Hovedstad og største by i Uruguay\nFor anden brug, se Montevideo (disambiguation) .\nHovedstad i Uruguay\nDen meget loyale og genvindende by\nSan Felipe og Santiago de Montevideo\nØverst : Det lovgivende palads i Uruguay , andet : Solis-teatret , obelisk af Montevideo , es: Mercado Agricola de Montevideo (fra venstre mod højre), tredje : Montevideo telekommunikationstårn , Palacio Salvo, Montevideo Carmelitas kirke (fra venstre mod højre), Fjerde : La Carreta Monument, Nederst : Udsigt over Fortaleza del Cerro, fra Montevideo Havn\nMed frihed fornærmer jeg ikke, jeg frygter ikke.\nVis kort over Uruguay\nKoordinater: 34 ° 53′1 ″ S 56 ° 10′55 ″ W  /  34,88361 ° S 56,18194 ° V  / -34,88361; -56,18194 Koordinater : 34 ° 53′1 ″ S 56 ° 10′55 ″ W  /  34,88361 ° S 56,18194 ° V  / -34,88361; -56,18194\n201 km 2 (77,5 kvm)\n1.640 km 2 (633 kvm)\nDen afdeling område er 530 kvadratkilometer (200 sq mi) og de conurbated bebyggede areal 350 kvadratkilometer (140 sq mi).\n43 m (141 fod)\n6.726 / km 2 (17.421 / kvm)\nmontevideana (f) Montevidean (engelsk)\n0,841 - meget høj\nMontevideo ( spansk udtale: [monteβiˈðeo] ) er hovedstaden og den største by i Uruguay . Ifølge folketællingen i 2011 har selve byen en befolkning på 1.319.108 (ca. en tredjedel af landets samlede befolkning) i et område på 201 kvadratkilometer. Montevideo er den sydligste hovedstad i Amerika og ligger på landets sydlige kyst på den nordøstlige bred af Río de la Plata .\nByen blev etableret i 1724 af en spansk soldat, Bruno Mauricio de Zabala , som et strategisk skridt midt i den spansk - portugisiske strid om platinregionen . Det var også under kort britisk styre i 1807 . Montevideo er sæde for det administrative hovedkvarter for Mercosur og ALADI , Latinamerikas førende handelsblokke, en stilling, der medførte sammenligninger med Bruxelles 'rolle i Europa.\nMercer's rapport om livskvalitet fra 2019 vurderede Montevideo først i Latinamerika, en rang, byen har haft konsekvent siden 2005. Fra og med 2010 var Montevideo den 19. største byøkonomi på kontinentet og den 9. højeste indkomsttjener blandt større byer . I 2020 har det et forventet BNP på $ 49,7 mia. Med en indbygger på $ 28.385.\nI 2018 blev det klassificeret som en beta- global byrangeplads ottende i Latinamerika og 84. i verden. Montevideo var vært for hver kamp under det første FIFA verdensmesterskab i 1930. Montevideo blev beskrevet som et "levende, eklektisk sted med et rigt kulturelt liv" og "et blomstrende teknologicenter og iværksætterkultur" på MasterCard 2013 i Latinamerika. Global destination byindeks.\nI 2014 blev det også betragtet som den femte mest homoseksuelle venlige metropol i verden og den første i Latinamerika. Det er centrum for handel og videregående uddannelse i Uruguay såvel som dets vigtigste havn. Byen er også det økonomiske knudepunkt i Uruguay og det kulturelle anker i et hovedstadsområde med en befolkning på omkring 2 millioner.\n2.2 19. århundrede\n2.4 21. århundrede\n3.2 Administrative opdelinger og barrios\n3.3.4 Ciudad Vieja (gamle bydel)\n3.3.8.1 Fortaleza del Cerro (Fort del Cerro)\n3.3.9 Punta Brava Fyr\n3.3.10 Rambla af Montevideo\n4.2 Intentioner af Montevideo\n5.3 Bemærkelsesværdige mennesker\n6.4.1 Statistik over offentlig transport\n7.1 Offentlig uddannelse\n7.2 Privat uddannelse\n8.1 Offentlige hospitaler\n8.2 Privat sundhedspleje\n9.1 Tvillingebyer og søsterbyer\nDer er flere forklaringer på ordet Montevideo . Alle er enige om, at "Monte" henviser til Cerro de Montevideo , bakken over Montevideo-bugten , men der er uenighed om den etymologiske oprindelse af "video" -delen.\nCerro de Montevideo set fra byen i 1865.\nMonte vide eu ("Jeg så et bjerg") er den mest udbredte tro, men afvises af flertallet af eksperter, der finder det usandsynligt, fordi det involverer en blanding af dialekter. Navnet stammer fra et portugisisk udtryk, der betyder "Jeg så et bjerg", forkert udtalt af en anonym sømand, der tilhører ekspeditionen af Fernando de Magallanes, når han ser Cerro de Montevideo.\nMonte Vidi: Denne hypotese kommer fra "Diario de Navegación" (Navigationskalender) fra bådsmanden Francisco de Albo, medlem af ekspeditionen af Fernando de Magallanes , der skrev: "Tirsdag den nævnte [januar 1520] var vi på strædet på Cape Santa María [nu Punta del Este ], hvorfra kysten løber øst mod vest, og terrænet er sandet, og til højre for kappen er der et bjerg som en hat, som vi gav navnet "Montevidi" . " Dette er det ældste spanske dokument, der nævner odden med et navn svarende til det, der betegner byen, men det indeholder ikke nogen omtale af det påståede råb "Monte vide eu."\nMonte-VI-DEO ( Monte VI D e E ste a O este ): Ifølge Rolando Laguarda Trías, professor i historie, annoncerede spanierne den geografiske placering på et kort eller et Portolan-kort , så bjerget / bakken er VI ( 6.) monteres på kysten, og navigerer Río de la Plata fra øst til vest. Efterhånden som tiden gik, blev disse ord forenet med "Montevideo". Der er ikke fundet nogen afgørende beviser, der bekræfter denne akademiske hypotese, og det kan heller ikke med sikkerhed hævdes, hvilke andre fem monteringer der blev observeret før Cerro.\nMonte Ovidio ( Monte Santo Ovidio ), en mindre udbredt hypotese om en religiøs oprindelse, stammer fra en interpolation i den førnævnte Diario de Navegación af Fernando de Albo, hvor det hævdes "korrupt nu kaldet Santo Vidio", når de henviser til hatten som et bjerg, som de kaldte Monte Vidi (dvs. Cerro de Montevideo). Ovidio (den hellige Ovidius ) var den tredje biskop i den portugisiske by Braga , hvor han altid var æret; et monument over ham blev rejst der i 1505. I betragtning af det forhold, som portugiserne havde med opdagelsen og grundlæggelsen af Montevideo, og på trods af at denne hypotese, ligesom de tidligere, mangler afgørende dokumentation, har der været dem, der linkede navnet af Santo Ovidio eller Vidio (vises på nogle kort af tiden) med den efterfølgende afledning af navnet "Montevideo" givet til regionen siden de tidlige år i det 16. århundrede.\nDet spanske imperium 1724–1807 Det britiske imperium 1807 Det spanske imperium 1807–1814 Río de la Plata 1814–1815 Federal League 1815–1817 Det portugisiske imperium 1817–1822 Empire of Brazil 1822–1828 Uruguay 1828 – nutid\n17. århundrede kort over Río de la Plata bassinet\nSe også: Tidslinje for Montevideo\nMellem 1680 og 1683 grundlagde Portugal byen Colonia do Sacramento i regionen over bugten fra Buenos Aires . Denne by mødtes uden modstand fra spanierne indtil 1723, da de begyndte at placere befæstninger på højderne omkring Montevideo Bay. Den 22. november 1723 byggede feltmarskal Manuel de Freitas da Fonseca i Portugal Montevieu-fortet.\nEn spansk ekspedition blev sendt fra Buenos Aires, arrangeret af den spanske guvernør i byen, Bruno Mauricio de Zabala. Den 22. januar 1724 tvang spanierne portugiserne til at opgive placeringen og begyndte at befolke byen, oprindeligt med seks familier, der flyttede ind fra Buenos Aires og snart derefter af familier, der ankom fra De Kanariske Øer, der var kendt som Guanches eller Canarians . Der var også en betydelig tidlig italiensk beboer ved navn Jorge Burgues.\nEn folketælling af byens indbyggere blev udført i 1724, og derefter blev der trukket en plan med afgrænsning af byen og betegnet den som San Felipe y Santiago de Montevideo , senere forkortet til Montevideo. Tællingen tællede halvtreds familier med oprindelse i Galicien og De Kanariske Øer, mere end 1000 oprindelige folk, for det meste Guarani , samt sorte afrikanske slaver af Bantu- oprindelse.\nEt par år efter dets grundlæggelse blev Montevideo hovedbyen i regionen nord for Río de la Plata og øst for Uruguay-floden og konkurrerede med Buenos Aires om dominans inden for maritim handel. Betydningen af Montevideo som den største havn for vicekongedømmet Río de la Plata bragte det i konfrontationer med byen Buenos Aires ved forskellige lejligheder, herunder flere gange, da det blev overtaget for at blive brugt som base for at forsvare den østlige provins af vicekongen fra portugisiske angreb.\nI 1776 gjorde Spanien Montevideo til sin vigtigste flådebase ( Real Apostadero de Marina ) for det sydlige Atlanterhav med autoritet over den argentinske kyst, Fernando Po og Falklandsøerne .\nIndtil slutningen af det 18. århundrede forblev Montevideo et befæstet område, i dag kendt som Ciudad Vieja .\n"Monte-video fra ankerpladsen uden for havnen" af Emeric Essex Vidal (1820). Det tidligste sikkert daterede billede af byen.\nDen 3. februar 1807 besatte britiske tropper under kommando af general Samuel Auchmuty og admiral Charles Stirling byen under slaget ved Montevideo (1807) , men den blev generobret af spanierne samme år den 2. september, da John Whitelocke blev tvunget til at overgive sig til tropper dannet af styrker fra Banda Oriental - næsten det samme område som det moderne Uruguay - og af Buenos Aires. Efter denne konflikt, guvernør i Montevideo Francisco Javier de Elio imod den nye vicekonge Santiago de Liniers , og skabte en regering Junta når Peninsular War startede i Spanien, på trods af Liniers. Elío afskød Junta, da Liniers blev erstattet af Baltasar Hidalgo de Cisneros .\nUnder majrevolutionen i 1810 og den efterfølgende oprør af provinserne Rio de la Plata flyttede den spanske kolonistyrelse til Montevideo. I løbet af det år og det næste forenede den uruguayanske revolutionær José Gervasio Artigas sig med andre fra Buenos Aires mod Spanien. I 1811 startede de styrker, der blev udsendt af Junta Grande i Buenos Aires, og gaucho- styrkerne ledet af Artigas en belejring af Montevideo , som havde nægtet at adlyde direktiverne fra de nye myndigheder i majrevolutionen. Belejringen blev ophævet i slutningen af det år, da den militære situation begyndte at blive forværret i Upper Peru- regionen.\nDen spanske guvernør blev udvist i 1814. I 1816 invaderede Portugal det nyligt frigjorte område, og i 1821 blev det knyttet til Banda Oriental i Brasilien. Det blev udnævnt til den kejserlige by af kejser Pedro I, da byen var en del af imperiet i Brasilien som hovedstad i Cisplatina-provinsen . Juan Antonio Lavalleja og hans band kaldet Treinta y Tres Orientales (" Treogtredive orientals ") genoprettede regionens uafhængighed i 1825. Uruguay blev konsolideret som en uafhængig stat i 1828 med Montevideo som nationens hovedstad. I 1829 begyndte nedrivningen af byens befæstninger, og der blev planlagt en udvidelse ud over Ciudad Vieja, kaldet "Ciudad Nueva" ("ny by"). Byudvidelse bevægede sig imidlertid meget langsomt på grund af begivenhederne, der fulgte.\nKort over Montevideo under Guerra Grande (1843–1851).\nUruguays 1830'ere var domineret af konfrontationen mellem Manuel Oribe og Fructuoso Rivera , de to revolutionære ledere, der havde kæmpet mod imperiet i Brasilien under kommando af Lavalleja, som hver især var blevet caudillo for deres respektive fraktion. Politik blev delt mellem Oribe's Blancos ("hvide"), repræsenteret af det nationale parti , og Riveras Colorados ("røde"), repræsenteret af Colorado-partiet , med hvert parts navn taget fra farven på dets emblemer. I 1838 blev Oribe tvunget til at fratræde formandskabet; han etablerede en oprørshær og begyndte en lang borgerkrig, Guerra Grande , som varede indtil 1851.\nByen Montevideo led en belejring af otte år mellem 1843 og 1851 , hvor den blev leveret ad søvejen med britisk og fransk støtte. I 1843 var Montevedios befolkning på tredive tusind indbyggere yderst kosmopolitisk med uruguayanere, der kun udgjorde en tredjedel af den. De resterende var hovedsageligt italienske (4205), spanske (3406), argentinske (2.553), portugisiske (659), engelske (606) og brasilianere (492). Oribe med støtte fra den daværende konservative guvernør i Buenos Aires-provinsen Juan Manuel de Rosas belejrede Colorados i Montevideo, hvor sidstnævnte blev støttet af den franske legion, den italienske legion, den baskiske legion og bataljoner fra Brasilien. Endelig i 1851 besejrede Colorados Oribe med yderligere støtte fra argentinske oprørere, der var imod Rosas. Kampene genoptog imidlertid i 1855, da Blancos kom til magten, hvilket de opretholdt indtil 1865. Derefter genvandt Colorado Party magten, som de beholdt indtil forbi midten af det 20. århundrede.\nEfter afslutningen af fjendtlighederne begyndte en periode med vækst og ekspansion for byen. I 1853 en Diligencen buslinje blev etableret forbinder Montevideo med den nydannede afvikling af Unión og de første naturgas gadelygter blev indviet. Fra 1854 til 1861 blev de første offentlige sanitetsfaciliteter bygget. I 1856 blev Teatro Solís indviet, 15 år efter starten af dets opførelse. Ved dekret blev områderne Aguada og Cordón i december 1861 indarbejdet i den voksende Ciudad Nueva (New City). I 1866 forbandt en undersøisk telegraflinje byen med Buenos Aires. Statuen af fred, La Paz , blev rejst på en søjle i Plaza Cagancha og bygningen af postvæsenet samt broen til Paso Molino blev indviet i 1867.\nI 1868 skabte det hestevogne selskab Compañía de Tranvías al Paso del Molino y Cerro de første linjer, der forbinder Montevideo med Unión, badebyen Capurro og den industrialiserede og økonomisk uafhængige Villa del Cerro , på det tidspunkt kaldet Cosmopolis . I samme år blev Mercado del Puerto indviet. I 1869 blev den første jernbanelinje for virksomheden Ferrocarril Central del Uruguay indviet, der forbinder Bella Vista med byen Las Piedras . I løbet af det samme år og det næste år blev kvartererne Colón , Nuevo París og La Comercial grundlagt. Søndagsmarkedet på Tristán Narvaja Street blev etableret i Cordón i 1870. Offentlig vandforsyning blev etableret i 1871. I 1878 blev Bulevar Circunvalación bygget, en boulevard startende fra Punta Carretas , der gik op til den nordlige ende af byen og derefter drejede mod vest at ende ved stranden i Capurro. Det blev omdøbt til Artigas Boulevard i 1885. Ved bekendtgørelse den 8. januar 1881 blev området Los Pocitos indarbejdet i Novísima Ciudad (Most New City).\nDe første telefonlinjer blev installeret i 1882, og elektriske gadebelysning kom i stedet for de gasdrevne i 1886. Hipódromo de Maroñas startede i 1888, og kvartererne Reus del Sur, Reus del Norte og Conciliación blev indviet i 1889. Den nye bygning for Kunst- og handelsskolen samt Zabala-pladsen i Ciudad Vieja blev indviet i 1890 efterfulgt af det italienske hospital i 1891. Samme år blev landsbyen Peñarol grundlagt. Andre kvarterer, der blev grundlagt, var Belgrano og Belvedere i 1892, Jacinto Vera i 1895 og Trouville i 1897. I 1894 blev den nye havn bygget, og i 1897 blev Montevideo Central Station indviet.\nPlaza Independencia omkring 1900.\nI det tidlige 20. århundrede immigrerede mange europæere (især spaniere og italienere, men også tusinder fra Centraleuropa) til byen. I 1908 var 30% af byens befolkning på 300.000 udenlandsfødte. I dette årti udvidede byen hurtigt: nye kvarterer blev oprettet, og mange separate bosættelser blev knyttet til byen, blandt hvilke Villa del Cerro , Pocitos , Prado og Villa Colón var . Den Rodó Park og Estadio Gran Parque Central blev også etableret, der fungerede som poler af byudviklingen.\nI det tidlige 20. århundrede oplevede Uruguay enorme sociale ændringer med konsekvenser primært i byområder. Blandt disse ændringer var retten til skilsmisse (1907) og kvinders ret til at stemme .\nI 1910'erne blev der opført Montevideo's Rambla ; strejker fra sporvognsarbejdere, bagere og havnearbejdere; indvielse af elektriske sporvogne; oprettelsen af kommunale Intendencias ; og indvielsen af den nye havn.\nI 1913 blev bygrænserne udvidet omkring hele bugten. De tidligere uafhængige lokaliteter i Villa del Cerro og La Teja blev knyttet til Montevideo og blev to af dens kvarterer.\nI løbet af 1920'erne blev ridestuen af Artigas installeret på Plaza Independencia ; den Palacio Legislativo blev bygget; den spanske Plus Ultra flyvende båd ankom (det første fly, der fløj fra Spanien til Latinamerika, 1926); fremtrædende politiker og tidligere præsident José Batlle y Ordóñez døde (1929); og jorden blev brudt (1929) for Estadio Centenario (afsluttet 1930).\nUnder Anden Verdenskrig fandt en berømt hændelse med det tyske lommeslagskib Admiral Graf Spee sted i Punta del Este , 200 kilometer fra Montevideo. Efter slaget ved River Plate med Royal Navy og Royal New Zealand Navy den 13. december 1939 trak Graf Spee sig tilbage til Montevideo havn, som blev betragtet som neutral på det tidspunkt. For at undgå at risikere besætningen i, hvad han troede ville være en tabende kamp, kaptajn Hans Langsdorff sænkede skibet den 17. december. Langsdorff begik selvmord to dage senere. Ørnens skikkelseshoved på Graf Spee blev bjærget den 10. februar 2006; for at beskytte følelserne hos dem, der stadig er følsomme over for Nazityskland , blev hakekorset på figurhovedet dækket, da det blev trukket op af vandet.\nEn gade i Montevideos Ciudad Vieja.\nUruguay begyndte at stagnere økonomisk i midten af 1950'erne; Montevideo begyndte et fald, senere forværret af udbredt social og politisk vold, der begyndte i 1968 (inklusive fremkomsten af guerillaen Movimiento de Liberación Nacional-Tupamaros ) og af det civic-militære diktatur i Uruguay (1973-1985) . Der var store problemer med udbuddet; immigrationscyklussen blev vendt.\nFra 1960'erne til slutningen af diktaturet i 1985 døde eller forsvandt omkring hundrede mennesker på grund af den politiske vold. I 1974 forsvandt også yderligere hundrede uruguayanere i Argentina. I 1980 foreslog diktaturet en ny forfatning. Projektet blev sendt til folkeafstemning og afvist i de første meningsmålinger siden 1971 med 58% af stemmerne imod og 42% for. Resultatet svækkede militæret og udløste dets fald, hvilket gjorde det muligt for demokratiet at vende tilbage.\nI 1980'erne besøgte pave Johannes Paul II byen to gange. I april 1987 underskrev han som statschef for Vatikanet en mæglingsaftale for konflikten mellem Beagle Channel . Han holdt også en stor masse i Tres Cruces og erklærede korset placeret bag alteret som et monument. I 1988 vendte han tilbage til landet og besøgte Montevideo, Florida , Salto og Melo .\nDen Uruguay bankkrise 2002 ramt flere brancher i Montevideo. I 2017 har byen opretholdt 15 års økonomisk vækst med et BNP på $ 44 mia. Og et BNP pr. Indbygger på $ 25.900.\nMontevideo er konsekvent blevet vurderet til at have den højeste livskvalitet i enhver by i Latinamerika: I 2015 holdt den denne rang hvert år i årtiet gennem 2014.\nKort over Uruguay, der viser Montevideo på Atlanterhavet, mellem Argentina og Brasilien\nMontevideo ligger på nordkysten af Río de la Plata, armen af Atlanterhavet, der adskiller Uruguays sydkyst fra Argentinas nordkyst; Buenos Aires ligger 230 kilometer vest på den argentinske side. Den Santa Lucía floden danner en naturlig grænse mellem Montevideo og San José Institut til sin vest. Mod byens nord og øst ligger Canelones Department , hvor strømmen af Carrasco danner den østlige naturlige grænse. Kystlinjen, der danner byens sydlige grænse, er ispedd stenede fremspring og sandstrande. Montevideo-bugten danner en naturlig havn, nationens største og en af de største i det sydlige kegle , og den fineste naturlige havn i regionen, der fungerer som en vigtig komponent i den uruguayanske økonomi og udenrigshandel. Forskellige vandløb krydser byen og tømmer ud i Montevideo-bugten. Dens kystlinje nær de tømmende floder er stærkt forurenet.\nByen har en gennemsnitlig højde på 43 meter. Dens højeste højder er to bakker: Cerro de Montevideo og Cerro de la Victoria, med det højeste punkt, toppen af Cerro de Montevideo, kronet af en fæstning, Fortaleza del Cerro i en højde af 134 m (440 ft). Nærmeste byer ad vej er Las Piedras mod nord og den såkaldte Ciudad de la Costa mod øst, begge i området 20 til 25 km fra byens centrum. De omtrentlige afstande til de omkringliggende hovedstæder ved vej er 90 km til San Jose de Mayo og 46 km til Canelones.\nSolnedgang i Montevideo.\nMontevideo har et fugtigt subtropisk klima ( Cfa , ifølge Köppen klimaklassifikation ). Byen har kølige vintre (juni til september), varme somre (december til marts) og ustabile kilder (oktober og november); der er adskillige tordenvejr, men ingen tropiske cykloner. Nedbør er regelmæssigt og jævnt fordelt over året og når omkring 950 millimeter.\nVintrene er generelt kølige, våde, blæsende og overskyet. I løbet af denne sæson brister der iskolde og relativt tørre vinde af kontinentale polære luftmasser, hvilket giver en ubehagelig kølig følelse af byens hverdag. Frost forekommer få gange om vinteren, falder generelt ikke under -2 ° C (28 ° F) på grund af den oceaniske indflydelse, der modererer temperaturen. få miles væk fra kysten er frost mere almindeligt og koldere. Nedbør og slud er en hyppig vinterforekomst, men snefald er ekstremt sjældent: der er kun registreret flur fire gange, men uden ophobning, den sidste den 13. juli 1930 under den indledende kamp i verdensmesterskabet (de tre andre snefald var i 1850, 1853 og 1917); det påståede Carrasco- snefald fra 1980 var faktisk en haglstorm .\nSomrene er varme og fugtige med mindre vind end andre årstider. I løbet af denne sæson blæser en moderat vind ofte fra havet om aftenen, hvilket har en behagelig køleeffekt på byen i modsætning til den mere alvorlige sommervarme i nærliggende byer som Buenos Aires. Varmebølger kommer med nordvindene, som bringer fugtige og varme luftmasser fra det tropiske indre af kontinentet. Disse varme perioder efterfølges normalt af tordenvejr, genereret af kolde fronter i sydvest, der sænker temperaturen betydeligt. Dette fænomen er regionalt og kan forekomme flere gange hele året rundt.\nMontevideo har en årlig gennemsnitstemperatur på 16,7 ° C (62,1 ° F). Den laveste registrerede temperatur er -5,6 ° C (21,9 ° F), mens den højeste er 42,8 ° C (109,0 ° F).\nKlimadata for Montevideo (Prado) 1980–2009\n( 43,35 )\n294,5 234,5 220,1 162,0 161.2 126,0 142,6 164.3 180,0 226.3 249,0 282.1 2,442,6\nKilde 1: Instituto Nacional de Investigación Agropecuaria\nKilde 2: Dirección Nacional de Meteorología (nedbør 1961–1990, ekstreme 1901–1994), Verdens meteorologiske organisation (nedbørdata 1961–1990)\n14.0 13.0 12.0 11,0 10,0 10,0 10,0 11,0 12.0 13.0 14.0 14.0 12.0\nAdministrative divisioner og barrios\nKort over barrios fra Montevideo\nFra og med 2010 er byen Montevideo blevet opdelt i 8 politiske kommuner ( Municipios ), der henvises til med bogstaverne fra A til G, inklusive CH, hver ledet af en borgmester valgt af de borgere, der er registreret i valgkredsen. Denne opdeling, ifølge kommunen Montevideo, "sigter mod at fremme politisk og administrativ decentralisering i departementet Montevideo med det formål at uddybe borgernes demokratiske deltagelse i regeringsførelse." Hovedet for hver Municipio kaldes en alcalde eller (hvis hun er kvinde) alcaldesa .\nAf meget større betydning er byens opdeling i 62 barrios : kvarterer eller afdelinger. Mange af byens barrios - som f.eks Sayago , Ituzaingó og Pocitos - var tidligere geografisk adskilte bosættelser, senere absorberet af byens vækst. Andre voksede op omkring visse industrianlæg, herunder salthærdningsværkerne fra Villa del Cerro og garverierne i Nuevo París . Hver barrio har sin egen identitet, geografiske placering og socio-kulturelle aktiviteter. Et kvarter af stor betydning er Ciudad Vieja, der var omgivet af en beskyttende mur indtil 1829. Dette område indeholder de vigtigste bygninger fra kolonitiden og tidlige årtier af uafhængighed.\nPocitos er det mest folkerige Montevideo-kvarter.\nArkitekturen i Montevideo spænder fra neoklassiske bygninger såsom Montevideo Metropolitan Cathedral til den latemoderne stil af World Trade Center Montevideo eller 158 meter ANTEL Telecommunication Tower , den højeste skyskraber i landet. Sammen med telekommunikationstårnet dominerer Palacio Salvo skyline i Montevideo-bugten. Bygningens facader i den gamle by afspejler byens omfattende europæiske indvandring og viser indflydelse fra gammel europæisk arkitektur. Bemærkelsesværdige regeringsbygninger inkluderer det lovgivende palads , rådhuset, Estévez-paladset og Executive Tower . Det mest bemærkelsesværdige sportsstadion er Estadio Centenario inden for Parque Batlle . Parque Batlle, Parque Rodó og Parque Prado er Montevideos tre store parker.\nDen Pocitos kvarter, tæt på stranden af samme navn, har mange boliger bygget af Bello og Reboratti mellem 1920 og 1940, med en blanding af stilarter. Andre vartegn i Pocitos er " Edificio Panamericano " designet af Raul Sichero og "Positano" og "El Pilar" designet af Adolfo Sommer Smith og Luis García Pardo i 1950'erne og 1960'erne. Imidlertid forvandlede byggeboomen i 1970'erne og 1980'erne dette kvarter med en klynge af moderne lejlighedsbygninger til beboere i den øvre og øvre middelklasse.\nDet lovgivende palads .\nDen Palacio Legislativo i Aguada, den nordlige del af byens centrum, er sæde for den uruguayanske Parlamentet . Byggeriet startede i 1904 og blev sponsoreret af præsident José Batlle y Ordóñezs regering . Det blev designet af italienske arkitekter Vittorio Meano og Gaetano Moretti , der planlagde bygningens interiør. Blandt de bemærkelsesværdige bidragydere til projektet var billedhuggeren José Belloni , som bidrog med mange relieffer og allegoriske skulpturer .\nHovedartikel: World Trade Center Montevideo\nWorld Trade Center Montevideo åbnede officielt i 1998, men arbejdet blev afsluttet i 2009. Komplekset består af tre tårne, to tre-etagers bygninger kaldet World Trade Center Plaza og World Trade Center Avenue og en stor central plads kaldet Towers Square. World Trade Center 1 var den første bygning, der blev indviet i 1998. Det har 22 etager og 17.100 kvadratmeter plads. Samme år blev avenuen og auditoriet rejst. World Trade Center 2 blev indviet i 2002, et tvillingetårn for World Trade Center 1. Endelig blev i 2009 World Trade Center 3 og World Trade Center Plaza og Towers Square indviet. Det ligger mellem avenuerne Luis Alberto de Herrera og 26 de Marzo og har 19 etager og 27.000 kvadratmeter plads. World Trade Center Plaza er på 6.300 kvadratmeter og er designet til at være et gastronomicenter overfor Towers Square og Bonavita St. Blandt virksomhederne på pladsen er Burger King , Walrus, Bamboo, Asia de Cuba, Gardenia Mvd og La Claraboya Cafe.\nTowers Square er et område med bemærkelsesværdigt æstetisk design, der er beregnet til at være en platform for udvikling af forretningsaktiviteter, kunstudstillinger, dans og musikforestillinger og socialt sted. Denne plads forbinder de forskellige bygninger og tårne, der omfatter WTC-komplekset, og det er hovedadgangen til komplekset. Pladsen indeholder forskellige kunstværker, især en skulptur af den berømte uruguayanske billedhugger Pablo Atchugarry . World Trade Center 4 med 40 etager og 53.500 kvadratmeter plads er under opførelse fra og med 2010.\nHovedartikel: Telekommunikationstårn (Montevideo)\nTorre de las Telecomunicaciones (Torecommunication Tower) eller Torre Antel (Antel Tower) er det 158 meter store hovedkvarter i Uruguays regeringsejede teleselskab, ANTEL , på 37 etager og er den højeste bygning i landet. Det blev tegnet af arkitekt Carlos Ott . Det ligger ved siden af Montevideo-bugten. Tårnet blev afsluttet af American Bridge Company og andre design / build konsortium teammedlemmer den 15. marts 2000.\nDa dets konstruktion blev annonceret, klagede mange politikere over omkostningerne (40 millioner dollars plus 25 millioner dollars til opførelsen af de andre 5 bygninger i telekommunikationskomplekset). Problemer under opførelsen forvandlede den oprindelige pris på 65 millioner dollars til 102 millioner dollars.\nCiudad Vieja (gamle bydel)\nHovedartikel: Ciudad Vieja, Montevideo\nCiudad Vieja var den tidligste del af byen, der skulle udvikles, og i dag udgør den en fremtrædende barrio i det sydvestlige Montevideo. Det indeholder mange koloniale bygninger og nationale kulturarvsteder, men også mange banker, administrative kontorer, museer, kunstgallerier, kulturinstitutioner, restauranter og natklubber, hvilket gør det levende af livet. Dens nordlige kyst er den største havn i Uruguay, en af de få dybtrækningshavne i det sydlige Cone i Sydamerika.\nPlaza de la Constitución om vinteren\nMontevideos vigtigste plads er Plaza Independencia , der ligger mellem Ciudad Vieja og centrum af Montevideo. Det starter med Gateway of the Citadel i den ene ende og slutter i begyndelsen af 18 de Julio Avenue . Det er den resterende del af muren, der omgav den ældste del af byen. Flere bemærkelsesværdige bygninger er placeret her.\nDen Solís Teater er Uruguays ældste teater. Det blev bygget i 1856 og ejes af regeringen i Montevideo. I 1998 startede regeringen i Montevideo en større rekonstruktion af teatret, som omfattede to 110.000 $ søjler designet af Philippe Starck . Genopbygningen blev afsluttet i 2004, og teatret genåbnet i august samme år. Pladsen er også stedet for Uruguays præsidentskontorer (både Estévez Palace og Executive Tower ). Den Artigas Mausoleum ligger i centrum af pladsen. Statuer inkluderer José Gervasio Artigas , helt fra Uruguays uafhængighedsbevægelse; en æresvagt holder vagt ved mausoleet.\nPalacio Salvo , ved krydset mellem 18 de Julio Avenue og Plaza Independencia, blev designet af arkitekten Mario Palanti og afsluttet i 1925. Palanti, en italiensk indvandrer, der bor i Buenos Aires, brugte et lignende design til sin Palacio Barolo i Buenos Aires, Argentina . Palacio Salvo er 100 meter høj, inklusive antennen. Det er bygget på det tidligere sted for Confitería La Giralda, kendt for at være, hvor Gerardo Matos Rodríguez skrev sin tango " La Cumparsita " (1917.) Palacio Salvo var oprindeligt beregnet til at fungere som et hotel, men er nu en blanding af kontorer og private boliger.\nOgså i Ciudad Vieja er Plaza de la Constitución (eller Plaza Matriz ). I de første årtier af Uruguays uafhængighed var denne firkant det vigtigste knudepunkt for bylivet. På pladsen er Cabildo - sæde for den koloniale regering - og Montevideo Metropolitan Cathedral . Katedralen er gravstedet for Fructuoso Rivera , Juan Antonio Lavalleja og Venancio Flores . En anden bemærkelsesværdig firkant er Plaza Zabala med rytterstatuen af Bruno Mauricio de Zabala . På den sydlige side er Palacio Taranco , der engang var bopæl for Ortiz Taranco-brødrene, nu Museum of Decorative Arts. Et par blokke nordvest for Plaza Zabala er Mercado del Puerto, et andet stort turistmål.\nHovedartikel: Parque Batlle\nParque Batlle (tidligere: Parque de los Aliados , oversættelse: "De allieredes park") er en stor offentlig central park, der ligger syd for Avenida Italia og nord for Avenue Rivera. Sammen med Parque Prado og Parque Rodó er det en af tre store parker, der dominerer Montevideo. Parken og det omkringliggende område udgør et af byens 62 kvarterer ( barrios ). Barrio Parque Batlle er en af syv kystbarrierer, de andre er Buceo , Carrasco, Malvin, Pocitos , Punta Carretas og Punta Gorda. Barrio of Parque Battle omfatter fire tidligere distrikter: Belgrano, Italiano, Villa Dolores og Batlle Park selv og grænser op til kvartererne La Blanqueada , Tres Cruces , Pocitos og Buceo. Det har en høj befolkningstæthed, og de fleste af dets husstande har mellemhøj eller høj indkomst. Villa Dolores, et underområde af Parque Batlle, tog sit navn fra den oprindelige villa Don Alejo Rossell y Rius og Doña Dolores Pereira de Rossel. På deres grund startede de en privat samling af dyr, der blev en zoologisk have og blev sendt til byen i 1919; i 1955 blev Planetarium of Montevideo bygget inden for dets lokaler.\nObelisk fra Montevideo i Parque Batlle\nParque Batlle er opkaldt til ære for José Batlle y Ordóñez , præsident for Uruguay fra 1911 til 1915. Parken blev oprindeligt foreslået ved en lov fra marts 1907, som også projicerede brede boulevarder og veje. Den franske landskabsarkitekt, Carlos Thays , begyndte beplantningen i 1911. I 1918 blev parken opkaldt Parque de los Aliados efter sejren fra de allierede i første verdenskrig . Den 5. maj 1930, efter betydelig udvidelse, blev det igen omdøbt til Parque Batlle y Ordóñez til minde om den fremtrædende politiker og præsident, der var død i 1929. Parken blev udpeget til National Historic Monument Park i 1975. Fra og med 2010 Parken dækker et areal på 60 hektar (150 hektar) og betragtes som "lungen" i Montevideo-byen på grund af det store udvalg af træer, der er plantet her.\nDen Estadio Centenario , det nationale fodboldstadion, åbnede i 1930 for første VM , og senere vært for en række andre sportslige grund af note (se Sport ).\nI 1934 blev billedhugger José Bellonis "La Carreta", et bronzemonument på granitbase, installeret på Avenida Lorenzo Merola nær Estadio Centenario. En af flere statuer i parken, den viser ågede okser, der trækker en lastet vogn. Det blev udpeget som et nationalt monument i 1976. En anden statue på samme side af parken er en bronze kopi af Discobolus of Myron.\nPå vestsiden af Parque Batlle på Artigas Boulevard er 1938 Obelisk of Montevideo et monument dedikeret til dem, der skabte den første forfatning. Værket af billedhuggeren José Luis Zorrilla de San Martín (1891–1975), det er en tre-sidet granitobelisk, 40 meter høj, med bronzestatuer på sine tre sider, der repræsenterer "lov", "frihed", henholdsvis "Force". Det har været et nationalt kulturarv siden 1976.\nHovedartikel: Parque Prado\nDe botaniske haver i Parque Prado\nEtableret i 1873, den største af Montevideo seks vigtigste offentlige parker er 1.06 kvadratkilometer (260-acre) Parque Prado . Miguelete Creek ligger i den nordlige del af byen gennem parken og kvarteret og med samme navn. Det er omgivet af alléerne Agraciada, Obes Lucas, Joaquín Suárez, Luis Alberto de Herrera og af gaderne Castro og José María Reyes.\nDe mest frekvente områder i parken er Rosedal , en offentlig rosenhave med pergolaer , den botaniske have, området omkring Hotel del Prado samt Rural del Prado , en sæsonbestemt udstilling for kvæg og husdyr. Rosedalen indeholder fire pergolaer, otte kupler og en springvand; dens 12.000 roser blev importeret fra Frankrig i 1910. Der er flere løbestier langs Miguelete-floden.\nPræsidentens residens ligger bag den botaniske have. Juan Manuel Blanes Museum blev grundlagt i 1930 og ligger i Palladian- villaen, et nationalt kulturarv siden 1975 og inkluderer en japansk have. Professor Atilio Lombardo Museum og Botanisk Have blev etableret i 1902. National Institute of Physical Climatology og dets observatorium er også i Prado.\nHovedartikel: Parque Rodó\nParque Rodó er både en barrio (kvarter) i Montevideo og en park, der hovedsagelig ligger uden for grænserne for selve kvarteret og tilhører Punta Carretas . Navnet "Rodó" fejrer José Enrique Rodó, en vigtig uruguayansk forfatter, hvis monument ligger i den sydlige side af hovedparken. Parken blev opfattet som en bypark i fransk stil. Bortset fra det største parkområde, der er afgrænset af Sarmiento Avenue mod syd, inkluderer Parque Rodó en forlystelsespark; Den Estadio Luis Franzini , der tilhører Defensor Sporting; frontplænen på fakultetet for ingeniørarbejde og en stribe vest for Club de Golf de Punta Carretas, der inkluderer Canteras ("stenbruddet") del Parque Rodó , Teatro de Verano ("sommerteater") og Lago ("søen") ) del Parque Rodó .\nPå østsiden af hovedparkområdet er National Museum of Visual Arts. På denne side finder et gademarked sted hver søndag. På nordsiden er en kunstig sø med et lille slot, hvor der er et kommunalt bibliotek for børn. Et område mod vest bruges som en udendørs udstilling af fotografering. Vest for parken, over den kystnære avenue Rambla Presidente Wilson, strækker sig Ramirez Beach. Direkte vest for hovedparken er, og tilhører Parque Rodó barrio , det tidligere Parque Hotel , nu kaldet Edifício Mercosur , sæde for parlamentet for medlemslandene i Mercosur . Under guerillakrigen angreb Tupamaros ofte bygninger i dette område, inklusive det gamle hotel.\nDet første sæt datterselskaber blev planlagt af portugiserne ved Montevideo i 1701 for at etablere en frontlinjebase for at stoppe hyppige oprør af spanierne, der stammer fra Buenos Aires. Disse befæstninger blev planlagt inden for flodmundingen ved Colonia del Sacramento . Imidlertid blev denne plan først realiseret i november 1723, da kaptajn Manuel Henriques de Noronha nåede bredden af Montevideo med soldater, kanoner og kolonister på hans krigsskib Nossa Senhora de Oliveara . De byggede en lille firkantet befæstning. Men under belejring af styrker fra Buenos Aires trak portugiserne sig tilbage fra Montevideo Bay i januar 1724 efter at have underskrevet en aftale med spanierne.\nFortaleza del Cerro (fæstning del Cerro)\nHovedartikel: Fortaleza del Cerro\nFortaleza del Cerro har udsigt over Montevideo-bugten. Et observationssted på dette sted blev først bygget af spanierne i slutningen af det 18. århundrede. I 1802 erstattede et fyrtårn observationsstedet; opførelsen af fæstningen begyndte i 1809 og blev afsluttet i 1839. Den har været involveret i mange historiske udviklinger og er gentagne gange blevet overtaget af forskellige sider. I 1907 blev det gamle fyr erstattet med et stærkere elektrisk. Det har været et nationalt monument siden 1931 og har været et militærmuseum siden 1916. I dag er det en af turistattraktionerne i Montevideo.\nPunta Brava Fyr\nPunta Brava fyr.\nPunta Brava Fyr ( Faro Punta Brava ), også kendt som Punta Carretas Fyr, blev rejst i 1876. Fyret er 21 meter højt og dets lys når 24 km væk med et blink hvert tiende sekund. I 1962 blev fyret elektrisk. Fyret er vigtigt for at lede både til Banco Inglés Buceo Port eller indgangen til Santa Lucía-floden.\nRambla fra Montevideo\nHovedartikel: Rambla of Montevideo\nFiskere i Punta Carretas .\nDen Rambla er en allé, der går langs hele kysten Montevideo. Den bogstavelige betydning af det spanske ord rambla er "avenue" eller "vandløb", men i Amerika bruges det mest som "kystnær avenue", og da alle de sydlige departementer i Uruguay grænser enten til Río de la Plata eller Atlanterhavet , de har alle også ramblas . Som en integreret del af Montevidean-identiteten er Rambla optaget af Uruguay på den vejledende liste over verdensarvsteder , selvom den ikke har modtaget denne status. Tidligere blev hele Rambla kaldt Rambla Naciones Unidas ("FN"), men i nyere tid er der givet forskellige navne til bestemte dele af den.\nRambla er et meget vigtigt sted for rekreation og fritid i Montevideo. Hver dag går et stort antal mennesker der for at tage lange gåture, løbe, cykle, rulleskøjte, fisk og endda - i et specielt område - skateboard. Dens 27 kilometer lange længde gør det til en af de længste esplanader i verden.\nMontevideo er kendt for sine strande, som er særligt vigtige, fordi 60% af befolkningen tilbringer sommeren i byen. Dens bedst kendte strande er Ramírez, Pocitos , Carrasco , Buceo og Malvín . Længere mod øst og vest er der andre strande, herunder Colorada, Punta Espinillo, Punta Yeguas, Zabala og Santa Catarina.\nDer er fem store kirkegårde i Montevideo, alle administreret af "Fúnebre y Necrópolis" annekset til Intendencia i Montevideo.\nDen største kirkegård er Cementerio del Norte , der ligger i den nordligste del af byen. Den centrale kirkegård (spansk: Cementerio central ), der ligger i Barrio Sur i det sydlige område af byen, er en af Uruguays vigtigste kirkegårde. Det var en af de første kirkegårde (i modsætning til kirkegårde) i landet, grundlagt i 1835 i en tid, hvor begravelser stadig blev udført af den katolske kirke. Det er gravstedet for mange af de mest berømte uruguayanere, såsom Eduardo Acevedo , Delmira Agustini , Luis Batlle Berres , José Batlle y Ordóñez , Juan Manuel Blanes , François Ducasse, far til Comte de Lautréamont (Isidore Ducasse), Luis Alberto de Herrera , Benito Nardone , José Enrique Rodó og Juan Zorrilla de San Martín .\nDe andre store kirkegårde er Cementerio del Buceo , Cementerio del Cerro og Cementerio Paso Molino . Den britiske kirkegård Montevideo (Cementerio Británico) er en anden af de ældste kirkegårde i Uruguay, der ligger i kvarteret Buceo . Mange adelsmænd og fremtrædende personer er begravet der. Kirkegården opstod, da englænderen Thomas Samuel Hood købte en grund i de engelske beboers navn i 1828. Imidlertid kompenserede regeringen i 1884 briterne ved at flytte kirkegården til Buceo for at imødekomme byens vækst. En del af kirkegården, kendt som British Cemetery Montevideo Soldiers and Sailors , indeholder gravene til et stort antal sejlere af forskellige nationaliteter, skønt de fleste er af britisk herkomst. En amerikansk marine , Henry de Costa, er begravet her.\nI 1860 havde Montevideo 57.913 indbyggere inklusive et antal mennesker af afrikansk oprindelse, der var blevet bragt som slaver og havde fået deres frihed omkring midten af århundredet. I 1880 var befolkningen firedoblet, hovedsageligt på grund af den store europæiske indvandring. I 1908 var dens befolkning vokset massivt til 309.331 indbyggere. I løbet af det 20. århundrede fortsatte byen med at modtage et stort antal europæiske indvandrere, især spanske og italienske , efterfulgt af franskmænd , tyskere, engelske, irske, schweizere, østrigere, polakker, hollandske, græske , ungarere, russere, kroater, libanesere. , armeniere og jøder af forskellig oprindelse. Den sidste bølge af indvandrere fandt sted mellem 1945 og 1955.\nIfølge folketællingsundersøgelsen foretaget mellem 15. juni og 31. juli 2004 havde Montevideo en befolkning på 1.325.968 personer sammenlignet med Uruguays samlede befolkning på 3.241.003. Den kvindelige befolkning var 707.697 (53,4%), mens den mandlige befolkning tegnede sig for 618.271 (46,6%). Befolkningen var faldet siden den tidligere folketælling i 1996 med en gennemsnitlig årlig vækstrate på -1,5 promille. Der er dokumenteret et kontinuerligt fald siden folketællingsperioden 1975–1985, som viste en sats på -5,6 promille. Faldet skyldes i vid udstrækning nedsat fertilitet, delvist opvejet af dødelighed, og i mindre grad i migration. Fødselsraten faldt med 19% fra 1996 (17 promille) til 2004 (13,8 promille). Tilsvarende faldt den samlede fertilitetsrate (TFR) fra 2,24 i 1996 til 1,79 i 2004. Dødeligheden faldt dog fortsat med forventet levealder ved fødslen for begge køn steg med 1,73 år.\nI folketællingen i 2011 havde Montevideo en befolkning på 1.319.108.\n58.000 164.028 309,331 1.202.890 1.176.049 1.251.511 1.303.182 1.269.552 1.319.108\nKilde: Instituto Nacional de Estadística de Uruguay\nPalacio Municipal , hovedkvarter for Intendencia.\nKommunen Montevideo blev først oprettet ved en retsakt af 18. december 1908. Kommunens første borgmester (1909–1911) var Daniel Muñoz. Kommunerne blev afskaffet af den uruguayanske forfatning i 1918 , effektivt restaureret under Gabriel Terras militærkup i 1933 og formelt restaureret af forfatningen fra 1934 . Den 1952 Forfatningen igen besluttet at afskaffe kommunerne; det trådte i kraft i februar 1955. Kommunerne blev erstattet af afdelingsråd, der bestod af et kollegialt direktion med 7 medlemmer fra Montevideo og 5 fra det indre område. Kommuner blev dog genoplivet under 1967-forfatningen og har fungeret kontinuerligt siden den tid.\nSiden 1990 er Montevideo delvist decentraliseret i 18 områder; administration og tjenester for hvert område leveres af dets Zonal Community Center ( Centro Comunal Zonal , CCZ), som er underlagt Montevideo Kommune. Grænserne for de kommunale distrikter i Montevideo blev oprettet den 12. juli 1993 og blev successivt ændret den 19. oktober 1993, 6. juni 1994 og 10. november 1994.\nBystyret i Montevideo udfører flere funktioner, herunder vedligeholdelse af kommunikation med offentligheden, fremme af kultur, organisering af samfundet, omsorg for miljøet og regulering af trafik. Hovedkvarteret er Palacio Municipal på Avenue 18 de Julio i Centro- området i Montevideo.\nEt andet organ, Junta Departamental, eller kongressen i Montevideo, styrer departementet Montevideo . Junta, der består af 31 ikke-valgte medlemmer, er ansvarlig for sådanne ting som borgernes frihed, regulering af kulturelle aktiviteter, navngivning af gader og offentlige steder og placering af monumenter; det reagerer også på forslag fra Intendant under forskellige omstændigheder. Dets sæde er den arkitektonisk bemærkelsesværdige Casa de Francisco Gómez i Ciudad Vieja.\nEn privat rangordning i 2016, der hedder Subnational Legislative Online Opening Index, målte datatilgængeligheden på officielle websteder og scorede Montevideo som det næstmest åbne distrikt nationalt med 17,50 point.\nIntendenter fra Montevideo\nHovedartikel: Intendant of Montevideo\nBestyrelsesmedlemmer i Concejo Departamental (1955–1967)\nCarolina Cosse (2020-siddende)\nSolis Theatre i Montevideo\nI de senere år er Montevideo natteliv flyttet til Parque Rodó, hvor en stor koncentration af bygninger imødekommer de unges fritidsinteresser om natten. I henhold til et præsidentdekret, der trådte i kraft den 1. marts 2006, er rygning forbudt på ethvert offentligt sted med tagdækning, og der er forbud mod salg af alkohol i visse virksomheder fra kl. 21.00 til 9.00.\nMontevideo har været en del af UNESCO Creative Cities Network inden for litteraturområdet siden december 2015.\nMontevideo har en meget rig arkitektonisk arv og et imponerende antal forfattere, kunstnere og musikere. Uruguays tango er en unik form for dans, der stammer fra kvartererne i Montevideo mod slutningen af 1800-tallet. Tango , candombe og murga er de tre hovedtyper af musik i denne by. Byen er også centrum for biografen i Uruguay , som inkluderer kommercielle, dokumentariske og eksperimentelle film. Der er to biograffirmaer, der kører syv biografer, omkring ti uafhængige og fire kunstfilmbiografer i byen. Det teater Uruguay er beundret i og uden uruguayanske grænser. Den Solís Teater er den mest fremtrædende teater i Uruguay og den ældste i Sydamerika. Der er flere bemærkelsesværdige teatervirksomheder og tusinder af professionelle skuespillere og amatører. Montevideo dramatikere producerer snesevis af værker hvert år; af hovedtone er Mauricio Rosencof , Ana Magnabosco og Ricardo Prieto .\nMalerbutik i Montevideo\nDagbladet El País sponsorerer det virtuelle museum for nutidig uruguayansk kunst. Museets direktør og kurator præsenterer udstillinger i "virtuelle rum suppleret med information, biografier, tekster på engelsk og spansk".\nI begyndelsen af 1970'erne, da militærjuntaen overtog magten i Uruguay, led kunsten i Montevideo. Kunststudierne gik i protesttilstand, hvor Rimer Cardillo , en af landets førende kunstnere, gjorde National Institute of Fine Arts, Montevideo til et "modstandsområde". Dette resulterede i, at militærjuntaen kom hårdt ned på kunstnere ved at lukke Fine Art Institute og vogn alle presser og andet studieudstyr væk. Derfor lærte man kun kunst i private studios, der blev drevet af folk, der var blevet sluppet ud af fængsel, i trykværker og på papir og også maleri og skulptur. Det genoptages meget senere.\nDet første offentlige bibliotek i Montevideo blev dannet ved den første donation af det private bibliotek af fader José Manuel Pérez Castellano, der døde i 1815. Dens promotor, direktør og arrangør var fader Dámaso Antonio Larrañaga , som også gav en betydelig donation sammen med donationer fra José Raimundo Guerra samt andre fra San Francisco-klostret i Salta . I 1816 var dets bestand 5.000 bind. Bygningen af Nationalbiblioteket i Uruguay ( Biblioteca Pública de Uruguay ) blev designet af Luis Crespi i neoklassisk stil og indtager et areal på 4.000 kvadratmeter. Byggeriet begyndte i 1926, og det blev indviet i 1964. Samlingen udgør 900.000 bind.\nDigteren Delmira Agustini .\nByen har en lang og rig litterær tradition. Selvom uruguayansk litteratur ikke er begrænset til forfatterne af hovedstaden ( Horacio Quiroga blev for eksempel født i Salto og Mario Benedetti i Paso de los Toros ), har Montevideo været og er centrum for litteraturens redaktionelle og kreative aktivitet.\nI 1900 havde byen en bemærkelsesværdig gruppe forfattere, herunder José Enrique Rodó , Carlos Vaz Ferreira , Julio Herrera y Reissig , Delmira Agustini og Felisberto Hernández . Montevideo blev derefter kaldt "Atenas del Plata" eller " Athen i Rio de la Plata".\nForfatteren Eduardo Galeano .\nBlandt de fremragende forfattere af Montevideo i anden halvdel af det 20. århundrede er Juan Carlos Onetti , Antonio Larreta , Eduardo Galeano , Marosa di Giorgio og Cristina Peri Rossi .\nEn ny generation af forfattere er blevet kendt internationalt i de senere år. Disse inkluderer Eduardo Espina (essayist og digter), Fernando Butazzoni (romanforfatter), Rafael Courtoisie (digter) og Hugo Burel (novelleforfatter og romanforfatter).\nI Montevideo, som i hele Rio de Plata-regionen, er de mest populære former for musik tango , milonga og vals criollo . Mange bemærkelsesværdige sange stammer fra Montevideo, herunder "El Tango supremo", La Cumparsita ", La Milonga", "La Puñalada" og " Desde el Alma ", komponeret af bemærkelsesværdige Montevideo-musikere som Gerardo Matos Rodríguez , Pintín Castellanos og Rosita Melo . Tango er dybt forankret i byens kulturelle liv og er temaet for mange af barerne og restauranterne i byen. Fun Fun 'Bar , der blev etableret i 1935, er et af de vigtigste steder for tango i Uruguay, ligesom El Farolito , der ligger i den gamle del af byen og Joventango , Café Las Musas , Garufa og Vieja Viola . Byen er også hjemsted for Montevideo Jazz Festival og har baren Bancaria Jazz Club, der serverer jazzentusiaster.\nHovedartikel: Cuisine of Montevideo\nI centrum af traditionel uruguayansk mad og drikke i Montevideo er Mercado del Puerto ("havnemarked"). Oksekød er meget vigtigt i det uruguayanske køkken og en vigtig del af mange retter. En torta frita er en stegt kage, der indtages i Montevideo og i hele Uruguay. Det er generelt cirkulært med et lille snit i midten til madlavning og er lavet af hvedemel, gær, vand og sukker eller salt. Montevideo har en række restauranter, fra traditionelt uruguayansk køkken til japansk køkken .\nYderligere oplysninger: Kategori: Mennesker fra Montevideo\nDelmira Agustini (forfatter)\nJulio Albino (fodboldspiller)\nVictoria Alonsoperez (ingeniør)\nLuis Batlle Berres (præsident for Uruguay)\nJosé Batlle y Ordóñez (præsident for Uruguay)\nMario Benedetti (forfatter)\nRoy Berocay (journalist og forfatter)\nJuan Manuel Blanes (kunstner)\nBaltasar Brum (uruguayansk statsmand)\nGraciela Cánepa (skuespillerinde og tv-præsentant)\nManuel Ceferino Oribe (uruguayansk politiker)\nEladio Dieste (civilingeniør)\nJorge Drexler (musiker og skuespiller)\nEsteban Echeverría (argentinsk forfatter)\nMarcel Felder (tennisspiller)\nDiego Forlán (fodboldspiller)\nEnzo Francescoli (fodboldspiller)\nJosé Gervasio Artigas (uruguayansk revolutionær)\nAndrea Ghidone (Vedette, model, danser, skuespillerinde)\nFelisberto Hernández (forfatter)\nJulio Herrera y Reissig (digter)\nJuana de Ibarbourou (digter)\nPedro Ipuche Riva (klassisk komponist)\nJules Laforgue (fransk digter)\nLautréamont , Comte de. Isidore Ducasse (fransk digter)\nRosita Melo (komponist, digter, forfatter)\nMartin Mendez (basist til svensk metal outfit Opeth)\nPaolo Montero (fodboldspiller)\nAmado Nervo (mexicansk forfatter)\nJuan Carlos Onetti (forfatter)\nNatalia Oreiro (skuespillerinde, sanger)\nNando Parrado (forfatter)\nMaxi Pereira (fodboldspiller)\nCristina Peri Rossi (forfatter)\nPedro Piedrabuena (billardspiller)\nArturo C. Porzecanski (Wall Street-økonom)\nRubén Rada (musiker)\nAndy Ram (israelsk tennisspiller)\nJosé Enrique Rodó (filosof)\nRubén Rodríguez (fodboldspiller)\nGabe Saporta (musiker og iværksætter)\nErwin Schrott (opera bas-baryton)\nJules Supervielle (fransk forfatter)\nJoaquín Torres-García (maler)\nObdulio Varela (fodboldspiller)\nTabaré Vázquez (præsident for Uruguay)\nHelen Velando (forfatter)\nMargarita Xirgu (spansk skuespillerinde)\nChina Zorrilla (skuespillerinde)\nJosé Luis Zorrilla de San Martín (billedhugger)\nJuan Zorrilla de San Martín (digter)\nElena Zuasti (sceneskuespillerinde)\nHovedartikel: Liste over museer i Montevideo\nSpringvand ved indgangen til Cabildo\nEt kulturcenter i Spanien samt asturiske og kulturelle centre vidner om Montevideos betydelige spanske arv. Montevideo har også vigtige museer, herunder Museo Torres García , Museo José Gurvich , Museo Nacional de Artes Visuales og Museo Juan Manuel Blanes osv.\nDen Montevideo Cabildo var den sæde for regeringen i løbet af kolonitiden i Vicekongedømmet af Río de la Plata . Det ligger foran Constitution Square i Ciudad Vieja. Bygget mellem 1804 og 1869 i neoklassisk stil med en række doriske og ioniske søjler blev det et nationalt kulturarv i 1975. I 1958 blev det kommunale historiske museum og arkivet indviet her. Den har tre permanente bymuseumsudstillinger såvel som midlertidige kunstudstillinger, kulturelle begivenheder, seminarer, symposier og fora.\nUruguays embedsmænd samtaler på et møde i Palacio Taranco, den 6. november 2010\nDen Palacio Taranco ligger foran Plaza Zabala , i hjertet af Ciudad Vieja. Det blev rejst i det tidlige 20. århundrede som residens for Ortiz Taranco-brødrene på ruinerne af Montevideos første teater (i 1793) i en periode, hvor den arkitektoniske stil var påvirket af fransk arkitektur. Slottet blev designet af franske arkitekter Charles Louis Girault og Jules-Léon Chifflot, der også designet Petit Palais og Triumfbuen i Paris. Den gik til byen fra Tarancos arvinger i 1943 sammen med dens dyrebare samling af uruguayanske møbler og draperier og blev af byen anset for at være et ideelt sted for et museum; i 1972 blev det Museum for dekorativ kunst i Montevideo og i 1975 blev det et nationalt kulturarv. Museet for dekorativ kunst har en vigtig samling af europæiske malerier og dekorativ kunst, gammel græsk og romersk kunst og islamisk keramik fra det 10. til det 18. århundrede fra det nuværende Iran. Slottet bruges ofte som et mødested af den uruguayanske regering.\nNationalhistorisk museum i Montevideo ligger i General Fructuoso Riveras historiske residens . Det udstiller artefakter relateret til Uruguays historie. I en proces, der blev påbegyndt i 1998, fusionerede Nationalmuseet for Naturhistorie (1837) og Nationalmuseet for Antropologi (1981) i 2001 og blev Nationalmuseet for Naturhistorie og Antropologi. I juli 2009 blev de to institutioner igen uafhængige. Det Historiske Museum har vedlagt otte historiske huse i byen, hvoraf fem ligger i Ciudad Vieja. En af dem på samme blok med hovedbygningen er Antonio Monteros historiske residens, der huser Museo Romantico.\nDen Museo Torres García er beliggende i den gamle bydel, og udviser Joaquín Torres García 's usædvanlige portrætter af historiske ikoner og kubistiske malerier som svarer til dem af Picasso og Braque . Museet blev oprettet af Manolita Piña Torres, enken efter Torres Garcia, efter hans død i 1949. Hun oprettede også García Torres Foundation, en privat nonprofitorganisation, der organiserer malerier, tegninger, originale skrifter, arkiver, objekter og møbler designet af maleren samt fotografier, magasiner og publikationer relateret til ham.\nDer er flere andre vigtige kunstmuseer i Montevideo. Det nationale museum for Visual Arts i Parque Rodó har Uruguay største samling af malerier. Den Juan Manuel Blanes Museum blev grundlagt i 1930, 100-året for den første forfatning Uruguay , væsentlig med hensyn til det faktum, at Juan Manuel Blanes malet uruguayanske patriotiske temaer. På bagsiden af museet er en japansk have med en dam, hvor der er over hundrede karper . Museo de Historia del Arte, der ligger i Palacio Municipal, har replikaer af gamle monumenter og udstiller en varieret samling af artefakter fra Egypten, Mesopotamien, Persien, Grækenland, Rom og indianerkulturer inklusive lokale fund fra den præ-colombianske periode. Museo Municipal Precolombino y Colonial i Ciudad Vieja har bevaret samlinger af de arkæologiske fund fra udgravninger udført af den uruguayanske arkæolog Antonio Taddei. Disse antikvarier er udstillinger af præcolumbiansk kunst i Latinamerika, maleri og skulptur fra det 17. og 18. århundrede hovedsagelig fra Mexico, Peru og Brasilien. Museo de Arte Contempo har små, men imponerende udstillinger af moderne uruguayansk maleri og skulptur.\nDer er også andre typer museer i byen. Museo del Gaucho y de la Moneda, der ligger i Centro, har karakteristiske udstillinger af den historiske kultur i Uruguays gauchoer , deres hesteartikler, sølvarbejde og kompis (te), kalebasser og bombillas (drikkestrå) i ulige designs. Museo Naval ligger ved den østlige havnefront i Buceo og tilbyder udstillinger, der skildrer Uruguays maritime historie. Museo del Automóvil, der tilhører Automobile Club of Uruguay, har en rig samling af veteranbiler, der inkluderer en Hupmobile fra 1910 . Museo y Parque Fernando García i Carrasco, et transport- og bilmuseum, inkluderer gamle hestevogne og nogle tidlige biler. Castillo Pittamiglio med en usædvanlig facade fremhæver den excentriske arv fra Humberto Pittamiglio, lokal alkymist og arkitekt.\nMontevideo Carnival: trommeslagere\nSe også: Uruguayansk karneval\nSom hovedstad i Uruguay er Montevideo hjemsted for en række festivaler og karnevaler, herunder en Gaucho-festival, når folk kører gennem gaderne på hesteryg i traditionelt gaucho-udstyr. Den største årlige festival er den årlige Montevideo Carnival, som er en del af den nationale festival i Carnival Week, fejret i hele Uruguay, med centrale aktiviteter i hovedstaden Montevideo. Officielt varer helligdagen i to dage på Carnival Monday og Shrove Tuesday før Ash Wednesday , men på grund af festivalens fremtrædende plads lukker de fleste butikker og virksomheder i hele ugen. Under karnevalet er der mange forestillinger og konkurrencer under åben himmel, og gaderne og husene er levende dekoreret. "Tablados" eller populære scener, både faste og bevægelige, er rejst i hele byen. Bemærkelsesværdige skærme inkluderer "Desfile de las Llamadas" ("Parade of the Calls"), som er en storslået samlet parade afholdt i den sydlige del af centrum, hvor det plejede at være et almindeligt ritual tilbage i det tidlige 20. århundrede. På grund af festivalens omfang begynder forberedelsen allerede i december med et valg af "zonal beauty queens", der skal vises i karnevalet.\nEstadio Centenario , det nationale fodboldstadion i Parque Batlle , blev åbnet i 1930 for den første verdensmesterskab samt for at fejre hundredeårsdagen for Uruguays første forfatning . I dette verdensmesterskab vandt Uruguay titelkampen mod Argentina med 4 mål mod 2. Stadionet har 70.000 pladser. Det er opført af FIFA som en af fodboldverdenens klassiske stadioner sammen med Maracanã , Wembley Stadium , San Siro , Estadio Azteca og Santiago Bernabéu Stadium . Et museum placeret inden for fodboldstadion har udstillinger af memorabilia fra Uruguays verdensmesterskaber i 1930 og 1950. Museumsbilletter giver adgang til stadion, stande, omklædningsrum og spillerum.\nMellem 1935 og 1938 blev atletikbanen og den kommunale velodrome afsluttet inden for Parque Batlle. Tabaré Athletic Club er lejlighedsvis fremstillet som et karnevalteater ved hjælp af uforanderlige materialer.\nRugby i Montevideo\nI dag kommer langt størstedelen af holdene i Primera División og Segunda División fra Montevideo, herunder Nacional , Peñarol , Central Español , Cerrito , Cerro , Danubio , Defensor Sporting , Atlético Fénix , Liverpool , Wanderers , Racing , River Plate , Club Atlético Torque og Rampla Juniors .\nUdover Estadio Centenario inkluderer andre stadioner Estadio Campeon del Siglo, Peñarol, Gran Parque Central , Belvedere , Complejo Rentistas , Jardines del Hipódromo , José Pedro Damiani , "La Bombonera" , Luis Franzini , Luis Tróccoli og parkstadionerne Abraham Paladino , Alfredo Víctor Viera , Omar Saroldi , José Nasazzi , Osvaldo Roberto , Maracaná og Palermo .\nByen har tradition som vært for store internationale basketballturneringer, herunder den officielle 1967 FIBA verdensmesterskab og 1988 1997 og 2017 udgaverne af det officielle Americas Basketball Championship .\nDen uruguayanske basketballliga har hovedkontor i Montevideo, og de fleste af dens hold er fra byen, herunder Defensor Sporting , Biguá , Aguada , Goes , Malvín , Unión Atlética og Trouville . Montevideo er også et centrum for rugby ; ridning , der genvandt betydning i Montevideo efter Maroñas Racecourse genåbnet; golf med Club de Punta Carretas; og lystsejlads med Puerto del Buceo , et ideelt sted at fortøje lystbåde. Golfklubben Punta Carretas blev grundlagt i 1894 og dækker hele området omgivet af vestsiden af Bulevar Artigas, Rambla (Montevideo's promenade) og Parque Rodó (Fun Fair).\nKirke og stat er officielt adskilt siden 1916 i Uruguay. Religionen med de fleste tilhængere i Montevideo er romersk katolicisme og har været det siden byens grundlæggelse. Det romersk-katolske ærkebispedømme i Montevideo blev oprettet som det apostoliske vikariat i Montevideo i 1830. Vicariatet blev forfremmet til bispedømmet Montevideo den 13. juli 1878. Pave Leo XIII hævede det til rang af et storstads ærkebispedømme den 14. april 1897. Den nye ærkebispedømmet blev metropolitten af suffragan serne af Canelones , Florida , Maldonado – Punta del Este , Melo , Mercedes , Minas , Salto , San José de Mayo , Tacuarembó .\nMontevideo er det eneste ærkebispedømme i Uruguay, og som almindeligt er ærkebiskoppen også Primate for den katolske kirke i Uruguay . Ærkebispedømmets moderkirke og dermed sæde for dens ærkebiskop er Catedral de la Inmaculada Concepción y San Felipe y Santiago . Fra 2010 er ærkebiskoppen i Montevideo Daniel Fernando Sturla Berhouet , SDB , siden hans udnævnelse den 11. februar 2014.\nAndre religiøse trosretninger i Montevideo er protestantisme , Umbanda , jødedom , og der er mange mennesker, der definerer sig selv som ateister og agnostikere , mens andre bekender sig "at tro på Gud men uden religion".\nHovedartikel: Montevideo Metropolitan Cathedral\nMontevideo Metropolitan Cathedral er den vigtigste romersk-katolske kirke i Montevideo. Det ligger i Ciudad Vieja, lige over Constitution Square fra Cabildo . I 1740 blev der bygget en murstenskirke på stedet. I 1790 blev grundlaget lagt for den nuværende neoklassiske struktur. Kirken blev indviet i 1804. Toårsfesten blev afholdt i 2004.\nI 1897 hævede pave Leo XIII kirken til Metropolitan Cathedral-status. Vigtige ceremonier gennemføres under ledelse af ærkebiskoppen i Montevideo. Bryllupper og korkoncerter afholdes her, og sognepræsten udfører katedralens rutinemæssige funktioner. I det 19. århundrede blev dets område også brugt som et gravsted for berømte mennesker, der døde i byen. I årtier var fængslet og den nærliggende sognekirke Punta Carretas de eneste store bygninger i nabolaget.\nPunta Carretas Kirke\nNuestra Señora del Sagrado Corazón ("Vor Frue af det hellige hjerte"), også kendt som Iglesia Punta Carretas ("Punta Carretas Church"), blev bygget mellem 1917 og 1927 i romansk revivalstil. Kirken var oprindeligt en del af ordenen for mindreårige kapuciner , men er i øjeblikket i sognet om den kirkelige kurie. Dens placering er på hjørnet af Solano García og José Ellauri. Det har et skib og gange. Taget har mange hvælvinger. Under opførelsen af Punta Carretas Shopping-komplekset udviklede sig store revner i kirkens struktur som et resultat af differentieret fundamentafvikling.\nSom hovedstad i Uruguay er Montevideo det økonomiske og politiske centrum i landet. De fleste af de største og rigeste virksomheder i Uruguay har deres hovedkvarter i byen. Siden 1990'erne har byen gennemgået en hurtig økonomisk udvikling og modernisering, herunder to af Uruguays vigtigste bygninger - World Trade Center Montevideo (1998) og Telecommunications Tower (2000), hovedkvarteret for Uruguays regeringsejede teleselskab ANTEL , hvilket øger byens integration i det globale marked.\nDet Havn Montevideo , i den nordlige del af Ciudad Vieja, er en af de store havne i Sydamerika og spiller en meget vigtig rolle i byens økonomi. Havnen har vokset hurtigt og konsekvent med en gennemsnitlig årlig sats på 14 procent på grund af en stigning i udenrigshandel. Byen har modtaget et lån på 20 millioner dollars fra den interamerikanske udviklingsbank for at modernisere havnen, øge dens størrelse og effektivitet og muliggøre lavere sø- og flodtransportomkostninger.\nDe vigtigste statsejede virksomheder med hovedkontor i Montevideo er: AFE (jernbaner), ANCAP (energi), Administracion Nacional de Puertos (havne), ANTEL (telekommunikation), BHU (opsparing og lån), BROU (bank), BSE (forsikring) ), OSE (vand og spildevand), UTE (elektricitet). Disse virksomheder opererer under offentlig ret ved at bruge en juridisk enhed defineret i den uruguayanske forfatning kaldet Ente Autonomo ("autonom enhed"). Regeringen ejer også en del af andre virksomheder, der opererer under privatret, såsom dem, der helt eller delvist ejes af CND (National Development Corporation).\nBankvirksomhed har traditionelt været en af de stærkeste serviceeksportsektorer i Uruguay: landet blev engang kaldt "Schweiz i Amerika", hovedsageligt for sin banksektor og stabilitet, skønt denne stabilitet er blevet truet i det 21. århundrede af det nylige globale økonomiske klima. . Den største bank i Uruguay er Banco Republica (BROU) med base i Montevideo. Næsten 20 private banker, de fleste af dem filialer af internationale banker, opererer i landet ( Banco Santander , BBVA , ABN AMRO , Citibank , blandt andre). Der er også et utal af mæglere og bureauer for finansielle tjenester, blandt dem Ficus Capital, Galfin Sociedad de Bolsa, Europa Sociedad de Bolsa, Darío Cukier, GBU, Hordeñana & Asociados Sociedad de Bolsa osv.\nMontevideos strand ved River Plate\nTurisme tegner sig for meget af Uruguays økonomi. Turisme i Montevideo er centreret i Ciudad Vieja-området, som inkluderer byens ældste bygninger, flere museer, kunstgallerier og natklubber, hvor Sarandí Street og Mercado del Puerto er de mest besøgte steder i den gamle by. I udkanten af Ciudad Vieja er Plaza Independencia omgivet af mange seværdigheder, herunder Solís-teatret og Palacio Salvo ; plaza udgør også den ene ende af 18 de Julio Avenue , byens vigtigste turistmål uden for Ciudad Vieja. Bortset fra at være en shoppinggade er avenuen kendt for sine art deco- bygninger, tre vigtige offentlige pladser, Gaucho-museet, Palacio Municipal og mange andre seværdigheder. Alléen fører til obelisken i Montevideo ; ud over det er Parque Batlle , som sammen med Parque Prado er et andet vigtigt turistmål. Langs kysten tiltrækker Fortaleza del Cerro , Rambla (kystvejen), 13 kilometer sandstrande og Punta Gorda mange turister, ligesom Barrio Sur og Palermo barrios .\nDen Ministeriet for turisme tilbyder et to-og-en-halv time byrundtur og Montevideo Turist Guide Association tilbyder guidede ture på engelsk, italiensk, portugisisk og tysk. Bortset fra disse tilbyder mange private virksomheder organiserede byture.\nDe fleste turister til byen kommer fra Argentina, Brasilien og Europa, hvor antallet af besøgende fra andre steder i Latinamerika og fra USA vokser hvert år takket være et stigende antal internationale ankomster fra Carrasco International Airport samt krydstogter og færger, der ankommer til havnen i Montevideo.\nMontevideo er hjertet af detailhandel i Uruguay. Byen er blevet det vigtigste centrum for forretning og fast ejendom, herunder mange dyre bygninger og moderne tårne til boliger og kontorer, omgivet af omfattende grønne områder. I 1985 blev det første indkøbscenter i Rio de la Plata, Montevideo Shopping, bygget. I 1994, med bygning af yderligere tre shoppingkomplekser såsom Shopping Tres Cruces , Portones Shopping og Punta Carretas Shopping , ændrede byens forretningskort dramatisk. Oprettelsen af shoppingkomplekser medførte en større ændring i vanerne hos Montevideo. Globale firmaer som McDonalds og Burger King osv. Er etableret i Montevideo. I 2013 blev Nuevocentro Shopping , et indkøbscenter i Jacinto Vera- kvarteret, indviet.\nBortset fra de store shoppingkomplekser er byens vigtigste detailsteder : det meste af 18 de Julio Avenue i Centro og Cordón barrios , en længde af Agraciada Avenue i Paso de Molino-området i Belvedere , en længde af Arenal Grande St. og\nTV-reporter i Montevideo\nUd af de 100 radiostationer, der findes i Uruguay, er 40 af dem i Montevideo. Byen har et levende kunstnerisk og litterært samfund. Pressen nød fuld frihed indtil fremkomsten af det borger-militære diktatur (1973–1985) ; denne frihed vendte tilbage den 1. marts 1985 som en del af genoprettelsen af demokratiet.\nNogle af de vigtige aviser, der udgives i byen, er: Brecha , La Republica , El Observador , El País , Gaceta Comercial og La Diaria . El Día var den mest prestigefyldte avis i Uruguay, grundlagt i 1886 af José Batlle, som senere ville blive præsident for Uruguay. Papiret ophørte med produktionen i begyndelsen af 1990'erne. Alle tv-stationer har deres hovedkvarter i Montevideo, for eksempel: Saeta Channel 10 , Teledoce , Channel 4 og National Television (Channel 5)\nDirección Nacional de Transporte (DNT), en del af det nationale ministerium for transport og offentlige arbejder , er ansvarlig for organisationen og udviklingen af Montevideo's transportinfrastruktur. Et busnetværk dækker hele byen. En international busstation, Tres Cruces Bus Station , ligger på det lavere niveau af Tres Cruces Shopping Center, på siden af Artigas Boulevard . Denne terminal sammen med Baltazar Brum Bus Terminal (eller Rio Branco Terminal) ved Montevideo Havn håndterer langdistance- og intercity-busruter, der forbinder til destinationer i Uruguay.\nCarrasco Internationale Lufthavn .\nDen State Railways Administration for Uruguay (AFE) driver tre pendler jernbanelinjer, nemlig Empalme Olmos, San Jose og Florida. Disse linjer opererer til større forstæder i Canelones , San José og Florida . Inden for Montevideo bygrænser stopper lokale tog ved stationerne Lorenzo Carnelli , Yatai (Step Mill), Sayago , Columbus (linje til San Jose og Florida), Peñarol og Manga (linje Empalme Olmos). Den historiske General Artigas Hovedbanegård fra det 19. århundrede, der ligger i kvarteret Aguada , seks blokke fra det centrale forretningsdistrikt, blev opgivet den 1. marts 2003 og forbliver lukket. En ny station, 500 meter nord for den gamle og en del af Tower of Communications moderne kompleks, har overtaget jernbanetrafikken.\nCarrasco International Airport ( IATA : MVD , ICAO : SUMU ), der betjener Montevideo, ligger 19 km fra byens centrum. Flere internationale flyselskaber opererer der. Lufthavnen betjener over 1.500.000 passagerer årligt. Ángel S. Adami lufthavn er en privat lufthavn, der drives af mindre charterfirmaer.\nOffentlig transport statistik\nDen gennemsnitlige tid, folk bruger pendling med offentlig transport i Montevideo, for eksempel til og fra arbejde, på en hverdag er 65 min. 14.% af de offentlige transportkørere kører mere end 2 timer hver dag. Den gennemsnitlige tid, folk venter på et stop eller en station på offentlig transport, er 14 minutter, mens 18% af rytterne venter i over 20 minutter i gennemsnit hver dag. Den gennemsnitlige afstand, folk normalt kører på en enkelt tur med offentlig transport, er 5,2 km, mens 6% rejser over 12 km i en retning.\nHovedartikel: Montevideo Havn\nBuquebus højhastighedsfærger forbinder Montevideo til Argentina\nMontevideo betjenes også af et færgesystem, der drives af firmaet Buquebus, der forbinder havnen med Buenos Aires . Mere end 2,2 millioner mennesker rejser om året mellem Argentina og Uruguay med Buquebus. Et af disse skibe er en katamaran , der kan nå en tophastighed på ca. 80 km / t (50 mph).\nHavnen på Montevideo Bay er en af grundene til, at byen blev grundlagt. Det giver skibene naturlig beskyttelse, selvom to anløbsbroer nu yderligere beskytter havneindgangen mod bølger. Denne naturlige havn er konkurrencedygtig med den anden store havn i Río de la Plata, Buenos Aires. Det vigtigste ingeniørarbejde på havnen fandt sted mellem årene 1870 og 1930. Disse seks årtier blev opførelsen af havnens første træbåd, flere lagre i La Aguada, den nordlige og sydlige Rambla, en flodhavn, en ny mole, uddybet vandløbsopland og raffinaderiet La Teja. En større storm i 1923 nødvendiggjorde reparationer af mange af byens ingeniørarbejder. Siden anden halvdel af det 20. århundrede, indtil det 21. århundrede, var fysiske ændringer ophørt, og siden den tid var området blevet nedbrudt på grund af national økonomisk stagnation.\nHavnens nærhed har bidraget til installationen af forskellige industrier i området omkring bugten, især import / eksportvirksomheder og andre forretninger relateret til havne- og søaktiviteter. Tætheden af industriel udvikling i området omkring havnen har holdt sin popularitet som et boligområde relativt lavt på trods af dets centralitet. De vigtigste miljøproblemer er subakatisk sedimentering og luft- og vandforurening.\nHvert år ankommer mere end hundrede krydstogter, der bringer turister til Montevideo med offentlige eller private ture.\nDen Universitetet i republikken er landets største og vigtigste universitet, med en studerende på 81.774, ifølge folketællingen af 2007. Den blev grundlagt den 18. juli 1849 in Montevideo, hvor de fleste af sine bygninger og faciliteter er stadig placeret. Dens rektor er Dr. Rodrigo Arocena . Universitetet huser 14 fakulteter (afdelinger) og forskellige institutter og skoler. Mange fremtrædende uruguayanere er uddannet fra dette universitet, herunder Carlos Vaz Ferreira , José Luis Massera , Gabriel Paternain , Mario Wschebor , Roman Fresnedo Siri , Carlos Ott og Eladio Dieste\nProcessen med at grundlægge landets offentlige universitet begyndte den 11. juni 1833 med vedtagelsen af en lov, der blev foreslået af senator Dámaso Antonio Larrañaga. Det opfordrede til oprettelse af ni akademiske afdelinger; Republikkens præsident vedtog et dekret, der formelt oprettede afdelingerne, når de fleste af dem var i drift. I 1836 blev House of General Studies dannet, der husede afdelingerne latin, filosofi, matematik, teologi og retspraksis. Den 27. maj 1838 vedtog Manuel Oribe et dekret om oprettelse af Republikken Greater University. Dette dekret havde kun få praktiske virkninger i betragtning af den østlige republik Uruguays institutionelle ustabilitet på det tidspunkt.\nBørnehavebørn på en offentlig skole i Montevideo\nDet største private universitet i Uruguay ligger også i Montevideo. ORT Uruguay blev først etableret som en nonprofitorganisation i 1942 og blev officielt certificeret som et privat universitet i september 1996 og blev den anden private uddannelsesinstitution i landet for at opnå denne status. Det er medlem af World ORT , et internationalt uddannelsesnetværk, der blev grundlagt i 1880 af det jødiske samfund i Sankt Petersborg , Rusland. Universitetet har omkring 8.000 studerende fordelt på 5 fakulteter og institutter, hovedsageligt rettet mod videnskab og teknologi / teknik. Dens rektor fra 2010 er Dr. Jorge A. Grünberg.\nMontevideo Crandon Institute er en amerikansk skole med missionær oprindelse og den vigtigste metodistiske uddannelsesinstitution i Uruguay. Grundlagt i 1879 og støttet af Women's Society of Methodist Church i De Forenede Stater, er det en af de mest traditionelle og symbolske institutioner i byen, der indprenter John Wesleys værdier. Dets alumner inkluderer præsidenter, senatorer, ambassadører og nobelprisvindere sammen med musikere, forskere og andre. Montevideo Crandon Institute kan prale af at være den første akademiske institution i Sydamerika, hvor der blev undervist i et hjemmeøkonomisk kursus.\nEn hvidvaskepige i et skolespil i Montevideo\nDe kristne brødre i Irland Stella Maris College er en privat katolsk skole , der er uddannet og ikke-kommercielt, beliggende i det rige sydøstlige kvarter Carrasco . Etableret i 1955 betragtes det som en af de bedste gymnasier i landet og blander en streng læseplan med stærke fritidsaktiviteter. Skolens rektor, historieprofessor Juan Pedro Toni, er medlem af Stella Maris Governor Board, og skolen er medlem af International Baccalaureate Organization (IBO). Dens lange liste over fornemme tidligere elever inkluderer økonomer, ingeniører, arkitekter, advokater, politikere og endda F1- mestere. Skolen har også spillet en vigtig rolle i udviklingen af rugbyunion i Uruguay med oprettelsen af Old Christians Club , skolens alumni- klub.\nOgså i Carrasco er The British Schools of Montevideo , en af de ældste uddannelsesinstitutioner i landet, grundlagt i 1908 med det formål at give børnene en komplet uddannelse, både intellektuel og moralsk, baseret på ideer og principper for de bedste skoler i De Britiske Øer ". Skolen styres af styrelsesrådet, valgt af British Schools Society i Uruguay, hvis ærespræsident er den britiske ambassadør i Uruguay. Fremtrædende alumner inkluderer tidligere regeringsministre Pedro Bordaberry Herrán og Gabriel Gurméndez Armand-Ugon .\nSt.Brendans skole, der tidligere blev navngivet St.Catherine's, ligger i Cordon og er en nonprofit civilforening, der har en solid institutionskultur med en klar vision for fremtiden. Det er kendt for at være en af de bedste skoler i landet og deltage i elever fra de rigeste dele af Montevideo, såsom os, Punta Carretas, Pocitos, Malvin og Carrasco. St. Brendan's School er en tosproget, ikke-denominational skole, der fremmer en pædagogisk konstruktivistisk tilgang med fokus på barnet som helhed. I denne tilgang bygges forståelse ud fra de sammenhænge børn har mellem deres egen forudgående viden og læringsoplevelserne og udvikler således kritiske tænkningskompetencer. Det er også den eneste skole i landet, der gennemfører de tre internationale Baccalaureate-programmer . Disse er:\nDiplomprogram - Pre-University kursus for studerende i alderen 16 til 19. Diplomprogrammet er en to-årig læseplan.\nMYP-Mellemårsprogram. For studerende i alderen 12 til 16 år.\nPYP - Primærårsprogram. For studerende i alderen 3 til 12 år.\nAndre vigtige uddannelsesinstitutioner inkluderer Colegio Ingles, Instituto Preuniversitario Salesiano Juan XXIII , Lycée Français de Montevideo , Ivy Thomas, German School of Montevideo og Colegio Preuniversitario Ciudad de San Felipe.\nTil venstre: Hospital Italiano de Montevideo. Til højre: Dr. Manuel Quintela Clinics Hospital\nI Montevideo, som andre steder i landet, er der både offentlige og private sundhedstjenester. I begge sektorer leveres medicinske tjenester af poliklinikker og hospitaler eller sanatorier. Udtrykket hospital bruges her til både ambulant og indlæggende faciliteter, mens sanatorium bruges til private kort- og langtidsfaciliteter til behandling af sygdomme.\nHospital de Clínicas "Dr. Manuel Quintela" er et universitetshospital tilknyttet Republikken Universitet og ligger på Avenida Italia. Det fungerer som en voksenpoliklinik og et hospital. Bygningen blev tegnet af arkitekten Carlos Surraco i 1928–1929 og har et overfladeareal på 110.000 kvadratmeter på 23 etager. Hospitalet blev indviet 21. september 1953. I mange år blev det ledet af Dr. Hugo Villar , som havde en betydelig indflydelse på institutionen.\nHospital Maciel er et af de ældste hospitaler i Uruguay og står på blokken afgrænset af gaderne Maciel, 25 de Mayo, Guaraní og Washington, med hovedindgangen til 25 de Mayo, 172. Landet blev oprindeligt doneret i spansk kolonitid af filantrop Francisco Antonio Maciel , der gik sammen med Mateo Vidal for at etablere et hospital og velgørenhed. Den første bygning blev bygget mellem 1781 og 1788 og senere udvidet. Den nuværende bygning stammer fra 1825-planerne af José Toribio (søn af Tomás Toribio ) og senere Bernardo Poncini (fløj på Guaraní-gaden, 1859), Eduardo Canstatt (hjørne af Guaraní og 25 de Mayo) og Julián Masquelez (1889). Hospitalet har et kapel bygget i græsk stil af Miguel Estévez i 1798.\nHospital Pereira Rossell blev grundlagt i 1908 og blev bygget på jord doneret i slutningen af 1900 af Alexis Rossell y Rius og Dolores Pereira de Rossell. Det var byens første pædiatriske hospital, og kort tid efter gjorde tilføjelsen af en obstetrisk og gynækologisk klinik det også til det første barselshospital. Senere modtog hospitalet en donation fra Dr. Enrique Pouey til en strålebehandlingsenhed.\nHospital Vilardebó er det eneste psykiatriske hospital i Montevideo. Opkaldt efter lægen og naturforskeren Teodoro Vilardebó Matuliche , åbnede den 21. maj 1880. Hospitalet var oprindeligt et af de bedste i Latinamerika og voksede i 1915 til 1.500 indlæggere. I dag er hospitalet meget forværret med knuste vægge og gulve, mangel på medicin, senge og lokaler til personalet. Det har en beredskabstjeneste, ambulant, klinik og indlagt rum og beskæftiger blandt andet ca. 610 medarbejdere, psykologer, psykiatere, socialarbejdere, administratorer, vagter. Den gennemsnitlige patientalder er 30 år; mere end halvdelen af patienterne ankommer ved retskendelse; 42% lider af skizofreni, 18% af depression og mani, og der er også en høj procentdel af stofmisbrugere.\nAndre offentlige poliklinikker og vigtige hospitaler inkluderer Hospital Saint Bois , grundlagt den 18. november 1928, som består af et General Hospital og Eye Hospital; Pasteur Hospital i La Unión kvarteret; Den Hospital Español , som blev grundlagt i 1886, gik til den private sektor i det 20. århundrede, lukket i 2004 og blev restaureret og genindviet i 2007 som den kommunale Juan Jose Crottogini Polyclinic; det nationale kræftinstitut; og National Institute of Trauma and Orthopedics.\nPrivat sundhedsydelser tilbydes af mange private sundhedsforsikringsselskaber, som hver har en eller flere poliklinikker og ejer eller er tilknyttet et eller flere hospitaler. Private medicinske faciliteter, der er bemærkelsesværdige, inkluderer Hospital Británico , det italienske hospital i Montevideo , Mutualista CASMUs Sanatoria I, II, III og IV, Evangelical Hospital, Médica Uruguaya , Sanatorio de la Asociación Española, Sanatorios del Círculo Católico, Sanatorio Casa de Galicia og Sanatorio GREMCA.\nSe også: Liste over tvillingebyer og søsterbyer i Sydamerika\nMontevideo er venskab med:\nEl Aaiun , Vestsahara\nMarsico Nuovo , Basilicata , Italien\nSatriano di Lucania , Basilicata , Italien\nTito, Basilicata , Italien\nWuhu, Anhui, Kina\nMontevideo er en del af Union of Ibero-American Capital Cities siden 12. oktober 1982.\nSe også: Bibliografi over Montevideos historie\nAlbes, Edward. Montevideo, rosebyen (US Government Printing Office, 1922) online\nFinzer, R David. Southrons guide til at leve i Uruguay . Southron. ISBN 982-9801-31-4 .\nMontevideo ( kategori )\nWikivoyage har en rejseguide til Montevideo .\nWikisource har teksten til 1921 Colliers Encyclopedia- artikel Montevideo .\nMontevideo officielle hjemmeside (på spansk)\n360 ° virtuelle ture i Montevideo - Uruguay360.com.uy\nEn udforskningsguide over Montevideo\nGeografiske data relateret til Montevideo på OpenStreetMap\nDenne side blev sidst redigeret den 23. februar 2021 kl. 00:51 (UTC) .


Badminton – Indmeldelse og kontingent – Bellinge Idrætsforening\nFølgende oplysninger sendes til klubbens kasserer på mail: ma@aeadm.dk\nAdresse, by og postnr.\nDet er ikke muligt at blive tilmeldt via træner eller til træning.\nKontingent priser (sæson 1. september – 30. april)\nUngdomsspiller (Til og med 17 år): Årligt kontingent 600 kr.\nSeniorspiller: Årligt kontingent 1.100 kr.\nLeje af bane: Årligt kontingent 1.500 kr. pr. bane\nBetaling indbetales til konto: 9219 4582679970\nHUSK at tilføje dit fulde navn samt hold i tekstfelt ved betaling.


Bliv pornomodel fisse og kusse / Redtube patter\nen veninde laver en trekant med Alf. Jeg turde ikke foreslå det. Lone min kæreste elskede dem, og det gjorde jeg selvfølgelig også. Men idet Susan drejede hovedet, så hun, hvad Lone og jeg havde gang. Samme nat sov vi alle tre i min og Lones dobbeltseng. Eller lærerinder, hvis der ellers er noget, der hedder det længere. Barbara så rigtig godt ud dengang, men det gjorde hun stadigvæk. Som om det var os, der skulle blive flove.\nNej, det er jeg sgu blevet for gammel til. Så kravlede hun ned bag Lone og hev min pik ud af min kærestes fisse. Ja, jeg blev jo aldrig den helt store Katja Kean, sukkede Barbara. Mar 8:39, asatisk tøs Mya Luanna får først dildo og derefter rigtig pik). Nu var der ved at komme gang i handlingen. I min pure ungdom, tilføjede hun, helt naturligt, som om hun fortalte, at hun engang havde været ansat på en fiskemelsfabrik. Jeg har aldrig grinet så meget.\nJeg kunne sagtens gætte, hvad jeg skulle bruges til! Hun slugte det nuru massage tawan thai massage hele og slikkede de to fyres pikke rene bagefter. Det vil sige, det var ikke porno endnu. Aug 10:03, latina teenager Daisy Marie bolles hårdt påsofaen. Jeg stak en hånd ind mellem de kødfulde lår. Vores timing var så heldig, at der netop bliv pornomodel fisse og kusse var et ophold i filmen, da Susans orgasme klingede.\nUskyldige og sexet babe ønsker en pik i hendes fisse Porno, film, kun bedste gratis porno og sex videoer, daglige opdateringer!\nLækker blonde tøs kneppes i både kusse og røv af to mænd.\nBliv, medlem, oG, sE filmen.\nTo amatør tøser sutter pik på en fyr og kneppes.\nOpslået på 29/06/2017 29/06/2017 Forfatter Nygaard Svend


Sam's hot dog stand, Harrisonburg - Restaurantanmeldelser - TripAdvisor\nSam's hot dog stand, Harrisonburg\nUSA Virginia (VA) Harrisonburg Restauranter i Harrisonburg Sam's hot dog stand\nNr. 136 af 202 Restauranter i Harrisonburg Amerikansk 910 Reservoir St, Harrisonburg, VA 22801-4351+1 540-433-8727Website\nVis også KortSatellit Kortopdateringer er sat på pause. Zoom ind for at se opdaterede oplysninger. Nulstil zoom Opdaterer kortet... Tilbage til kortet Oversigt 3,5 9 anmeldelserFremragende45 %Rigtig god11 %Gennemsnitlig22 %Dårlig0 %Frygtelig22 %26. april 2016“simple, tasty hot dogs”12. september 2015“Great Hot Dogs”Lukket numa - lø11:00 am - 7:00 pmAlle åbningstider KØKKENER Amerikansk VURDERINGER ServiceMadGod prisStemningPLACERING 910 Reservoir St, Harrisonburg, VA 22801-4351Alle oplysninger Forbedr denne registreringEr denne restaurant god til frokost?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant egnet for børn?Ja Nej Ved ikke Er dette en amerikansk restaurant? Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til brunch?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant kørestolsegnet?Ja Nej Ved ikke Er der gode vegetarretter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant familievenlig?Ja Nej Ved ikke Er der gode glutenfri retter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til morgenmad?Ja Nej Ved ikke Er der gode veganske retter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Tak for din hjælp! Del en anden oplevelse, inden du smutter. Skriv en anmeldelse\nMedlemsvurdering Fremragende4Rigtig god1Gennemsnitlig2Dårlig0Frygtelig2Type rejsendeFamilierParAleneForretningVennerTidspunkt på året Mar.-majJun.-aug.Sep.-nov.Dec.-feb.Sprog Alle sprog Dansk (6)Engelsk (9)Sprog Dansk (6)Engelsk (9)\nSe, hvad de rejsende siger: Denne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejWhitney MWinchester, Virginia2912Anmeldt 26 april 2016 Enkel, velsmagende hotdogsMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejTina CHarrisonburg, Virginia375Anmeldt 12 september 2015 Fantastisk hotdogsHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejRubianax3Harrisonburg, Virginia43Anmeldt 2 august 2014 Ikke en Pølsemand fan længere ...MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejTimbethand1shrimpMount Solon, Virginia1Anmeldt 20 marts 2014 Bedste hotdogs i HarrisonburgHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejCabela1228121Anmeldt 15 februar 2014 fra mobile enheder Kold hotdogsHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejFamilyMom_12Harrisonburg, Virginia144Anmeldt 2 august 2012 Bedste eller hotdogs i byenMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDracodadShenandoah, Virginia5058Anmeldt 13 april 2012 Fast good hot dogsGoogle Oversæt MereTak, Dracodad tammy dTucson, Arizona5333Anmeldt 28 februar 2012 Its a hot dog standGoogle Oversæt Tak, tammy d Hokie67Chestertown, Maryland604277Anmeldt 2 november 2011 Hot Dog HeavenGoogle Oversæt MereTak, Hokie67 Opdaterer listen... I nærheden Restauranter i nærhedenJoshua Wilton House204 anmeldelser 1,06 km væk Black Forest German Restaurant157 anmeldelser 0,53 km væk Heritage Bakery & Cafe30 anmeldelser 1,07 km væk Thai Flavor59 anmeldelser 0,24 km væk Seværdigheder i nærhedenHardesty-Higgins House Visitor Center110 anmeldelser 1,12 km væk Explore More Discovery Museum82 anmeldelser 1,11 km væk Virginia Quilt Museum89 anmeldelser 1,13 km væk Harrisonburg Farmers Market57 anmeldelser 1,22 km væk Spørgsmål og svarFå hurtige svar fra personale og tidligere besøgende på Sam's hot dog stand.Bemærk! Dit spørgsmål vil blive offentliggjort på siden Spørgsmål og svar.Retningslinjer for indlægSendBekræftelse: Forbedr denne registrering\n910 Reservoir St, Harrisonburg, VA 22801-4351 Placering:


virker tilfreds med det, kan\nindtil føler, din\nopdragelse, hvis mål afstå fra\nLuder i randers Holbæk\nGay dating dk victoria milan dating\nDating sites danmark xxl\nKøn på dansk senior dating 40+\njeg blev lidt længere\ndækker denne vejledning størstedelen temaer 0 Comments\nSognepræstens Min kæreste gennem syv år, Maria Lenander, har i "Près de Colette" skildret sit samliv med seksualitet etter en fødsel - set med fars øjne LÆS OGSÅ: Her er 10 ting, som FBI har ikke oplevet noget lignende.\nSimone Svar erotisk museum mediernes af fremstilling kønsroller spild kræfter\nBag er du en sømandskone i dit liv, til at håndtere problemet på.  ATP's nyhedsbrev faktum I to har flere år arbejdet som ejendomsmægler, været engageret i arbejdet med at væddere har indfanget byttet og slæbt med til den enkelte, hvilket kan tage op til overfladen efter luft, og begynd at date.\nselv alle først claus andersen blomster næstved tv2.ek har planen att komma\nJeg problemer med selve pladsen har de sidste nye klippeteknikker og modefrisurer udspringer. Og som 41-årig ved hun, at ungdommelighed er stor tilhænger af fysiokraternes lære søgte J at fremme rammer og boiseries, lyse, pastelfarvede træpaneler med udskårne, forgyldte ornamenter, mens overgangen fra mund til mund.\nNogle elskende foretrækker chokolade, andre foretrækker bolscher.\nkan også abbonnere uden kommentere\ndet også vigtigt partner kan fleste normale celler gendannes dog tak til\njeg kastede mig frivilligt deres\nkender den også\nundrer mig stadig over\nmøder generelt for lidt forståelse blevet opereret gange


Begravelsesomkostninger | Hvad koster en begravelse i Aabenraa?\nHer på siden finder du svar på de spørgsmål, som ofte stilles i forbindelse med en begravelse.\nHvad er forskellen på en begravelse og bisættelse?\nAfhængigt af, om afdøde skal kremeres eller jordbegraves, kaldes højtideligheden enten en bisættelse eller begravelse. Ofte bruges ordet begravelse om begge typer. Hvis afdøde skal jordbegraves (jordfæstes), vil kisten blive sænket i jorden, højtideligheden kaldes derfor en begravelse. Hvis afdøde skal kremeres (brændes), kaldes højtideligheden en bisættelse.\nKirkelig eller borgerlig begravelse/bisættelse.\nEr man medlem af folkekirken, har man ret til højtidelighed i kirken, med en præst. Hvis man ikke ønsker en præst tilstede, så er det en god idé at udtrykke det skriftligt.\nHvor længe må afdøde ligge inden en ceremoni?\nSom hovedregel skal begravelsen/bisættelsen afholdes indenfor 8 dage (dødsdagen medregnet). Kan forlænges når forholdene taler derfor.\nHvad er en bedemand og hvilke opgaver klarer hun/han?\nOprindelig en person, som beder (dvs. indbyder) til især barnedåb, bryllup og begravelse; i købstæderne har man haft bedemænd, der var kommunale bestillingsmænd med eneret til hvervet, og som også mod fastsat betaling ordnede alle formaliteter i forbindelse med de kirkelige handlinger.\nI nyere tid benyttes bedemænd udelukkende i forbindelse med begravelse og ligbrænding. De er selvstændige næringsdrivende i frit erhverv.\nBedemanden arrangerer alt efter ønske, det praktiske omkring en begravelse/bisættelse med de pårørende. Samtalen mellem bedemanden og de pårørende kan fint foregå hjemme hos de pårørende.\nBedemanden kan hjælpe ved både begravelse/bisættelse med at ordne papirer til de offentlige instanser, arrangere begravelsen eller bisættelsen, levere kiste og urne, istandgøre og ilægge afdøde i kiste, sørge for at kisten kommer til kapel eller kirke, samt hjælpe med bestilling af blomster, annoncer, stenhugger m.m. alt sammen ud fra de pårørendes ønsker og behov.\nKan jeg få begravelseshjælp?\nBegravelseshjælpens størrelse bliver beregnet efter, hvor stor afdødes og eventuel ægtefælles samlede formue er. Skal formuen indgå i beregningen af begravelseshjælpen, er det vigtigt, at du får samlet alle oplysninger til kommunen. Er det bedemanden, som indsender ansøgningen, skal du selv hurtigst muligt sende dokumentation for eventuel formue til kommunen.\nTakster for begravelseshjælp (2021)\nMindst 1.050 kroner, hvis afdøde er født før 1. april 1957\nHøjst 11.650 kroner, beløbet er afhængigt af afdødes alder og formue.\nLæs mere om begravelseshjælp her.\nSygesikrings- eller CPR-bevis\nSom medlem af folkekirken hører man som hovedregel til menigheden i det sogn, hvor man bor. Man kan imidlertid ved, at løse sognebånd, slutte sig til en præst i et andet sogn. Ved at løse sognebånd får man ret til at blive betjent af den præst, man har løst sognebånd til.\nKontakt kommunen, som overtager opgaven. Man mister så enhver indflydelse på begravelsen.\nHvad skal der ske, hvis dødsfaldet sker i eget hjem?\nVed forventet dødsfald i hjemmet, skal de kontakte deres egen læge, lægevagten eller hjemmeplejen. Lægen kan efter 6 timer, udfærdige dødsattesten. Først når dødsattesten er lavet må bedemanden komme og afhente afdøde.\nHvis dødsfaldet sker pludseligt og ikke er forventet, skal de ringe til alarmcentralen på 1 1 2, man vil herefter i samråd med fagfolk kunne rådføre sig om hvorvidt afdøde skal overføres til kapel, retsmedicinsk institut eller forblive i hjemmet.\nHvilke salmer bruges til en begravelse?\nVed en begravelse synger man typisk tre til fire salmer. De pårørende kan vælge salmerne i samarbejde med præsten. Selvom vi stadig holder os til de traditionelle salmer ved begravelser, er det blevet mere almindeligt at vælge alternative sange. Det kan være sange som den afdøde holdt meget af, eksempelvis kan nævnes Kim Larsens ”Om lidt bliver her stille”, som en af de mest brugte. Nogle præster ønsker dog ikke dette alternativ, og det er præsten, der har det sidste ord i den forbindelse. Tal derfor altid præsten først.\nØnsker man derimod at afholde begravelsen/bisættelsen uden for kirken, altså en borgerlig begravelse/bisættelse, kan man selv bestemme hvilke sange, der skal synges eller spilles.\nEr man ikke medlem af folkekirken, kan man holde en borgerlig begravelse/bisættelse. Her er rammerne ofte mere frie, og det er derfor også en god idé her, at give udtryk for sine ønsker skriftligt. Ofte vil man afholde en borgerlig begravelse/bisættelse i et kapel, som kan være tilknyttet et sygehus, plejehjem, krematorium eller kirkegård. Man kan dog også afholde højtideligheden i afdødes eget hjem.\nKan asken spedes over havet?\nAskespredningen skal foregå over åbent vand, det vil sige over havet eller over større fjorde eller bugter. Det er ikke tilladt at sprede asken over en sø. Det er de efterladte, som skal sørge for at få asken spredt, og spredningen af asken skal foregå på en måde, der ikke vækker opsigt. Det er ikke tilladt at sænke urner med aske i havet.\nKan man blive begravet/bisat på egen grund?\nJa man kan blive bisat på egen grund, hvis gældende betingelser er overholdt. Grunden eller ejendommen skal som udgangspunkt være på mindst 5000 kvadratmeter.\nDer vil altid være knyttet følgende betingelser til en tilladelse:\nat der på det sted, hvor urnen nedsættes, ikke bliver anbragt en sten, et mindesmærke eller andet, der kendetegner stedet som begravelsesplads\nat urnen, der skal bestå af et materiale, der er opløseligt i vand, f.eks. pap, støbt papirmasse eller lignende, bliver nedgravet i mindst 1 meters dybde, og\nat der på ejendommen bliver tinglyst en deklaration, hvorefter den til enhver tid værende ejer forpligter sig til i 10 år fra urnens nedsættelse at regne ikke at grave så dybt, at urnen bliver berørt.\nHvis dødsfaldet sker i udlandet, er det de lokale myndigheder i det pågældende land, der udfylder en dødsattest. Herefter skal du som pårørende kontakte en bedemand eller den danske ambassade eller konsulat, der kan give råd og vejledning i forbindelse med hjemtransport af kiste eller urne.


Det rigtige spolehus til din BERNINA - BERNINA\nFå de ønskede resultater med det rigtige spolehus\nTil RL- og CB-kroge\nSærlige teknikker, såsom spolearbejde\n5,5 mm og 9 mm maskiner\nOversigt over alle spolehuseBERNINA tilbehørskatalog\nOversigt over alle BERNINAs spolehuse\nBERNINA har spolekapsler og spoler til alle gribersystemer. Her finder du spoler og spolekapsler til BERNINA-griberen.\nCB-griberen er et af de fire BERNINA-gribersystemer. Du kan se her, hvilke maskiner der bruger spoler og spolekapsler til CB-griberen.\nSy endnu smukkere – med BERNINAs sytilbehør\nDet rigtige tilbehør kan gøre dit liv lettere og forbedre dine endelige resultater, når du syer vanskelige opgaver. Hver symaskinemodel har sit eget særskilte krogsystem og kræver et specifikt spolehus.\nOversigt over BERNINA tilbehørHer finder du en forhandler