Eller tænkt det?\nMåske som et indre ekko af noget, du har hørt eller tror, du har hørt.\nEller tror, at du ville have hørt, hvis nogen havde sagt det det, som de helt sikkert tænkte.\nEller hørt som et ghost-ekko af noget som nogen kunne tænkes at tænke, før de overhovedet havde tænkt sig at tænke det?\nEr det din indbyggede showstopper, din kreative benspænder,\ndin lyseslukker, den lille jantenisse, den lille djævel med trefork?\nEr det dit freudianske overjeg, er det far-mor-stat, er det din indpiskede socialisering, er det frygten for at omkomme næste øjeblik?\nEr det konventioner, fordomme, antagelser, teorier?\nEller er du bare for doven eller har for mange penge til at købe dig fra at kunne?\nHvis du ønsker noget andet end en showstopper, er du nødt til at modificere udsagnet til enten et spørgsmål eller et ikke kategorisk-benægtende udsagn:\nGad vidst om jeg kan gøre det?\nMon ikke det kan lade sig gøre, der er jo andre, der har gjort noget lignende før?\nDet kan jeg nok, hvis jeg griber det rigtigt an.\nLad mig lige tygge på det og spørge nogen til råds, der har gjort det.\nDet er muligvis et større projekt, men det er ikke raketvidenskab.\nVi bør samtidigt tilnærme det uoverstigelige til det overkommelige.\nDet gælder om at opbløde og i sidste ende fjerne forhindringer.\nDet viser sig som regel, at forhindringerne er i vores hoved og ikke derude i virkelighedsfeltet. Derfor kan det være befriende at opleve, hvordan andre har gjort noget, som vi selv er tøvende.\nDen daglige Jante\nDer er et ordsprog, der siger:\nHvis man skal spise en elefant, skal man starte med et hjørne af halen.\nMan skal glemme omfanget af opgaven, hvis det er det, der afskrækkelsen.\nUdsagnet med raketvidenskab er nyttig, hvis man har for stor respekt for det avancerede i opgaven. Jante siger: Du skal ikke tro, du kan gøre noget, der kræver ekspertise, en IQ på 180 og en uddannelse på mindst 15 år efterfulgt af 15 års yderligere erfaring i branchen.\nBranche, hvad er det? Er det den gren, vi sidder på, mens vi saver den over? Vi bør have respekt for håndværk og erfaring, men kan vi ikke nøjes med respekt og ikke køre ud i forskrækket ærefrygt? Meget af vores überrespekt stammer fra fagfolkene selv, der holder af at bilde os ind, at det kan vi aldrig binde an med, for det kræver fagfolk som dem, og det bliver meget dyrere, hvis vi selv … ja, faktisk er det helt umuligt. Der er mange gange tale om, at fagfolk kan gå den direkte vej, overskue opgaven på forhånd og udføre den hurtige og fejlfrit, men hvis vi tage vores tid, tager tilløb og tænker os om, kan vi ofte gøre det lige så godt. Andre gange, desværre lidt for mange, leverer fagfolk en gang byggesjusk. Et produkt, vi køber færdigt, kan nemt indeholde fejl eller give sig ud for mere, end det er. Her kan vi gøre det bedre end fagmanden. Så: respekt for den hæderlige håndværker og det traditionelle fag, men det kvalifikationsmonopol, de holder af at omgive sig med, er hverken respektabelt eller brugbart.\nVi har brug for at modsvare respekt med selvrespekt og selvtillid. Spørgsmålet er, hvordan vi opbygger den? Det gør vi netop ved at omformulere, italesætte og visualisere det færdige resultat.\nRespekt for gør-det-selv-fænomenet. Byggemarkeder fx har i dag set i øjnene, at folk i stigende grad ønsker og tør at gøre tingene selv. Det boomer med gør-det-selv-løsninger, halvfabrikata, vejledninger på nettet om, hvordan man kan gøre. Internettet har gjort det væsentligt nemmere at få overblik over en opgave, som man har en løs vision om. Det er nemmere at blive inspireret i dag, fordi der altid er en eller anden ildsjæl derude, der er næsten barnlig stolt af at have gjort det og derfor laver en YouTube-video, hvor vidunderet stilles til skue. Førhen skulle man falde over folk på sin vej, der var villige til at vise deres små og store mesterværker, eller også skulle man falde over en bog eller en Søren Ryge-agtig TV-udsendelse. Problemet med YouTuberne er, at man ikke altid forstår deres egentlige tekniske løsninger, fordi de indforstår og ikke er skarpe nok til at formidle.\nÅrsagen til trenden er bla, at vi har er et håndværkerboom for tiden. Håndværkere har det som blommen i et æg, de har ordrebøgerne fulde, og de er ikke til at få fat på. Folk mister tålmodigheden og går i gang selv. If you want things done, DIY. Tag jeg sammen, håndværkere, hvor blev jeres kald og jeres faglige stolthed af, mens I tjente penge? De kan komme op med alle mulige forklaringer og undskyldninger med, at det er bygherren, der er det dumme svin, de er pressede, det er konjunkturerne, de er nødt til at gøre tingene hurtigt og effektivt (læs: at sjuske), der er sparet på materialerne, osv. Men når dagen er omme, så er det mennesker, der har skabt en deroute, og det er kun mennesker, der kan stoppe den igen.\nDen civile svendeprøve\nVi må se i øjnene, at vi kan være vores egen værste fjende og største modstander, når det kommer til igangsætter-support. Stopklodserne er ikke altid derude men mellem ørerne. Vi taler ikke om at bygge en raket og flyve til månen om tre måneder. Vi taler ikke om at binde an med skrive et nyt styresystem, fordi man er sur på Bill Gates & Co – hvilket der i øvrigt kan være god grund til. Vi taler om menneskeligt overkommelige opgaver, som mennesker desværre har fortalt os er uoverkommelige.\nHvad nu, hvis vi forestiller os at gøre det, der var folks livsbetingelser førhen: at bygge sit eget hus, sit eget sted, sin egen gård, sin egen båd? Med mindre man var priviligeret og havde penge, var man henvist til at gøre det selv. Et ungt ægtepar i de gamle samfund på landet var nødt til at starte fra bunden. Det var en opgave af et vist omfang, som man ikke overstod på et par uger og måske ikke engang på et par måneder. En opgave, der krævede en hel stribe færdigheder og håndværk i tilstrækkeligt omfang.\nI de gamle samfund havde de noget, som vi i dag er nødt til at etablere, og som ikke er en selvfølge: hjælp og færdigheder fra kollektivet og familien. Man hjalp hinanden, og der var alle færdigheder tilstede via traditionen og lokalsamfundet. Når der skulle bygges et hus, mødte der et helt byggehold op af folk, der selv havde nydt godt af det samme og sørgede for, at der var tag over hovedet i løbet er en uge. Hvilket KÆMPE tab har vi ikke lidt i industrisamfundet, der skar traditionen i stykker og vænnede os til, at vi var henvist til at købe os til det hele? Man kan ikke både knokle løs som arbejdstager på fuld til og have det store overskud til at gøre det hele selv og oven i købet hjælpe hinanden. Der fandt et videns- og færdighedstab sted af dimensioner, hvor et par generationer var ved at gå i total glemsels-mode, og nu er vi så nødt til at genlære os det hele igen. I Danmark er det oven i købet forbudt at hjælpe andre, hvis man er faglært, for så er det sort arbejde – selv hvis man ikke tager noget for det.\nYouTube kan ikke fuldt kompensere for tabet, for det er svært at lære taktile færdigheder via en video. Man er nødt til at lære hands-on, og derfor er sidemandsoplæring stadig overlegen til mange formål. Man skal være et gedigent talent og besidde en næsten fanatisk stædighed og dertil en glubende appetit, hvis man skal lære at mestre et musikinstrument og de dertil hørende musikalske udtryk og genrer blot med udgangspunkt i en eller anden, der demonstrerer guitargreb på en demovideo + en årrække som copycat af Eric Clapton eller hvem der nu repræsenterer ens favoritstil. De sejeste har gjort det sådan, de har set og hørt, været benovet og inspireret, og så har de kopieret og kopieret, indtil de en dag glemte forbillederne og fandt deres egen stil.\nSkal det afskrække nogen? ALDRIG! Nogle ting kan man lære langt hen ad vejen via videodemoer. Introduktion til de fleste features til et produktivt computerprogram kan man fuldstændig lære på nettet. Underviserne på lynda.com er fremragende, og hvis man selv har tæften og kan applikere demoerne direkte, så er man oppe at køre. En bog, en film en tegneserie, en manual er abstraktioner i forhold til at få lov til at gå i ægte mesterlære og kan nemt gå tabt i oversættelse.\nYouTube er stadig en genial opfindelse – når man ellers får frasorteret datamafiaens klamme hænder i overvågningskapitalismens æra. Der er demoer af næsten alt. Du kan lære eller som minimum få det fulde overblik over proces og detaljer i næsten alle traditionelle håndværk.\nVi taler her om ikke-specialiserede færdigheder, der er hjemmehørende i lukkede fagkredse. Der kan være tale om sikkerhed, farlige færdighedskomplekser, færdigheder i fysisk storskala, osv. Simulationstræning bruges i meget høj grad til uddannelse af avancerede færdigheder, men de kræver understøttelse af professionelle trænere, der overvåger og styrer simulationerne. Jeg har selv haft chancen til at afprøve simulationstræning i skibsnavigation hos det danske firma Force Technology med en fuldt simuleret bro svarende til et hvilket som helst større skib med alle de rigtige instrumenter, 3D-projektion af Storebælt i uvejr, gulvet på broen der gynger, nødopkald fra en luksusliner med motorstop i modgående retning, hvad gør vi så? Den ligger af gode grunde ikke på YouTube.\nJeg har selv et ambitiøst projekt på bedding, der muligvis er et godt eksempel. Se hvad du synes.\nJeg har tænkt mig at investere i en aflagt 20′ skibscontainer og indrette den til beboelse eller beboelig arbejdsplads. Det kræver en hel stribe tiltag, problemløsninger og nyerhvervede færdigheder, for at kunne realiseres. De færdigheder, jeg ikke har, fordi jeg aldrig har prøvet det før, må jeg få undervejs.\nDet vil udover overblikket over processen kræve skills som smed, tømrer-snedker, glarmester, elektriker, blikkenslager, maler.\nUmuligt, ingen kan mestre alle de håndværk! hører jeg straks.\nHvem taler om at mestre? siger jeg straks.\nJeg taler om basale skills som at save et hul med en vinkelsliber, svejse en ramme i hullet, skære vinduesrammer og dørparti til, sætte vinduer i, banke en forskalningsramme op, bore huller og trække ledninger, lægge rør ind til vand-ind og afløb, isolere gulv, lægge gulv på forskalningen i bunden, smide isolation i vægge og loft-forskalning, lukke med gips, lime væv på og male, bygge et simpelt køkkenparti med håndvask og vandhane. Herefter mere snedkeri med træk-ud-seng på hjul, platform med to siddebænke og et bord, et indbygget skuffedarium. m.m.\nEstimeret pris med det hele: 25.000 kr.\nEn ekspertopgave, der kræver et helt entreprenør-sjak? Nej, det er simple knokleopgaver, som mester sætter sine lærlinge til – under opsyn. Det vigtigste arbejde foregår mellem ørerne, inden man knokler løs, hvilket er kompensationen for mesters opsyn. Du må acceptere at være din egen mester. Det betyder, at alle mål skal være i orden, før du køber ind og skærer til. Der skal være arbejdstegninger. Du skal have spurgt andre, der har prøvet noget lignende før, hvorvidt det holder. Og så skal du vurdere deres råd og nogle gange lade hånt om dem, hvis du er overbevist om noget andet.\nGlemte jeg at sige, at der selvfølgelig er tørkloset og udendørs bruseniche. I den udvidede model er der et ekstra skråtag med udhæng og en terrasse fra dørparti til bruseniche.\nMnjaa, men jeg har ikke lige 25.000 … så hvad gør jeg så? Så tænker du i genbrugsmodeller og nedrivningsmateriale. Det kræver et detektivarbejde eller et netværk + en mindre portion held. Lån en trailer og kør læssevis af kasserede paller hjem. Mit lokale byggemarked forærer dem væk. Lær dig selv at skære dem op, så du får mest muligt ud af dem. Det bliver arbejdskrævende og noget af et puslespil at stykke stumperne sammen til længdestykker. Lim, fræser, stiksav, rundsav, boremaskine. På nedrivningspladser er der større stykker at hente. Hvad med vinduer og døre? Samme løsning, og helt nyt termoglas i bestilte mål koster nærmest INTET. Glem alt om arbejdsløn og tabt arbejdsfortjeneste. Isoleringsmateriale sprænger ikke noget budget, og faktisk kan også det genbruges. En brugt håndvask og et ditto armatur sparer den post. Så bliver regnestykket lige pludselig anderledes: 15.000 kr. er mit bud – altså for noget, der i princippet er et helt nyt hus alt inklusive i minimalistisk format.\nBagom det hele ligger selvfølgelig byggetilladelse og grund. Der er folk, der har omgået disse ved at sætte hjul på (det er så nok ikke en skibskontainer på 3.5 tons. I USA og England især er der en en Tiny House-bevægelse, der især blev boostet af banksternes svindelnummer i 2008 med tilhørende boligkrise. Nød lærer nøgen familie at give banksterne fuckfingeren og gøre det alligevel. Så hvad nu, får vi en ny finanskrise bare endnu værre? Det er ikke dagens emne, men emnet forholder sig til, hvilken attitude der er vinderagtig og ikke taberagtig, hvis det sker.\nIkke for at prale\nJeg håber, du har en jeg-har-gjort-det-liste som jeg. Følgende er ikke en praleliste, det er en god-at-komme-i-tanke-om-liste, en påmindelse om, hvor vigtigt det er bare at gøre det, man føler for og en opfordring til andre om at gøre det samme. Jeg bruger mig selv som eksempel.\nJeg er ikke formelt uddannet i klassisk musik-komposition.\nJeg lærte mig det ved at stifte en komponistforening med et par nørd-venner og bare skrive løs. At der var folk i netværket, der gad at opføre det (den nødvendige feedback) var en velsignelse.\nJeg har ingen formel uddannelse i multimedie. Jeg solgte mig selv til en medieskole, stod op hver morgen kl. 4 og øvede mig. Senere gik jeg freelance for at sætte røven i klaskehøjde i den ‘virkelige verden’, lavede mit eget firma og lever af det jeg lærte i dag (ikke firma længere).\nJeg er ikke uddannet arkitekt, men har alligevel arbejdet to år for et arkitektfirma.\nJeg er uddannet i Film & Medie men ikke på højniveau. Alligevel har jeg en længere produktion af videoer bag mig både i mit arbejde og udenfor.\nJeg har kun de forudsætninger som forfatter, som jeg har skaffet mig ved at skrive og skrive og skrive igen. Man bliver god til det, man gør hele tiden og mange gange. Har udgivet to musiksamlinger, en essaysamling på 400 sider, en digtsamling og skrevet men ikke-udgivet to romaner, en novellesamling (næsten), endnu en digtsamling + 10.000 siders kommenterende blog på nettet, også en slags udgivelse.\nJeg er ikke uddannet møbeldesigner, men der står en stor bænk i vinkel i en kirke på Vesterbro, som jeg har tegnet, og i mit hjem er der også et par møbler. Jeg har minutiøst CAD-tegnet et labert spisebord i nøddetræ, som bliver realiseret en dag. Indrømmet: jeg har kopieret en japansk mesterbygger. Er det ikke sådan, man lærer? Stjæl med arme og ben og være stolt af det.\nJeg har bygget slagtøjs-instrumenter (marimba, mbira) som musikstuderende, haft en del spillejobs og turneret US-Westcoast med instrumentariet.\nJeg har dannet et projekt-vokalensemble med ambition om at opføre et repertoire bestående af den mest krævende 5-6-stemmige musik fra 14-1500-tallet. Totalt nørdet. Vi øvede os et helt år, inden vi var klar til koncerter.\nIgen: Jeg nævner dette som en opfordring til bare at kaste sig ud i alt det, som de siger, ikke kan lade sig gøre. Hvad holder os tilbage? Det skulle vel ikke være … os selv?\nJeg troede aldrig, jeg skulle blive husejer, men nu ejer jeg et fantastisk hus købt for en slik langt ude i det danske landskab – med havudsigt! Det er én stor udfordring i nye delhåndværk, for et ældre hus skal vedligeholdes. Jeg har allerede tilføjet to tilbygninger, en garage og et brændeskur i traditionel bjælke-dyvel-stil uden søm og skruer + tegltag. Så skal der trykspules, kalkes hus og træbehandles. Grunden er fuld af frugttræer, hvordan gør man det? Der står et knaldgodt drivhus, hvordan får man liv i det? Jeg har lige høstet 36 kg vindruer fra én vinstok! Tomater og chillier vælter frem.\nHvad stiller man op med frugten, for én mand kan umuligt æde sig igennem den. Jeg brygger vin af den, og hvordan gør man så det?\nOg hvordan brygger man så øl, når man nu er i gang?\nHvordan laver man så destilat af vinen til moonshine … uh det må jeg ikke, så det gør jeg selvfølgelig aldrig 😉 En dag skal jeg også brygge mjød.\nSom tilflytter på landet, mente jeg, at jeg måtte melde mig til et fælles storhaveprojekt med 2000 m2 dyrkning af grøntsager. Et helt nyt felt: frilandsgartneri.\nJeg er kun blevet bilejer for to år siden. Hvordan passer man sådan en brugt djævel? Mekanikerne melder om, at unge bilejere ikke kan finde ud af at tjekke oliestand, fylde sprinkler- og kølervæske på, tjekke dæktryk, skifte dæk, lynlappe en punktering, skifte viskerblade, skifte et knust spejl ud, skifte en udbrændt forlygtepære, alt det basale. Cykelmekanikerne melder om det samme. Folk kan ikke engang finde ud af at stramme og smøre en kæde. De kan ikke lappe dæk eller skifte slange, de kan ikke justere saddel- og styrhøjde, de kan ikke skifte bremseklodser, de er helt hjælpeløse. Alle de reparationer, de kunne have forebygget ved simpel vedligeholdelse koster dem nu i dyre domme hos mekanikeren. Mnjaa men vi har så travlt med studierne og arbejdet og … med at hænge ud og bælle cafe latte og øl med hipsterne. Well.\nFor år tilbage besluttede jeg mig til at bygge min egen cykel fra bunden. Det gjorde jeg så. Altså jeg snød, for jeg svejsede ikke selv mit stel sammen og samlede ikke selv mine hjul. Og så blev den sgu stjålet!\nSå mente jeg, at jeg skulle gå i lære hos en knivsmed og lære smedning, skæftning og skedning. Det sidste førte til andet arbejde med læder, to tasker + bælter og diverse. Eller hvad med et pilekogger i læder? Igen: er det saddelmagerens fulde udtræk med indre lommer og mangelagede syninger? Nej, det er bare tasker med ét rum i kernelæder, lukkebeslag og skulderrem. Hvor svært kan det være?\nJeg lejede et gammelt hus i nærheden af mit nuværende i tre år. Altså et seriøst gammelt hus fra 1780 med bindingsværk og stråtag. Der havde boet en bådebygger med eget værksted. Jeg måtte selvfølgelig bygge en båd, hvilket jeg gjorde i 2015. Den er bestemt sødygtig. Jeg måtte også lære mig at ro den, for det er en kajaktype.\nEn basalt håndværk fra vore ældste forfædre var bueskydning til jagt. Jeg har for nyligt anskaffet mig en asiatisk rytterbue (tartar) og er ved at lære mig at ramme midten af skiven – hver gang. Vi tales ved om et stykke tid.\nMadlavning: Jeg prøver konstant nye metoder og retter + konservering, et forsømt håndværk fra vore forfædre. Kamboucha, vandkefir, sauerkraut, lammebacon og hjemmelavet spegepølse, syltede chillier fra egen avl, chutneys fra blommer og æbler, indsamling af svampe.\nJeg har lavet mad til bryllupper. En sød kæreste opfordrede mig engang til at skrive en kogebog … tak for tilliden, hvem ved måske en dag? jeg synes bare markedet er en anelse mættet. Og så synes jeg faktisk ikke, det handler om opskrifter til kopiering men om at fatte principperne og så improvisere. Er det nødvendigt at skrive bøger om det?\nLæs: Mad på bordet\nEr der noget, der er gået galt undervejs? Hvad taler du om, jeg kunne da aldrig finde på at … 😉 Selvfølgelig, der er masser, der er gået galt. Men en af de værste stopklodser er, at vi skammer os over at fejle. Vi undgår det, og dermed undgår vi også situationer og opgaver, der kan fejle. Det sætter en seriøs dæmper på selv-support til igangsætteri.\nHvad kunne jeg tænke mig at lære, inden jeg skal herfra?\nHvilket betyder, at jeg en eller anden dag bare gør det.\nHer er stort og småt i blandet forvirring:\nAt lave ost på en simpel måde. Eneste forhindring: at komme i nærheden af dyrefolk, der kan levere råmælk, helst ikke pasteurisering. Jeg skylder næsten at prøve det i ære-respekt for min salig far, der var mejerist. Eneste erfaring: afvandet sødmælk røget over pinde og brændenælder, en fynsk egnsret kendt som røgeost.\nContainerprojekt beskrevet ovenfor. Det er i al sin komplekse enkelhed at bygge sit eget hus fra grunden. Jeg har beskrevet det, som om det allerede var i hus, det er det ikke endnu. Det kommer det!\nSimpelt fiskeri. Da jeg nu har en båd og bor ved vandet, er det næsten et must. Problemet med min båd er, at den ikke egner sig til at fiske i, så enten må jeg bygge en ny eller købe en jolle, der ikke kæntrer, bare fordi jeg får en middelsvær gedde på krogen, der bider fra sig – jeg ser en pinlig situation for mig.\nDen vilde mad. Vore skove og strande er fulde af spiselige råvarer. Hvem kender til at bruge løgkarse, svovlporresvamp, fuglegræs og tarmrørhinde (tang)? Hvor gror marietidslen, som kan presses til olie? Hvordan laver man kaffe af brændenælderødder – det har jeg til gengæld prøvet, det er mega-besværligt! Jeg lavede også brændenælde-chips forleden. Smid bladene i en frysepose med olie og salt og ryst den. Bag dem i ovnen en time ved 100 grader – så er de blevet til sprøde chips!\nAt tage et jagttegn. Her vil der være de, der får strithår i nakken. Fred være med veganerne, det er deres valg. Men til jer, der spiser kød, så vil jeg sige, at hvis I ikke er villige til at tage livet af et dyr og partere det efterfølgende, så bør også I overveje at blive vegetarer. Håndværk: jæger og slagter. Stedet, jeg bor, er overrendt af vildt. Hvis det ikke holdes nede, bliver de til skadedyr, bestanden svækkes og bliver syge, for de har ingen naturlige fjender i Danmark, da ulven er landsforvist. Og så er de det primære transportmiddel for landets farligste dyr: skovflåten.\nAt besøge resten af Europa. Afrika, Asien og Sydamerika er for stort for mig. Europa er et univers. Hvor mange her kan sige, at de for alvor kender Europas afkroge og vidundere? … jeg ser ikke en skov af hænder.\nAt skabe et nyt mediefirma, der ikke er styret af den gamle firmamodel. Et formidlingsbureau, der ikke forfalsker virkeligheden for mammon eller magt. Jeg kan ikke sige for meget om det lige nu. Det er til gengæld et stort projekt, der kræver en dyb vejrtrækning.\nNærmest respektløst livsmod\nJeg har for nylig fulgt en 32-årig kvinde fra Holland på YouTube, der har en kanal ved navn Itchy Boots. Hun har altså haft kløe i sine vandrestøvler, men i hendes tilfælde er det de støvler, hun har på, mens hun er i færd med at krydse Asien fra Indien over Malaysia gennem Centralasien via et smut om Oman til Iran via Kaukasus og Tyrkiet og til Balkan, hvor hun er nået til lige nu – på motorcykel. Hendes køretøj er en indisk produceret Royal Enfield Himalayan BS4, en adventurebike med skaldede 440 ccm og kun 25 hk. Ikke desto mindre har hun krydset et kontinent, hvor kvaliteten af veje mildt sagt er af skiftende kvalitet. 30.000 km, 3/4 af Jordens omkreds i vejkilometer. Hemmeligheden i motorkraften ligger i dens moment, der fuldt udnytter de beskedne specs, for der er selvfølgelig tænkt over tingene fra verdens ældste motorcykelfirma, og maskinen er iflg navnet skabt til netop det.\nHendes hemmelighed er hendes just-do-it-attitude. Hun kvitter sine jobs og sit gennemførte studie som geokemiker, graver guld i Australien og bliver rig for en tid, som hun siger, rejser verden rundt med rygsæk, bruger alle sine guldklumper, er nødt til at tage et job i et internationalt kontraktfirma, køber en Ducati Monster 796 – ingen billig sag og hurtig som ind i helvede – men indser, at hun vil verden rundt igen på motorcykel. Det gør man ikke på en smartbike med 800 ccm 85 hk, for det kan være f…… lige meget derude off-road i udkantsverden blandt snedækkede bjergtoppe midt i en stak får på en hullet jordvej, når den brænder sammen. Hvad hjælper en topfart på 160 km/t+, når man kun kan køre 25 km/t sine steder? Så hun sælger den og køber en nytænkt oldschool maskine uden en masse elektronik, der helt sikkert går i stykker, fyldertaskerne med reservedele og tager afsted. Jeg kender ikke prisen i Indien, men selv i Danmark med betalte afgifter og indregistrering og importafgifter koster en Royal Enfield Himalayan kun 53.000 kr! Det er sgu lige før … nej, man bør lære at køre motorcykel, når man er i en alder, hvor ens reaktionstid og fysik er optimal. Modsiger jeg mit eget hovedprincip? Muligvis, men i mit livsprincip indgår også, at jeg er nødt til at kende min fysiske begrænsning og ikke sætte mit eget og andres liv uansvarligt på spil.\nJeg vil sige et par ord om generalismen. Jeg betragter mig selv som generalist og ikke specialist. Min arbejdstitel er ganske vis e-læringsspecialist og projektleder, men det er bare en titel, der beskriver de 17 forskellige hatte, der hænger på min knage på min arbejdsplads, og som gør, at de kalder mig for specialist. Jeg kan lidt af hvert og er i stand til at skifte fokus. Jeg har ingen væsentlige huller, selvom der er noget, jeg er bedre til end andet. Jeg ved godt, hvad jeg er bedre til, og det er alt det, jeg synes er sjovt, og som jeg har gjort rigtig meget, hvilket bekræfter min hovedtese med bare gør det, for øvelse gør mester. Sagt på en anden måde: Talent er intet uden dedikeret arbejde, dedikeret arbejde opvejer indlysende talent. Begge dele tilsammen er eksplosivt.\nSpecialisering tilhører civilisationen. Civis = borger, indbyggeren i et bysamfund, dem indenfor murene i borgen eller bystaten. Civilisation er et ord fra oplysningstiden og altså ikke gammelt. Men i de ældste samfund fandtes der ikke specialister. Det kan godt være, at livsopgaverne krævede kunnen og øvelse, men der var ikke plads til at fordybe sig i og forfine et speciale, mens man blev beskyttet af det omliggende samfund. En specialist lever i en slags kuvøse, hvor han af samfundet får lov til at glemme alt andet end sit speciale i erkendelse af, at samfundet værdsætter det. Hvis han en dag bliver smidt ud af samfundet og er nødt til at klare sig helt alene, er han på skideren.\nEt eksempel på supergeneralisten fra en fjern fortid er Ismanden.\nI 1991 fandt de det 5000 år gamle mumificerede lig af en mand i et 3200 m højtliggende bjergpas Ötztal i de italiensk-østrigske alper i Europas største gletcherfelt. Han var omkommet, mens han havde søgt ly i et uvejr og blev indkapslet i en snedrive, der senere blev til en permanent islomme. Han var så velbevaret, at man kunne se det tøj, han havde på, hvad han havde spist forinden, hans hår, hans redskaber, osv.\nÖtzi, som hans kælenavn blev (manden fra Ötztal), personificerer et menneske fra en tid, hvor man som individ beherskede de fleste kendte håndværk. Alt, han besad og brugte, var noget, han selv havde frembragt. De lå en enorm viden heri. Han vidste en hel del om en utrolig masse. En fagmand eller videnskabsmands i dag ved en utrolig masse om ufattelig lidt. Han var super-generalist. Hans tøj var af skind og væv: kofte, hue, sko, lændeklæde, kappe. Skindet stammede fra dyr, han selv havde nedlagt. Skindet havde han selv forarbejdet, tilskåret, syet og tilpasset. Han jagtredskaber havde han selv lavet, bue (af takstræ, højere end ham selv), streng af hampefibre, pile af stokke, fjer og flintespidser. Han havde i øvrigt bronzestykker på sig, og hans opdukken flyttede den europæiske bronzealder et årtusind baglæns. Han nedlagde selv sit jagtbytte, behandlede det, brugte alt han kunne på dyret og tilberedte selv sine måltider. Med sig bragte han korn og planter, som hans familie eller klan havde dyrket nede i dalene i det nuværende Italien. Hvad skulle han så også over de onde bjerge for? Det ved vi faktisk ikke. Men vi ved, at hans sko var vandtætte med såler af bjørneskind, overlæder af hjorteskind og et net af træbark, og de er af nutidige eksperter som fremragende fodtøj – der er endog et firma, der overvejer at sætte dem i masseproduktion. Hans sokker var blødt græs. Hans pilekogger var af gedeskind, hans skindrygsæk havde et stativ af bøjede hasselkviste. I sækken var der forskellige remedier + medicin bestående af en svamp kaldet piptoporus, der var et effektivt middel mod indvoldsorm – det får man, når man indimellem er nødt til at spise råt kød eller fra kontakt med husdyr (som Tollundmanden og Grauballemanden, der led af de samme skavanker).\nJeg har i dag det privilegium, at jeg selv kan vælge, hvad jeg vil lære af fingerfærdigheder. Det havde Ismanden ikke, for hvis han ikke beherskede sine håndværk i tilstrækkelig grad, overlevede han ikke. Det gjorde han så ikke alligevel, men han havde gjort det hele sit liv til en dag, hvor naturens force majeure overvældede hans overlevelses-skills.\nDette er et tænkt apokalyptisk scenarium, ikke en profeti. Det er tænkt ud fra erfaringer fra vores menneskelige historie og viden om vores menneskelige psyke, dens styrker og svagheder. Kort sagt: hvis vi gør som vi plejer og som systemets herrer regner med, at vi vil gøre igen. Det kan blive nødvendigt, før vi aner det, igen at mobilisere vores skills. Det vil være de basale skills, der vil blive prioriteret, dem der får os til at overleve. Vi kan blive tvunget til at lave en ismand, hvis vi ikke vil ende som en ötzi. De mere priviligerede og ikke-akutte skills vil blive gemt til bedre tider. Hvis folk i byerne i dag pludselig blev nødt til at klare sig uden byens kuvøse-logistik serveret lige om hjørnet på et sølvfad og pakket ind i plastik – og de allerfleste mennesker i dag er byboere, der har glemt deres forfædres generalisme, deres generelle dannelse i livsfornødenheder og overlevelsesfærdigheder – så ville der gå panik i dem. De ville ikke ane, hvad de skulle stille op.\nIndrømmet: vi kalibrerer katastrofeskalaen ved at forestille os det værst tænkelige og håber på, at der skal gradbøjes. Hope for the best, prepare for the worst. I deres panik vil folk hive hoved og arme af hinanden i total amoral og u-civilisation, og i sidste ende vil de fleste omkomme, bortset fra de, der er bedst til at rive hovedet af andre. Det vil være Darwins våde drøm. Vi ved, hvordan civilisationen er et ganske tyndt lag, når helvede bryder løs. Vi har set det i borgerkrigszoner, hvor folk har været forført og presset til at slagte løs på hinanden (borgerkrige er aldrig borgernes krige). De vil vade henover hinandens lig for at overleve. Der sidder folk i toppen af styresystemet og spekulerer i netop de scenarier og de reaktioner. U-civilisation kan designes og bliver designet.\nI en sådan situation vil storbyen ikke være noget godt sted at opholde sig. Under verdenskrigene og i den store depression i 20-30’erne var det de uafhængige bønder, der klarede sig bedst, for de var selvforsynende, de havde de fleste ikke-specialiserede skills, og de havde midlerne til at forsvare sig mod overgreb.\nDet er grunden til, at der sker så mange iscenesatte skyderier i USA lige nu, der alle sammen bliver politiseret i samme sekund, nyheden er ude. Det demokratiske parti og venstrefløjen i USA er gennemsivet og -infiltreret af den globalfascistiske agenda, og de kører lige nu skamløst deres krav om den ultimative gun control. Ethvert totalitært magtovertag fordrer, at befolkningen afvæbnes, så den ikke længere kan forsvare sig mod overgrebet. Stifterne af landet vidste ved ratificeringen af forfatningen i 1781, at en stat kunne korrumperes og agere som en undertrykkende tyran, så derfor indskrev de den 2. betænkning i forfatningen, der sikrede, at borgerne havde ret til at eje og bære våben for at beskytte sig mod en sådan stat. Det var aktuelt under den amerikanske borgerkrig og modstandskrigen mod den engelske krone og franskmændene, og det er lynende aktuelt i dag, hvor den 2. amerikanske borgerkrig allerede er startet som en mediekrig, en kulturkrig, en magtkrig og en terrorkrig mod befolkningen. Demoralisering og pervertering er kulturelle masseødelæggelsesvåben. De prøver at gentage Tyskland i 30’erne med antifa-stormtropper som gadens parlament (de egentlige fascister). De gør som i Europa: de oversvømmer landet med en kvælende hob af kriminaliseret indvandring. Den 2. amerikanske borgerkrig er – som alle krige – en kamp om menneskelige sjæle.\nDe amerikanske demokrater har glemt en ting: Tryk avler modtryk. Eller rettere, de påstår, at det er dem, der er modtrykket. Realiteten er, at de er trykket, undertrykkelsen, og deres modstandere er amerikanerne, der i stort antal er trætte af dem, deres fake-news-medier, der klicheer, deres løgne og forstillelser og hykleri og deres overvågnings- og kontrolsamfund. Amerikanerne har identificeret dem som globalfascisternes organ. Et kvalificeret bud er, at de vil få verdens største fuckfinger ved 2020-valget, men mindre de har fundet en ultrasmart måde at valgsvindle på. De har satset al deres energi i to samfulde år på at hade Donald Trump, siden de aldrig kom sig over, at de tabte det valg, hvor hele US-Deep-State havde satset på deres korrupte kandidat. Deres energi er gået op i hat og briller og fakeness, og de har ikke gjort dagens gerning af reelt politisk arbejde siden da. Lige nu har de en Epstein-sag på halsen, der truer med at hive bukserne ned på dem for alvor. Amerikanerne vil aldrig tilgive, hvad systemets herrer og en stak progressive pædo-pervs har gjort mod deres børn. I stedet for at komme til erkendelse af, at deres parti har været udsat for et internt statskup, der har gjort det til en del af et underliggende statskup, vælger deres toneangivende og højtskrigende medlemmer at fordoble løgnen og hykleriet til uhørte grader af bizart.\nDet er ikke kun USA, der oplever den ny undertrykkelse og en tilsvarende bred modstand mod den. I den franske opstand forøger systemets herrer at gentage den franske revolution ved at kontrollere og neutralisere den enorme folkelige modstand, der er gået på gaden mod præsidenten og hans bankstervenner. I Italien valgte folk en kontroversiel og åbenmundet præsident. Grækerne blev midlertidigt passiviseret, men spanierne så det komme. I hele Europa har systemets herrer forsøgt at destabilisere kulturen med organiseret indvandringsbølge, og folk vender sig nu mod det i bla Tyskland, Østrig, Polen, Tjekkiet og Ungarn. I Mellemøsten forsøgte de at overrende med terrorister. I Libyen lykkedes det med CIA’s og NATO’s hjælp, men i Syrien stod folk sammen, bad russerne om hjælp og smed dem på porten. I Ukraine begik de et statskup med sovende celler af nazister/fascister, og nu er folk ved at tage landet tilbage igen. I Rusland prøvede de forinden at gentage plyndringen fra 1917 kaldet revolutionen, men en velkendt tidligere KGB-officer forhindrede det. På Filippinerne valgte de en pitbull af en præsident, der gjorde ting mod neokolonialisterne, som sendte chokbølger gennem verden – kan man det?\nIfølge insiderkilder er stikket trukket ud af Systemet, så det lige nu kører på inerti. Systemets herrer er nu kun formelt, titulært og i egen selvopfattelse systemets herrer, men funktionelt har de mistet herredømmet. De har ikke adgang, koder og clearing længere til den centrale fond, der ligger bag deres systemer, og som indtil for nylig har været ukendt for alle. Dens navn var Unknown Country. Der er sket et skift i den afhuggede trekant i toppen af pyramiden, som vi ikke har kunnet se ind i. Slangens hoved er blevet hugget af, uden at vi har hørt om det. De gamle familier, underleverandørerne til slangehovedet, er nu som høns med afhuggede hoveder, der ikke længere modtager deres ordrer ovenfra, så de kan kun gentage, hvad de plejer at gøre og håbe på, at ingen opdager det.\nJeg gentager: dette er ikke en profeti, det er i bedste fald en prognose baseret på insiderinfo. Systemet crasher. Der gøres ihærdig indsats for, at der er noget, der tager over, når det sker, men dette ‘noget’ er nødt til at være funderet i folkelig erkendelse, opbakning og initiativ, hvilket er det kritiske punkt.\nNår vi at komme på plads?\nVi taler om systemet som finansielt, politisk og magtstrukturelt system. Men det er dybest set et moralsk-etisk beredskab, der skal til – tør vi bruge ordet spirituelt? Vi ser det allerede ske, vi er ikke altid i stand til at tolke det sete. Noget er tegn på, at vi er ved at komme på plads, andet er tegn på, at der foregår noget bag den store facade.\nBankkriser, Deutsche Bank, kinesiske banker, The FED, Danske Bank flosser i kanterne, krav om repatriering af guldreserver, der er stjålet og forbrugt.\nEU i autoritetskrise, EXIT-bevægelser, mistillid i geledderne, folk ser, at eurokraterne har fedet sig i toppen, og at de er folkets fjender.\nKina i handelskrise, uro i Hong Kong, deres sociale pointsystem fremstår som nytyrannisk, og hvis de kører videre i retning af totalitær neo-maoisme, så får de problemer med deres ambitiøse Silkevejsprojekt.\nDe sociale medier og deres systemherrer i krise, folk ser dem for deres dårlige opførsel, deres magtmisbrug (= korruption) og arrogante attitude til censur – selv globalistsprøjten Politiken skrev i dag 20.08.19 om, at ‘Tech-giganterne glor på dig, når du skændes eller har sex med kæresten’.\nMainstream-medierne i dyb krise, folk ser dem som løgnere og bedragere, de er blevet folkenes fjende ved at være for meget i seng med systemets herrer, og folk er begynde at sammenligne noter for at blive klar over, hvad der foregår bag deres ryg og henover hovedet på dem.\nBare gør det – igen\nSom i det store, således i det små. Verdensprojektet kræver det Kollektive Selv for at lykkes. Men du og jeg er alle en fraktal af Verdensprojektet, og Verdensprojektet er en opskalering af du og jeg. Demokratiet er dødt, for det blev kuppet af globalfascismen. Vi kan ikke længere sætte lid til det repræsentative demokrati, for repræsentanterne repræsenterer os ikke længere. Vi er nødt til bare at gøre det – selv.\nVi skal ikke længere spørge dem om lov, for de har glemt, at det var dem, der skulle spørge os om lov. DJØF’okratiet, tekno-bureaukratiet har vendt logikken på hovedet, og borgerne blev statens serviceorgan, hvor det skulle have været omvendt.\nNår regeringen frýgter borgerne, findes der frihed.\nNår borgerne frygter regeringen, findes der tyranni.\n[tilskrevet Thomas Jefferson]\nRegeringer i dag simulerer, at de lytter til deres befolkninger, og at de er folkets tjenere. Fordi de kun skal overleve fire år ad gangen, kalkulerer de med, at folk nok ikke opdager, at regeringen aldrig lyttede men gjorde, som den lystede eller fik besked på i baglokalet. Herefter en ny regering, der skulle tage skraldet for den foregående regerings overgreb, mens den lovede guld og grønne bananer de næste fire år. Regeringen lever på den udsættelse af virkeligheden, den har foræret sig selv.\nVi bør ikke længere have tålmodighed med dem. De har levet på lånt tid, udskudte regninger og falske løfter i for lang tid. Det handler ikke længere om demokrati, folkestyre, for ordet har mistet sin troværdighed. Demokrati er blevet værre end åbenlyst tyranni, for der er ikke ærlighed og åbenhed omkring det. Det sejler under falsk flag og sælger sig selv med falsk varebetegnelse.\nDet handler ikke om demokrati længere. Modernismen blev postmoderne, demokratiet blev til postdemokrati, for det stod i vejen for globalisterne. De fandt måder at tilsidesætte folkestyret på, mens de opretholdt facaden. De kørte det romerske skuespil for folket, og medierne var deres køretøj.\nDet handler om noget helt andet. Det handler om suverænitet. På alle niveauer, fra stater og nationer til det enkelte menneske. Målestokken er, om det enkelte menneske er suverænt, for så kan grupper, institutioner og nationer være suveræne.\nDet hele er superenkelt, for der findes kun én universel lov: Hvad end du gør, må du ikke gøre skade på andre. Når man først har set det, vil man opdage, at en stor del af menneskelig lovgivning handler om visse menneskers selvudnævnte ret til at gøre skade på andre. Jurister har været dygtige til at lægge lag udenom den naturlige lov, der twister den. Hvad der intentionelt var forklaringer og udspecificeringer af den naturlige universelle lov blev til gradbøjning, gennemhulning, udhulning og direkte pervertering af denne. Magthavere bryder sig ikke om den universelle lov, for den forhindrer dem i at være magthavere. Omfanget af deres magt er direkte proportionel med den skade, den forvolder på andre.\nMed systemets kollaps får vi udover en tid med stor usikkerhed for første gang i menneskehedens historie mulighed for suverænitet. Suv’e-reign, selv-styre. Ikke bare lokalt selvstyre, når überstaten ikke orkede at styre de besværlige indfødte i lokalområdet. Vi taler om individuel suverænitet, hvor staten absolut intet har at skulle have sagt over individet, med mindre dette forbryder sig mod andre. Det er det diametralt modsatte af den fascistiske stat, hvor der intet er over staten.


Er du afhængig af din computer? - Billigt og Nemt.dk\nEr du afhængig af din computer?\nHome » Sport og friluftsliv » Er du afhængig af din computer?\nPosted by admin on nov 18, 2015 in Sport og friluftsliv\nSom overskriften så fint spørger, er du afhængig af din computer?\nOfte er det svært selv at se, når man har et computerproblem. For normalt tæller man ikke for lang tid man har brugt den. Og det er faktisk dumt – prøv for nu af at skrive ned, hvor mange timer du bruger om dagen på computeren i en uge – og hvis det er over fem timer pr. dag bør du helt sikkert skrue væsentlig ned for dit forbrug, da det ikke er sundt for sjælen – dvs. dit humør kan fantastisk blive voldsomt nedsat ved at sidde ved computeren så meget – så hvis du skærer ned på det får du helt sikkert mere overskud og bliver et gladere menneske – det lyder utroligt, men det er faktisk sandt. Så sørg nu for, kun at bruge computeren hvis det er nødvendigt eller en gang i mellem hvis du vil spille lidt spil som tidsfordriv.


Hvilke inetd services skal jeg slå fra?\n2.3. Hvilke inetd services skal jeg slå fra?\nHvilke services, der kan undværes på dit system, afhænger af hvad det skal bruges til, og det er dig selv der må afgøre det. Men vi vil gennemgå de mest almindelige services, hvad de gør, om de er usikre, og hvad de evt. kan erstattes af.\nTelnet (telnetd) er en service der gør, at folk kan logge ind på maskinen ved hjælp af en telnet-klient. For at det er muligt at logge ind, skal man have et brugernavn og tilhørende password, som findes på maskinen. Når man er logget ind, kan man så udføre de tekstkommandoer, man plejer at kunne udføre, når man sidder foran maskinen. Telnet kører normalt på port 23, men kan sættes op til en anden port.\nTelnet er en gammel sag, fra dengang i begyndelsen af internettets historie, hvor der kun var venner og ingen fjender på nettet. Det var mest forskere på universiteter, der havde adgang, og de ville ikke hinanden noget ondt. Alle kendte mere eller mindre hinanden, så hvis man lavede ballade var man hurtigt upopulær blandt ligesindede. Den slags moral kan vi ikke regne med mere.\nMange af de "gamle" services er usikre i dag, fordi de slet ikke er designet med sikkerhed i tankerne men alene stabilitet og fornuftig ydelse.\nTelnet er først og fremmest usikker, fordi den sender brugernavn og password som klar ukrypteret tekst over nettet. Dvs., at det er lige til at læse for enhver, der måtte sidde og kigge på nettrafikken et sted imellem dig selv og den maskine, du logger ind på. Det er særdeles risikabelt at bruge telnet over internettet, hvor alle i princippet kan sidde og lytte med.\nPå en maskine, der har adgang til internettet, bør telnet slås fra, og erstattes med ssh, se Afsnit 4.2. En grund til at beholde telnet kan dog være, at der findes telnet-klienter til stort set alle systemer. Hvis man har brug for at logge ind fra et system, hvortil der ikke findes en ssh-klient, kan det være nødvendigt at bruge telnet. Men det er risikabelt at lade en telnet service køre, hvis maskinen er på internettet. Så overvej, om der ikke er andre muligheder for at løse dine behov.\nHvis telnet skal køre, kan man sikre sig bedre med adgangskontrol (/etc/hosts.allow), ved at skifte password hver gang og ved ikke at have det samme password på andre maskiner i lokalnettet, så skaden ved indbrud trods alt begrænses.\nFTP (File Transfer Protocol) bruges, når man vil kopiere filer fra en maskine til en anden. FTP er ligesom telnet en af de gamle services, som er meget stabil men slet ikke sikker, idet login navn og password sendes i klar tekst. FTP er imidlertid ofte mindre farlig end telnet, da det meste ftp-trafik foregår som "anonymous ftp".\nNår man skal ftp'e til en maskine, skriver man ftp maskinnavn (evt portnavn). F.eks.:\nftp bohr 37067\nOvenstående kommando vil forsøge at åbne en ftp forbindelse til host "bohr" port 37067. Så bliver man spurgt om loginnavn og derefter password. Går det godt, er man inde, og man kan hente filer med kommandoen "get" og lægge dem ud med "put". Man kan desuden vælge, om det skal være binær eller tekstoverførsel, skrive "ls" for at se indhold af katalog eller skifte katalog med "cd" mm.\nHar man en rigtig bruger konto på maskinen, og er ftp sat op til det, kan man logge ind med sit normale brugernavn og password. Dette kan være relevant på f.eks. et lokalnet, hvor brugerne har behov for at flytte filer. Faren er her den samme som ved brug af telnet, nemlig at brugernavn og password sendes i klar tekst over nettet. Foregår dette over det usikre internettet, må vi bestemt anbefale at man bruger scp secure copy fra ssh-pakken (se Afsnit 4.2), hvis det er muligt. Alternativet er en speciel krypteret udgave af ftp, men dette kræver, at klienten kan tale samme sprog. Ftp kører normalt på port 20 (data) og 21 (kommandoer).\nDet er imidlertid meget almindeligt, at en ftp server er sat op til at i acceptere brugernavnet "anonymous" eller "ftp". En del ftp servere er beregnet til kun at understøtte denne type login. Det kaldes anonymous ftp, og bruges ved "offentlige" ftp servere, hvor enhver kan hente de filer der er lagt frem. Her bruger man sin e-postadresse som adgangskode. Ved anonym ftp kan alle logge ind, og det lyder måske farligt, men det er det kun, hvis man har sat sin ftp server forkert op.\nDer sendes ikke brugernavne og passwords over nettet. Der sendes kun brugernavnet "anonymous", samt en e-postadresse, og det gør ingenting for serverens sikkerhed, at det bliver opsnappet.\nVed anonym FTP har folk ikke brug for at kunne ret meget. De har brug for at kunne hente og måske uploade. Og for at kunne gå hen i det katalog de skal uploade i og tilsvarende hente fra, men stort set har de ikke brug for mere. De har ikke brug for at kunne bevæge sig rundt på hele maskinen, og det bør de ikke i have lov til. Dette undgås ved, at man "chroot'er" dem, dvs., at man f.eks. får kataloget /home/ftp til at se ud som roden af filsystemet (dvs. /). Brugeren kan ikke se resten af filsystemet og kun få ordrer kan anvendes. Dermed er serveren ikke nær så udsat, som hvis alle og enhver kunne logge "rigtigt" ind. Det er kun lidt, der skal sættes op, før et chroot'et environment virker (så bla. "ls" og "cd" virker) - nogle filer skal kopieres til /home/ftp/lib, /home/ftp/bin og /home/ftp/etc filer. Dette er gjort for dig i alle de store Linuxdistributioner.\nEndelig bør man huske, at /home/ftp ikke bør været ejet af den bruger, folk logger ind som, dvs. anonymous eller ftp. Så kan de ændre environment, lave .rhosts-filer og andet, som kan bringe net-sikkerheden i fare.\nDer er et par ting mere, man bør tænke på. For det første bør der ikke være læse og skriverettigheder på det samme katalog. Folk skal uploade et sted og hente fra et andet, og serverens administrator skal så sørge for at uploadede ting evt. bliver tilgængelige til nedhentning. Dette skyldes, at hvis man bare lader sin server stå åben for uploads og nedhentning uden kontrol, vil folk bruge den til piratsoftware, porno etc. Derfor er det smart først at lade det folk uploader være tilgængeligt for andre, efter at man har kigget det igennem.\nDer er en sidste ting, man skal være opmærksom på med en ftp server. Folk kan med vilje eller ved et uheld uploade så meget, at harddisken løber fuld. Det kan give systemet problemer, så det skal man undgå. Det kan styres ved at lade uploadkataloget ligge på en partition (eller disk) for sig selv, eller ved i opsætningen af ftp serveren at lave begrænsninger for størrelsen af den uploadede mængde. Hvis folk med vilje fylder ens disk op, for at systemet skal holde op med at fungere, kaldes det et "denial of service attack" ("ude af drift angreb", også kendt som DOS attack) - maskinen nægter brugerene den service, som skulle leveres, fordi den er sat ud af drift af angrebet. Der findes også sikkerhedshuller til andre slags DOS attacks i nogle ftp-servere. Hvis du ikke skal bruge ftp, bør du slå den fra i /etc/xinetd.d.\nftp    stream  tcp     nowait  root    /usr/sbin/tcpd  in.ftpd -l -a\n#ftp    stream  tcp     nowait  root    /usr/sbin/tcpd  in.ftpd -l -a\nHusk at genindlæse inetds opsætning.\nFinger er et program, som viser hvem, der er logget på maskinen lige nu, hvornår de sidst var logget ind og hvor længe:\n[robin@sherwood]$ finger robin\nLogin: robin                             Name:\nDirectory: /home/robin                   Shell: /bin/bash\nOn since Fri Jul  9 10:18 (CEST) on tty1    1 hour 14 minutes idle\nOn since Sat Jul 10 01:13 (CEST) on tty2    1 hour 14 minutes idle\nOn since Sat Jul 10 01:14 (CEST) on pts/0   1 hour 15 minutes idle\nOn since Sat Jul 10 01:14 (CEST) on pts/2   26 minutes 11 seconds idle\nDenne kommando kan køres fra andre maskiner mod din maskine, og kan anvendes af folk udefra til f.eks. at finde frem til en brugerkonto, der ikke har været brugt længe. Denne information bør du ikke give videre ud over maskinen selv. Derfor bør du i /etc/xinetd.d/finger rette\nFinger er for de fleste fuldstændig unødvendig og en dum sikkerhedsrisiko at lade stå åben. Hvis du kan finde en undskyldning for, at du har brug for finger, så skal den i hvert fald kun være tilgængelig internt. Dvs., at adgang fra andre maskiner skal være spærret f.eks. med tcp-wrappers.\nHvis din maskine ikke skal være mailserver, så indsæt disable=yes i filerne med pop-2, pop-3 og imap i /etc/xinetd.d.\nPOP står for Post Office Protocol, og man bruger POP til at hente mail fra en mailserver og lægge i sin inbox på ens egen maskine. Bemærk, at selvom man slår POP-serveren fra lokalt, forhindrer det ikke, at man kan hente mail via sin udbyders POP-server. Da POP-daemonen skal skrive i brugernes hjemmekataloger, er den nødt til at køre som root. Dette er et sikkerhedsproblem. Ligesom med telnetd og ftpd er det desuden et stort problem, at POP kører med ukrypteret transmission af brugernavn og password.\nAfhængig af hvad man skal bruge POP til, kan man sikre den. Hvis den kun skal bruges internt i ens firma, kan man enten\nsørge for, at der ikke kan tjekkes mail udefra ved opsætning TCP-wrappers og/eller firewall.\nbruge krypteret overførsel, hvis man kun har mailklienter, man selv bestemmer over.\nMan kan kryptere POP, men igen er dette en udvidelse, som kræver at alle klienter understøtter det. Det er ikke altid tilfældet. Der findes også en metode, der hedder APOP, som de fleste POP-programmer understøtter. Med APOP sendes passwordet krypteret. Dette er baseret på MD5-kodning, hvor der også er et time stamp involveret. Mere information kan findes i RFC 1725.\nIMAP er en udvidet version af POP. Den kan sætte sig selv til at køre med brugerens privilegier noget af tiden i stedet for root, og man kan meget mere med den end med POP. F.eks. kan man med IMAP være flere brugere om én account, nøjes med at hente headerene fra sine mails og lade resten ligge på serveren, etc.\nFor at slå POP og IMAP fra i /etc/inetd skal følgende linjer udkommenteres:\npop-2   stream  tcp     nowait  root    /usr/sbin/tcpd ipop2d\npop-3   stream  tcp     nowait  root    /usr/sbin/tcpd ipop3d\nAnvender du en nyere Linux distribution, kan det være, at du har programmet linuxconf kørende på din maskine på port 98. Du kan i /etc/inetd.conf se, om du har linuxconf kørende ved at lede efter en linje, der indeholder ordet linuxconf. Den kan f.eks. se sådan ud:\nGanske vist kan linuxconf umiddelbart kun tilgås fra den lokale maskine og ikke fra netværket, men programmets egen usikrede webserver bør man ikke stole blindt på. Luk det, hvis du har et usikkert net. Tilsvarende argumenter kan anvendes overfor programmer såsom webmin, som giver et webinterface til systemadministration. Webmin er normalt ikke installeret, men skal hentes som særskilt pakke. For at værktøjet til webadministration kan accepteres på et usikkert net, skal SSL eller bedre kryptering indbygges i server og klient.\nNetværksprotokoller og porte op RPC og portmap


Hvordan kan man se , om en Termometer Er Mercury - Tips for you - Tipsed.Com\ntermometre kan bruges i en lang række applikationer og kommer i en række forskellige stilarter.De bruges ofte til at måle kropstemperatur, lufttemperatur, eller væsker, der anvendes i madlavning og slik-making.Disse fælles termometre ligner slanke hætteglas, sædvanligvis flere inches lange, med en pære i den ene ende.Pæren registrerer temperatur, mens siderne af hætteglasset tilvejebringe en skala til måling af temperaturen i grader Celsius eller Fahrenheit.Skelne mellem forskellige typer af termometre er ligetil og som regel kræver ingen værktøj.\nFjern sagen omkring termometeret, så du kan se termometret s pære og hætteglas.For at se temperatur-sensing element i en termostat, løft frontpladen.\nKig på termometeret.Hvis pæren og hætteglasset er fyldt med en sølv, metallisk væske, du har en kviksølv termometer.Mens nøjagtige, er meget farligt kviksølv inde termometret, hvis det kommer i kontakt med huden.Vær forsigtig med termometeret, så den ikke revner eller knækker.\nUndersøg om termometret er fyldt med en rød-tonet væske.Denne type termometer anvender alkohol, ikke kviksølv, at fornemme temperatur.Disse typer af termometre er sikrere, fordi hvis hætteglasset pauser, vil alkoholen simpelthen fordampe og vil ikke forårsage nogen skade.\nSe om din termometer har en dial.Mange termometre, der bruger en dial, såsom slik termometre, bruge en metal fjeder, der er følsom over for varme.Som metallet heats og udvider fjederen langsomt afvikles, kørsel drejeknappen eller pil fastgjort til den ene ende af en fjeder.Et termometer, der registrerer temperaturen med en rund skive bruger denne type mekanisme.\nSe om din termometer har et digitalt display.Sådanne termometre bruge en metalsonde at fornemme temperatur.Elektroniske komponenter i termometeret kan tage meget præcise og hurtige temperaturmålinger.De er også sikkert, da de kan modstå ekstreme temperaturer uden at knække.\nKviksølv er et farligt metal.Hvis et kviksølvtermometer pauser eller utætheder, kan det afgive giftige dampe.Må ikke rydde op spildt kviksølv med de bare hænder.Brug beskyttelseshandsker og kontakte en giftkontrolcenter hvis nogen kviksølv indtages eller kommer i kontakt med din hud.


Fem år med stor vækst: Mæglerhuset fejrer fødselsdag med et helt særligt tilbud\n31. jan 2020, kl. 15:01 Skrevet af: Nathalia Hentze Nielsen\nMæglerhuset så dagens lys tilbage i februar 2015 med en afdeling i Nørresundby.\nDet var makkerparret Mads Sørensen og Thomas Skifter Andersen, der var mændene bag, og sidenhen er Simon Rye også tiltrådt som indehaver.\nSiden opstarten har de udvidet med afdelinger i Dronninglund, Aabybro og senest Aalborg.\nDet må siges at have været fem succesfulde år, og der er god grund til at vifte ekstra energisk med Dannebrog på virksomhedens fødselsdag.\nIndehaver Mads Sørensen tilskriver deres loyale kunder successen samt virksomhedens filosofi om kundeservice.\n“Vi lever af tilfredse kunder og vil være den ejendomsmægler, der leverer den bedste kundeservice.\nTakket være kundernes anbefalinger vælger mange at sælge deres bolig gennem Mæglerhuset.\nDet er altafgørende, at vi altid yder en fantastisk kundeservice hele vejen igennem forløbet,” forklarer han.\nTilbud i februar og marts\nSom et led i fødselsdagsfejringen kører Mæglerhuset et tilbud til alle boligejere, der overvejer at sælge deres bolig.\nBestiller du en vurdering ved en af Mæglerhusets fire afdelinger i februar eller marts måned, får du en gratis Kristian Vedel Fugl til en værdi af 399 kr.\nDer er god grund til at slå til lige nu, mener Simon Rye og resten af teamet, da de forventer at det lave renteniveau fortsætter, hvilket fortsat gør det attraktivt at eje bolig fremfor at leje.\n“Vi forventer, at prisniveauet bliver meget samme niveau som sidste år.\nDet er dog i endnu højere grad vigtigt at fastsætte realistiske boligpriser, så vi fortsat er sikret et sundt boligmarked med en bred køberskare,” forklarer den nyeste indehaver.\nHøje forventninger til 2020\n2020 er allerede godt i gang, og forventningerne er høje hos Mæglerhuset.\n“Med åbningen af vores nye afdeling i Aalborg, forventer vi at udbygge vores markedsposition yderligere i 2020.\nDe seneste fem år er vores salgstal steget med mere end 50 handler hvert år.\nVi håber og forventer, at den tendens fortsætter,” siger Thomas Skifter Andersen.\nAmbitionen er at bevare den høje kundetilfredshed, der bl.a. har ledt til at afdelingen i Nørresundby faktisk er den ejendomsmæglerbutik, der sælger flest boliger i Aalborg Kommune (ifølge Boligsiden.dk/findmægler – eksklusiv projektsalg).\nDet er en bedrift, som Mæglerhuset er stolte af, men som indehaver-trioen understreger:\n“Vi er bevidste om, at det kræver en stor arbejdsindsats at bevare den stærke markedsposition, men det er bestemt ikke umuligt.\nVi vil benytte vores fem års fødselsdag til at sige mange tak til alle vores kunder.\nVi havde aldrig klaret det uden jer.”\nThomas Skifter Andersen, Mads Sørensen og Simon Rye.


Ortofon 2M Black LVB 250 MM pickup\nOrtofon Speciel pickup\nFor at fejre 250-årsdagen for Ludwig van Beethovens fødsel udgiver Ortofon en eksklusiv 2M Black LVB 250 pickup med en nøgen Shibata diamant på et boron nålerør\nDen nye Ortofon Exclusive 2M Black LVB 250 pickup\nFor at fejre 250-årsdagen for Ludwig van Beethovens fødsel udgiver Ortofon 2M Black LVB 250 Exclusive Model - Flagskibet 2M Black fra Ortofon er bredt anerkendt som en af de bedste MM pickup på markedet, men hos Ortofon betyder det at være den bedste ikke, at man ikke kan blive bedre.\nFordele ved avancerede materialer\n2M Black LVB 250 er genskabt ud fra begreberne fra sin forgænger 2M Black, men 2M Black LVB 250-ydelsen tager et skridt videre for at forbedre pickuppens kapacitet og tekniske ekspertise.\nOrtofon 2M Black LVB 250 bruger en nøgen Shibata-diamant på en Bor-nålerør en kombination der også er kendt fra den anerkendte MC Cadenza Black pickup.\nNude Shibata nålens slanke, højpolerede profil tillader et meget bredt kontaktområde til notvæggene på vinylpladen og sikrer især detaljeret gengivelse i hele spektret, inklusive selv de højeste frekvenser. Brugen af en ekstremt stiv og let nålerør af Bor tilføjer bemærkelsesværdig gennemsigtighed, hastighed og lydhørhed.\nDen nye formel af gummiblanding\nFor at opnå et optimalt samspil mellem eftergivenhed og dæmpning er der udviklet en ny gummiblanding til affjedringssystemet. Den nye formel af gummiblanding er baseret på Multi Wall Carbon Nano Tubes (MWCNT) et meget effektivt nano fyldstof. Den nye MWCNT-baserede blanding tilbyder ønskelige mekaniske egenskaber, som sikrer bedre dæmpning og forbedrer husets samlede ydeevne - Den nye MWCNT-gummiblanding giver også mulighed for en mere miljøvenlig produktion, hvilket giver yderligere fordele. MWCNT-pulveret påføres i en gummipolymermatrix og ikke i pulverform, hvilket gør produktionsprocessen mere ren, ikke-forurenende og energibesparende.\nOrtofon 2M Black LVB 250 specifikationer:\n• Frekvensområde: 20-20.000Hz\n• Princip: MM\n• Kanalseparation v. 1 kHz: >27 dB\n• Udgangsspænding: 5 mV\n• Slibning: Nude Shibata\n• Vægt: 7.2 g\n• Anbefalet nåletryk: 1,6 g\nOTF-C2MLVB250-BL: Ortofon 2M Black LVB 250 Pick-up\nProducent beskrivelse - Ortofon\nPRISMATCH på Ortofon\nManualer og brugervejledninger til Ortofon produkter\nVis alle Ortofon produkter hos AV-Connection\nGå til Ortofon´s website


Klimatopmødet: Vigtige fremskridt men stadig lang vej igen - SKAGEN Fondene\nBæredygtighed6 min læsetid\nKlimatopmødet: Vigtige fremskridt men stadig lang vej igen\nESG-ekspert Sondre Myge Haugland gennemgår her de vigtigste punkter fra klimatopmødet i Glasgow.\nAf Sondre Myge Haugland Head of ESG 6. december 2021\nKlimaforhandlingerne i Glasgow afstedkom en aftale i slutningen af forhandlingerne. Forhandlinger, som i høj grad var præget af en retorik, der fokuserede på at "skrue op for tempoet" og på 1,5 graders-målet fra Parisaftalen. De sædvanlige modpoler opstod: de industrialiserede lande mod udviklingslandene, de ressourcestærke mod de ressourcesvage og de nølende mod de ambitiøse. Indholdet i aftalen består derfor i høj grad af genopfriskede forpligtelser fra tidligere topmøder.\nPå den måde levede topmødet altså op de til forventninger, man havde på forhånd. Der er dog alligevel et par punkter, som er værd at notere sig:\nPå kulfronten var det mest betydningsfulde resultat fra forhandlingerne en mere specifik henvisning til fossile brændstoffer i aftaleteksten. Ved første øjekast lignede det, at der var indgået en aftale om helt at "udfase" kul og andre "unødige" fossile subsidier. Mod slutningen af forhandlingerne ændrede en delegation dog på dette. Flere af udviklingslandene, ledet af Indien og Kina, ændrede nemlig ordlyden til "nedfasning". Det kan umiddelbart lyde som en ligegyldig petitesse, men det har taget over 20 år med internationale klimaforhandlinger at nå frem til, at man overhovedet har kunnet pege på det som en mulig del af løsningen. Det understreger også, hvor langsomme og komplicerede sådanne forhandlinger er.\nSelvom at aftaleteksten ikke levner naturbaserede løsninger meget plads, så er der ingen tvivl om, at de naturbaserede løsninger kan spille en vigtig rolle, når det kommer til at få reduceret CO2-udledningen. Hvis man vælger at bruge de naturbaserede løsninger, så skal man dog være opmærksom på, at man gør naturen til en handelsvare. Man kan nemlig købe CO2-kvoter på egen hånd og dermed kompensere for sit CO2-udslip (CO2-udslip fra individer og virksomheder) Samtidig skal de naturbaserede bidrag ses i et større perspektiv: at modarbejde afskovning og værne om økosystemerne på land og til havs er helt essentielt, når det kommer til at varetage klimasystemer, biologisk mangfoldighed – og til at binde CO2 ved hjælp af fotosyntese.\nDerudover er kernekraft også kommet på tale igen: eksperter og medier fremhævede flere gange, at forhandlingerne og samtalen i Glasgow i større grad havde et åbent syn på atomkraftens potentielle bidrag, når det kommer til at levere lavs-udslips energi. Det er et positivt tegn, når man ser det i lyset af, at energikrisen har understreget sårbarheden ved sikker tilførsel af lav-udslip og bæredygtig energiforsyning. Kernekraften kan dermed skabe ny vej for udviklingslandene, hvor man bruger kernekraft i stedet for fossile kilder uden at gå på kompromis med økonomiske vækstudsigter. Mulige rammevilkår fra stater kan også bidrage til den svært tiltrængte teknologiske revolution, når det kommer til atomkraft – særligt når det handler om at reducere omkostningerne ved konstruktion og produktion.\nDer var også en lang række emner, som mange havde håbet, var en del af agendaen, men som ikke blev til noget. Lige siden Kyoto-protokollen har internationale klimaforhandlinger fejlet på et område, som de ellers har haft alle muligheder for at ændre: effektive CO2-afgifter, som stimulerer ændringer i det underliggende udbud og efterspørgsel. Afgifter på CO2 er nemlig i høj grad meget frivilligt, også selvom de juridiske markeder i højere grad vokser frem uden for Europa. Samtidig må målet for CO2-afgifterne heller ikke være at kompensere for udledningen, men nærmere at vise omkostningerne for samfundet på en måde, som motiverer til innovation og forandringer inden for udledning.\nKlimaaftalen i Glasgow er en bred aftale, som bygger på forudgående klimaforhandlinger, da den bekræfter allerede indgåede aftaler, og dermed langsomt flytter kloden i en mere bæredygtig retning. Inden Parisaftalen var vi på en katastrofal kurs med temperaturstigninger på 3,5-4,2 grader. Efter COP26 er stigningerne nede på 2,1-2,4 grader. Årlige klimaforhandlinger vil højst sandsynligt ændre på stigningerne – bare ikke hurtigt nok. Derfor fokuserede man også på at udvikle planer og mekanismer, så vi kan tilpasse os til en verden, som unægtelig bliver varmere. I takt med at vi forstår omstillingens krav bedre, tegner der sig også et bedre billede af CO2-udslip på globalt plan. Derfor er der faktisk også plads til en smule optimisme, når anerkendte forskere og organisationer gør brug af teknologiske og analytiske fremskridt til at ændre kurven fra stigende til flad. Der er selvfølgelig stadig diskussioner om, hvorvidt man kan dette, og der er stadig meget, der mangler at blive diskuteret, før vi har et endeligt svar.\nRegeringer og parlamentarikere sigter mod at trække klimaaftalen ned på et lokalt niveau, så man kan forhandle med indbyggerne om konkrete løsninger. Noget, som man håber, vil føre til mere specifikke færdselsregler – også for finansmarkederne. Aftaleteksten fokuserede meget på, at finansieringen er helt essentiel for at opfylde Parisaftalens mål. Her er perspektivet dog en hel del bredere end bare finansmarkederne, da man også kigger på diverse fonde, støttefunktioner samt statslige- og internationale organisationers roller (f.eks. Verdensbanken). Der er heller ingen tvivl om, at privat kapital kommer til at spille en helt central rolle i forhold til at udfylde finansieringsbehovet. ESG-principperne i finansmarkederne ser altså ikke ud til at gå af mode lige foreløbigt. Aftalen giver også en række indikationer om, hvordan verden bevæger sig. Og til trods for, at mere tydelige regler vil komme i fremtiden, så bør finansmarkederne allerede nu tage stilling til aftalens indhold. Med aftalen kan vi nemlig evaluere vores egen rolle og overveje, om vi bidrager så meget, som vi tror og ønsker.\nPas på den varme luft\nUden at have noget imod topmødets ambitiøse niveau og retorik, så kan man opsummere mødets resultater som en lang række overordnede punkter, der virkelig har behov for at blive underbygget af noget substans. Skåret ind til benet så siger aftalen "Vi er enige i, at følgende er vigtigt". Det, der vil styre implementeringen fremover er, at man overholder reglerne og udvikler principperne lokalt. Omvendt vil disse lokale tiltag blive et kludetæppe af varierende kvalitet og ambitionsniveau på tværs af landet. Det er dog forventet, når man bryder ud af en global og fossilbaseret økonomi. Derfor er det også tvingende nødvendigt, at nationale tiltag sker på forskellige niveauer – efter princippet om at "ansvaret er fælles, men forskelligt baseret på nationale omstændigheder".\nSelvsamme ambitionsniveau og de dertilhørende forventninger blev dog sænket en del, da hverken Xi Jinping, Vladimir Putin eller Jair Bolsonaro dukkede op ved topmødet. Det ligger ellers lidt i ordet, at førnævnte personer skal deltage ved internationale klimaforhandlinger. Det er nemlig nødvendigt, at statsledere præsenterer deres visioner og lederskab for resten af verdenssamfundet. Det faktum at statsledere fra de centrale ikke-vestlige lande overhovedet ikke deltog, sår tvivl om, hvorvidt landene fremover anser internationale forhandlinger som et forum, de vil bruge deres tid på. Man glemmer hurtigt, at international politik handler mindre om politik på tværs af lande og mere om politik mellem lande.\nAktive forvaltere har en klar fordel, når det kommer til bæredygtighed: vi kan bestemme, hvilke ... Læs artiklen nu arrow_right_alt\nSådan engagerede vi os i tredje kvartal\nSom langsigtede investorer engagerer vi os jævnligt i vores porteføljers virksomheder, så vi kan ...\nSagsanlæg kan (også) være en vej til bæredygtig forandring\nSKAGEN bruger blandt andet retslige processer som sagsanlæg på vegne af kunderne for at forhindre ...\nNye regler for bæredygtigheden i vores aktiefonde\nNu intensiverer SKAGEN bæredygtighedsarbejdet og flytter aktiefondene til næsthøjeste niveau for ...


Biodiversitetens bagside - Kristeligt Dagblad\nGræsset står højt i baghaven, for det skulle være så godt for insektlivet – Foto: Lise Kabell Søgaard\n11. juni 2019, kl. 0:00, opdateret 9. oktober, kl. 0:10\nAf Lise Søgaard\nDyr er godt, og mange dyr er meget godt. Men der kan også blive lidt for mange, og det er tid til at samle op på de fem største plager i haven lige nu\nBiodiversitet og mangfoldighed er blevet sådan nogle plusord, som ikke kan rulles tilbage. Mange dyr af mange slags er godt, forstås, men det kan også blive for meget.\nFor tiden er der varmt og frodigt på landet. Der er nattergalesang og gøgekuk i hegnet, der vokser vildt om vores have. I græsset, som vi har ladet vokse sig højt for at fremme insektlivet (hvilket har intet at gøre med, at græsslåning omtrent er det kedeligste, man kan lave), summer det af sommerfugle og bier.\nVi har i det hele taget skabt lidt af et vildnis, hvor liv af mange slags kan boltre sig. Men mangfoldighed har den hage, at alting bliver meget mere kompliceret. For hvad så med problembørnene og skadedyrene? Skal vi også rumme dem? Lige nu virker hver dag som en kamp mod destruktive kræfter. Vi kan jo tage dem fra én ende:\nDe lyder omtrent som en motorcykel, de kæmpe gedehamse, der flyver fra brændestakken og ud i haven. De har også den trælse vane, at de søger ind i huset, og er man vokset op med en allergiker, resulterer et hvepsebesøg i vild panik. Panik, der, trods hvepsens 5 centimeter lange krop ikke er værdig.\nHvepse har faktisk gode egenskaber. De spiser skadelige larver og mider, og der findes også planter, der kun lader sig bestøve af hvepse. Og de er flotte! Forleden besluttede min mand, at han ville gemme én i sprit. Han lagde det døde dyr i et glas og tog en tilfældig dunk ned fra hylden og sniffede ind for at teste. Det viste sig at være salmiakspiritus: ”Hvorfor har vi overhovedet den slags gift?”, råbte han, mens han var ved at nyse hovedet af.\nJeg tror, vi lader hvepsen flyve næste gang.\nDet er virkelig sæson for ét særligt irriterende skadedyr, og det er fuglelopperne. De bor på hønsene, og da en skrukhøne rejste sig fra sin redekasse for nylig, var den sort af lopper. Blot vi stak hånden ned for at tage de uklækkede æg væk, hoppede og sprang de på ærmet. Nu dør man jo ikke af lopper, men guderne skal vide, det klør, når man har fået sådan en perlerække af bid. De kan særligt godt lide min datter, der er en oplagt modtager af Årets Tolerancepris efter en nat med en loppe under natdragten.\nMens den tidligere ejer af vores hus har haft for vane at fodre kattene fra nabogården, så har vi anlagt en mere fjendtlig linje. Nu er der kun én hankat tilbage, der stædigt fastholder, at vores have er dens territorium. Den spankulerer fast ind ad havelågen omkring klokken syv-otte stykker. Tjekker kanin-ungerne ud. Tjekker foderbrættet. Tjekker skuret. Og strinter, allerhelst op ad hoveddøren og/eller udtrækket til tørretumbleren, der slet og ret er et hul i muren, som leder ind til badeværelset. Selv ikke salmiakspiritus kan, viser det sig, overdøve lugten af selvhævdende hankat.\nHønsene er lige nu matriklens mest unyttige dyr. Det skulle være så godt med fritgående høns. Men de skider over det hele og flyver kækt hen over hegnet til køkkenhaven og æder de spæde kålplanter, før de har fået en chance. Det er næsten ikke til at bære. Til gengæld får vi ingen æg, så det er jo skønt.\nDen opmærksomme læser husker måske, at vi sidste år ved denne tid var ude i en længere krimi for at afgøre, hvem det var, der gik og hakkede hul i vores æg. Synderen er nu fundet. En lille skrattende sort-hvid fætter, der hopper kækt ind og ud af hønsehuset og tager for sig af retterne, som det passer den. Vi river os i håret over at finde det ene æg efter det andet med hul i i redekassen, æggekage ud over det hele. Nu har vi forsøgt at bygge en lille forsvindingsfunktion på redekassen, så skaden må gå forgæves. Ellers kan det være, vi bare må acceptere, at enhver mangfoldig have gæstes af unyttige eller decideret øretæveindbydende individer. Heldigvis er der også en sæson for dem.\nHvad bidrager hvepsen med?\nDet er "drønlet" at være byboer med høns i haven


Virginia Creeper (Parthenocissus Spp.), For At Dække En Væg 💫 Webstedet For Den Praktiske Havearbejde. 2019\nIdeel jord og eksponering til plantning af en Virginia creeper\nDato for såning, opskæring og plantning af Virginia creeper\nBekæmpelse af pleje og kultur af Virginia creeper\nSygdomme, skadedyr og parasitter i Virginia creeper\nPlacering og gunstig forening af Virginia creeper\nVarianter af Virginia creeper anbefales til en plantage i haven\nVed sin fysiske beskrivelse, Virginia creeper (Parthenocissus spp.) ofte forveksles med vedbend (Hedera helix). Disse to planter har intet til fælles, bortset fra det faktum, at de både er klatrende planter såvel som invaderende, som modstår meget godt til vinterens hårdhed.\nFor at klamre, har vinranker i Virginia creeper tendrils, der danner sugeklodser, der letter adhæsionen af denne plante til vertikale understøtninger (det beskadiger væggene mindre end ivy). Gul, rød, grøn og orange... dens løvfældende, suppleant, enkel, lappede, 3 eller 5 foldere, frodige og rigelige, måling mellem 8 og 20 cm lang, vidunderligt ændre deres kjole med årstiderne.\nOm sommeren vises blomsterne, men de er ubetydelige og ikke meget synlige med deres tykke grønne kronblade, men en frugtning følger med sorte eller mørkeblå bær mellem 4 og 8 mm i diameter. Men vær meget forsigtig med Virginia creeper frugter, der er meget giftige.\nVirginia creeper er et meget populært prydplante, der dækker en grim mur eller giver en facade et autentisk og naturligt udseende. Bag sine blade, vil Virginia creeper hus kolonier af firben, insekter, edderkopper og fugle.\nseværdighed: flerårige liana\nfarve: grøn, gul, orange og rød blade\nSelvom Virginia creeper findes i alle jordtyper, skal du bruge godt drænet, frugtbar, dyb jord i en solrig eller halvskygge placering.\nFrøning sker i efteråret i potter under kold ramme.\nUrtefulde stiklinger vil blive udført i foråret i juni, stiklinger i halvåret i juli og i tørt træ om vinteren.\nPlantning kan ske i efteråret, men også om foråret.\nEfter plantning, guide den unge Virginia creeper, indtil den klamrer alene.\nEn regelmæssig størrelse, der skal bremse plantens vækst, vil være velkommen hvert år i november eller december.\nVirginia creeper er ikke bange for skadedyr eller insekter og er ikke modtagelig for sygdom.\nVirginia creeper er generelt valgt til sin løv, som giver mulighed for at dække pergola, ydre facade, tag, hegn, væg...\nDer er et dusin arter af slægten Parthenocissus blandt hvilke Parthenocissus quinquefoliakaldet True Virginia creeper eller Virginia creeper, med sine blade med 5 serrated folder, dens imponerende kraft, Parthenocissus henryana, Kinesisk creeper, woody vinstok med blade med 3 eller 5 ribbet brochurer af hvid eller lyserød, der tager smukkere farver i skyggen, Parthenocissus tricuspidata, kaldet Boston ivy, med blade med 3 brochurer...\nVigtigstePlanter og blomsterVirginia Creeper (Parthenocissus Spp.), For At Dække En Væg


Kødædende plante venus. Sådan dyrker du kødædende planter\nFluefanger - Wikipedia, den frie encyklopædi Vi leverer frøene sammen med speciel carnivorjord, hvori planterne også kan blive efter fremspiringen. Da skal planten igen stilles lunt og solrigt og vandingen optrappes. Placér fluetrompeten meget lyst og gerne udendørs. Alternativt kan planterne kommes i en plastikpose og opbevares i køleskab i nogle måneder. Tilbage til Have Jord Gødning Plantebeskyttelse. Generelt. Dionaea-slægten har kun én art og denne art er uden tvivl den mest berømte kødædende plante af dem alle. Offentligheden hørte første gang om den i. Værd at vide: Venus Fluefælden er nok den mest kendte af alle kødædende planter. Venus Fluefælde “Big Mouth” er robust og hurtigvoksende. Denne meget. Fluefanger (Dionaea muscipula) eller Venus-Fluefanger er en kødædende plante. Den fanger insekter, spindlere og andre små dyr, for eksempel fluer. Du kan købe kødædende planter som fluefanger og kandebærer og Dyrk Venus fluefanger i en blanding af dele ugødet spagnum og 1.\nKØDÆDENDE PLANTE VENUS - hvorfor peniserer nogle kurve. Fluefanger\nKødædende plante venus, 50 sædmotilitet Hvor lever kødædende planter?\nVenus fluefanger kaldes også Dioneae og er uden steroidcreme håndkøb den mest kendte og ejede kødædende plante. Mange tror disse planter er kødædende svære at holde som potteplante, men i virkeligheden kræver det bare, man overholder nok få vigtige vækstbetingelser. Venus fluefanger er en lille plante med rosenskillede blade, der bliver op til 20 cm i venus. Om foråret er dens blade lange, smalle og vokser opad, plante efteråret er dens blade korte, bredde og ligger på jorden. For enden af bladene sidder fælden. jan Kødædende planter stiller særlige krav til tilværelsen, men med lidt omtanke kan du dyrke dem i vindueskarmen, drivhuset eller haven. Venus fluefanger kaldes også Dioneae og er uden tvivl den mest kendte og ejede kødædende plante. Mange tror disse planter er meget svære at holde. vampyrfisk Hej min venus fluefanger igang med venus blomstre, men vil gerne plante den af men har hørt man kan om plante blomsten og få flere ud af den men hvordan? Hvor lang ned og hvor meget vand kødædende den have alt det?\nDu kan købe kødædende planter som fluefanger og kandebærer og Dyrk Venus fluefanger i en blanding af dele ugødet spagnum og 1. jan Kødædende planter stiller særlige krav til tilværelsen, men med lidt omtanke kan du dyrke dem i vindueskarmen, drivhuset eller haven. Venus fluefanger kaldes også Dioneae og er uden tvivl den mest kendte og ejede kødædende plante. Mange tror disse planter er meget svære at holde. Her er nogle af de dyr du sikkert kan finde i haven og fodre til din plante: Insekter kylling og bacon står IKKE på menukortet over ting venus fluefanger spiser. Kødædende planter er sjove, anderledes og dekorative planter med mange Venus fluefanger, kandebærer, soldug og fluetrompet er fire af de mest populære . Kødædende planter stiller særlige krav til tilværelsen, men med lidt omtanke kan du dyrke dem i vindueskarmen, drivhuset eller haven.\nKØDÆDENDE PLANTE VENUS - portal bolig dk. Fluefanger\nKødædende planter er sjove, anderledes og dekorative planter med plante muligheder. Du kan se et begrænset udvalg af Plantoramas sommerblomster online. Kødædende dit nærmeste havecenter, om den aktuelle vare sælges netop nu. Kødædende planter er sjove, anderledes og særligt dekorative planter med mange muligheder.\nHvad spiser venus fluefanger? kødædende plante venus Venus Fluefanger er måske den mest populære kødædende plante, og den er virkelig også meget fascinerende. Den har fælder, som leder tankerne hen på en stor mund med hugtænder. Den stammer oprindeligt fra North og South Carolina, hvor de gror i et varmt, fugtigt og solrigt miljø i en sur jord. Venus fluefangere kan i perioder fås hos den lokale planteskole. Hvis du har lyst til at gro dem fra frø kan de købes over nettet, læs hvor frø kan købes i dette indlæg. Kødædende plante start-kit Dyrk dine egne venus fluefangere fra frø. Komplet pakke med start-kit til dig, der gerne vil dyrke dine egne kødædende planter.\nFluefanger Dionaea muscipula eller Venus-Fluefanger er en kødædende plante. Den fanger insekter , spindlere og andre små dyr, for eksempel fluer , edderkopper , snegle , larver og fårekyllinger , ved at klappe to sider af et blad sammen om byttet, lidt ligesom rovdyr gør med deres mund.\nHer er nogle af de dyr du sikkert kan finde i haven og fodre til din plante: Insekter kylling og bacon står IKKE på menukortet over ting venus fluefanger spiser. Venus fluefanger kaldes også Dioneae og er uden tvivl den mest kendte og ejede kødædende plante. Mange tror disse planter er meget svære at holde. jan Kødædende planter stiller særlige krav til tilværelsen, men med lidt omtanke kan du dyrke dem i vindueskarmen, drivhuset eller haven. Særligt de mere tropiske arter som Venus Fluefanger og Kandebærerne egner sig derfor særligt til drivhus, terrarier eller et sted, hvor der er høj luftfugtighed og rigeligt lys. Det er derimod, om den kødædende plante får nok lys og står et sted med høj luftfugtighed i den rette jord. Det kan godt virke som om kødædende planter.\nKødædende plante venus, gule blister på penis Hvor lever kødædende planter?\nFluefanger Dionaea muscipula eller Venus-Fluefanger er en kødædende plante. Den fanger insekterspindlere og andre små dyr, for statsvidenskab flueredderkoppersneglelarver og fårekyllingerved at klappe to sider af et blad sammen om byttet, lidt ligesom rovdyr gør med deres mund. Plantens nærmeste slægtning, testet via DNAlever i vand halvvejs rundt om jorden og hedder Aldrovanda vesiculosa eng. Den er også kødædende. udenrigsankomster kastrup Venus Fluefælden er nok den mest kendte af alle kødædende planter. De to bladhalvdele lukker sig hurtigt, så snart et insekt sætter sig plante fælden. Bløde insekter kan sågar mases af fældens venus. Byttet bliver kødædende ved hjælp af fordøjelsesenzymer, og efter nogle dage åbner fælden sig igen.\nVenus fluefanger må ikke vandes med vandhanevand, da de med tiden akkumulerede salte og kalk gør, at de fleste kødædende planter dør. Destilleret vand eller rent regnvand skal i stedet anvendes til vanding. Jorden skal holdes konstant fugtig ved, at underskålen fyldes med vand. En kødædende plante får næringsstoffer (fx kvælstof og fosfor) ved at fange og fordøje dyr, især insekter. De spiser (nedbryder) insekterne med særlige fordøjelsesenzymer. Soldug og kandebærer er nogle af de kødædende planter, der kan indfange fluer. Offentligheden hørte første gang om den i og var dermed den første plante der blev mistænkt for at være kødædende. Den blev af Charles Darwin kaldt ‘one of the most wonderful plants in the world’ og han bevidste endeligt dens kødædende egenskaber (i bogen ‘Insectivorous Plants’). Hej min venus fluefanger igang med at blomstre, men vil gerne klippe den af men har hørt man kan om plante blomsten og få flere ud af den men hvordan? hvor jeg fodre en kødædende venus fluefanger med et insekt. Den er nu over et år gammel, men da filmen ikke ligger på siden her, synes jeg alligevel det er værd at lægge den op. Hvad er en kødædende plante?\nVenus Fluefanger (Dioneae) Indholdsfortegnelse\nFølge: Gurkemeje ingefær citron » »\nTidligere: « « Ramipril bivirkninger\nCopyright © Legal Disclaimer: Dette websted kan bruge affilierede links til forskellige virksomheder. Denne hjemmeside fungerer uafhængigt og er fuldt ansvarlig for indholdet. Kontakt venligst tro4for@gmail.com for spørgsmål om dette websted. Kødædende plante venus tiocor.levergodt.se


Vine på Merlot – Sæsonvine\nLidt om Merlot\nMerlot er en mørk druesort med stærke historiske bånd til Bordeaux og den sydvestlige del af Frankrig. Merlot er den dominerende druesort i de fleste vine fra Saint-Émilion og Pomerol, hvilket også er det område sorten stammer fra. Merlot er nu til dags meget udbredt plantet i vinregioner over hele verden, og hvad angår mængderne af vin produceret internationalt, konkurrerer den kun med sin fætter fra Bordeaux, Cabernet Sauvignon....\nMerlot er en druesort der modner tidligt og modnes helt, selv i lidt køligere klimaer. Denne pålidelige modning er en hovedfaktor bag druens øgede tilstedeværelse, i de seneste årtier, i Médoc. Den har nu næsten erstattet de hvide druesorters dominans, i Entre-Deux-Mers-områderne i Bordeaux. Den største ulempe er, at de tidligt udviklende blomster er mere modtagelige for frostskader om foråret.I Frankrig er Merlot den mest plantede rødvinsort af alle, og den er også ekstremt populær i Norditalien og de varmere områder i det sydlige Schweiz. Populariteten af Merlot i USA resulterede i en markant stigning i beplantning i slutningen af 1980'erne og begyndelsen af 1990'erne, især på den vestlige kyst, Californien og Washington. Mens Merlot-baserede vine var mode dengang, er populariteten siden faldet betydeligt, til fordel for især Cabernet Sauvignon, Zinfandel og Pinot Noir.\nChile, der længe har været kendt som en god kilde til vin med god kvalitet, har hovedsageligt bygget sit ry på sine Merlot-baserede cuvéer. Landet har gjort god brug af Merlot i både konsumvine og nogle af dets finere vine, især dem fra Apalta og den bredere Colchagua Valley.\nDe nøjagtige kvaliteter, som Merlot druerne giver en vin, er ikke helt lette at gruppere. Blomme og sort kirsebær er blandt de mest almindelige anvendte frugtbaserede deskriptorer, selvom den ofte bruges til produktion af vine af en bestemt typ, snarere end en bestemt smag. Glat, afrundet og "let at drikke" er almindelige beskrivelser af Merlot-vine. Hovedårsagen til dette er, at Merlot-druer er relativt store i forhold til deres kerner og tykkelsen af skinnet, hvor tanniner findes. På grund af dette, bruges sorten også til at blødgøre vine, fremstillet af druesorter med mere tannin og syre i. Blandt disse tunge tanninholdige druer finder vi Cabernet Sauvignon, Merlots vigtigste blandingspartner i Médoc og i vinregioner rundt om i verden. Andre sydvestlige franske druesorter, som Tannat (i Cotes de Gascogne) og Malbec (i Cahors) og den mindre almindelige Petit Verdot, drager stor fordel af Merlots beroligende tilstedeværelse. I Toscana kan den typisk være kombineret med den lidt mere kantede Sangiovese.\nMerlot er ofte som en pålidelig blandingssort og den bruges ofte med stor succes på grund af denne egenskab, og er ansvarlig (sammen med Cabernet Sauvignon) for nogle af de mest berømte vine, i verden. Imidlertid er den også meget brugt til at fremstille enkeltsortvine, i alle kvalitetsniveauer, mest i den nye verden. Den mest berømte af disse vine er utvivlsomt Petrus fra Pomerol-regionen i Bordeaux - en stor samlervin, der kan hente koste mange penge, afhængigt af dens årgang.\nndersøgelser af Merlots genetik antyder, at den er tæt beslægtet med Cabernet Franc og Cabernet Sauvignon, dens fortrukne blandingspartnere i Bordeaux. Carmenère en et historisk medlem af den udvidede Bordeaux-familie og er også en nær slægtning og er i mange år blevet forvekslet med Merlot, i Chiles vinmarker. Værd at nævne her er "Caberlot", opdaget af den italienske agronom Remigio Bordini, angiveligt er en krydsning af Merlot og en anden sort, muligvis en Cabernet og deraf navnet. Denne næsten “mytiske” druesort, findes kun på en lille vingård i Toscana, hvor den bruges til at fremstille “Il Carniscales”, Il Caberlot-vin.\nCantina Il Palazzo, Montecristo Toscana 2017\nCantina Il Palazzo, Moro Rosso 2015