 2000 bestilte Foreningen Sex & Samfund en rapport om unge muslimers forhold til seksualitet. Opgaven fik kultursociolog Kirsten Damgaard, og det blev en større mediesag, da Sex & Samfund i sidste ende nægtede at offentliggøre den. Interview-undersøgelsen påviste at muslimske drenge havde et problematisk forhold til det modsatte køn. Her femten år efter er problemet nu så stort, at medierne er nødt til at skrive om det.\nKøln-sagen blev katalysatoren, og det viser sig at lignende episoder har fundet sted i flere tyske byer, og vestlige lande. I Sverige, er det nu kommet frem, at afghanere sidste år begik omfattende krænkelser på ungdomsfestivalen ‘We are Sthlm’. Ofrene har været piger helt ned til 11 år. En anonym betjent fortæller, at politiet ikke fortalte medierne om overgrebene, for ikke at spille ‘ind i hænderne på Sverigedemokraterne’, som man kan læse på TV2.dk.\nBerlingske har de senere dage, spurgt en broget række af meningsdannere, hvorvidt der var et særligt problem med muslimske mænd. Forfatter Henrik Marstal tager prisen. Em midaldrende mand der mener vi skal lade tvivlen komme indvandrermænd til gode, og i stedet fokusere på ‘maskulinitetskultur’ som sådan, da massevoldtægter mod blonde danske piger jo netop var noget af det højrefløjen advarede om i 1980’erne.\nQ: Kunne det ske i Danmark?\nHenrik Marstal: Indvandrermænds massevoldtægter af blonde, danske piger har siden 1980erne været højrefløjens skrækscenarie nummer et ved det multietniske samfund. Men bortset fra nogle få krænkere har de omkring 200.000 mandlige indvandrere og deres efterkommere herhjemme aldrig begået masseovergreb. Jeg foretrækker derfor at lade tvivlen komme dem til gode.\nQ: Er problemet arabiske mænds seksualitet?\nHenrik Marstal: Både ja og nej. Vi ved, at den arabiske kultur er stærkt kvindeundertrykkende, men det er et problem, der snarere er knyttet til mænds seksuelle adfærd som sådan, uanset etnicitet eller religion. Derfor bør vi i stedet bruge energien på at udfordre den generelle maskulinitetskultur, der gør voldtægt mulig i første omgang.\nQ: Bør vestlige kvinder tage forholdsregler, når der kommer mange asylansøgere?\nHenrik Marstal: Nu lyder det som under krigen, hvor tyske myndigheder lavede propaganda om onde russere, der ville komme og voldtage alle tyske kvinder. … Vi skal passe på, at denne sag ikke udvikler sig til et tilsvarende massehysteri. For indtil videre er der registreret to fuldbyrdede voldtægter – og det blev der også begået i Danmark nytårsaften. Begge dele er præcist lige forkastelige og uacceptabele, og begge dele skal derfor problematiseres.\nStøjberg-sagen har også en seksuel dimension - 19. december 2021\n« Lars Aslan Rasmussen (S): Den kreative klasse smadrer velfærdssamfundet, de er ligeglade med statistikker\nVi giver asyl til mænd der burde kæmpe på egen jord: Skaber kønslig ubalance i Vesten, kimen til social uro »\n3 svar til “Henrik Marstal afviser problemet: Massevoldtægter har været ‘højrefløjens skrækscenarie’ siden 1980erne”\n11. januar 2016 kl. 5:43 pm\nJeg har hørt om personer, som i den grad kan spille blinde og\ndøve at de faktisk har fuppet sig til en førtidspension. Det var måske en idé\nfor denne dybt usympatiske forfatter, hvis pennen efter denne svada ikke skulle\nkaste nok af sig. Hans latterlige forsøg på et temmeligt forvrøvlet sporskifte\nminder i høj grad om Enhedslisten´s “kaptajns” ligeså\nforfejlede forsøg på at gøre dette problem til et generelt spørgsmål om\nsexisme. Hvad er det for en tvivl, vi skal lade migranterne komme til gode, Hr.\nMarstal? Et itilsyneladende ignorant dumt svin, det er hvad han er. Der har\nværet et sygt antal indlæg i medierne fra et utal af politisk korrekte\npersoner, som med himmelråbende dybt debile (bort) forklaringer forsøger at\ndemontere denne bombe, som er slået ned lige midt i deres naive og sorgløse\ntilværelse. Det må naturligvis ikke være sjovt, men den forbandede virkelighed\nhar det desværre med at mase sig ind i alle sprækker. Man forsøger et forsvar\nmod den begyndende tvivl og gør det ved at trække nazisme/rascismekortet mod\nalle anderledes tænkende. Psykiateren Henrik Day Poulsen har en glimrende\nbeskrivelse af dette i Berlinske Tidende idag. Psykologien bag dette er at man devaluere sin modpart. Gøre dem til onde\nmennesker med modbydelige hensigter, helt modsat egne langt mere ædle. Hvor\npatetisk og frastødende. Til slut: Når en teaterchef siger at det nu\nefterhånden må være i orden at anvende\nordet nazisme/fascisme kan man\nkun trække på smilebåndet. Lige så langt jeg kan huske tilbage har denne\nbetegnelse været en fast bestanddel af denne forlorne “elites”\nordforråd, når de har skulle give en karakteristik af deres kritikere. Man kan\nkun afsky dem.\n12. januar 2016 kl. 7:49 am\nHenrik Marstal: Nu lyder det som under krigen, hvor tyske myndigheder lavede propaganda om onde russere, der ville komme og voldtage alle tyske kvinder. …\nI dette tilfælde var der desværre ikke tale om grundløs tysk propaganda.\n“The majority of the assaults were committed in the Soviet occupation zone; estimates of the numbers of German women raped by Soviet soldiers have ranged up to 2 million. According to historian William Hitchcock, in many cases women were the victims of repeated rapes, some as many as 60 to 70 times. At least 100,000 women are believed to have been raped in Berlin, based on surging abortion rates in the following months and contemporary hospital reports,” (Wikipedia)\n15. januar 2016 kl. 2:48 am\nHvem siger at de 2 voldtæger nytårsaften, ikke også blev begået af kulturberigere ? for ren statisk, er mindst den ene voldtægt, en kulturberigelse.


BILA A/S som arbejdsplads | Jobindex\nSkandinaviens største automationshus\nBILA A/S blev grundlagt i 1988 med hovedkontor i Nykøbing Mors. Hovedkontoret ligger stadig på Mors, men vi er vækstet kraftigt gennem årene og har nu lokationer i Aalborg, Ballerup, Fårevejle, Herning, Mariager, Randers, Skive, Svendborg, Sønderborg, Thisted, Varde og Vemmelev.\nBILA A/S er en del af BILA Group, som også består af CF Matic , DAN Palletiser, Kilde Automation, PJM og REO-PACK. Vi opererer inden for fire forretningsområder:\nVores løsninger dækker over alt fra enkel automatisering til optimering af hele produktionslinjer. Vi leverer til hele verden inden for forskellige industrier herunder fremstillings-, metal-, vind- og fødevareindustrien.\nUnikt for BILA er, at vi in-house har alle fagkompetencer lige fra rådgivning, løsnings- og konceptudvikling, maskinkonstruktion, montage og idriftsættelse til servicering af løsninger og anlæg.\nFælles for alt, hvad vi gør, er, at vi gennem produktionsoptimering og automatiseringsløsninger hjælper danske og udenlandske industrivirksomheder med at øge indtjening og konkurrencekraft. Det skaber bedre arbejdsmiljø, frigiver ressourcer og øger produktionskapaciteten.\nVi dyrker fællesskabsfølelsen og har fokus på at vækste forretningen\nVi tror på, at væksten skal baseres på vores medarbejdere. Derfor gør vi også vores ypperste for at skabe de bedste rammer for, at du kan udnytte og udvikle dine kompetencer – og skabe succes gennem initiativ og indsats.\nSom medarbejder hos BILA kan du også glæde dig til at:\nFå en god start med fælles introdag, individuel onboardingplan og en makker tilknyttet\nSamarbejde tæt med din nærmeste leder\nVære med til at skabe gode resultater og innovative løsninger for vores kunder\nMøde både kloge hænder og kloge hoveder\nBlive en del af en aktiv medarbejderstab, der geografisk er spredt, men dyrker fællesskabet\nFå gode og engagerede kollegaer


Cannes Croisette 22 Pierval i Cannes til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\n22 Avenue Pierval, Prado Republique, Cannes, Frankrig, 06400\nOm Cannes Croisette 22 Pierval\nFor rejsende der gerne vil opleve synet og lyden af Cannes, så er Centre-Ville Pierval det perfekte valg. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder. Nyd et væld af uforlignelige servicetilbud og bekvemmeligheder på dette hotel i Cannes. På hotellet kan man nyde et udvalg af førsteklasses faciliteter, som lufthavnstransport, familieværelse. Som en ekstra tilføjelse tilbyder alle værelserne et udvalg af bekvemmeligheder. Mange værelser tilbyder endda opvarmning, altan/terrasse, fjernsyn LCD-/plasmaskærm, køleskab, mikroovn, der vil glæde selv den mest kvalitetsbevidste gæst. Desuden sikrer hotellets væld af fritidstilbud, at du har rigeligt at foretage dig under dit ophold. Uanset hvilket formål du har med din rejse til Cannes, så er Centre-Ville Pierval det perfekte sted til en spændende rejse.\nDu bedes give Cannes Croisette 22 Pierval besked om, hvornår du regner med at ankomme. Du kan gøre dette ved at skrive til hotellet i boksen "Særlige anmodninger" når du booker, eller du kan kontakte overnatningsstedet. Du finder kontaktoplysningerne på din reservationbekræftelse. Ved ankomst opkræves et skadesdepositum på 600 EUR. Depositummet er fuldt refunderbart ved udtjekning, såfremt der ikke findes skader ved inspektion af værelset.


Forskning kan også formidles som kunst | CBS OBSERVER - Avis for Copenhagen Business School\nSkrevet af Emil Husted - Foto: Cecilie Glerup - 16. december 2011 - 11:370 kommentarer\nSådan fortolkede illustrator og tegneseriemageren Lars Jacobsen Brand Society.\nTranslatorium – kunstnerisk oversættelse af akademisk tænkning\nTranslatorium-arrangementet tog form af en fernisering på Café Elefanten på Carlsbergs gamle område torsdag den 8. december. Her visualiserede de fire kunstnere på kreativ de fire forskeres tanker. Meningen var sammen at skabe forskningskommunikation på en mere kreativ og mindre akademisk facon. I alt blev fire kunstværker udstillet på caféen til glæde for de knap 40 fremmødte gæster, der alle fik lejlighed til at nyde nyskabende forskningsformidling med et godt glas vin i hånden.\nKunstens udtryksformer strakte sig fra film over tegneserier til eksperimenterende skulpturer. Værkerne, der alle tager udgangspunkt i forskning fra Institut for Organisation, blev fremvist i løbet af aftenen, mens begivenhedens arrangører – ph.d.-stipendiat Cecilie Glerup og visiting professor, Martin Kornberger fra IOA – berettede om vigtigheden af at bringe akademisk tænkning ud i offentligheden, så ikke kun forskere og studerende får glæde af den.\nTo tegneserie-magere, en dramaturg og en grafisk designer\nKunstværker skabt af kunstnerne Lars Rasmussen (illustrator og tegneseriemager – fortolkede Green Tech), Lars Jacobsen (illustrator og tegneseriemager – fortolkede Brand Society), Trine Damgaard (dramaturg – fortolkede Acting Categories) og Tirsdag Ohrt (grafisk designer – fortolkede Classical & Modern Organization Theory) skabte rammen om aftenen.\nFerniseringen blev indledt af Cecilie Glerup. Som afsæt rejste Cecilie spørgsmålet om, hvordan man bedst muligt kommunikerer forskning til personer, der ikke nødvendigvis er involveret i den akademiske verden.\nSpørgsmålet blev livligt diskuteret i løbet af aftenen, og alle var stort set enige om, at målet om bedre forskningsformidling fremover bør forfølges. Kun på den måde kan man både bringe CBS ud til folket og samtidig bidrage til et mere involverende demokrati i Danmark. Ifølge alle udsagn gik deltagerne til ferniseringen berigede fra Café Elefanten.\nForskning kan snildt formidles som andet og mere end tekst\nDe fire forskere, hvis tanker blev visualiseret, afsluttede ligeledes aftenen med et fornyet syn på forskningens natur. Lektor Nanna Mik-Meyer – der sammen med institutleder og lektor Peter Kjær, lektor Signe Vikkelsøe, visiting professor Martin Kornberger og professor (mso) Peter Karnøe havde fået ’oversat’ sin forskning til kunst – konkluderede da også afslutningsvist, at hun indtil da havde været sikker på, at forskning egnede sig bedst til tekst, men måtte sande, at kunstværkerne på mange måder frembragte nye aspekter af forskningen.\nFormidlingen er en vedvarende proces\nAftenens debat blev afrundet af Cecilie Glerup, der opsummerede aftenen med ordene:\n- Det er meget vigtigt – for at læringen om forskningskommunikation ikke stopper – at vi bliver ved med at se denne event som en del af en lang række eksperimenter, som noget der stadig er i gang, at værkerne ikke er færdige. Hverken de kunstneriske, forskningen eller vores snak om dem.\nHermed viderebringes således en opfordring til alle akademikere om i højere grad at overveje, hvorledes forskning kan formidles, og hvordan man igennem denne formidling kan inddrage offentligheden i en demokratisk proces, faciliteret af socialvidenskabelig forskning.\ntranslatorium_flyer.pdf 1,96 MB


Bombning af Banski dvori; Baggrund; Advarsel af angrebet; Bombning; Efterspil; Fodnoter\nBombning af Banski dvori\nFebruar 9, 2016 Viggo Strandberg B 0 0\nBombningen af Banski dvori var en jugoslaviske luftvåben strejke på Banski dvori i Zagreb den officielle residens for præsidenten for Kroatiens på tidspunktet for den kroatiske uafhængighedskrig. Bombningen fandt sted den 7. oktober 1991 som en del af en jugoslaviske luftvåben angreb på en række mål i den kroatiske hovedstad. Et civilt blev rapporteret dræbt af oversprøjtede af Tuskanac bydel og fire blev såret.\nPå tidspunktet for angrebet, kroatiske præsident Franjo Tuđman var i bygningen, møde Stjepan Mesić, daværende formand for formandskabet for Jugoslavien og Ante Marković, daværende premierminister Jugoslavien, men ingen af dem blev såret ved angrebet. I umiddelbart efter, Tuđman bemærkede, at angrebet tilsyneladende skulle ødelægge Banski dvori som sæde for den stat i Kroatien. Marković skylden jugoslaviske forsvarsminister generalsekretær Veljko Kadijević, der benægtede anklagen og foreslog hændelsen blev iscenesat af Kroatien. Angrebet bedt international fordømmelse og overvejelse af økonomiske sanktioner mod Jugoslavien. Præsidentens residens blev straks flyttet til præsidentpaladset, der tidligere var kendt som Villa Zagorje. Den Banski dvori lidt betydelig skade, men reparationer startede først i 1995. Bygningen blev senere sæde for den kroatiske regering.\nI 1991 blev der første valg multi-parts afholdt i Kroatien, med Franjo Tuđman sejr hæve nationalistiske spændinger yderligere i en allerede anspændt SFR Jugoslavien. De serbiske politikere forlod Sabor og erklærede autonomi områder, som snart ville blive en del af den ikke-indregnede Den Serbiske Republik Krajina, som havde til hensigt på at opnå uafhængighed fra Kroatien. Som spændingerne steg, Kroatien erklærede sig uafhængigt i juni 1991. Imidlertid blev erklæringen suspenderet i tre måneder, indtil den 8. oktober 1991. Suspensionen opstod som Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Konferencen om Sikkerhed og Samarbejde i Europa opfordrede Kroatien, at det ikke ville anerkendes som en uafhængig stat på grund af muligheden for en borgerkrig i Jugoslavien. Spændingerne eskalerede til den kroatiske uafhængighedskrig, når den jugoslaviske folkehær og forskellige serbiske paramilitære mobiliseret inde Kroatien. Den 3. oktober, den jugoslaviske flåde fornyet sin blokade af de vigtigste havne i Kroatien. Dette skridt fulgte måneders dødvande og erobringen af jugoslaviske militære installationer i Dalmatien og andre steder. Disse begivenheder er nu kendt som Slaget ved kasernen. Der resulterede i erobringen af betydelige mængder våben, ammunition og andet udstyr fra den kroatiske hær, herunder 150 pansrede mandskabsvogne, 220 kampvogne og 400 kanoner på 100 millimeter kaliber eller større, 39 kaserner og 26 andre faciliteter, herunder to signaler centre og et missil base. Den faldt også sammen med afslutningen af Operation Kyst-91, hvor de jugoslaviske styrker undladt at besætte kysten i et forsøg på at afskære Dalmatien adgang til resten af Kroatien.\nAdvarsel af angrebet\nIfølge Martin Špegelj, at forsvarsminister Kroatiens fra august 1990 og juli 1991 blev den kroatiske hær informeret af en jugoslaviske Air Force Željava Air Base-baserede kilde om en top hemmelig mission forberedt til den næste dag, men Špegelj gjort gældende, at oplysningerne blev ikke taget alvorligt på grund af manglende detaljer. Andre kilder hævder, at en advarsel blev formidles af kroatiske sikkerhed og intelligens systemtjenester med angivelse af Sovjetunionen og dens daværende præsident Mikhail Gorbatjov som kilde til oplysningerne. Ved midnat natten mellem 6-7 oktober blev den sovjetiske ambassadør i Beograd rapporteret at have modtaget offentlige instruktioner til at advare den jugoslaviske militær mod angribende Zagreb.\nTuđman tilbragte natten i en kroatisk luftvåben og Air Defence kommandopost en tunnel der kører under Gornji Grad, hvor oplysninger om flytning af jugoslaviske fly blev viderebragt. Om morgenen meddelte jugoslaviske General Andrija Rašeta pressen, at hans overordnede kan beslutte at angribe Zagreb som en form for pres på Tuđman. Tre luft raid alarmer blev lød i løbet af formiddagen den 7. oktober, fordi den jugoslaviske luftvåben indsat så mange som 30 og 40 bekæmpe jetfly i Zagreb-området, og blev modtaget adskillige tip-offs af overhængende luftangreb fra jugoslaviske militære baser. I løbet af formiddagen blev jugoslaviske luftvåben jets observeret afgang fra baser nær Pula og Udbina i Kroatien og Banja Luka i Bosnien-Hercegovina. Ingen forbindelser indspillet afgang fra Željava Air Base, formentlig på grund af lavt skydække i området. 1:30 PM, den kroatiske hær erobrede en jugoslavisk militær kommunikation center og radar indlæg nær Velika Buna, syd for Zagreb, hindrer jugoslaviske flyvevåben kontrol af fly i området. Det menes, at hændelsen påvirkede timingen af raid på Banski dvori, den officielle residens for præsidenten for Kroatiens på det tidspunkt.\nZagreb Udbina AB Pula AB Željava AB Banja Luka\nCa. ved middagstid af 7. oktober 1991, mødtes Tuđman med Stjepan Mesić, daværende formand for formandskabet for Jugoslavien og Ante Marković, daværende premierminister Jugoslavien, både etniske kroater, i Banski dvori. Formålet med mødet var at overtale Marković til at forlade sin stilling som leder af den jugoslaviske føderale regering, som han syntes tilbageholdende med at gøre, og for at drøfte behovet for Kroatiens uafhængighed. Mødet blev afbrudt til frokost, der var med deltagelse af præsident hjælpere. Tuđman gjort en anden indsats på at overtale Marković, forsøger at appellere til hans kroatisk oprindelse. De tre forlod frokost som dessert blev serveret og flyttede ind i præsidentens kontor for at fortsætte deres diskussion. Efter Tuđman forlod rummet, alle andre fulgt.\nLige efter 3 pm, minutter efter frokosten var endt, den jugoslaviske luftvåben angreb Banski dvori og andre mål i Gornji Grad området Zagreb og andre steder i den kroatiske hovedstad, havde to eller tre minutter efter alle forlod salen, hvor frokost var vært. Zagreb blev angrebet af ca. 30 jugoslaviske jetfly, blev dog Gornji Grad raid udført af to Mikoyan-Gurevich MiG-21s bærer otte Munja 128-millimeter unguided missiler hver og to Soko G-4 Super Galebs bærer to Mark 82 bomber hver. Den Banski dvori bygning blev ramt af Mark 82 bomber modregne ved nærhed tændingsmekanismer 5 meter over målet, at lave to direkte hits.\nEt civilt blev rapporteret dræbt af flyet angrebsrunde af Tuskanac område Gornji Grad. Ingen af de tre ledere blev såret, men fire personer blev såret ved angrebet. Facaden på Banski dvori og næsten alle værelserne blev beskadiget, og en del af sin tagkonstruktion blev ødelagt. De første skøn over skade påført bygningen og dens indhold varierede mellem 2 og 3 millioner dollars. Bortset fra Banski dvori, andre bygninger i området vedvarende skader. De omfattede det kroatiske parlament bygning, det gamle rådhus, Skt Markus Kirke, Museum for Historie, Institut for beskyttelse af kulturelle monumenter samt boliger og kontorer i nærheden, herunder bopæl schweiziske konsul Werner Mauner.\nI en tv-rapport tapede og udsendes kort efter bombningen, Tuđman sagde, at angrebet synes at have været meningen, at ødelægge Banski dvori som sæde for den stat Kroatiens, og som en halshugning strejke. Han konkluderede med erklæringer om vilje til at afslutte fremmed besættelse og genopbygge nationen. Marković ringede hans kontor i Beograd bebrejde jugoslaviske forsvarsminister Generalsekretær Veljko Kadijević for angrebet. Han forlangte sin afskedsbegæring, truende ikke at vende tilbage til Beograd indtil Kadijević var ude af kontoret. Den jugoslaviske forsvarsministerium børstet væk anklagen, hævder, at angrebet ikke var godkendt af den centrale kommando, og tyder på, at begivenheden kunne have været scene-forvaltes af de kroatiske myndigheder. Den jugoslaviske militær senere foreslog, at kroatiske ledelse plantet plastiske sprængstoffer i Banski dvori.\nSom reaktion på situationen, USA konsulat rådgivet amerikanske statsborgere, herunder journalister, til at forlade Kroatien. Det amerikanske udenrigsministerium meddelte, at den ville overveje at indføre økonomiske sanktioner mod Jugoslavien. Tyskland fordømte angrebet, kalder det barbariske, og skylden på den jugoslaviske militær.\nDen 8. oktober 1991 som erklæringen uafhængighed moratorium udløbet, brudt det kroatiske parlament alle resterende bånd til Jugoslavien. Denne særlige samling i parlamentet blev afholdt i INA bygning på Pavao Subic Avenue i Zagreb på grund af sikkerhedsmæssige bekymringer provokeret af den seneste luftangreb; Konkret blev det frygtet, at den jugoslaviske luftvåben kunne angribe parlamentsbygningen.\nEfter bombningen blev residens for præsidenten for Kroatien flyttet fra Banski dvori til præsidentpaladset tidligere kendt som Villa Zagorje i Pantovcak området Zagreb. Midler til at reparere Banski dvori blev godkendt i 1995, og stedet blev den officielle residens for den kroatiske regering. En mindeplade til minde om bombningen blev placeret på Banski dvori facade 20 år efter angrebet, i 2011. Bombningen også mindes af Zagreb City Museum, som arrangementet er fremhævede i Zagreb i uafhængige Kroatien samling af sin permanente udstilling.\n^ The Independent 13 December 1999.\n^ The New York Times 2 oktober 1990.\n^ EECIS 1999 pp. 272-278.\n^ The New York Times 26 Juni 1991.\n^ Sabor Oktober 7, 2004.\n^ The New York Times 4 November 1991.\n^ Jutarnji liste maj 25, 2011.\n^ MORH 2011, s. 13.\n^ The New York gange 3 oktober 1991.\n^ Špegelj 2001, s. 148.\n^ Večernji liste 7 oktober 2012.\n^ Jutarnji liste 7 okt 2012.\n^ Boca Raton News 8 Okt 1991.\n^ Chicago Tribune 8 Okt 1991.\n^ Jutarnji liste 25 August 2009.\n^ The New York gange 8 oktober 1991.\n^ Nova TV 7 Oktober 2012.\n^ Nova TV'et 7 oktober 2011.\n^ Radović 1993, s. 122-123.\n^ Kostović, Judas & amp; Adanić 1993, s. 279.\n^ Los Angeles gange 8 oktober 1991.\n^ Nova TV'et 7 oktober 2009.\n^ HRT okt 7, 2012.\n^ Index.hr 7 oktober, 2012.\n^ AP News 7 oktober 1991.\n^ Narodne novine 8 okt 1991.\n^ Sabor 7 okt 2008.\n^ Glas Slavonije 8 Oktober, 2011.\n^ Nacional 8 April 2003.\n^ Kroatiske regering 6 Maj 2007.\n^ Novi liste 8 okt 2012.\nNæste artikel Adams mod. Tanner


Se listen: Topchefers lønposer bliver markant tungere | Penge | DR\nSe listen: Topchefers lønposer bliver markant tungere\nLønnen til landets tungeste topchefer er steget markant de sidste to år.\nJens Bjørn Andersen (DSV), Lars Fruergaard Jørgensen (Novo Nordisk) og Cees 't Hart (Carlsberg) er blandt de fem direktører, der har oplevet massive lønhop de sidste år. (© Scanpix)\n12. feb 2019 opdateret 14. feb 2019\nEn i forvejen tung lønpose til topcheferne i nogle af Danmarks største selskaber er bare blevet tungere i løbet af de sidste to år.\nDet viser en gennemgang af regnskaberne for de af selskaberne i det danske eliteindeks C25, der har aflagt årsrapport for 2018, som Børsen har lavet.\nC25 er et aktieindeks over de 25 mest omsatte aktier på Københavns Fondsbørs.\nVirksomhederne på indekset er med andre ord en slags superliga af de virksomheder, der har de mest handlede og lettest omsættelige aktier.\nDe største lønhop finder man ifølge Børsen hos topchefer fra Carlsberg og FLSmidth.\nHos Carlsberg kan topchefen gnide sig i hænderne over en lønstigning på 45,4 procent over de to år. Fra 36,1 millioner kroner til 52,5 millioner kroner.\nDen udvikling er udtryk for, at aktionærerne gerne ser, at der bliver kastet penge efter en topchef, der er kvaliceret på den måde, at vedkommende kan skabe profit. Det vurderer Anders Drejer, professor i strategi og forretningsudvikling ved Aalborg Universitet.\n- Når virksomhederne har gode resultater, vil investorerne gerne belønne dem, som har skabt dem. Logikken i de her dage er så, at det er topcheferne, siger han.\nDen almindelige borger vil stille krav om, at det skal handle om bæredygtighed, miljø og mennesker samtidig med penge.\nAnders Drejer, professor i strategi og forretningsudvikling ved Aalborg Universitet\nIfølge Anders Drejer vil det dog ikke være en tendens, der varer ved, fordi offentligheden vil stille andre krav til direktørerne end bare profit.\n- Det store paradigmeskifte i 2018 var i kølvandet på Danske Banks hvidvaskskandale, hvor den ganske almindelige borger, som også er aktiespekulanter gennem pension og pensionsselskaber, ikke længere vil finde sig i, at det hele handler om penge.\n- Den almindelige borger vil stille krav om, at det skal handle om bæredygtighed, miljø og mennesker, samtidig med penge, siger han.\nFå et overblik over de fem største lønhop i C25-selskaberne herunder. Lønpakkerne dækker over fast løn, bonus, pension, goder og aktieincitamentsprogrammer.\nNovo Nordisk: 81,9 procent (OBS: Se note)\nLars Fruergaard Jørgensen er topchef i Novo Nordisk. (Foto: søren bidstrup © Scanpix)\nI 2016 var det Lars Rebien Sørensen, der sad på topposten i Novo Nordisk, og han fik 22,7 millioner kroner, hvis man ser på den løn, som virksomheden oplyser i sin årsrapport.\nIfølge Novo Nordisk var topchefens aktieincitamentsordning dog tidligere ikke inkluderet i tallet, så lønnen i 2016 var reelt højere, men Novo Nordisk ønsker ikke at oplyse hvor meget.\nStillingen som administrerende direktør er siden blevet overtaget af Lars Fruergaard Jørgensen, der sidste år fik 41,3 millioner kroner i løn.\nHvis man ser på den løn, som Novo Nordisk har opgjort i sin årsrapport, lyder stigningen på 81,9 procent over to år.\nNote: Da lønnen for Lars Rebien Sørensen i 2016 blev opgjort uden hans aktieincitamentsprogram, er 2016-tallene ikke direkte sammenlignelige med 2017 og 2018, og man kan derfor ikke tale om en lønstigning på 81,9 procent, oplyser Novo Nordisk til DR Nyheder. Lars Fruergaard Jørgensens løn steg med 29,8 procent på et år fra 31,8 mio til 41,3 mio, oplyser Novo Nordisk.\nFLSmidth: 58,1 procent\nThomas Schulz (forrest til højre) er topchef i FLSmidth & Co. (Foto: BAX LINDHARDT © Scanpix)\nIngeniørgigant og cementkoncern FLSmidth & Co har Thomas Schulz siddende i direktørstolen, hvorfra han sidste år tjente 15,8 millioner kroner i løn.\nFor to år siden lød lønnen for hans arbejde på 10 millioner kroner, så han har på to år fået en lønstigning på 58,1 procent.\nCarlsberg: 45,4 procent\nCarlsberg har Cees 't Hart som topchef. (Foto: Ida Guldbæk Arentsen © Scanpix)\nEn anden lønmæssig højdespringer er Cees 't Hart, der er administrerende direktør i Carlsberg.\nHans løn lød på 36,1 millioner kroner for to år siden, og sidste år indkasserede han 45,4 procent mere - nemlig 52,5 millioner kroner.\nDSV: 45 procent\nJens Bjørn Andersen er topchef i DSV. (Foto: STAFF © Scanpix)\nJens Bjørn Andersen har procentmæssigt fået en næsten lige så stor lønstigning som direktøren i Carlsberg.\nMed en løn på 19 millioner kroner sidste år mod 13,1 millioner kroner i 2016 er lønnen for jobbet som direktør i det verdensomspændende transportfirma DSV steget med 45 procent.\nØrsted: 27,5 procent\nHenrik Poulsen er topchef i Ørsted, som tidligere hed Dong Energy. (Foto: Mads Claus Rasmussen © Scanpix)\n13,6 millioner kroner tjente Henrik Poulsen, administrerende direktør i Ørsted, i 2016.\nTo år efter er hans løn stedet med 27,5 procent, så han sidste år tjente 17,3 millioner kroner.


Bognørden: marts 2016\n853 sider NB Books\nBogen udkom i Danmark i 2009, den har sejret rundt i verden, og i forbindelse med, at der nu er kommet en efterfølger, skulle jeg stifte bekendtskab med de to romaner.\nRomanen er fortalt i jeg-form, det gør den vedkommende og sproget er også ganske letlæseligt. Dog er persongalleriet yderst mangfoldigt, så læseren skal holde tungen lige i munden fra start til slut.\nHandlingen har sit udspring i Bombay, "Lin" ankommer til byen efter han er flygtet fra et topsikret fængsel i Australien. Han har forladt sin datter og resten af familien og vil udover at holde sig ude af fængslet, være forfatter. Lin møder med det samme guiden Prabu, som viser ham rundt i byen og introducerer Lin for både Indere og udlændinge. Inden længe har Lin et stabilt netværk og skaffer sig arbejde med at være mellemmand, når turisterne skal købe narko. Lin forelsker sig også i Karla, men hun vil ikke have Lin, og holder ham på afstand. Lin flytter ind i en slum-by og starter en sundhedsklinik for de fattige, han trives i slummen og nyder at hjælpe andre. Men en dag bliver Lin arresteret og smidt i et fængsel, hvor tortur er dagligdag, og da han endelig kommer ud, er han både udsultet og i gæld til den mand, der købte ham ud. Det betyder at Lin nu begynder at arbejde for mafiaen, han bliver specialist i at forfalske pas og hvidvaske penge, men han bliver også hvirvlet ind i nogle af de mange kampe, mafiaen jævnligt havner i, samtidig med at han egne dæmoner hele tiden kommer til live i ham.\nPersongalleriet er som nævnt, mangfoldigt. En del er stereotyper, men faktisk fik jeg et fint billede af de fleste, både deres tanker og handlinger.\nLin er en mand, der roder sig selv ind i alle de problemer man næsten kan tænke sig. Han havner konstant i slagsmål, sætter livet på spil og kender hele tiden de rette mennesker. Han er stort set superman, hans konstante konflikter skaber et urealistisk billede af en mand, der bliver sat op på en helte-piedistal, og det er faktisk også mit største klagepunkt.\nDer er nogle rigtig fine beskrivelser af landet, Inderne og venskaberne, men der er også rigtig meget mafiakamp. Det blev for meget for mig, der blev for meget "fyld" og sammen med de utallige gange Lin burde have været død, gjorde det romanen lang, og til tider også tung. Jeg ville meget gerne have haft mere menneske og mindre superman.\nNår det så er sagt, så groede de dybere personportrætter på mig, og selv om jeg er ambivalent omkring helheden, ser jeg frem til at gå i gang med Bjergets skygge.\nIndsendt af Bognørden kl. 20.02.00 Ingen kommentarer:\n525 sider Politikens Forlag\nDenne prisvindende roman er forfatterens debutroman. Atticus har rejst og arbejdet over hele verden, med noget så forskelligt som; personlig træner, marinesoldat og engelsklærer.\nRomanen er delt i tre spor, der alle vikles ind i hinanden. de er ikke altid skarpt opdelt, men i det store hele er det let at orientere sig i handlingen. Der er en usædvanlig detaljerigdom, og det kinesisk/amerikanske talesprog gjorde sammen med detaljerne, at jeg ind imellem havde svært ved at fastholde koncentrationen og flowet.\nKinesiske Zou Lei mistede sin far til krigen, efter 9/11 kommer hun illegalt ind i USA for at forsøge at finde friheden i "mulighedernes" land. Men kinesere bor og arbejder under kummerlige forhold i Amerika, Zou finder skiftende jobs, mest på restauranter, hvor hun knokler i mange timer hver dag, til en ussel løn. Hun må leje en madras i forskellige bofællesskaber, og faktisk er hun meget ensom i det nye land. Men en dag møder hun Skinner, Brad Skinner er netop hjemvendt fra sin tredje udsendelse i Irak. Han er skadet på krop og sjæl, har posttraumatisk stress syndrom, og store bylder på kroppen. Skinner lejer et værelse og bruger tiden på druk og pot. Men da Skinner og Zou mødes, finder de fælles fodslag i at træne deres kroppe, undgå myndighederne og egentlig bare have det rart sammen. Men intet er nemt for de to, for Skinner er hårdt ramt på psyken, og Zou kæmper for at være selvstændig og bevise, at hun kan klare sig selv. Da sønnen af Skinners udlejer, bliver løsladt fra fængslet, bliver parret endnu mere presset, for Jimmy er en mand, der nyder at have magt, og ikke skyr nogen midler for at genere andre mennesker.\nRomanen har flere vinkler, den et billede af den Amerikanske drøm (mareridt) hvordan behandles de hjemvendte soldater, de illegale indvandrere og så er den et stærkt billede på, hvor let det er at falde igennem systemet. Dernæst er romanen et hudløst og hårdt billede af et sygt sind, den giver et virkelig levende billede af, hvad mange hjemvendte soldater må slås med - formodentlig resten af livet. Og sidst men ikke mindst, er romanen en kærlighedshistorie, om to mennesker, der forsøger at holde sammen. Og det på trods af alle de forhindringer, de møder på deres vej.\nJeg havde som nævnt, problemer med at fastholde flowet. Historien voksede på mig, men jeg havde det svært med, at detaljerne overskyggede figurerne. Jeg køber præmissen med, at figurerne pga. deres problemstillinger og sproglige barrierer, har svært ved at blive helt dybe, men jeg synes alligevel portrætterne blev en anelse for perifære og stilstående.\nAlt i alt havde jeg en rå læseoplevelse, med levende og realistiske billeder på, hvordan livet i Amerika også kan være. Den skiftevis flød og var tung, og derfor ender jeg på middelvejen.\nIndsendt af Bognørden kl. 06.25.00 Ingen kommentarer:\n191 sider Gyldendal\nDette er den prisvindende forfatterens syvende udgivelse, hun har tidligere udgivet fem romaner og en novellesamling. Det var mit første møde med hendes værker.\nRomanen er skrevet i en blanding af nutidige hændelser, og så tilbageblik og anskuelser. Det kræver læserens opmærksomhed, men det virker altså super godt og romanens sprudlende billedsprog, læser stort set sig selv.\nSonja er oversætter, hun oversætter en succesfuld, svensk krimiforfatter til dansk. Sonja er født i Balling i Vestjylland, mor, far og storesøster dannede sammen med Sonja, rammen om gården og familien. Sonja har aldrig haft ret mange venner, hun er og har altid været ensom, og hun søgte derfor mod hovedstaden for at læse på universitetet og prøve lykken. Men her, hvor Sonja er i 40 erne, er hun stadig ensom, lider af svære anfald af positionssvimmelhed. Sonja har besluttet sig for at tage kørekort, men det går ikke særlig godt, dels er hun hele tiden klar over, at hun dumpede til den første lægeundersøgelse pga. svimmelheden, og dels er hendes kørelærer Jytte, alt for voldsom for Sonja. Sonja må efter et halvt år, stadig ikke selv skifte gear mens de kører, og Jytte har så travlt med at fortælle om sig selv, at hun midt i talestrømmen ofte får råbt af Sonja; "- BREMS FOR HELVEDE! KAN DU DA FOR SATAN IKKE SE DET FODGÆNGERFELT! - tehøj, blink, blink, for fanden, tehøj, langsomt, LANGSOMT!" Sonja er ikke god til hverken intim- eller voldsomme relationer, og selv om hun betaler for massage for at blive rørt ved, kan Sonja ikke klare de store følelsesmæssige udsving. Faktisk savner Sonja sin familie så voldsomt, at hun skriver breve, hun ladrig sender, og gentagne gange forsøger at genoprette det kolde forhold til sin søster, selv om hun ved, at det nok aldrig bliver til mere end minder og håb. Sonja vil elskes og have forandring, men hun har bare så svært ved at blive i nuet og handle.\nSonja er en original, hun er en kvinde, der rummer kaos. Sonja er modsætningsfyldt og evner ikke at stoppe andres indflydelse på hendes liv. På den ene side vil hun meget gerne gøre det godt for andre, på den anden side vil hun ikke gerne, at hun selv kommer i centrum og skal løfte sløret for hendes egne tanker. Faktisk er det udelukkende tankerne om barndommen, hvor hun gemmer sig ude i kornet, der kan bibringe Sonja ro og glæde.\nSonja står klokkeklart på nethinden, jeg blev Sonja. De konstante tanker, der springer rundt i datiden, for at undgå at forholde sig for meget til nutiden, blev personificerede og utrolig fine. For dette er ikke en roman, der peger fingre - det er en levende fortælling om en anderledes kvinde, og hendes kamp for at passe ind og blive elsket. Læs den!\nIndsendt af Bognørden kl. 16.14.00 Ingen kommentarer:\n116 sider byens forlag\nForfatteren har inden udgivelsen af denne novellesamling, udgivet to romaner. Ældres vilkår ligger hende meget på sinde, og derfor er hun ofte at finde i debatten omkring denne problematik. Anne Hjælmsø er Cand. mag. i nordisk litteratur.\nNovellesamlingens røde tråd er, interaktionerne mellem ældre mennesker og dem "der stadig kan klare sig selv" Den er velskrevet, yderst levende og rammer hårdt.\n"Til alle jer, som er gamle\n- og til alle jer, som bliver gamle\nSamlingen indeholder titler som f.eks. Indsat, Pigernes ven, den sidste plads og Venner. Indholdsmæssigt indeholder alle novellerne, dagligdagen som ældre og med et ældre menneske i omgangskredsen. Hvordan er det f.eks. at sidde på plejehjemmet og ønske en anden plads ved spisebordet, få gentagne afslag for til sidst at blive kaldt til samtale hos lederen fordi man byttede bordkortene, og skaffede sig adgang til den ønskede plads? Hvordan er det at opdage, at den eneste søn og svigerdatteren, ser det som en sur pligt at komme på besøg? Hvorfor forsvinder alle "de store" sedler som dug for solen, hver gang der skal købes ind, og hvorfor vil datteren ikke aflevere flere penge? Hvordan er det at miste evnerne til at klare sig selv, sidde ensom uden at kunne kommunikere med andet end et fortravlet personale, der i øvrigt synes det er helt okay at tale ned til beboerne? Og så det gennemgående tema: maden. Hvordan er det, at sulte fordi maden ikke kan spises pga. sygdom, og ikke kunne få en kost, der kan spises? Og hvordan er det, at skulle spise mad fra plastikbakker, hvor alt ligner hinanden og ikke har den mindste duft til at vække sanserne? Kort sagt, kommer samlingen ind under huden på både ældre, der er afhængige af andres hjælp, familien og personalet.\nDenne samling ramte mig - hårdt. Jeg har været i flere af situationerne, da min skønne, selvstændige mormor, fik flere hjerneblødninger og ikke længere kunne bo hjemme. Da vi måtte have de svære samtaler om, hvor lidt af hendes liv (hjem) der kunne presses ind i det lille værelse, der skulle blive hendes sidste. Da hun skulle vælge, hvad der var vigtigt at få med. Jeg har også siddet som studerende og mor til to små børn, med dårlig samvittighed over, at jeg ikke havde tid til flere besøg på plejehjemmet i en anden by. De utallige gange, hvor mormor ringede, fordi personalet, igen, havde undladt at give hende klokken, og hun nu var overladt til sig selv i en stol på værelset. Løsningen for os blev, at mormor kørte med HT handicapkørsel herud til os, minimum hver anden søndag, til jul, fødselsdage osv. Og den samtale, jeg i lang tid udskød, hvor mormor ville tale om hendes død og bisættelse, den er jeg så taknemmelig for i dag. Så jeg kunne relatere til hver og en af novellerne, nikke genkendende eller krumme tæer - de rammer plet.\nJeg vil så gerne kunne sige, at jeg gjorde, hvad jeg kunne for, at min mormors sidste år blev tålelige - men jeg ved, at hendes liv var svært og fyldt med afsavn. Den afmagt både hun og jeg følte ind imellem, den kom tilbage i form af disse noveller. Og netop derfor er denne samling så ufattelig vigtig. Vi skal kommunikere, vi skal behandle omverdenen med respekt, og vi skal turde tage de svære snakke og give rum. Samlingen peger ikke fingre, den giver indsigt og borer direkte ned i noget af det essentielle i livet: respekt for det enkelte menneske, manglende kommunikation og den menneskelige værdighed. Hvis det syner svært, så er det måske også værd at huske på, at vi alle blive ældre, og en dag, er det måske os, der sidder og er afhængige af andre mennesker.\nDebatten omkring de ældres mad, er heldigvis kommet på dagsordenen de senere år, men det lader ikke til at rykke det store, og det er blot en side af samme sag. Samfundet som helhed og de enkelte familier, kan få en øjenåbner her, måske gentænke relationerne og blive opmærksom på, hvordan det kan være at sidde på "den anden side" og mange bække små... Derfor er denne samling et mustread,et stærkt, vedkommende og meget nødvendigt indlæg i den evige debat om de ældres vilkår.\nIndsendt af Bognørden kl. 08.26.00 Ingen kommentarer:\nI samarbejde med Forlaget Ordenes By har jeg fået lov at udlodde to eksemplarer af denne thriller. Du kan få fingre i en af dem - og det endda før alle andre, da forlaget sørger for at vinderen får tilsendt romanen inden udgivelsen d. 7. april.\nJeg er Pilgrim har ligget nr. 1 på New York Times bestsellerliste og er\npå nuværende tidspunkt, solgt til udgivelse i over 40 lande.\nBeskrivelse af romanen:\nEn krimigåde eskalerer til et nervepirrende, internationalt kapløb for at redde millioner af uskyldige menneskers liv.\nDen tidligere top-agent med kodenavnet Pilgrim er gået under jorden i Paris, da et perfekt udført mord i New York tvinger ham tilbage i aktiv tjeneste. Efterforskningen sætter Pilgrim på sporet af en chokerende plan om at begå den største forbrydelse mod menneskeheden nogensinde.En kvinde findes brutalt myrdet på et hotel på Manhattan kort efter 9/11. En mand halshugges ved en offentlig henrettelse i Saudi-Arabien. En researcher kidnappes ved et syrisk biotek-laboratorium. På et fjernt bjerg i Afghanistan finder soldater de ulmende rester efter afbrændte lig. En perfekt udtænkt og rædselsvækkende plan er sat i værk. En mand må følge sporet … Pilgrim.\nKan du ikke vente til udgivelsen, så kan du allerede nu læse de første kapitler\nved at klikke på linket her\nOg nu til det praktiske, hvis du vil vinde Jeg er Pilgrim, så skal du, i kommentarfeltet herunder, skrive, hvad du forbinder med ordet pilgrim.\nJeg trækker to vindere d. 31. marts kl. 15 - en vinder her på bloggen og en vinder på Facebook og de får så bogen tilsendt fra forlaget.\nHeld og lykke og rigtig god påske\nIndsendt af Bognørden kl. 17.03.00 16 kommentarer:\nAF Ahmad Durani\n462 sider O & F Forlag\nDette er forfatterens debutroman.\nRomanen er sådan set letlæselig, dog er der mange og gentagene detaljer, som gør, at læsningen indimellem er noget stilstående. Dertil kommer at sproget er meget naivt og trænger til gennemgribende redigering. Jeg gætter på, at den er direkte oversat fra arabisk,\nog desværre er de omvendte ordstillinger og det kunstige sprog fulgt med.\nKhoshal er afghaner, bosat i Heldmand sammen med sin mor. Under krigen, hvor de russiske tropper var mange år i landet, mistede Khoshal sin far og sin søster. Nu bor han i en lille og meget fattig landsby, hvor han og moderen er nederst på rangstigen, og nærmest lever i armod. Højdepunkterne er besøgene hos mormor og familien inde i byen, hvor Khoshal får nye venner. Efterhånden som Khoshal vokser op, beslutter han sig for at ville hjælpe landsbyen, og det vil han gøre ved at uddanne sig og tage arbejde og uddannelse i udlandet. Khoshal drømmer om at komme til Tyskland eller Canada for at udvide onklens forretning og gå i skole. Men noget går galt da familien betaler for et visum, og Khoshal ender i Danmark som en uledsaget kvoteflygtning. Det bliver en svær omvæltning for den stærkt troende og meget indadvendte dreng, men han er meget opsat på at blive en stor succes, og drømmer om at vende hjem til landsbyen og sørge for, at byen får deres første vandforsyning. Khoshal kommer i folkeskole, siden gymnasiet og søger videre ind på det tekniske universitet. Alt ser ud til at flaske sig for Khoshal, men pludselig ligger han på gaden med hætte over hovedet og håndjern på...\nProblematikken med indvandrere og flygtninge er jo høj aktuel, derfor kunne denne roman have været et rigtig godt indlæg i debatten, netop fordi den beskriver tingene fra den anden side. Desværre synes jeg ikke det lykkedes; dels fordi romanen mangler redigering og nok spreder sig over for mange emner samtidig (international politik, rige danskere, politiet, og den danske kultur) og dels fordi romanen er ganske unuanceret i sine angreb på danskerne\nForfatteren har valgt at lade samtlige danskere repræsentere ved mennesker, der drikker sig i hegnet, ikke tager hensyn til andre trosretninger og er så rige, at de frådser med pengene. Det gør desværre, at et ellers virkelig vigtigt indlæg, bliver docerende og kunstigt.\nJeg er så priviligeret at have haft en del muslimer i omgangskredsen igennem mange år, derudover er min "bonus-familie" muslimer. Jeg har derfor stort kendskab til kulturforskelle og ikke mindst, hvordan det har været/er at være nydansker. Jeg kan derfor, med sikkerhed, sige, at romanens fremstilling, langt fra hører til virkeligheden - og det er trist.\nJeg synes alligevel, at det var en fin historie, og synes faktisk, at det var en fin ide, at vende vinklen. Med en gedigen redigering, og en skarpere oversættelse, ville den være super.\nIndsendt af Bognørden kl. 18.52.00 Ingen kommentarer:\n379 sider Politikens Forlag\nOne er forfatterens tredje udgivelse - og den, der blev hendes gennembrud i England.\nBogen er skrevet i digtform, versene er alle skrevet i venstre side af siderne - hvilket på fineste vis skildrer handlingen. Sproget er yderst letlæseligt, det flyder og da indholdet ligeledes er levende og meget vedkommende, er dette en bog, der nærmest læser sig selv - og i rekordfart.\nTippi & Grace er 16 år og siamesiske tvillinger. De har hver deres overkrop, men er vokset sammen fra hoften og nedefter. Pigerne er livet igennem blevet skånet af deres forældre, og har levet et forholdvis beskyttet liv sammen med mor, far, bedstemor og lillesøster Dragon. Familien kæmper for at få økonomien til at slå til, men da den alkoholiske far ikke kan finde et job, er familien nødt til at sende Grace og Tippi i privatskole, de har ikke længere råd til hjemmeundervisning. Det bliver starten på et helt nyt liv for pigerne, for de bliver fra starten, behandlet som monstre, faktisk er der kun to andre elever, der vil være sammen med dem; den flamboyante Yasmeen og Jon. One er Graces fortælling, om livet som siamesisk tvilling, om hvordan det er er bliver set på som et dyr, og ikke mindst, hvordan det er, at bliver forelsket for første gang. For sagen er, at Grace hurtigt falder for Jon - der er jo "bare" den hage, at hendes søster jo altid er ved hende side. Men bedst som pigerne har vænnet sig til deres nye hverdag falder hammeren, Grace har dårligt hjerte. Tippi & Grace vil dø, hvis de bliver sammen, men en operation og dermed et forsøg på at skille dem ad, har virkelig dårlige odds. Så pigerne skal nu kæmpe for at blive sammen eller skilles - på liv eller død.\nGrace står knivskarpt hele vejen igennem, hun er alderssvarende, levende og fuldkommen realistisk. Jeg mærkede tydeligt teenagerens følelser, både i forhold til familien, skolen og forelskelsen - jeg blev ganske simpelt Grace.\nDerudover var det tydeligt, at forfatteren har et solidt kendskab til siamesiske tvillinger. Hun givet et virkelig stærkt billede på deres tanker omkring det at være sammen, og naturligvis, tanker omkring eventuel adskillelse. Oplysende, vedkommende og sammen med handlingen gav det bare en virkelig stærk helhed.\nBogen kan læses af alle fra teenageren og opad. Sprogligt, er den som sagt, yderst letlæselig, og dertil er dette i bund og grund en roman om kærlighed. Kærlighed til livet, familien og sig selv. Læn dig tilbage og lad Grace fører dig - en af årets mustreads.\nIndsendt af Bognørden kl. 06.17.00 Ingen kommentarer:\nAF Søren Stenderup\n280 sider Books on Demand\nBogen er en samling af 60 blogindlæg, baseret på forfatterens tanker og erfaringer\nfra 3 år som single.\nBogen er en afskrivning af 60 kronologiske blogindlæg, alle er daterede og navngivet. Sproget er meget ungt og de fleste steder også pubertært, indlæggene er en blanding af opremsninger af gøremål, beskrivelser af tanker, og endelig er der beskrivelser af oplevelser. Egentlig er opbygning let at læse, men sproget og de mange opremsninger, gjorde faktisk, at jeg ofte kæmpede med at fastholde interessen.\nSøren er omkring de 40 da han beslutter at opgive sit job, hæve sin pension og satse på et liv som rockmusiker. Han har skrevet sange i flere år, men først nu vil han satse på at synge dem selv. Søren indspiller sine 10 sange, det er kærlighedssange, der alle har stor betydning for ham. Ved siden af kampen for at slå igennem som musiker, savner Søren livet i tosomheden. Søren mener bl.a. at danske kvinder er blevet for maskuline, de jager mændende væk ved at pylre om deres børn i stedet for at pleje manden, og så længe de ikke hanker op i den selv, er det klart, at mændene ikke gider dem. Kvinder må lærer, at de skal stramme op, fx- er de ikke sexede med cykelhjelm, og de skal droppe deres "trend" med at skabe karriere, og frem for alt skal de dyrke mere sex. Sydlanske kvinder, er langt at foretrække, for de har langt mere begreb om, hvordan en mand skal elskes og forkæles. Søren blogger derfor både om hans musik og om sine tanker, og i takt med at indlæggene vokser, får Søren gang i en karriere, hvor han dels er den musiske del hos forskellige foredragsholdere og dels tager hjem til folk og spiller sine kærlighedssange og taler om sine egne erfaringer. Indlæggene afsluttes da Søren finder en ny kvinde at dele livet med.\nJeg havde ikke forudgående kendskab til hverken blog eller musik, så min oplevelse går derfor udelukkende på det litterære i denne bog. Som allerede nævnt, havde jeg det meget svært med sproget ( fåååårk, chattede mig op og lol, gør intet godt for litteraturen) derudover synes jeg, der er for meget namedropping og for mange gentagelser. Jeg læste rigtig meget om kærlighed, men jeg kom aldrig til at mærke den, hverken hos Søren eller hos mig selv. Der er nogle fine og lidt dybere indlæg, men der er langt imellem, og hos mig drukende de i for meget tom snak.\nDer er allerede fra starten lagt i kakkelovnen til specielt kvinderne, nogle vil med garanti bliver provokeret - det blev jeg selv i begyndelsen. Men efterhånden som de mange påstande flyder, fuldkommen unuanceret og udelukkende generaliserende, lod jeg dem løbe igennem. Jeg antager at bloggens hovedformål har været at få gang i den musikalske karriere, derfor må jeg også se igennem fingre med de ufattelig mange steder, titlerne bliver nævnt. Og så må jeg faktisk sige, at reklamen virkede; jeg hørte et par af numrene, og kan så med glæde sige, at hvor bogen falder fuldkommen igennem, så kunne jeg lide musikken.\nIndsendt af Bognørden kl. 18.10.00 Ingen kommentarer:\nAF Palle Diaz-Cordoves Sandager\n94 sider mellemgaard\nForfatteren er tidligere skolelærer og musiker, han har skrevet flere børnebøger. Denne selvbiografi handler om hans liv og livet med med sklerose.\nBogen er yderst letlæselig og da sideantallet er lavt, er den læst meget hurtigt.\nPalle fortæller i meget meget korte sætninger om sit liv. Det er punktnedslag i oplevelser fra forskellige alderstrin. Fra barndommen, hvor de børnene selv måtte finde på beskæftigelse, over teenagealderen, hvor musikken fik en stor betydning, og ind i voksenalderen, hvor manglende interesse for uddannelse og læring, blev vekslet til en uddannelse som lærer. Men lærer gerningen var ikke Palles kop the, derfor søgte han, og fik, job på en SFO (skolefritidsordning) Men da Palle bliver syg med angst og depressioner må han forlade jobbet, og ender i en alder af 39 år som førtidspensionist. Palle trives slet ikke med at være nederst på samfundets rangstige, så de næste mange år forsøger han at starte flere projekter, tager flere ansættelser og lader til endelig at have fundet en ny hylde, da han igen bliver syg. Palle har sklerose, hvilket også har været baggrunden for de tidlige psykiske problemer, og han må nu rette sit liv ind efter det faktum, at sklerose desværre kun går en vej, og det er nedad.\nJeg takkede ja til at anmelde, da jeg har en veninde, der har sklerose og derfor kender til nogle af problemstillingerne. Desværre blev jeg ikke videre oplyst af denne biografi - de første 2/3 dele af bogen er Palles nedslag i livet. De fortælles kort, og jeg savende hele vejen igennem, refleksioner, nærvær og en personificering af både Palle og de øvrige medvirkende.\n" Det var lørdag aften og jeg skulle ned til en af mine venner. Vedkommende havde jeg gået på seminariet med. Jeg snakkede og fortalte om mit nye job, som jeg var utrolig stolt af. Senere tog jeg afsked og gik i byen. Jeg gik med en potentiel kæreste hjem. Næste morgen sagde jeg pænt farvel og at vi kunne ringes ved. Senere på ugen mødtes vi på en café til kaffe: Hun levede ikke op til mine krav og havde ikke kærestepotentiale."\n"Jeg var på ferie i Tunesien med tre veninder. "Av for satan," sagde jeg, da min fod ramte det varme sand. Jeg gik tilbage i bussen og tog mine sandaler på (...)\nDen sidste tredjedel omkring sklerosen, rummer dog en smule mere refleksion. Palle beskriver, hvordan det er at være afhængig af hjælpemidler og andre mennesker, hvordan har gradvist får flere problemer, både kognitivt og fysik. Selv om jeg stadig synes fortællingen bliver for perifer, er der små lyspunkter, jeg ville meget gerne have læst mere om denne del. Ali i alt blev biografien desværre en stor skuffelse for mig.\nIndsendt af Bognørden kl. 07.43.00 Ingen kommentarer:\nAF Chris Minh Doky\n246 sider Politikens Forlag\nChris Minh Doky er international kendt og anerkendt jazzmusiker, herhjemme er han\nen efterspurgt foredragsholder og altså nu også forfatter.\nMusik betyder, og har altid betydet meget for mig, jeg kan genskabe minder fra store dele af mit liv med musik. Dog har jeg ikke haft den store berøring med jazz, så udover at forvente en ærlig livshistorie, forventede jeg også at komme tættere på denne genre.\nMinh er født i København, er søn af en Vietnamesisk far og en dansk mor. Begge forældre har haft succes indenfor musikken, specielt i Frankrig. Minhs storebror er ligeledes musiker, men, hvor han vidste fra barnsben, at musikken skulle være levevejen, troede Minh i flere år, at han skulle træde i faderens læge-fodspor. Minh går til og fra musikken, han spiller flere instrumenter, men ender med bassen. Og med bassen under armen tager Minh til New York for at prøve talentet af, han starter som gademusikant og arbejder sig sidenhen op som en anerkendt bassist. Det bliver til mange års turneer med nogle meget store navne, stor anerkendelse og et ego, der har svært ved at være i Minhs krop. Men alting har en ende og Minh flytter sammen med kæresten hjem til Danmark. Han får to børn, et fast job i DR og burde egentlig "bare" falde til ro og tage sig af familien - men valgene påvirker både mennesket og musikeren, og Mihn må derfor igen i gang med at definere sig selv.\nBiografien er levende, velskrevet og herlig letlæselig. Nuvel - der er meget musik, og rigtig mange navne. Jeg har som sagt ikke haft den store berøring med genren, så jeg kunne relatere til få at de helt store, men derudover blev det name dropping.\nDenne histories præmis er musikken, derfor er hovedvægten naturligvis også lagt der. Der er både teknik og metoder, og så er der, først og fremmest, et rigtig fint billede af, hvordan miljøerne er, rundt om i verden. Forskellen er sine steder markant, og Minh bliver formet af hans år i New York, hvor han blev kastet for løverne. Derudover er der også et lidt mere perifert billede af drengen og manden Mihn, barndommen i det flerkulturelle hjem, kampen for alt slå igennem, kampen for at beholde benene på jorden g endelig kampen for at genfinde sig selv hjemme i Danmark. Den personlige del ville jeg gerne have haft mere af, men historien opfylde til fulde præmissen; en musisk fortælling.\nIndsendt af Bognørden kl. 15.38.00 Ingen kommentarer:\nIndsendt af Bognørden kl. 06.32.00 Ingen kommentarer:\nEn skriftlig dialog og duel\nAF Jan Monrad & Thomas Wivel\n128 sider mellemgaard\nDenne samtalebog er færdiggjort af Thomas Wivel, idet Jan Monrad døde meget pludseligt.\nJeg har været så heldig at have været i selskab med Hr. Monrad, til et arrangement, (I humorens tjeneste) hvor han netop talte om humor og grænserne ifald de er der. Wievel har jeg ikke haft andet berøring med end, at jeg har set nogle af hans standup optrædender på tv. Men Monrad har været baggrund i mit humoristiske liv, og de timer han fortalte om livet og humoren, har gjort, at denne bog er en naturlig mustread, og forventningerne var i top.\nBogens indledes med et varmt og (synes jeg) meget rammende portræt af mennesket og komikeren Jan Monrad. Wivel nåede at få 10 år med Monrad som kollega, dels på Svikmøllen og da planlægningen af et fælles show ikke lykkedes, så med denne herlige "samtalebog" der er blevet til via mailudvekslinger. Det er livets små og store gåder og hurdler, der behandles. Alvoren og humoren lyser ud af siderne og helheden er stærk.\nBogen er opbygget i kapitler, de to herrer skiftes til at kaste et emne på bordet, og skriver herefter, hvad emnet bibringer dem. Uden at gå i detaljer, kan jeg afsløre, at emnerne bl.a strækker sig fra IKEA, over sko og tænder og til humor mod terror. Det fantastiske ved denne bog er, at det at læse Jan Monrads indslag, er præcis som at høre ham tale. Han skriver i et flydende og utrolig levende sprog, jeg var vild med de ældre vendinger såsom:\n"Australien - Jeg kunne dog godt med en vis legitimitet have defineret en\nudflugt til bemeldte verdensdel(...)"\nMit kendskab til Thomas Wivel var som sagt, sparsomt. Jeg har ikke tidligere læst nogle af hans udgivelser, så her var jeg novice. Men også Wivel skriver vedkommende og meget levende. Han skriver selv, at han i første afsnit spænder vidt, men derefter bliver det mere jordnært og konkret - jeg sad med et smil på læben og tænkte, at Jan Monrad måske også her fik lov at definere indholdet.\nDet er svært at sige mere, uden at sige for meget. Denne bog skal læses og nydes, Monrad og Wivel komplimenterer hinanden til UG, og jeg har faktisk kun et enkelt klagepunkt; den blev alt for kort - præcis som Jan Monrads liv!\nIndsendt af Bognørden kl. 06.14.00 Ingen kommentarer:\n142 sider Turbine\nDette er forfatterens debut fra 2012, romanen har vundet flere priser i Finland, og nu er det altså danskernes tur til at stifte bekendtskab med denne forfatter.\nRomanen er kort, men de 142 sider er alligevel så fyldige, at den på ingen måder føles ufærdig. Sproget er fantastisk, det sprudler og er i det hele taget lige så smukt som handlingen er grum.\nScenen er Finland i 1867, landet er ramt af den tredje hårde vinter, efter to år, hvor høsten har slået fejl, er der nu udbrudt hungersnød i hele landet. Der er nærmest folkevandringer; de fattige begiver sig afsted mod Helsinki eller Sankt Petersborg, i håbet om, at finde mad der. I Indlandet bor en lille familie, bestående af far Juhani, mor Marja, datteren Mataleena og den mindste, sønnen Juhno. Da hungersnøden bliver for voldsom for familien, begiver de sig ud på den lange rejse mod håbets by. Men forholdene er barske, kulden er sammen med den manglende føde, en meget stor udfordring for familien. Uanset, hvor de kommer hen, er der tiggere og mange er ikke i stand til at yde familien hjælp. Samtidig har lægen Teo forelsket sig i en af byens ludere, men selv om han meget gerne vil dele livet med hende, forbyder tiden og omgivelserne, at han gør sin drøm til virkelighed. Teo færdes blandt politikere og andre læger, han mærker ikke hungersnøden på egen krop, han ser mange syge og fattige, men først da han mister en nær ven, begynder Teo at tage ansvar for både ham selv og nogle af de mennesker, der krydser hans vej.\nHovedvægten ligger på fortællingen om den lille familie, der kæmper sig gennem landet, deres kamp for at overleve. Det er en beretning om, hvad hungersnød gør ved mennesker, og her tales ikke udelukkende om sult. Det bliver alles kamp mod alle, nedværdigelser og overgreb bliver en jævnlig tilbagevendende begivenhed, og selv de mennesker, der synes at række hånden frem, har en anden dagsorden ved siden af.\nJeg var til stede i Finland, jeg mærkede kulden, sulten og den apati, der ramte. Romanen er et sublimt billede af tiden og menneskene, den levende fortælling gav mig indsigten og den menneskelige dybde. Om der er lys i mørket, skal jeg ikke afsløre her, jeg vil blot konstatere, at jeg har læst en helt fantastisk velskrevet roman om en af historiens mange sorte perioder - og så slutte af med de varmeste anbefalinger.\n407 sider Turbine\nDette er forfatterens femte og selvstændige udgivelse i serien om journalisten Ketil Brandt. Jeg har ikke læst nogle af de forudgående, så dette blev min debut med både forfatter og serie, ligesom anmeldelsen derfor også går på selvstændigheden i bind fem.\nRomanen er skrevet i et herligt flydende og meget letlæseligt sprog. Handlingen foregår i Sverige, Danmark og Polen, med tydelige angivelser, og en ganske solid research, der\ntager læseren med rundt i, specielt, Polen.\nJournalisten Ketil er ved at have opbrugt sin særstatus på avisen, da han indkaldes til en opgave; En dansk fagforeningsboss falder død om på havnen i Sverige, netop som han konfronterer en polsk mand, der kommer med tre busser, fyldt med billig polsk arbejdskraft. Den polske forretningsmand Karol, der leverer arbejdskraft til Danmark, stikker af, og politiet starter en international jagt på ham. Ketil bliver først sendt til Sverige og derefter til Polen, for at finde Karol. I Polen trækker Ketil på gamle venner, og bliver koblet på den polske eftersøgning af Karol. Mens Ketil kæmper for at finde en historie, han kan sende hjem til avisen, er hans kollegaer, hjemme i Danmark, i gang med at finde nye vinkler på sagen. For hvorfor er det egenetlig at den danske fagbevægelse går så aggressivt frem mod det polske firma, og hvilken rolle spiller den polske ambassadør i sagen? Ketil ender med at stifte bekendtskab med både politikere, efterretningstjenesten, og radikale nationalister. Og hans samarbejdsevner kommer derfor på hårdt arbejde.\nPersongalleriet er mangfoldigt, men jeg synes forfatteren evner, at holde dem inde i historien uden, at læseren mister overblikket. Til gengæld savnede jeg dybde og frem for alt realisme i figurerne, og specielt i deres handlinger. Ketil bliver inviteret ind i alt for meget, på et alt for tyndt grundlag, og så bliver han for kunstig. Det samme gør sig gældende med politiet, de kommer til at fremstå meget urealistiske og inkompetente.\nAt kalde romanen for en krimi, er i min optik, at tage munden for fuld. 350 sider går der, inden der fremkommer noget, der minder om en handling til en krimi. Til gengæld var det tydeligt at mærke, at forfatteren har brugt kræfter på specielt de polske omgivelser. Det brænder igennem hele vejen, og da jeg samtidig synes, temaet omkring de polske arbejdere i Danmark, er yderst interessant, var det et stort plus ved romanen. Og så fik jeg faktisk stof til eftertanke, omkring den måde polakkerne må opfatte den måde de omtales på. Som krimi/spændingsroman faldt den igennem hos mig, men jeg vil gerne honorere sproget, de små finurlige politiske indslag, og så naturligvis temaet.\n1- Den danske lokkedue\n2- Den norske lakaj\n3- Den svenske løgner\n4- Den finske patriot\n424 sider Politikens Forlag\nMakkerparret bag serien om politimanden Joona er tilbage. De har skiftet både forlag og Joona ud, og har denne gang skabt en selvstændig thriller. Jeg har nydt deres serie om Joona, så forventningerne til denne nye var i top.\nRomanen er skrevet i et yderst letlæseligt sprog, og da der er mange dialoger igennem handlingen, var romanen faktisk meget hurtigt læst. Men udover det sproglige, kunne jeg på igen måde genkende forfatterne, Playground er markant anderledes fra de forgående.\nJasmin er tidligere soldat, hun og hendes mænd bliver fanget under en opgave i det gamle Jugoslavien, og mens flere af mændene dør, overlever Jasmin med nød og næppe. I den tid Jasmin har hjertestop befinder hun sig pludselig i en kinesisk havneby (dødsriget). Atmosfæren er fyldt med gru og Jasmin er bange for at være i byen. Da hun vågner igen efter hjertestoppet, og begynder at fortælle om havnebyen, ender hun meget hurtigt på den lukkede afdeling. Efterhånden bliver Jasmin bedre og da hun får sønnen Dante, er hendes liv faktisk godt. Men da årets første sne falder, kører Jasmin galt sammen med sin mor og Dante, hun får hjertestop igen, og havner igen i den kinesiske havneby. Det lykkedes hende at komme tilbage fra dødsriget, men kun for at finde ud at, at sønnen Dante er mere alvorligt kvæstet end først antaget, og da lægerne er nødt til at stoppe hans hjerte for at reparere det, ved Jasmin, at hun er nødt til at tage med Dante tilbage til dødsriget, for at sørge for, at han ikke bliver taget fra hende. Det bliver er voldsom kamp på liv og død, venner og fjender står side om side, men ikke alle er, hvad de giver sig ud for at være. Og måske er der egentlig kun Jasmin til at redde Dante.\nHovedpersonen er Jasmin, dertil kommer personer i både Sverige og i dødsriget. Jeg havde store problemer med at relatere til dem alle, Jasmin er en blanding af en naiv og lidt skræmt svensk kvinde, og en dødsmaskine. Jeg kommer aldrig til at tro på hverken hende eller de øvrige figurer, de fremstår kunstige og meget urealistiske for mig - jeg havde simpelthen ikke nogle figurer at arbejde med.\nGenren hedder psykolgisk thriller, men heller ikke her, kunne jeg relatere til handlingen. Jeg synes nærmere det er en form for fantasy blandet med en åndelig krigsfortælling. Jeg kom aldrig til at mærke nogen form for spænding, den druknede ganske simpelt i den helt absurde historie om den kinesiske havn, hvortil alle døde ankommer, nogle for at blive afskibet med det samme, andre for at vente på, måske, at komme hjem til livet igen. Jeg synes faktisk, at spørgsmålet omkring, hvad der sker med os, når vi dør, er virkelig interessant, og forfatterne har da også skabt et originalt rum - problemet var bare, at jeg ikke kom til at tro på det.\nUdover sproget og originaliteten, faldt denne nyeste fra makkerparret, fuldkommen igennem hos mig. Den blev perifer og absurd - og altså en meget stor skuffelse for mig. Jeg har respekt for fornyelse, og glæder mig både til nyt i serien om Joona, og andre enkeltstående romaner fra de to forfattere - men jeg håber det bliver i fordums kvalitet.


Leslieddavis | Undskyld bagagen\nForside Artikler Undskyld bagagen\nJeg er ked af bagagen - det ser ud til at følge mig rundt overalt. Jeg begynder at tænke, at jeg endelig har efterladt det, lagt det på et uklart gadehjørne og gået væk fra det gode, men det finder altid vej tilbage til mig. Jeg prøver at skjule det, forsøger at ignorere det for godt, men det er bare så skide tungt - nogle gange undrer jeg mig over, hvordan jeg nogensinde har været i stand til at bære det alene.\nOg jeg er ked af det. Jeg er ked af, hvis det også er tungt for dig.\nJeg er ked af at være klæbrig. Jeg prøver ikke at være. Jeg forstår behovet for plads - kræver det, selv. Nogle gange har jeg brug for hele tiden i verden for bare at ligge her alene og finde fred i mig selv. Det er først, når jeg begynder at tænke, at din stilhed betyder noget, at jeg begynder at blive bange. Jeg er vant til, at folk forsvinder uden et ord. Jeg er vant til, at de tilbageholder sig fra mig som straf, for at få mig til at føle, at jeg ikke fortjener deres opmærksomhed, at jeg ikke fortjener dem. Jeg er vant til at føle mig som en ø, driftig og alene, selv når der er nogen ved siden af mig. Jeg følte mig aldrig mere fastlåst, end da jeg mødte dig.\nJeg er ked af at jeg altid har en fod ude af døren. Jeg ved, at det altid ser ud til, at jeg er ved at rejse, ligesom jeg er ved at løbe så hurtigt og så langt jeg kan. Jeg ved, det ser ud til, at jeg ikke vil være her, selvom det er det eneste sted, jeg vil være. Jeg er så vant til at blive efterladt, at jeg sommetider bare venter på at være den, der forlader først. Det er en ufrivillig refleks og en dårlig i det. Hvis det ser ud til, at jeg kryber mod udgangen, skal jeg bare lokke mig tilbage i sofaen. Hold mig som et anker. Mind mig om, at der ikke er andre steder, jeg vil hen. Først da vil følelsen passere.\nJeg er ked af, hvis det ser ud til at jeg ikke stoler på dig. Det sjove er, at jeg gør det mere end nogen anden, jeg nogensinde har tillid til før. Jeg tror dig, når du siger, at du er her for at blive. Men der er noget inde i min underbevidsthed, der altid leder efter tegn på, at noget er galt, at noget er slukket, og så snart det finder ud af, at noget skinner af noget, fortsætter hele min krop. Og intellektuelt ved jeg - jeg ved godt - at der ikke er nogen grund til, at jeg er sådan med dig, men noget inde i mig nægter at tro, at der nogensinde kunne være nogen så god som dig. Det kan ikke tro, at der er mennesker, der findes, som ikke efterlader mit hjerte blødende og sprutende på gulvet. Bare læg din hånd over mit hjerte og mind mig om, at den stadig er der, at du også er.\nJeg er ked af, hvis det nogensinde syntes, som om jeg ikke elskede dig med alt indeni mig. Jeg lærer stadig, hvad det betyder at være sammen med en som dig. Jeg ved alt, at du får mig til at føle mig lettere, lykkeligere, ligesom min sjæl fortjener at lægge al smerte og ondt og paranoia og bare hvile; og måske bare måske, en dag blinker jeg og indser, at der slet ikke er nogen bagage tilbage.\nJeg beskylder dig ikke mere, far\nHvordan det føles at være single\n7 vidunderlige ting, vi aldrig bør glemme os selv


Medaljefesten historisk set – HFK\nMedaljefest på Københavns Rådhus\nMedaljefesten siden 1867\nSiden 1867, samles hvert år i maj en festklædt forsamling sig på Københavns Rådhus for at hylde de dygtigste af årets nyudlærte svende. De unge håndværkere modtager en sølv- eller en bronzemedalje (Håndværkerforeningen København overrækker per tradition ikke guldmedaljer). Desuden overrækkes der legater for 1-2 millioner kr. Legaterne er indstiftet af laug, virksomheder og fonde. Dronning Margrethe har videreført Kongehusets tradition med at deltage i ceremonien og hilse på de dygtige håndværkere. Håndværkerforeningen arrangerer medaljefesten i samarbejde med Next Uddannelse København og TEC.\nFor at opmuntre flere lærlinge til at aflægge svendeprøve begynder Håndværkerforeningen København at overrække medaljer for de bedste svendeprøver. Ceremonien foregår i starten fire gange årligt i Håndværkerforeningens festsal.\nKøbenhavns skoleborgmester, Ernst Kaper, foreslår, at man fremover holder en samlet årlig medaljeceremoni på Københavns Rådhus. Han lover – også på sine efterfølgeres vegne – at stille rådhushallen gratis til rådighed. Første ceremoni på rådhuset er i 1924.\nKronprins Frederik (den senere Kong Frederik den 9.) er meget interesseret i håndværk og beslutter sig for at ville deltage i medaljefesten. Han grundlægger dermed en tradition for, at Kongehuset overværer overrækkelsen af medaljer og hilser på de dygtige håndværkere.\nHåndværkerforeningens første Æreshåndværker kåres ved medaljefesten: billedhugger og skulptør Robert Jacobsen. Hæderstitlen gives til personer, der ikke er udlært håndværkere og som yder en ganske særlig indsats til gavn for det danske samfund.\nFotogalleri – Medaljefest 2018\nFotogalleri – Medaljeoverrækkelse 2018\nMedaljefesten historisk set


Kan du motivere og hjælpe dit barn til sejr? | Marianne Linde - Mentaltræner\nKan du motivere og hjælpe dit barn til sejr?\nHvordan styrker du dit barn mentalt?\nDet kræver sit at være forældre til en sportsudøver.\nSportsforældre spiller en stor rolle i forhold til om deres børn føler tryghed og motivation ved deltagelse i turneringer og dermed om barnet opnår succes i sporten. Nogle af de ting, der har stor indflydelse før, under og efter turneringer er bl.a:\nForældrenes opførsel under turneringer\nDiskussioner både før, under og efter turneringer\nOvenstående eksempler spiller alt sammen ind i forhold til barnets tillid, motivation og glæde ved deres sport. De fleste børn vil gerne gøre deres forældre stolte og glade. Føler barnet for meget pres på grund af for store forventninger, skaber det i de fleste tilfælde frygt for at fejle og for ikke at kunne leve op til forældrenes forventninger.\nBørn er naturligvis forskellige set i forhold til, hvor meget pres og hvor store forventninger, de kan håndtere.\nDet er derfor vigtigt at kunne bygge tillid og glæde op, så barnet kan performe optimalt og frit til turneringer. At barnet har fuld fokus på sin sport og selve processen, så fokus er på at kunne gøre sit bedste - i stedet for at lade sig styre af frygten for at fejle.\nMåske genkender du at have set dit barn præstere fantastisk til træning, men så oplever du en helt anden person og præstation til turneringer.\nSom mentaltræner kan jeg give dig de rette værktøjer, så du kan støtte dit barn på vej mod målet. Vi afstemmer altid på forhånd forventninger og jeg skræddersyer herefter et individuelt forløb, der passer til den situation, I står i.\nFør forløbet vil jeg sætte dig grundigt ind i, hvad mentaltræningen går ud på, og hvad du som forældre kan forvente af forløbet. Du vil blive klædt på til at bakke dit barn op i processen, og undervejs mødes vi både face-to-face og er i tæt dialog via telefon og Skype.\nVil du have værktøjerne til bedst at støtte dit barn på vej mod et mål ? Udfyld formularen herunder, så kontakter jeg dig.\nJeg tilbyder også 1:1 forløb for sportsudøvere og klæder atleter på til, at nå deres mål. Er et forløb noget for dit barn? Udfyld formularen herunder, så kontakter jeg dig.


Watain - The Wild Hunt - BLASTBEAST\naf Aleg-One den 23 aug, 2013 • 10:40 am 1 kommentar\nWatain viser stadigvæk tænder, dog uden at bryde grænser. The Wild Hunt er i lange drag hvad man kan forvente, uden så meget mere.\nWatain er vel nok en af black metallens største gåder. De balancerer perfekt mellem total anarki, politisk ukorrekthed, skandale og major label, skønsang og grammy-priser. En balancegang jeg nyder at følge, fordi det bliver aldrig helt pænt – musikken er fandenivoldsk, bidsk og tit overraskende, uden at det behøves være lo-fi black metal indspillet på en diktafon i en olietønde (fred være med dem der foretrækker det sådan…). Og så står de for at have leveret den mest intense, helvedes storladne, voldsomme og smukke black metal koncert jeg nok nogensinde har set, da de nedlagde Party Stage på Wacken Open Air i 2011.\nPå “The Wild Hunt” tager Watain skridtet ud som signet på Century Media – et skridt der godt kunne gå hen og blive farligt, og mange var nok også lidt bange for dette, da første-singlen “The Child Must Die” udkom. Jeg kan på nuværende tidspunkt sige at der ikke er grund til at frygte. Watain er nok engang stadig Watain – de udfordrer os godt nok lidt mere nu, som fx på nummeret “They Rode On” der er et akustisk nummer med clean vokal (!!!). Men nummeret “De Profundis” skal ikke have spillet i mange sekunder, før de jagende delay-efekter, de tæskende trommer og paniske riffs atter en gang åbner ballet for den Watain vi kender.\nPladens bedste nummer “Black Flames March” samler tråden op fra deres forrige plade “Lawless Darkness”, ved at have et melodisk riff og mange stemningsskift fra melankoli til soniske black metal angreb flere gange undervejs. Faktisk kan jeg ikke lade være med at tænke lidt på Behemoth når jeg hører det her nummer, og det skal absolut ses som en god ting!\nResten af pladen er, uden at vække den største opsigt, stadig gedigen og vellydende black metal. Som fx “Sleepless”, der tonser manisk derudaf lidt i samme stil som “De Profundis”, titelnummeret “The Wild Hunt” har en dragende og hypnotiserende stemning, “Outlaw” der med sine østlige rytmer næsten tangerer lidt til at lyde som deres kolleger i Melecesch, et flot instrumentalt nummer i “Ignem Veni Mittere” og den yderst “Casus Luciferi”sk tilbageskuende “Holocaust Dawn”.\nWatain har med “The Wild Hunt” begået en sikker plade, der nok skal please sine fans, uden at de bliver med de største armbevægelser og underdanighed.\nMen bookerne i Danmark må gerne snart tage sig sammen til at hive dem her til landet – for dét show.. DÉT show.. Wow..\n“The Wild Hunt” udkom d. 19/8/2013 via Century Media”\nTags: Black metal, The Wild Hunt, Watain\nForrige indl&aeliggDEATH (+Obscura og Darkrise) til Voxhall N&aeligste indl&aeliggJoey LaCaze (Eyehategod) er død


Medarbejderforhold - Udbudsportalen\nNår man arbejder med udbud kan man ikke undgå at beskæftige sig med medarbejder-forhold også. Dels kan man stå over for at skulle udbyde en opgave, der løses in-house og dermed omfatter medarbejdere, der vil blive påvirket af en udlicitering (overdragelse) af opgaven. Dels kan der være et ønske om – eller en pligt til – at sikre, at de leverandører man samarbejder med giver deres medarbejdere nogle specifikke vilkår. Hvad enten man befinder sig i den ene eller den anden situation er der nogle regler man skal iagttage og følge.\nNår et udbud omfatter medarbejdere, der påvirkes af en udlicitering, skal man være opmærksom på dels medarbejdernes retsstilling, dels de forpligtelser der er i forhold til information og inddragelse. Såvel vilkårene for medarbejdernes overgang til en ny leverandør som ordregivers informationspligt er reguleret i Lov om virksomhedsoverdragelse – “Virksomhedsoverdragelsesloven”, som du finder her\nLoven gennemgås kort nedenfor og nederst på siden er der en række materialer udarbejdet af Udbudsportalen i samarbejde med KL’s Jura og EU med henblik på praktisk vejledning i håndteringen af medarbejderforholdene før, under og efter en overdragelse.\nI forhold til øvrige medarbejderforhold, ønsket – eller pligten til – at sikre leverandørens medarbejdere specifikke vilkår, skal det først og fremmest nævnes, at ordregivere har et medansvar for, at arbejdsmiljøreglerne bliver overholdt, når en driftsopgave sendes i udbud. Ordregiverens forpligtelser i relation hertil fremgår af arbejdsmiljøloven, som du finder her\nEndvidere skal det bemærkes, at mange ordregivere arbejder aktivt for at hindre social dumping og bidrage til et rummeligt arbejdsmarkedet på forskellig vis. Du kan hente inspiration til formulere arbejdsklausuler og sociale klausuler i værktøjet Den Ansvarlige Indkøber, som du finder her\nVirksomhedsoverdragelsesloven (VOL) finder kort fortalt anvendelse, når overdragelsen:\nindebærer et arbejdsgiverskifte,\nsker ved aftale, og\nvedrører en virksomhed eller en del heraf (en økonomisk enhed, der har bevaret sin identitet)\nVOL regulerer vilkårene for medarbejdernes overgang til en ny leverandør. Loven beskytter bl.a. medarbejderne mod afskedigelse med begrundelse umiddelbart i udliciteringen. Loven begrænser altså den nye leverandørs ret til at afskedige medarbejdere, da overdragelsen ikke i sig selv er en rimelig afskedigelsesgrund. Eventuelle afskedigelser skal kunne begrundes i økonomiske, tekniske eller organisatoriske ændringer, der betyder ændrede krav til medarbejdergruppen.\nHerudover sikrer VOL, at den enkelte medarbejder kan tage sine individuelle løn- og ansættelsesvilkår med sig over til den nye leverandør. Medarbejderen bevarer som udgangspunkt disse rettigheder i den periode, der resterer i den offentlige kollektive overenskomst. Den nye leverandør vil kunne ændre i vilkårene i samme omfang, som den offentlige myndighed kunne have gjort. For leverandøren gælder det her, at denne skal respektere de varsler, der gælder ved gennemførelse af ændringer i løn- og arbejdsvilkårene. Når overenskomstperioden er udløbet, er det udgangspunktet, at medarbejderen overgår til leverandørens kollektive overenskomst.\nLoven pålægger ordregiver en pligt til at indlede forhandlinger med lønmodtagerrepræsentanten, hvis der i forbindelse med overdragelsen sker væsentlige vilkårsændringer for medarbejderne. Det kan fx være en væsentlig ændring i arbejdsopgaverne eller arbejdstid, eller væsentlig ændring i løn- og ansættelsesforhold i øvrigt. Medarbejderen er ikke forpligtet til uden varsel at tåle sådanne vilkårsændringer, og kan efter omstændighederne afslå at blive overdraget til den eksterne leverandør og fratræde med det individuelle opsigelsesvarsel.\nVOL regulerer endvidere ordregivers informationspligt over for de berørte medarbejdere.\nI tilfælde, hvor medarbejdere påvirkes af en udlicitering eller skal overdrages til en ny leverandør, skal ordregiver sikre information af ledelse og berørte medarbejdere samt inddrage samarbejdsudvalgene efter gældende regler og retningslinjer. Ordregiver skal bl.a. være opmærksom på, at SU/MED skal inddrages inden, der træffes endelig beslutning om udbud af opgaven, og at de i øvrigt skal inddrages løbende i processen.\nInformationspligten betyder konkret, at ordregiver i rimelig tid inden overdragelsen skal informere repræsentanter for medarbejderne om:\ndato for overdragelsen,\noverdragelsens juridiske, økonomiske og sociale følger og\neventuelle foranstaltninger for medarbejderne, f.eks. omlæggelse af arbejdstid.\nUdvælgelse af medarbejdere ved overdragelse af en del af en virksomhed\nInformation og inddragelse af medarbejdere efter SU-MED-reglerne\nKan en kommune stille krav om at følge danske overenskomster\nVejledning i virksomhedsoverdragelse_til_kommunalpolitikere\nAfskedigelse ved virksomhedsoverdragelse\nHvilke medarbejdere er omfattet af en virksomhedsoverdragelse\nErhververen indtræder i rettigheder og forpligtelser efter virksomhedsoverdragelseslovens § 2\nHvilke medarbejderoplysninger skal stilles til rådighed for tilbudsgiver\nIndividuelle og kollektive rettigheder efter virksomhedsoverdragelseslovens § 2\nUdveksling af medarbejderoplysninger imellem ordregiver og leverandøren\nVirksomhedsoverdragelse ved tilbagetagelse af opgaver\nVirksomhedsoverdragelseslovens anvendelsesområde ved konkurrenceudsættelse\nOverblik over reglerne for virksomhedsoverdragelse af medarbejdere


Til Building Green Aarhus den 15. og 16 juni får du sat fokus de forskellige materialer, materialevalg, cirkularitet, LCA-beregninger og materialernes målbarhed.\nDet er vigtigt at se på valget af materialer og de forskellige materialers CO2-aftryk og effekt på klimaet – især med det kommende krav om LCA-beregninger. Vi kommer ikke uden om de svære materialevalg, hvis vi vil bygge mere grønt. Men hvad skal du overveje, når du skal vælge materialer? Hvordan sikrer du dig, at du vælger de rigtige? Hvilke materialer er mest bæredygtige i hvilke projekter? Hvilke materialer kan vi genbruge og med hvilke konsekvenser?\nPå Building Green Aarhus kan du ogsåblive inspireret af spændende projekter, hvor materialevalg og cirkularitet er medtaget fra starten.\nEt cirkulært mind-set på Bæredygtig Byggeproces


DI: Sæt skub i forhandlinger om overskudsvarme - Altinget: forsyning\nDebat 17. december 2018 kl. 5:00 | Print\nDEBAT: DI og Dansk Fjernvarme foreslår at indføre en certificeringsordning for overskudsvarme i stedet for høje afgifter. Politikerne har været lydhøre, nu mangler vi bare en aftale, skriver Tine Roed.\nAlle Folketingets partier – uden undtagelse – er enige om, at der er behov for nye regler, så virksomhederne kan udnytte overskudsvarmen fra deres produktion fornuftigt. Det blev partierne enige om i energiaftalen, der blev indgået lige før sommerferien.\nDesværre er forhandlingerne gået i stå, og det er en skam for klimaet, fjernvarmekunderne og de enkelte virksomheder.\nIfølge Skatteministeriet er der 12,5 PJ industriel overskudsvarme, der ikke bliver udnyttet. Det er nok til at opvarme 128.000 enfamiliehuse. Imidlertid er Skatteministeriet mere optaget af høje afgifter på overskudsvarme end i at få udnyttet så meget overskudsvarme som muligt.\nHøje overskudsvarmeafgifter kan betyde, at nuværende overskudsvarmeprojekter lukker, og at nye overskudsvarmeprojekter bliver droppet.\nFors: Hvorfor må leverpostej ikke levere varme på villavejene?\nEt eksempel er Rockwools fabrik i Øster Doense nord for Hobro. Her har Rockwool et stort overskudsvarmeprojekt på tegnebrættet. Det er et flot projekt, der forventes at kunne dække mere end 50 procent af den fjernvarme, Hobro Fjernvarmeværk leverer til sine kunder. Men med den omlægning af reglerne for overskudsvarme, som Skatteministeriet har foreslået, kommer projektet ikke til at løbe rundt.\nCertificeringssystem for overskudsvarme\nDI og Dansk Fjernvarme har foreslået at indføre en certificeringsordning for overskudsvarme i stedet for høje afgifter. Den skal sikre, at gode overskudsvarmeprojekter ikke bliver beskattet, så de lægges i graven, men i stedet får en reel mulighed for at se dagens lys.\nIfølge forslaget skal alle virksomheder, der ønsker at levere overskudsvarme, certificeres, mens der skal udarbejdes et forenklet certificeringssystem for mindre virksomheder og projekter. Det skal sikre, at der reelt er tale om overskudsvarme fra produktionen.\nMed certificeret overskudsvarme forsvinder argumentet for at beskatte virksomhederne for at udnytte overskudsvarmen, ligesom der heller ikke vil være behov for at beskatte varmen, hvis den foræres væk, som nogle datacentre påtænker.\nDer har været lydhørhed for vores forslag på Christiansborg, og det vil jeg gerne kvittere for. Nu mangler vi bare en aftale til gavn for klimaet, fjernvarmekunderne og de enkelte virksomheder.\nDeltag i debatten! Skriv til debat@altinget\nForrige artikel Holbæk: Der findes intet grønt "quick fix" Næste artikel Forskningschef: Det er ikke nok at spare CO2, vi skal også bygge diger