Позитивен метод на психотерапия - Безпокойство 2022\nПоложителната психотерапия е един от добре познатите методи на съвременната научна психотерапия, признат от Световния съвет по психотерапия (WCP, www. Worldpsyche.org) и Европейската асоциация по психотерапия (EAP, www.europsyche.org)\nРазработена от основателя на метода Носрат Пешешкиян от 1968 г. в Германия, позитивната психотерапия има психодинамични корени и първоначално се нарича диференциален анализ (Peseschkian N., 1974).\nН. Пешешкиян обръща внимание на произхода на термина позитивна психотерапия от латинската дума „positum“ - „имащ място, цялостно, фактическо, действително съществуващо, дадено“, а не от „позитививу“ - „положително“, като по този начин подчертава необходимостта от изработване и положително и негативните страни на проблема в живота на пациента, диалектическото разширяване на неговия мироглед. Това терминологично пояснение позволява използването на наименованието „психотерапия от реалността“ или „психотерапия със здрав разум“ като синоними на положителната психотерапия..\nН. Песешкиян определя този метод като психодинамичен, дълбоко-психологически ориентиран метод на психотерапия с хуманистична транскултурна гледна точка на човек и нови техники в съответствие с ориентирана към клиента и ориентирана към ресурсите краткосрочна психотерапия ”(Н. Пешешкиян 1995; 1996).\nПоложителната психотерапия се основава на транскултурни изследвания на повече от 20 култури и е нов метод и подход към човек, който преследва главно следните цели:\nлечение (психотерапевтичен аспект),\nобразование и превенция (педагогически аспект),\nразвитие на междукултурното съзнание (транскултурен и социален аспект)\nи взаимодействието и интеграцията на различни психотерапевтични области (интердисциплинарен аспект).\nБезусловните предимства на метода са достъпност за всички социални и възрастови групи, простота на езика, систематичен семеен подход и краткосрочност (средно 25 - 40 сесии).\nВ Германия, родината на положителната психотерапия, този метод е един от десетте основни метода на психотерапията, официално препоръчани за употреба и платени от застрахователните компании..\nУчебниците и монографиите по позитивна психотерапия са преведени на 26 езика, включително руски.\nВ Русия методът е официално признат и се препоръчва за използване от Всеросійската професионална психотерапевтична лига.\nПроучване на качеството и ефективността на положителната психотерапия, проведено от Академията по психотерапия в Висбаден под ръководството на д-р мед. Носрат Песешкиана, през 1997 г. е удостоен с главната медицинска награда в областта на осигуряването на качество в Германия (награда Ричард-Мартин-Прайс). По този начин позитивната психотерапия се превърна в един от малкото психотерапевтични методи, получили научно потвърждение за нейната ефективност..\nАкадемията по психотерапия в Висбаден е упълномощена от Медицинската камара на Хесия да провежда пълно следдипломно обучение на лекари в областта на психотерапията, а също така е упълномощена от отдела за контрол на Хесия по медицински професии да провежда пълно психотерапевтично обучение за психотерапевти, психолози, педиатрични и младежки психотерапевти.\nМеждународната академия за позитивна междукултурна психотерапия (IAPP) също действа като международна организация, подкрепяща научни и професионални инициативи в областта на индивидуалното и социалното здраве, междукултурното благополучие и духовното изцеление на обществата..\nСветовната асоциация за положителна психотерапия (WAPP) координира работата на центровете, институтите и асоциациите на позитивната психотерапия, представляваща, разработване и адаптиране на този метод в повече от 20 държави по света (http://www.positum.org). Асоциацията обръща голямо внимание на качеството на образованието на специалисти по целия свят в съответствие с регламентите на Световния съвет за психотерапия (Виена, Австрия). Обучителните програми за положителна психотерапия (основен и магистърски курс) се провеждат от сертифицирани международни обучители на Международната академия за позитивна психотерапия (IAPP) (http://positum.org/training/trainers/)\nПрограмата на Академията беше призната от Европейската асоциация по психотерапия (съгласно параграф 5 от Наредбата за европейското свидетелство за психотерапия от 29 юни 1997 г.) в съответствие със стандартите на Европейското свидетелство за психотерапия (EAP, www.europsyche.org) и Международната академия за позитивна психотерапия (IAPP) през 2009 г. официално е признат за Институт за обучение за обучение по психотерапия (EAPTI), акредитиран от Европейската асоциация по психотерапия.\nПълната програма за следдипломно обучение на специалисти по психотерапия е проектирана за 4000 часа за 5 години. В други страни, особено в онези, в които системата за обучение на психотерапевтите все още е на етап формиране, беше предложена адаптирана програма за обучение на специалисти по положителна психотерапия..\nВ Русия, благодарение на усилията на група ентусиасти и лично на най-големия син на основателя на метода Хамид Пешешкиян, методът е широко приет и признат от професионалната общност. В момента положителната психотерапия се преподава в Института за позитивно развитие в Москва (www.positum.net) и в Центъра за позитивна психотерапия в Хабаровск.\nПоложителната психотерапия има оригинален подход: използва набор от основни понятия, които се използват в ежедневния език и могат лесно да бъдат разбрани както от терапевта, така и от пациента. Тези основни понятия осигуряват границите на терапевтичния процес и могат да улеснят комуникацията между различни модели на психотерапия.\nПоради тази достъпност FPT може успешно да се прилага в образованието и обучението. Сега методът е широко разпространен по целия свят: представен в повече от 60 страни ах; Институтите и центровете са отворени в повече от 20 държави и общи книги, преведени на повече от 20 езика.\nОсновната цел на всички институти за професионално образование е да насърчават физическото, умственото, социалното и духовното здраве на хората, семействата и групите хора, взаимното разбиране и толерантност между различните култури. Тези институции са:\nСветовната асоциация на позитивната психотерапия (WAPP):\nСветовната асоциация за положителна психотерапия (WAPP) е чадърната организация и координиращ щаб на всички EPT центрове по света. Като официално регистрирана нестопанска организация, тя представлява интересите на ITT на международно ниво..\nWAPP допринася за развитието на теорията, методологията и практиката на PEP Тя участва в следдипломното образование на професионалисти по психотерапия, семейна терапия и консултации в различни страни. Освен това WAPP организира семинари, лекции, конференции и семинари по различни аспекти на FPT, както и транскултурния обмен на теория, техники и изследвания..\nПонастоящем има национални центрове за EIP в Австрия, България, Боливия, Унгария, Германия, Китай, Индия, Испания, Казахстан, Литва, Полша, Русия, Румъния, САЩ, Турция, Чехия, Швейцария, Украйна и Южна Африка..\nПоложителни перспективи върху човек. Не дефектите, а способностите определят същността на човек. "Злото е отсъствието на добро, като тъмнината е отсъствието на светлина." Няма източник на тъмнина, липсва светлина. Хармонизирането на личността се постига чрез развитието на 4 основни области на живота: тяло, постижения / работа, контакти / семейство, фантазии / смисъл. Човек се вдъхновява от нова, по-активна роля в живота си и самият той става психотерапевт за собственото си семейство..\nTransculture. Човешкото поведение взема предвид националните характеристики. Примери от други култури помагат да се гледа на ситуацията по различен начин. Разказите, шегите, поговорките и поговорките придават на метода фигурално, интуитивно измерение, разкриват творчески способности в човек.\nИнтердисциплинарност. Използването на елементи от други психотерапевтични техники и техники в рамките на позитивната психотерапия прави този метод универсален при решаването на различни проблеми.\nПоложителна психотерапия Н. Песешкиана\nАвтор на статията е Снежана Фурсова. Материал от уебсайта на училището на живота\nПозитивната психотерапия е метод за краткосрочна психотерапия, предложен от Носсрат Песешкиян през 1968г. Методът е насочен към мобилизиране на човешките вътрешни ресурси за вземане на положителни решения във всяка, дори и най-трудната житейска ситуация.\nМетодът получи името си от латинската дума "Positum" (действителна, дадена). Централната идея е да се работи с действителните способности на човек, а не с болест, симптом или проблем. Действителните способности са онези аспекти на личността, които постоянно се появяват в ежедневието в различни ситуации. Въз основа на основната теза за положителната психотерапия, не здравият е този, който няма проблеми, който е здрав, а този, който знае как да се справи с възникналите трудности и е в състояние да намери максимално възможен брой решения на проблемни ситуации.\nПозитивната психотерапия е метод, който дава знания за човек, учи не да се бори със света наоколо, а да го приема в цялото му многообразие.\nОсновни точки на положителната психотерапия\n1. Според идеята за метода, положителната идея на човек идва от факта, че всеки човек от раждането има две основни способности: да знае и да обича. В зависимост от вродените физически данни, външната среда (семейна и културна), спецификата на ерата, в която човек живее, се обособяват двете наречени способности - „знам“ и „любов“. Това създава уникални комбинации от основните черти на личността. И двете основни способности са тясно свързани помежду си: нивото на развитие на едната от тях поддържа и улеснява развитието на другата. На този постулат се изгражда идеята за човек в положителната психотерапия: човек е мил по природа и има вродено привличане към доброто.\n2. Методът на положителната психотерапия се основава на дълбока вяра, че всички са напълно надарени с всички необходими индивидуални способности да живеят щастливо. Всеки има достъп до неизчерпаемите възможности на живота за личното си израстване, индивидуално разкриване. Толкова е замислено от Създателя, че всичко най-ценно е скрито в нас или под формата на малки семена, узрява през целия ни живот. Пешешкиян написа, че човекът е мина, пълна със скъпоценни камъни. Една от задачите е да намери скрито ценно съкровище, да го издигне от недрата на човешката душа и да покаже на света под формата на използване на природни наклонности и таланти, което в крайна сметка води до самореализация на човек. Изпълнението на житейската мисия е основата на удовлетворението в живота.\n3. Безспорното предимство на метода е неговата достъпност до всички социални и възрастови групи. Простотата на езика, систематичен подход, обучение за самопомощ привлича все повече хора към метода от различни професионални групи. Принципът на простота и универсалност улеснява прилагането на идеите на Пешешкин към всички в ежедневието в трудни моменти от живота без основно психологическо образование.\n4. Ценността на тази психотерапия е, че проблемът се разглежда от ъгъла на транскултурен подход. Специалистът на този метод притежава специална чувствителност и ценни познания за разнообразните духовни и културни характеристики на народите по света. Уникалността на житейския опит на отделни хора и цели нации е приета, а не оспорвана. Спецификата на средата, духовната атмосфера, в която човек е роден и израснал, не се счита за предразсъдък, а се уважава. Транскултурният подход на метода предполага да се съсредоточи не върху различията, а върху приликите на човешката раса. Методът се фокусира върху два въпроса:\nКакво общо имат всички хора?\nКак хората се различават?\n5. Философията на позитивната психотерапия разглежда човек в процеса на неговите промени всеобхватно: разпознава се движението както на тялото, така и на душата и духа, анализира се тясната им връзка. По време на психотерапията в професионалния център, индивидуалните биологични, психосоциални и духовни аспекти на личността. Този подход помага да се получи вътрешна цялост..\n6. Прилагането на принципите на метода не се ограничава до психотерапия и консултиране, а се разпростира и върху други приложени области. Идеите на Пешешкиян в областта на образованието, обучението, профилактиката на здравето и управлението на бизнеса се използват много ефективно. Методът се е доказал в областта на коучинг услугите на съвременния пазар.\n7. Много психотерапевтични области обръщат внимание на патологичните личностни разстройства, заболявания. При положителната психотерапия акцентът в целия процес на взаимодействието на психотерапевта с клиента е върху възможностите на човека като основен и основен момент на неговото изцеление. Методът вижда причината за проблемите на личността в потиснатите и неразвити области на духовната междуличностна комуникация. Това води до източници на конфликти, смущения в живота..\n8. Основата на метода са неговите три важни принципа..\nПринципът на надеждата, който е фокусиран върху човешките ресурси. Помага да усетите способностите, да поемете отговорност за всичко, което се случва в личния живот..\nПринципът на баланс, който отчита живота и развитието на клиента в четири важни области:\n- бъдеще (фантазии, мечти, идеали).\nСъщността на този принцип е желанието да възстановят естествената си хармония. Липсата на внимание или развитието на една от сферите на човешкото съществуване носи дисхармония, създава определен дефицит, който се проявява в живота като недоволство, отчаяние, унижение или болест.\nПринципът на самопомощта, който е представен в метода като 5-степенна метамодел. Може да се използва като стратегия за хармонизация, адаптация и личностно развитие. В началото това се прави от психотерапевт, а след това в процеса на самопомощ човек го използва за себе си или помага на средата си: членове на семейството си, колеги, приятели.\n9. Безспорното предимство на метода е фокусирането му върху развитието и бъдещето. Методът учи да оформяме бъдещето чрез приемане на настоящи ситуации. Признаването на пълната отговорност за живота помага на всеки да предприеме конкретни стъпки за промяна на своята реалност. Същността на този принцип може да се изрази в народната мъдрост: „Ако искате да имате утре това, което никога не сте имали, трябва да вземете решение и да направите днес това, което никога не сте правили“.\n10. Важен принцип е принципът на уникалността на личността. Животът няма стандарти. Разнообразието и гъвкавостта на източниците на човешкото щастие се състои във факта, че можете да използвате и да се наслаждавате на „това, което е“ в момента, а не от това, което „би могло да бъде“. Способността да вижда в днешната реалност това, което може да направи човек щастлив, да му даде сила конкретна крачка напред към целите му и да получи радост от него, прави всеки създател на собственото си „Аз“ и дава житейска мъдрост.\nПоложителната психотерапия може да бъде един от начините да балансирате живота си; тя ви учи как да бъдете негов автор. Положителният подход не означава да интерпретирате света чрез розови очила. Положителен подход е позиция, дадена, налична в даден момент. Положителни - реалистични и конструктивни, а не наивно дъга.\nПоложителната психотерапия като метод е предназначена да помогне на човек да не се изгуби в потока на бързи събития от епохата, да намери себе си и да повярва, че като птица е родена за полет, така човек е създаден за щастлив живот.\nПоложителната психотерапия е ефективен подход към краткосрочната психотерапия\nД-р Иван Кирилов, лекар психиатър, психотерапевт, член на IJP; Координатор на Московския център за положителна психотерапия; Stress Surfing ™ създател на концепцията\n1.1. Главна информация\nПозитивната психотерапия е краткосрочен психотерапевтичен метод с психодинамичен модел, хуманистичен мироглед и транскултурен подход. Методът получи името си от латинската дума "positum", което означава: действително, дадено.\nМетодът е създаден през 1968 г. от д-р Носрат Пешешкиян и неговите колеги в Германия въз основа на транскултурни изследвания, проведени в повече от 20 различни култури. Днес официално е прието за следдипломното обучение на лекари, психолози, социални работници и педагози в много страни..\nБезусловните предимства на метода са: достъпност за всички социални и възрастови групи, простота на езика, систематичен семеен подход и краткосрочност (средно 30 сесии).\nДнес има повече от 15 основни книги за позитивна психотерапия, някои от които са публикувани на повече от 20 езика. Над 20 докторски и докторски дисертации бяха успешно подготвени и защитени по теми, свързани с тази нова концепция..\n1.2. Ситуацията в Германия\nВ Германия АКАДЕМИЯТА НА ПСИХОТЕРАПИЯТА WIASBADEN (WIAP) (Wiesbadener Akademie für Psychotherapie GmbH) е лицензирана от Държавната медицинска камара на Хесен за следдипломно обучение на лекари по психотерапия. Освен това Академията има три официални лиценза за следдипломно обучение на лекари, психолози и учители в областта на психодинамичната психотерапия. Управлението се осъществява от двама директори (проф. Носрат Пешешкиян и д-р Хамид Пешешкиян), подкрепящия учителски колеж (обучители) и има над 25 учители в Германия, Австрия и Швейцария. Академията провежда транскултурни изследвания в различни части на света и има споразумения за сътрудничество с университети и институти по целия свят. От 1974 г. повече от 4000 лекари са обучени по този метод в Германия, а от края на 80-те няколко хиляди колеги са обучени в Източна Европа. Дейностите се координират от Международния център за положителна психотерапия със седалище във Висбаден, Германия..\nГЕРМАНСКА АСОЦИАЦИЯ НА ПОЗИТИВНАТА ПСИХОТЕРАПИЯ Инк. (Deutsche Gesellschaft für Positive Psychotherapie e.V.). Германската асоциация за положителна психотерапия (DGPP) е създадена през 1977 г., тя обединява повече от 100 специалисти и редовно издава списанието си.\n1.3. Ситуацията в Европа\nЕВРОПЕЙСКА ПОЗИТИВНА ПСИХОТЕРАПИЯ ЦЕНТЪР ФЕДЕРАЦИЯ (EFCPP).\nEFCPP е чадър организация на национални, регионални центрове за позитивна психотерапия в Европа, изпълняваща задачите на Европейската асоциация за позитивна психотерапия и представляваща интересите на позитивната психотерапия на континентално ниво в Европа.\nОсновните области на дейност на федерацията, осъществявани от страни и центрове, които са нейни членове: образование, обучение, изследвания и психотерапевтична практика. EFCPP е официално основана през 1997 г. и е призната от Европейската асоциация за психотерапия (EAP) на 24.2.1998 г. като разширена Европейска организация (EWO) и организация, акредитирана в Европа (EWAO). Тя е една от малкото организации в Европа, надарена с такъв статус, който дава на EFCPP правото да обучава психотерапевти в продължение на 5 години (4000 часа) в съответствие с изискванията на Европейския сертификат за психотерапия (ECP).\nСъс седалище във Висбаден, Германия, EFCPP е излязъл от Международния център за положителна психотерапия, който е международна чадърна организация за положителна психотерапия. Понастоящем следните държави имат представителства в EFCPP на централно ниво: Германия, Австрия, Русия, Украйна, Полша, Чехия, Литва, Беларус, България, Румъния, Турция. Асоциациите на позитивната психотерапия съществуват в Германия, Австрия, Русия, Украйна, Литва, България и Румъния, останалите са в процес на формиране.\n1.4. Световна позиция\nПОЗИТИВЕН ПСИХОТЕРАПИЯ МЕЖДУНАРОДЕН ЦЕНТЪР Инк. (ICPP).\nICPP е международна чадърна организация, която координира всички дейности в областта на позитивната психотерапия и в момента изпълнява функции, подобни на тези на международната асоциация на положителната психотерапия. Центърът е официално регистриран във Висбаден (Германия) и се управлява от международен съвет на директорите, състоящ се от 12 членове от 9 различни държави..\nICPP вече организира и проведе два световни конгреса на позитивната психотерапия: в Санкт Петербург, Русия (1997) и във Висбаден, Германия (2000). Днес позитивната психотерапия работи стабилно в повече от 20 страни и е представена от членове на ICPP в повече от 60 страни по света. Центърът провежда обучения и семинари по целия свят и предлага ежегодни международни обучителни семинари в Германия..\n1.5. Ситуацията в Русия\nВ Русия методът е широко използван (Leontiev D.A., Mazur E.S., Shapiro A.Z., 1991; Peseshkian N., Peseshkian H., 1993; Peseshkian H., 1998; Romanin A.N., 1999, и т.н.).\nНа първия етап, който продължава и до днес, преподаването се провеждаше като част от 3 основни семинара. Подобно намаляване на програмата беше продиктувано от задачите от периода на популяризиране, липсата на формиране на системата за следдипломно образование на психотерапевти в Русия, ограничените коучинг ресурси, географските и икономическите особености.\nВторият етап е обучението на учители по положителна психотерапия сред руските колеги. В момента 4 домашни специалисти имат сертификат на учител по положителна психотерапия от международната категория.\nТретият етап - дългосрочна програма за обучение по положителна психотерапия - се провежда в Москва и руския Далечен Изток съвместно с Руската психотерапевтична асоциация (RPA) и Професионалната психотерапевтична лига (OPCL).\nОсновни книги и наръчници за положителна психотерапия бяха преведени на руски език (Peseshkian N., 1992, 1995, 1996, 1998). От 25 март 1993 г. координатор на образователния процес в Русия е Асоциацията за позитивна психотерапия (APP). От 1991 г. около 4 700 лекари, психиатри и психолози участваха в обучителни семинари, а около 550 от тях завършиха триетапно обучение като част от основния семинар. Бюлетинът APP „Positum“ беше една от първите психотерапевтични публикации в новата Русия. От 2001 г. придобива статут на списание и се издава два пъти годишно..\nПрез 1997 г. в Германия е проведено проучване в областта на осигуряването и ефективността на качеството, резултатите от което доказват високата ефективност на този краткосрочен метод. Това проучване е наградено с наградата Ричард Мартин през 1997 г. (Трит К. и други, 1999 г.).\n1.7. Области на приложение\nОт 1968 г. позитивната психотерапия се занимава главно със следните области: психотерапия, консултации, образование и обучение по превенция и управление. Значителна част от научните изследвания са насочени към транскултурни изследвания..\nII. Основни теоретични принципи на положителната психотерапия, базирани на три основни принципа\n2.1.Позитивна концепция за човешки образ - положителна самоидентификация.\nПринципите на диагностиката и лечението се определят от идеологията, вкоренена в културата, в която е формиран методът или, в случая по-точно, който методът формира. Значителна част от идеологията е концепцията за образа на човека. Понятието „образ на човека“ е тясно свързано с образа на самия него, то възниква и се развива заедно с човека и „характеризира качеството на човечеството“ (Vogler P., 1972).\nОпределя се от личния опит на взаимодействие с базирани на традиции системи от семейни ценности (в тесен и разширен смисъл), обществото, социалните, етническите и други групи;\nрелигиозни и / или научни вярвания, от една страна, и ежедневни срещи с постоянно развиваща се реалност, от друга.\nЗа да не се объркаме във философския характер на тази фина материя, в този документ разглеждаме три много приложени компоненти на тази концепция:\n1) човешка природа\n2) структура (модел) на личността\n3) теория за развитието на личността.\n2.1.1. Положителна природа на човека\nПозитивната психотерапия изхожда от хуманистичната теза, че „всяко човешко същество е добро по своята същност“ и „надарено с много способности и голям потенциал“, „които са сравними със семената на скритите възможности, които обаче тепърва трябва да се развиват“ (Пешешкиян Н., 1998 г.).\nВъншният свят предоставя условия и инструменти за самопознание и самооткриване, точно както плодородната почва и подходящият климат помагат на зърното да се превърне в дърво. С други думи, човекът първоначално не е "табула раса" (празен лист), на който родителите и учителите пишат свои собствени изказвания за знания и мъдрост, а лекарят предписва "правилно лечение", по-вероятно е да се каже, че той е непрочитан лист.\n2.1.2. Модел на личността (основни и текущи способности, модел на баланс)\nОсновни способности. Всеки човек по природа има две основни способности: да обича (свързан с работата на дясното полукълбо на мозъка; отговорен за емоционални и емоционални преживявания, въображение и интуиция) и да познава (свързан с работата на лявото полукълбо; определя рационалната, интелектуалната страна на човека и способността му да прави наука за усвояване на нормите на обществото и поведенчески модели).\nИ двете способности се развиват в четири основни измерения на човешкия живот (Peseschkian N., 1988): тялото, постиженията, контактите, фантазията (смисъл, бъдеще) под влиянието на генетичните характеристики на тялото при неговото взаимодействие с околната среда и времето (фиг. 1). Тези измервания осигуряват взаимодействие с външния свят и неговото познание с помощта на усещания (зрение, слух, мирис, докосване), логика, традиции и фантазия (интуиция).\nФиг. 1. Фактори, влияещи върху формирането на личностния модел\nРазвивайки се и диференцирайки се под влияние на вътрешни и външни фактори, основните способности се превръщат в определени вътрешни мотивации (първични действителни способности), поведенчески характеристики (вторични действителни способности), които определят вида на човешката реакция на промените в условията на околната среда.\nДействителните способности характеризират най-важните параметри във формирането на характера на човека, съдържанието и мотивите на човешкото поведение, междуличностното взаимодействие, конфликтогенезата и психотерапията. В зависимост от условията, способностите не се развиват равномерно и различно при различните хора (Н. Пешешкиян, 1996). Някои от тях могат да бъдат развити до виртуозност, докато други може да са в ранна детска възраст. Можете например да обичате реда, но да бъдете нетърпеливи.\nИма два основни типа подходящи способности.\nПървичните способности (любов, модел за подражание (способност за имитация, идентификация), търпение, време, контакт, сексуалност, вяра, доверие, надежда, съмнение, увереност, почтеност) се развиват от основната способност да се обича. Те възникват от първия ден, когато човек се роди чрез контакт с близки. Първичните способности не са по-важни от вторичните способности или обратното. Те са основното явление, основа, мотивация, емоционално запълване, върху което се изграждат вторични способности. Първичните способности описват емоционалния житейски опит, който се придобива във връзка с осъществяването на вторични способности.\nВторичните способности (точност, точност, чистота, послушание, любезност, честност, точност, старание, пестеливост, справедливост, успех, надеждност, добросъвестност) се придобиват чрез усвояване на отчетените знания. Те се развиват от способността да се познават и отразяват нормите на поведение на социална група, която стимулира или потиска (чрез задоволяване или потискане на първичните нужди) определени действия.\nВ ежедневието съответните способности изпълняват функциите на:\nпроменливи на социализацията;\nсурогатни заместители на религията;\nоръжия и / или предпазни средства.\nВсяка действителна способност поотделно, както и героят като цяло, се проявява в същите четири измерения, в които са се развили. Така например, точността се проявява физически в чистотата и реда в дрехите, вещите, движенията и т.н. (Тяло); Това е важно качество на бизнеса и допринася за постигането на по-добри резултати (дейности / постижения); Като социално подкрепен от качество, точността може да улесни комуникацията (контакти); тази способност заема определено място в системата от ценности и вярвания, което й придава смисъл (бъдеще / фантазия).\nМодел на баланс. По начина, по който човек разпределя своите сили и време в тези четири измерения (тяло, постижения, контакти, бъдеще), човек може да прецени баланса на живота си (Н. Пешешкиян, 1993, 1996).\nНапример: „Всичките ми сили се насочват към работа (постижения), трябваше да изпратя семейството си при родителите си, защото все още нямам достатъчно време за тях, но те все още го изискват, което ме отвлича от работата. Трябва да работя усилено, за да осигуря семейството си. Разбира се, не съм мечтал за това, но мечтите са мечти, а реалността е реалност и трябва да се съобразявам. Всеки ден се случват толкова много неща, че няма време дори да планираме добро утре. И така живея в живота на криле. Понякога отивам на фитнес или на басейн, след това е по-лесно, но това отново отнема време “(бизнесмен, 36 години, панически атаки, безсъние).\nМоделът му за баланс изглежда така (фиг. 2).\nФиг. 2. Моделът на дисбаланса на разпределението на енергия (пример)\nТова напълно обяснява симптомите му в резултат на преумора и явна липса на механизми за преодоляване на стреса (Peseshkian H., Yakubenko O. V., 2001) (емоционална изолация, липса на перспективи, липса на физическа активност).\n2.1.3. Теория за развитие\nЧовешкото развитие се осъществява под влияние на основната нужда от положителна оценка на значителна среда (любов). Удовлетворението или неудовлетвореността от тази нужда с течение на времето започва да се възприема като вътрешно, собствено, преживяване (познание), субективно отделено от социалната среда, т.е. като самочувствие. Различни спонтанни прояви се насърчават или потискат в различна степен от другите (Freud Sophie, 2000). Да запазя\nположителна оценка, човекът коригира и фалшифицира своите преживявания. Така значимите хора около тях, техните връзки и нагласи се превръщат в пример за подражание. В положителната психотерапия се смята, че в социалния контекст развитието на основни личностни способности (любов и познание) се осъществява под въздействието на четири формиращи фактора на модела, който следва да следва (Peseschkian N., 1987) (фиг. 3).\nФиг. 3. Четирите формиращи фактора на модела, който следва да се следва\nТези основни понятия за първична социализация представляват определящата основа на личността, която може да бъде допълнена от нов опит. Възможността за попълване на първичните понятия с нов опит ни позволява да се учим, променяме и усъвършенстваме.\nСега помислете за всяка една от концепциите, предоставени от имитационния модел (Peseschkian N., 1987).\n1. Концепция "аз". Отношението към индивида и неговите способности на значими хора (родители и братя и сестри) формира представата на човека за неговата природа и отношението му към себе си.\nВ случай на първично насърчаване на основните способности и нужди на индивида се създава образ на способен (на знание) и любим, ценен за света (способност за любов). Тези възгледи са основата на основното доверие..\nАко естествените проявления на човек са най-вече смутени от значителна среда, отношението към себе си се формира като неспособно (способността да се знае), любим, неценен (способността да се обича) за другите (липса на основно доверие).\nВ разширен контекст говорим за еволюцията на самоидентификацията „Аз“ = греховен, порочен, патологичен, осъден и съден, не вярващ, страх, затворен, защитаващ “на„ аз “= първоначално притежаващ способности, любим, вярващ, развиващ се чрез осъзнаване на натрупания опит, обичащ, отворен, помагащ.\n2. Концепция „ти“. Отношенията между родителите (значими хора, които са пример за подражание) стават модел за изграждане на стил на партньорство.\nВ рамките на тази концепция резултатът от насърчаването на способността да се обича е способността да се приема партньор такъв, какъвто е, а способността да се знае е способността да се установят и поддържат движещи се лични граници във взаимоотношенията. Резултатът от неудовлетвореността от способността да се обича е отхвърляне и способността да се знае - невъзможността да се определят граници като цяло или установяването на твърде твърди граници (като хиперкомпенсация).\n3. Концепция „Ние“. Отношението на родителите (значими хора, модели за подражание) към „другите” (обществото, групите, неговите компоненти и т.н.) моделира моделите на социализация: откритост / изолация - познание; приемане / отхвърляне - любов.\nВ тази област е от голямо значение транскултурната гледна точка, която най-общо се свежда до следните две разпоредби от практическо значение:\nРазликата в културите може да доведе до неразбиране, безсилие, страх, агресия, конфликт. И това като цяло определя нашето разбиране за конфликтогенеза.\nРазликата на културите може да се възприеме като допълващи се, равни гледни точки. В този случай има огромна възможност за взаимно учене и разширяване на знанията и поведението. И това се надяваме в психотерапията, консултирането и надзора.\n4. Концепция „Велики-ние“. „Пра-Ние“ - отношението на родителите (значими хора, модели за подражание) към бъдещето, религията, фантазията, смисълът на живота се приравнява като собствено отношение (смисленост-безсмисленост (познание), надежда - отчаяние (любов)).\n2.2. Диференциален анализ\nПозитивната психотерапия е „дълбоко психологически ориентиран“ метод на психотерапия. Това означава, че феномените на безсъзнателния умствен живот: потиснатите инстинктивни импулси и техните трансформации, афекти и „детски фантазии, запазени в зряла възраст, въображаемо удовлетворение и очакваното наказание за него“ (Фройд А., 1993) - се изследват, за да се използва полученото данни за коригиране на отклоненията на "Аз" и възстановяване на неговата цялост. За да постигнете тази цел, първо трябва да "проучите нейното (" Аз ") съдържание, граници и функции, да проследите историята на неговата зависимост от външния свят, То и Свръх-Азът".\nОтличителна черта на аналитичната методология на позитивната психотерапия е диференциалният анализ (Н. Пешешкиян, 1995). Изборът на „действителни способности“ ни позволява да разглеждаме всеки конфликт като резултат от сблъсък не на индивиди, а на индивидуални характеристики на поведение, които не са абсолютни и фиксирани, но които могат да се променят и развият. Така зоната на конфликта е локализирана, определя се нейното съдържание, отстранява се напрежението и фаталността на ситуацията, пътищата за промяна се оказват очевидни и реалистични..\nРазвитието на способността за разграничаване, изследване и промяна на съответните способности е основната терапевтична сила на диференциалния анализ.\nДиференциалната аналитична психотерапия може да се нарече фокусиране. Благодарение на нея ресурсите, присъщи на човека, престават да бъдат безформена неконтролируема маса, която фрустрира с нейното разстройство. Диференциалният анализ ви позволява да идентифицирате онези способности, които са концентрирани в областта на конфликтни области, за да мобилизират физическите и духовните възможности на човек, неговата способност да се интегрира. Това се постига чрез петстепенна терапия..\nКазват, че тракторът на фермера се е развалил. Той покани механик. Механикът няколко пъти обикаляше трактора, запалваше го, внимателно слушаше звуците, мисли и веднъж удари с чука си. Тракторът е спечелил. Стопанинът се зарадва, че няма да му се налага да плаща много за такъв прост ремонт. Какво беше негодуванието му, когато сметката дойде за подредена сума: „Какво !? Такива пари за един удар с чук? ".\nНа това механикът спокойно отговори: „Получил си удар с чук безплатно. Това е моят дар “..\nСтопанинът вдигна вежди в недоумение: "Каква е сметката?".\n„Защото намерих точното място да ударя“.\n2.2.1 Конфликтогенеза в положителната психотерапия\nМодел на конфликти. Позитивната психотерапия разглежда психологическите и / или физическите заболявания, симптоми, проблеми като символична проява на вътрешен конфликт (Н. Пешешкиян). Това проявление само по себе си е несъзнателен опит за самолечение. Ако функционалните разстройства не бъдат забелязани своевременно, причината им не се разпознава и продължава да съществува (наистина или като травматичен спомен), има голяма вероятност от изчерпване на механизмите на адаптация и поява на органични разстройства и хронично разстройство (фиг. 4, Peseshkian H., 1998).\nВътрешният конфликт се предопределя от основния конфликт и се активира отново от действителния конфликт.\nОсновният конфликт се формира в процеса на развитие (4 модела за подражание), основаващ се на неудовлетвореност или активиране на нуждата от любов в отговор на спонтанни прояви на определени способности. Така че за определено отношение към конкретни способности и техните прояви се записва силна емоция. Основната ситуация и основният конфликт, както вече знаем, определят личностната структура във цялото богатство на нейните поведенчески и сетивни прояви.\nДействителният конфликт възниква, когато човек се сблъска с променяща се реалност. Събитията, които причиняват конфликт, се делят на макро наранявания (значителни инциденти и промени) и микротравми (малки, но ежедневни, натрупващи емоционални реакции към несъответствието между очакваното ("правилно") и реалното ("положително") развитие и проявяване на едни или други действителни способности)).\nСамо събития, резониращи с емоционално зареден основен конфликт, причиняват вътрешен конфликт.\nФиг. 4. Генетичен модел на конфликт в положителната психотерапия\nМодел за реакция на конфликти. Всички знаят, че балансът ни е много чувствителен и се променя в отговор на промените в ситуацията. Но как? Моделът за реакция на конфликт в четири измерения на модела на баланс помага да се разбере това..\n1. Тялото. В тази област конфликтът може да се прояви в цяла гама от верижни реакции, осигурени от нервната и ендокринната система - това са нормални, физиологични прояви. В случай на наличие на хроничен дразнител се стартира патогенен кръг, което води до появата на така наречените психосоматични разстройства. Случва се силен стресор да предизвика съответно бурна реакция на тялото, която се фиксира и може спонтанно\nвъзникват в сравнително спокойна ситуация като отговор на спомени за това събитие или на несъзнателни асоциации с него. Някои хора са склонни да игнорират тези реакции поради естеството на възпитанието си; те развиват навик да\n"Анестезия" на телесни прояви, считайки ги за неприемлива слабост. В този случай телесната реакция на стрес се натрупва, има склонност към безсимптомно или маскирано протичане на заболяването.\n2. Дейности / постижения. Много хора реагират на конфликти с факта, че „отиват на работа с глава“, „забравят за работа“ или доказват своята стойност чрез постижения в тази област - този тип реакция е характерна за съвременното общество, особено в западните страни, където постиженията и резултатите са мярка за успех ( Пешешкиян Н., 1996). Такива хора са склонни да рационализират преживяванията си и „правят всичко, както трябва“. Друг начин за реакция в областта на постиженията е да се откажа от дейността - „ръцете ми паднаха“, „не мога да направя нищо“.\n3. Контакти. Реакцията на конфликта в тази област може да се прояви като желание за комуникация „споделяне на чувства“, следване на ритуали, традиции и т.н. (по-характерно за източните култури) и в „напускане“ на самотата, отказ от контакти, игнориране на обществото - „Чувствам се толкова зле, че мога да си позволя да не правя това, което се очаква от мен“ (по-често в западните култури) (Песешкиян Н., Пешешкиян Н., 1993).\n4. Фантазия / интуиция / бъдеще. Опитвайки се да избегне болката от конфликта, човек може да се концентрира върху мечтите и фантазиите, в особено тежки случаи светът на сънищата се превръща в единственото убежище, в което връзката с реалността се разтваря (Фромм-Ррихман Ф., 1959) и възниква психоза. Другата крайност е игнорирането на бъдещето, загубата на смисъл, когато единствената призната реалност е действие в настоящето без никакъв смисъл, като катеричка в колело или безкрайно, безнадеждно болезнено преживяване на спомени от миналото, присъщи на депресията.\n2.2.2. Модел на емоционална зрялост\nПоложителната психотерапия не само предлага ясна концепция за лошо здраве и конфликти, но дава ясна представа какво е здравето. Днес много се говори за емоционалната зрялост и емоционалната компетентност, която е в основата на автентична личност (Hatcher W., 1999).\nПоложителната психотерапия твърди, че ако човек е получил адекватно развитие във всички 4 области (модели „Аз“; „Ти“; „Ние“; „Велики-ние“), които следваме, ние\nможем да говорим за висока степен на емоционална зрялост. Основната личност на емоционално зрял човек се характеризира с:\n„Аз” - себеподобно изображение, първоначално надарено със способности (положителен образ на човек).\n„Вие“ - способността за сътрудничество (способността да се разбере и изясни съдържанието на поведението, вместо да се реагира на формата).\n„Ние” - отвореност към различни мнения, комуникация с представители на други социални групи (свобода от предразсъдъци) и синтетизъм към обществените интереси.\n„Пра-ние“ - осъзнаване на целта и смисъла на собствените ни действия и техните резултати.\nБалансът на основната личност формира динамична система на разпределение на енергията в живота (модел на баланс), винаги се стреми към баланс и осигурява ресурс за възстановяването му в случай, че е нарушен. Това допринася за адекватна реакция на промените и за равномерно хармонично развитие на съответните способности..\nПо този начин емоционалната зрялост се характеризира с тройна защита на динамичната стабилност на системата (фиг. 5): 1) основен баланс; 2) баланса на системата от 1 и 2 съответни способности; 3) баланса на разпределението на енергията и реакциите. По този начин е очевидно, че емоционалната зрялост е практическото въплъщение на положителната концепция за образа на човек..\nФиг. 5. Динамично стабилна система, характеризираща емоционалната зрялост\nПсихотерапевт и психотерапевтична връзка. Ефективността на психотерапията зависи не само от ефективността на метода и степента на овладяване на неговата теория и техника на изпълнение на отделни техники, но и от емоционалната зрялост на психотерапевта, от неговата гъвкавост и способност да разпознава и изразява собствените си емоции и тяхното съдържание.\nХипотеза. Поради положителното пренасяне, поведението на психотерапевта и нагласите в психотерапията са пример за подражание на пациента. Това е естественото асимилиране на положителната концепция за образа на човек, модулираща емоционалната зрялост и модела на конструктивно сътрудничество в рамките на петстепенния модел. Резултатът от това в психотерапията е разрешаване на конфликти и дълбока корекция на психичните разстройства..\nПетстепенна интервенционна техника в положителната психотерапия\nЕтап 1. Наблюдение (отдалечаване)\nНа този етап пациентът говори за симптомите, които го засягат, условията и времето на възникването им, предполагаемите причини и как тези симптоми са се отразили на живота му. На този етап терапевтът слуша внимателно и задава изясняващи въпроси. Особено внимание се обръща на това как пациентът представя проблема си: на какво се обръща повече внимание (модел на баланс): усещания и реакции на тялото, външни фактори; логически конструкции и рационализации; връзки към авторитетни източници, мнения на други и др.; евристични идеи, въпроси на смисъла, планове и / или идеализации. Много е удобно веднага да се структурира информация според модела на баланс (фиг. 6).\nФиг. 6. Модел на баланс в позитивната психотерапия\nСлед това е важно да се даде обратна връзка на пациента, да се отбележи какви способности той е показал в ситуацията, която предлага и по време на самото описание, и да се предлагат положителни интерпретации, които разкриват вътрешните конфликти, които той може да открие поради текущата ситуация, и онези динамични процеси, които той отразява и / или причини. В зависимост от състоянието на пациента и неговата резистентност, тази алтернативна хипотеза може да бъде изразена доста директно и / или в метафорична форма.\nЦели: на този етап пациентът трябва да получи приемане, разбиране и подкрепа; възможност да се види ситуацията отстрани.\nНай-релевантната способност на психотерапевта на този етап е способността търпеливо, емпатично да слуша и да добавя алтернативни гледни точки (транскултурен подход, положителна интерпретация на симптом, фолклор и ситуационни метафори според Н. Пешешкиян). Това изисква терапевт\n„Афективна чувствителност“ (S. Karasu, 1986) - способността да бъдете чувствителни към емоциите на пациента и към собствените си реакции;\n„Когнитивно майсторство / осъзнаване (когнитивно овладяване) и поведенческа регулация“ (цитирано от Senf W., Broda M., 1996) - способността да ги забележат и съзнателно да ги използват за напредък в психотерапията.\nТака „наркотичната култура на абсолютно спонтанна автентичност“ се отхвърля. Например мога да се сърдя на пациент, но вместо да демонстрирам своите афекти, бих предпочел да приема тези прогнози (осъзнаване на трансфера на психотерапевта), да ги съдържам и да ги използвам целенасочено при моите интервенции в полза на пациента под формата на парадокси, неочаквани гледни точки, метафори и др. истории, транскултурни примери или използване на собствените думи на пациента в нов смисъл и / или контекст.\nЕтап 2. Опис\nНа този етап терапевтът задава въпроси относно модела на равновесие, като помага за попълване на белите петна в описанието на ситуацията, опитвайки се да локализира състава (участници (лични и / или подлични) на действителния конфликт),\nсъдържание (участващи реални способности) и динамика (основен конфликт - източник на емоционално съдържание и вътрешен конфликт) на конфликта.\nНа този етап е важно да се получат възможно най-много данни за преноса (вътрешен конфликт) в реалната житейска ситуация, довела до разстройството. Най-често този трансфер се актуализира в терапевтичната ситуация по време на разказа на пациента и се отразява (не винаги директно) в терапевтичния трансфер. По този начин, правилно разбраната и съдържаща терапевтична ситуация е едновременно диагностично и терапевтично средство..\nКлючовете към чувствата на пациента трябва да се търсят във всичките четири области на реакцията. Често не присъствието, а отсъствието на реакция в някаква област може да се превърне в важно диагностично доказателство (изтласкване, изместване и т.н.)\nТяло / усещане\nКак се чувствате, как тялото ви реагира в описаната ситуация (когато мислите за това)? (напр. много ангажираност, умора, главоболие, тежест в корема, гръдно налягане и др.).\nЛогика / познание\nКакво мислите за болестта си? (например „нелечимо е“, „това е труден случай“ и т.н.) Какво според вас причинява симптом?\nЛичен опит / традиция\nЗа какво ви напомня проблемът? (например за неприятни чувства към партньора си, за неизпълнени желания и стремежи, за не справедливост и т.н.). Как се справихте с подобни трудности преди? Имате ли често подобни или други проблеми в подобни ситуации?\nБъдеще / фантазия\nКакъв ще бъде резултатът от успешната терапия за вас? Какво ще правите, когато проблемът престане да съществува? Какво ви притеснява най-много? (например: „ако не ми помогнат сега, ще се случи нещо ужасно“).\nЗа да се изясни динамиката на този клиничен случай и да се тестват хипотези, свързани с пренасянето, е полезно да се намери информация за ролевия модел на пациента (фиг. 6) и неговия основен конфликт, който стои в основата на представената ситуация. Например: Имало ли е преди това ситуации, в които пациентът да се е чувствал по същия начин? Той знае ли кога за първи път се е появил подобен проблем? Как се проявиха подобни ситуации в семейството му? Как бяха решени?\nНа този етап се препоръчва да се избягват дискусии, интерпретации и интерпретационни въпроси..\nЗадачи. На този етап пациентът с помощта на въпросите на терапевта трябва да открие какви реални способности съставляват съдържанието на проблема му и да осъзнае произхода на тези способности (основен конфликт).\nПсихотерапевтът трябва да покаже на този етап способността да задава точни въпроси, да определя съдържанието, историята, динамиката и възможностите - включва способността да виждате съдържанието на конфликта, съответните способности и модели на взаимоотношения зад емоционалните прояви на пренасяне и контратрансфер. Тази способност се осигурява главно от аналитичните и логическите ресурси на вторичните способности (справедливост, точност, ред, откритост).\nТази сложна способност ни позволява да разграничим психо- и соматогенезата на разстройствата, да помогнем на пациента да осъзнае симптомите си като етап от своето развитие, да му обясним разликата между съдържанието на конфликта и ресурсите. Методологична основа за проявяване на тази способност е осигурена чрез систематично първо интервю и структурирана петстепенна психотерапевтична стратегия.\nЕтап 3. Ситуационна промоция\nНа този етап терапевтът говори за възможностите, които настоящата ситуация предлага на пациента. Подходящо е да се разкаже история, която е дошла на ум, притча или народна мъдрост..\nТерапевтът демонстрира способността да виждаме зад представения проблем, способността да реагираме на житейска ситуация (положителна интерпретация). Положителната интерпретация в случая е смислена концепция на симптома, основана на анализ на вътрешния конфликт от гледна точка на динамиката на проявените способности. По този начин положителната интерпретация е не само вариант на прекрояване (Gordon D., 1995), както често се опитват да си представят, но и аналитична хипотеза, която насърчава зрял договор.\nНапример, депресията се разглежда като „способността за дълбоко емоционално реагиране на конфликти“. Често точно това, което привежда пациента на терапия, става ключ към решаването на проблема.\nНасърчаването на специфичните способности и стремежи на пациента в конкретни ситуации му дава увереност в конкретни действия, създава зона на емоционален комфорт, в която е по-лесно да се вземе решение за тестване на нови поведенчески модели.\nЗадачи: на този етап е важно да се засили увереността на пациента, че той е в състояние да се справи със ситуацията, че сега, когато той знае неговото съдържание, могат да бъдат развити съответните показани от него способности и това ще му помогне. Пациентът получава емоционална подкрепа и алтернативен опит в подобни ситуации чрез използването на истории и метафори.\nНа този етап терапевтът изисква способността да вижда и популяризира ресурсите на пациента, което изисква доверие в ресурсите на пациента и способността да поддържа и ангажира социалната среда.\nПрилагането на тази способност включва развитието на потиснати емоции и чувства на пациента с помощта на:\nумереност в собственото емоционално поведение на психотерапевта;\nосигуряване на пациента с цялата необходима помощ, за да освободи и активира възможно най-голяма част от силата му, а след това ги насочи в канала за самопомощ.\nИменно тук се изисква психотерапевтът да притежава класическо медицинско поведение и способността да комбинира всички необходими видове лечение, без да изключва антидепресанти или антипсихотици, методи за физически изследвания (например: проверка на функцията на щитовидната жлеза, идентифициране на страничните ефекти на лекарства или тумори, като възможни причини за психическо разстройство).\nЕтап 4. Вербализация\nРъководителят и членовете на групата описват съдържанието на представения действителен конфликт, както виждат, по отношение на действителните способности, показани от терапевта и пациента. Установяването на връзка между текущата ситуация и историята на формирането на разглежданите модели на поведение допълва динамичната картина и ви позволява да симулирате възможни варианти за алтернативно поведение.\nКолкото повече различни гледни точки ще бъдат изразени, колкото по-разнообразни са нюансите на интерпретациите, толкова по-ефективно ще премине този етап. Затова трябва да насърчите членовете на групата да се изразят максимално пълно..\nАко това е показано и технически възможно, се препоръчва да загубите конфликта в ролева игра и да моделирате алтернативно поведение..\nЗадачи: този етап позволява на пациента по-задълбочено и по-цялостно да изследва източника на своя опит и защити, възникнали в процеса на адаптиране към условията на живот и възпрепятства адекватното им реагиране. Резултатът е плодородна почва за разширяване на кръга от работни хипотези и възможни терапевтични интервенции..\nНа този етап терапевтът трябва да може да обсъжда конфликта и да споделя отговорността за постигането на промяна, което изисква активна практика на откритост и честност, търпение и любезност при разрешаването на конфликти, което не е възможно без използването на афективни и емоционални ресурси за постигане на промяна, например, без баланс на откритост и съзнателна отговорност за проявата на емоционални реакции.\nПсихотерапевтът трябва да е готов да потърси надзор или намеса в случай на затруднения при определяне на съдържанието и адекватен психотерапевтичен отговор на трансфера / контратрансфера.\nЕтап 5. Разширяване на целите\nНа този етап ръководителят и всеки член на групата предлага на контролирания човек история или метафора, които психотерапевтът би могъл да „вземе със себе си”, за да разбере по-добре ситуацията му.\nМоже да се предложи допълнителна помощ на терапевта..\nСупервайзорът дава обратна информация за цялата свършена работа, като се фокусира върху това, което е научил за себе си и другите и как ще приложи опита на следващата среща.\nНа този етап е важно да отделите време за изграждане на допълнителен план за лечение и разширяване на идеите на контролирания психотерапевт за алтернативни стратегии и технически възможности. За целта е полезно да се обсъди на базата на информацията, получена по време на процеса на надзор, как да се използва пълноценно\nтехническия потенциал на положителната психотерапия, какви други методи ще бъдат полезни в психотерапията и с каква цел. Таблицата по-долу (таблица 3) ще ви помогне да се ориентирате във възможностите за използване на някои подходи.\nЗадачи: този етап позволява на психотерапевта да се засили в решимостта да продължи работата си (обучение, работа с пациента, изследвания) и да очертае следващите стъпки.\nСпособността да се вижда бъдещето в центъра на работата след разрешаване на конфликти, способността да се откаже от психотерапевтичния нарцизъм и да види в проблема и да лекува шанса на пациента за самолечение и началото на обновяването. Още в първото интервю е важно да определим признаците и условията на края на психотерапията, въз основа на нуждите на пациента и да го ориентираме повече към бъдещето след психотерапията, отколкото към атрактивно безопасната атмосфера на психотерапевтичната стая.\nРазширяването на целите и житейските планове за бъдещето трябва да се разглежда не само като работа с надежда като терапевтично средство, но и като грижа за екологичността на промените, постигнати в процеса на психотерапия, по отношение на вътрешния свят на пациента, неговата среда и отношения.\nДопълнителни бележки относно управлението на групата\n1. Положително отношение към пациента и неговите проблеми - формирането на концепцията „Аз”. Начинът на поведение и поведението на психотерапевта е пример за лечението на пациентите.\nОтношението на психотерапевта към пациента се характеризира с приемането на пациента с всичките му симптоми, грешки и проблеми. Това приемане създава условия за препращане към все още неизвестните, скрити, неразвити способности на пациента. Желанието да му помогне да осъзнае смисъла на своето поведение (вероятно погрешно) в контекста на житейската си ситуация, външни и вътрешни конфликти излиза на преден план.\nСистематичното насърчаване на осъзнаването и развитието на показаните способности (и често на конкретни привързаности) помага на пациента, вместо да се чувства виновен, да разгледа положително настоящата ситуация (т.е. от гледна точка на неговите възможности), за да се реализира и промени не само формата, но и съдържанието на живота му. Това води до развитие на позитивно Аз..\nПоложителното отношение към пациента допринася за:\nАсимилация на концепцията за положителен образ на човек във връзка със себе си „аз“. В конкретни условия това понятие се проявява в самоприемане; способността да виждаме зад трудностите при справяне със симптом способността (положителна интерпретация) да реагира на дадена ситуация, „опит за излекуване, който е бил повече или по-малко успешен“ (Peseshkian H., 1998) и индикатор за динамика (причините за активирането на тази способност); внимателно внимание към вашата личност като цяло, което естествено допринася за баланса и развива вътрешната мотивация. Подобно разбиране на болестта като функционална реакция помага на пациента да намали безпокойството за собствената си патология, да намери надежда и с това мотив и сила за промяна.\nМоделиране на отношението на пациента към неговата среда, което се проявява чрез приемането и разбирането на неговата социална среда. ".\nИзползването на груповата динамика е формирането на концепцията „Ние”. Основната концепция за положителна психотерапия в тази област е: „Който работи сам, добавя. Този, който работи заедно, се умножава ”(източна мъдрост).\nПредложени от групата алтернативни подходи (транскултурен и транстеоретичен аспект); използването на истории (носители на алтернативни понятия и народна мъдрост (Peseshkian N., 1992)); проучвания на социалните и организационни аспекти на психиатричната и психотерапевтичната практика (мястото на психотерапията в лечебната система, взаимоотношенията с роднини, колеги и висши служители и др.) - всичко това помага да се преодолее страхът и предразсъдъците, да се създаде открито, заинтересовано отношение към „другите” в областта концепцията\n„Ние” максимално увеличаваме потенциала на разширения психотерапевтичен съюз в полза на пациентите.\n3. Петстепенната стратегия в надзора е формирането на концепцията „Вие”. В положителната психотерапия многократният опит на сътрудничество в рамките на три етапа на взаимодействие и петстепенен модел формира разбиране за динамиката на взаимоотношенията и умението за петстепенна интроспекция, надзор, психотерапия и самопомощ (Н. Пешешкиян, 1995).\nПетстепенната стратегия ви позволява да структурирате взаимоотношенията в надзора и да преминете от конфликт към начини за разрешаването му. Тази методологична структура на взаимоотношенията в надзора моделира основните характеристики на взаимодействието (партньорството) в рамките на преподавания метод (Грей А. Л., 1987) и създава модел на терапевтични взаимоотношения за обучения психотерапевт. Така се създават предпоставки за формиране на отношението на психотерапевта към пациента, които определят приложението на придобитите знания на практика.\nПример, който трябва да следвате („Вие“) в надзора, е връзката между супервизора и егото на надзора, а в психотерапията партньорството на терапевта и егото на пациента (Eissler K.R., 1980; Schwaber E.A., 1992).\nПример: „Стратегията от 5 стъпки ми помогна и много от пациентите ми избягат от„ кръглия танц “от проблеми, който често се върти на едно място в продължение на повече от едно поколение, като някакво проклятие или… наследство? Вярвам, че именно стратегията от 5 стъпки ми помогна да „седло“ динамиката на процеса - сега имам сили да попитам и да получа отговор на въпроса: „Каква е причината за хорото?“ (опис), наслаждавайте се на красотата му и може би дори участвате в нея (ситуационно насърчаване), за да кажа по-късно, че мисля за това и показвам други „танци“ (вербализация / транскултурен подход). Така пациентът научава за алтернативите, научава се да ги вижда и прилага независимо (разширява целите). Сега, ако имам чувство на безнадеждност в психотерапията, пациентът започва да ме дразни, не искам да се срещам с него, наистина се изморявам и т.н., знам, че сигурно съм загубил ритъма си и съм пропуснал някакъв етап, трябва да се върна на 5 стъпки и всичко ще стане на мястото си ”(клиничен психолог на 28 години).\n4. Моделът на равновесие и моделът на реакциите на конфликт. При надзора и психотерапията използването на тези модели дава възможност за систематизиране и даване на обща оценка на получената информация от гледна точка на баланса на четирите сфери на живота и предпочитаните реакции на конфликта (Kadushin A., 1968). Това ви позволява да поставите под въпрос осъществимостта на съществуващите навици и да определите начини за постигане на по-балансирано състояние..\n5. Диференциален анализ в надзора. Определянето на отношението към действителните способности дава възможност да се види съдържанието на вътрешния конфликт и да се премине към фокусиран анализ на основния конфликт. В процеса на надзор психотерапевтът развива умението за съзнателно самочувствие, определяне на съдържанието на конфликта и коригиране на дисбаланса в четири области. Това умение в процеса на психотерапия се овладява и от пациента..\nПо този начин диференциалният анализ в надзора позволява да се съсредоточи вниманието не върху обобщената идея за правилна и / или неправилна психотерапевтична тактика, а върху нейната способност (фиг. 7) да изгради помагащи (психотерапевтични) взаимоотношения.\nФиг. 7. Взаимоотношения в надзора\nПример. „... Напрежението и неприятните чувства (отхвърляне-любов) за този пациент дойдоха при мен, когато той започна да закъснява (точност) в сесията и да забави заминаването си (време), опитвайки се да играе на моята симпатия (любов). Той ме изтощи (търпение) от факта, че през цялото време „ходеше по кръгове“ (откритост / директност - любезност), говорейки за това как ревнивите му колеги просто го чакаха да се спъне и да направи грешка. На последната среща обсъдихме с него текущата ситуация (откритост). Оказа се, че очакването му за лична връзка (любов) от колегите и шефа непрекъснато се осуетява, че опитите му да „проверят връзката с времето“, вместо да ги обсъждат (любезно) отнемат много енергия и\nизострят тревожността. И така, чрез диференциране на емоционалната си реакция, за първи път от месец лечение успях да започна да говоря за съдържанието на конфликта на пациента, което доведе до тревожност и панически атаки. " (Отзиви от психотерапевта в началото на следващото заседание след анализа на групата на надзора).\nПодобно пътуване в надзора успешно допринася за самоприемане, предотвратяване на синдрома на "емоционалното изгаряне" и за хармоничното развитие на личността на психотерапевта, което означава, че е по-ефективно като професионалист.\n6. Смисълът на професионалната дейност на психотерапевта е формирането на концепцията „Пра-Ние”. Концепцията за „Пра-ние“ се формира в процеса на дискусия с ръководителя на такива въпроси като: мястото на психотерапията в системата на човешкото познание (Peseshkian H., Yakubenko O.V., 2001; Caligor L., Bromberg PM, Meltzer JD, 1984; Tome H., Kachele H., 1996) и в живота на обществото, смисълът и целта на психотерапевтичното взаимодействие.\nОсновната концепция за положителна психотерапия в тази област: „Здравият не е този, който няма проблеми, а този, който знае как да ги разреши“ (Н. Пешешкиян, 1995).\nПозитивната психотерапия е свободна от областта на изключителните знания. Поради простотата на езика си, той е достъпен за масите и е лесно приложим в ежедневието. Смисълът на психотерапията се вижда не само в преодоляване на належащи проблеми и излекуване на симптомите, но и в обучението на пациентите на умения за самопомощ и разрешаване на конфликти. По този начин самият психотерапевт не действа като свещеник, а като консултант, диригент на тези знания и умения, установявайки естествен баланс между притежанието на теория и практическото й използване, между професионалната отговорност и реалните възможности за участие в нечий живот.\nОсъзнаването на смисъла определя екзистенциалната рамка (Burno M.E., 1999; Yalom I., 1999), свързваща миналото (опит), настояще (действие) и бъдеще (мечта / прозрение / съдба), изясняване на връзката със смъртта и реалността, маркиране на линията между свободата и отговорността. Общ резултат от процеса на осъзнаване на тези категории е напредъкът към разбиране или по-скоро към интуитивно разбиране на собствената идентичност (Фройд С., 2000).\nЕстествено, съвременните подходи, които подчертават важността на отговорността на пациента за здравето и отношенията им, при които терапевтът вече не може да остане „всемогъщ и всезнаещ“, се противопоставя активно. Този страх може да бъде преодолян само като придобие самочувствие, научи се да разпознава собствените си способности да се справя с житейските ситуации, да придобие нов опит и да се развива.\nОпитът от провеждането на надзор в процеса на обучение на специалисти по положителна психотерапия убедително показва, че:\nСъздаването и укрепването на позитивна визия на човек допринася за формирането на личната и професионална идентичност на психотерапевт, за формирането на способности за сътрудничество и откритост и придобиването на съзнателна екзистенциална система от координати.\nЯснотата на методологичната рамка на позитивната психотерапия, която регулира взаимоотношенията в надзора, простотата на терминологията и отвореността към използването на други подходи, може значително да преодолее както организационните, така и динамичните трудности при въвеждането на надзор.\n© 2019, Московски център за положителна психотерапия. Всички права запазени\nТестът за гранично разстройство на личността е насочен към оценка на психологическото състояние на човек. Подобна принадлежност е по-често характерна за подрастващите, но дори и в ранна младост предразположеността към емоционална нестабилност остава доста висока.


Не мога да стартирам Microsoft Outlook 2016, 2013 или 2010 или получавам грешката "Microsoft Office Outlook не може да се стартира. Прозорецът на Outlook не може да се отвори" - Поддръжка на Office\nНе мога да стартирам Microsoft Outlook 2016, 2013 или 2010 или получавам грешката "Microsoft Office Outlook не може да се стартира. Прозорецът на Outlook не може да се отвори"\nОтнася се за: Outlook за Office 365 Outlook 2016 Outlook 2013 Office за фирми Outlook 2010 Още... По-малко\nИзпитвате проблеми при стартирането на Outlook 2016, Outlook 2013 или Outlook 2010 или получавате съобщенията за грешка "Не може да се стартира Microsoft Outlook." и "Не може да се отвори прозорецът на Outlook."? Можем да отстраним този проблем вместо вас или можете да използвате стъпките в раздела за отстраняване на неизправности, които предоставяме по-долу с цел да помогнем за отстраняването на тези проблеми при стартиране.\nКлиент ли сте на Office 365 за фирми? Нека решим проблема вместо вас\nМожем да диагностицираме и разрешим някои често срещани проблеми с Outlook вместо вас. Ако нашият автоматизиран инструмент не може да коригира проблема ви или ако искате да го коригирате сами, вижте следващия раздел.\nСтартирайте Outlook в безопасен режим и забранете добавките\nПонякога добавките може да са в конфликт с Outlook. Стартирането на Outlook в безопасен режим, което стартира Outlook без зареждане на добавките, може да ви покаже дали проблемът е в някоя добавка.\nЗабележка: Ако сте разрешили добавката ABBYY FineReader, стара версия на софтуера може да доведе до грешка в стартирането на Outlook. За повече информация вижте Програмите от Office може да се сринат при инсталирана добавка FineReader.\nИзберете Старт > Изпълни.\nВъведете Outlook /safe и изберете OK.\nВ диалоговия прозорец Избор на профили приемете настройката по подразбиране на Outlook и изберете OK.\nАко получите подкана, въведете паролата си и изберете Приемам.\nКак да разберете дали работите в безопасен режим? Ще видите етикет, който е подобен на този по-долу, в горната част на екрана.\nИконата Outlook в лентата на задачите също ви известява, че програмата не работи нормално.\nАко Outlook се стартира в безопасен режим, вероятно проблемът е с една от вашите добавки. Ще трябва да забраните всички добавки, преди да рестартирате Outlook.\nЗабраняване на добавки\nВ горния ляв ъгъл на Outlook изберете Файл > Опции > Добавки.\nОтдолу на Преглед и управление на добавките на Office се уверете, че прозорецът Управление показва COM добавки, и след това изберете Почни.\nКато предпазна мярка, когато се отвори списъкът COM добавки на вашите текущи добавки, направете едно от следните неща:\nРъчно запишете името на всяка избрана добавка в списъка под Налични добавки.\nНаправете екранна снимка на списъка със свойства и запишете изображението в местоположение по ваш избор.\nСлед като сте заснели имената на избраните добавки, изчистете всички избрани квадратчета за отметка и след това изберете OK.\nВнимание: Щракнете върху квадратче за отметка, за да го изчистите. Не избирайте добавка и изберете Премахни. Ако имате права на администратор, можете всъщност да изтриете добавката. За това упражнение за отстраняване на неизправности трябва да забраните, а не да изтриете добавка.\nИзберете Файл > Изход.\nИзберете Старт > Изпълни и в прозореца Отвори въведете Outlook.\nЗабележка: Ако програмата се зареди правилно, вероятно една от вашите добавки е източникът на грешката и трябва да определите коя. За да определите коя добавка е проблемът, разрешавайте добавките една по една.\nПоставете отметка в квадратчето до добавката, която искате да активирате отново, след което изберете OK.\nПовторете всички стъпки, докато активирате отново всички първоначални добавки и откриете източника на грешката.\nВажно: Не забравяйте, че ако Outlook се отваря в безопасен режим, това означава, че сте открили добавката, която е източникът на проблема.\nРестартирайте Outlook отново и забранете активираната добавка, причинила проблема, и след това стартирайте Outlook.\nТрябва да преминете през процеса на рестартиране, деактивиране и отново рестартиране за всяка добавка, която е била първоначално разрешена в Outlook. Причината за дадена грешка може да е повече от една добавка.\nДобавяне на нов профил в Outlook\nВашият профил съдържа вашите настройки за Outlook. Понякога този профил може да се повреди. Можете да разберете дали е повреден чрез създаване на нов профил и промяна на кой профил да се използва при стартиране на Outlook.\nЗа да отворите контролния панел, направете едно от следните неща:\nЗа Windows Vista или Windows 7 изберете Старт > Контролен панел.\nЗа Windows 8 и Windows 10 изберете Старт и след това въведете Контролен панел.\nЗабележка: За Windows 10 в контролния панел се уверете, че прозорецът Преглед по в горния десен ъгъл е зададен на Категория.\nВ диалоговия прозорец Настройване на поща – Outlook изберете Показване на профили > Добави.\nВ полето Име на профил въведете името, което искате да използвате за новия профил.\nНа страницата Автоматична настройка на акаунти на съветника за добавяне на акаунт под Имейл акаунт попълнете Вашето име, Имейл адрес и Парола и след това изберете Напред.\nЗабележка: Съветникът за добавяне на акаунт автоматично извършва търсене за настройките на вашия пощенски сървър.\nИзберете Край, и името на добавения нов профил ще се покаже в раздел Общи на диалоговия прозорец Поща.\nИзползване на друг профил\nВ падащия списък в диалоговия прозорец Избор на профил изберете име на новия профил, който сте създали.\nЗабележка: Ако Outlook се стартира нормално, това означава, че профилът ви в Outlook е повреден и е източникът на проблема.\nАко решите да премахнете профил, първо архивирайте файловете с данни. Когато изберете Премахни, цялото съдържание, кеширано офлайн, ще бъде изтрито. За повече информация вижте Въведение във файловете с данни на Outlook (.pst и.ost).\nПоправете своите файлове с данни на Outlook\nOutlook съхранява всичките ви имейл съобщения, събрания и събития, контакти и задачи във файлове с данни. Тези файлове понякога могат да се повредят. Можете да изпълните инструмента за поправка на "Входящи" (scanpst.exe), за да сканирате вашите файлове с данни на Outlook и да поправите грешките.\nИзлезте от Outlook, за да използвате инструмента за поправка на "Входящи".\nЗабележка: Съдържанието в левия екран се определя от версията на Outlook, която използвате.\nПосетете връзките по-долу за инструкции въз основа на вашата версия на Outlook.\nOutlook 2016 и Outlook 2013: Поправяне на файлове с данни на Outlook (.pst и .ost)\nOutlook 2010: Поправяне на файлове с данни на Outlook (.pst и .ost)\nИзпълнете командата /resetnavpane\nНавигационният екран е най-левият екран в Outlook, където ще намерите списъка с папки и иконите за придвижване между "Поща", "Календар", "Хора" и "Задачи". Изпълняването на командата /resetnavpane премахва всички персонализации в навигационния екран.\nВ прозореца Отвори въведете Outlook.exe /resetnavpane и след това изберете OK.\nПроверете дали Outlook работи в режим на съвместимост\nРежимът на съвместимост е предназначен да помогне на програмата да се изпълнява на по-стара операционна система. Ако Outlook работи в режим на съвместимост, можете да го изключите и да видите дали това отстранява проблема.\nЗабележка: Тази стъпка е за Outlook 2013 или Outlook 2010. Outlook 2016 няма раздел "Съвместимост".\nОткрийте файла Outlook.exe на вашия компютър.\nЗа Outlook 2013 можете да намерите този файл в C:\_Program Files\_Microsoft Office\_Office 15\_ или C:\_Program Files (x86)\_Microsoft Office\_Office 15\_\nЗа Outlook 2010 можете да намерите този файл в C:\_Program Files\_Microsoft Office\_Office 14\_ или C:\_Program Files (x86)\_Microsoft Office\_Office 14\_\nЩракнете с десния бутон върху файла Outlook.exe изберете Свойства и след това изберете раздел Съвместимост.\nАко някои от полетата в раздела за съвместимост са отметнати, изчистете отметката от тях, след което изберете Приложи > OK.


Растения | Акваристика за любители\nНеобходимо ли е да засадим растения в аквариума?\nРастенията в аквариума са небходими, защото вземат активно участие при създаването на оптимални условия за живот на рибките, като поглъщат възглородния двуокис, отделян от тях, и усвояват разтворените във водата неорганични вещества. На светло те отделят кислород, необходим за дишането на водните обитатели. През нощта растенията отделят въглероден двуокис, но в количество, по-малко, отколкото кислород. Ролята, която изпълняват водните растения, не може да се замени дори и с шй-обилното аериране на водата. Заедно с бактериите те осъществяват биологичната обработка на водата, в резултат на което тя се очиства от вредните за рибите вещества. Растенията служат и за укритие на новородените, а някои рибки хвърлят хайвера си върху техните листа. Познати са много видове водни растения.\nКои от тях да изберем за аквариума си?\nРастения плаващи на повърхността на водата. Те не се захващат с корените си за пясъка и поемат необходимите им хранителни вещества от водата чрез своите листа и скорени. Нуждаят се от по-силна светлина на повърхността на водата. Размножават се много бързо, а някои от тях лабиринтовите риби използуват за построяване на гнездо, в което женската хвърля хайвера си. От тези растения препоръчваме следните: Ричия. Расте и се размножава както при естествено, така и при изкуствено осветление отгоре. Не е придирчива към температурата на водата и се развива целогодишно. Водна леща. Размножава се много бързо, като образува странични издънки, които се откъсват от майчиното растение и продължават да се развиват самостоятелно. Расте целогодишно. Образувалият се по повърхността на аквариума „килим“ от водна леща се превръща в естествен филтър на светлината. Водна папрат. Отглежда се при температура на водата 22-25°С. Обича по-силно осветление. Размножава се вегетативно от едно малко листенце могат да се образуват цели колонии от нови млади растения.\nКакво трябва да направим, след като сме се снабдили с водни растения?\nПреди всичко е необходимо да измием акварума с колкото се може по-топла вода, без да изполуваме миещи или перилни препарати. Избираме пясъка- той трябва да бъде сив и едрозърнест. Жълто-кафявият пясък съдържа по-голямо количество глина, която размътва водата. Преди да поставим пясъка в аквариума, трябва да го изварим в продължение на 30 минути. Слоят пясък (грундът) в аквариума трябва да бъде не по-малък от 4-5см. В него засаждаме водните растения, като преди това изрязваме около 1см. от върха на корена им. Напълваме внимателно аквариума с чешмяна вода, затоплена до 18°-20°С. Поставяме нагревателя и филтъра с камъчето и включваме помпата (компресора). Оставяме аквариума незаселен 10 дни. На 2-рия-3-тия ден водата помътнява поради започналите гнилостни процеси и развитие на микроорганизми. Тази вода не трябва да се сменя, тъй като след няколко дни се избистря през това време водните растения са се вкоренили добре, започнали са да се развиват нормално и се създава необходимото биологично равновесие в аквариума. Сега вече можем да пуснем рибките.\nСписък А-Я растения\nВодно зеле Ceratopteris pteridoides\nПисция /Водна салата/ Pistia stratiotes\nРичия Riccia fluitans\nТайландска папрат Microsorium pteropus\nЯвански мъх Vesicularia dubyana


Култура - Страница 2 от 25 - Регионални новини - RNews.bg\nНашумелият ни автор гостува в Пловдив, за да представи последния си роман. Радко Пенев, авторът на хитовите „Ритуалът” и „Грехът...\nПоследният клас на проф. Стефан Данаилов излиза с премиера в НАТФИЗ на 29 и 30 ноември. Студентите искат да посветят...\nПочина легендата на българското кино Стефан Данаилов, съобщи БНТ. Данаилов беше поставен в медикаментозна кома в началото на месеца, когато...\nИзвестната журналистка Нейка Кръстева ще представи своята книга „Присъдата“ – документален разказ за страдащите от множествена склероза, и в Пловдив...\nФестивал „Шарена плетеница – традициите днес“ връща към корените и представя традициите днес\nНа 28 и 29 септември предстои четвъртото издание на Фестивала на плетивата "Шарена плетеница", който тази година е под наслов...\nКазанлък е поредната спирка от националното турне на спектакълът “Всяка година по същото време”\nСпектакълът «Всяка година по същото време» е поредният съвместен проект с участието на Христо Шопов и Лилия Маравиля. Майсторската им...\nPage 2 of 24 Назад 1 2 3 … 24 Напред


Пиринска яхния | Gotvarstvo.Net\nКулинарни рецепти за всеки вкус!\tПиринска яхния | Gotvarstvo.Net\nМесото се нарязва и се запържва с малко мазнина. Към месото се прибавя ситно нарязаният лук, а след това и доматите, обелени и нарязани на много ситно. В соса се добавя сол, черен и червен пипер, след което се разрежда с гореща вода толкова, че да покрие месото. След като сосът заври се прибавят гъбите, нарязани на филийки. Оставя се да поври около 20-25 минути, а след това се добавят и маслините. След като поврят и маслините се добавят картофите, също нарязани на филийки. Яхнията се доварява на слаб огън. Преди да се свали от огъня се поръсва със ситно нарязан магданоз.\nПредишна рецепта Пикантни рулца от телешко месо\nСледваща рецепта Новогодишен специалитет


7 в 1 - премахване на мъртва кожа и масажор › Виж пълното описание\nЕлектрическа четка за почистване на лице 11,00 лв.\nУред за лице PoBling\nУред за премахване на мъртва кожа и масажор със 7 приставки\nГрижата за кожата започва с нейното качествено почистване и премахване на мъртвите клетки, които й пречат да се обнови и да диша.\nРъчното почистване невинаги е ефективно, особено в сравнение с използването на автоматичен уред. Такъв ви представяме сега – комплектът включва ексфолиращи приставки за стъпала, четки за почистване на кожата в дълбочина и масажиращ накрайник.\nПредимства на комплект 7 в 1 за лице и стъпала:\n• Ефективно почиства мъртвите клетки от кожата;\n• Обновява и освежава тена;\n• Намалява черните точки и пъпките;\n• Подготвя кожата за пълноценно абсорбиране на хидратиращи маски и кремове;\n• Приставки за ексфолиране на стъпалата;\n• Безболезнено и ефективно премахване на мазоли и твърди образувания;\n• Ергономична дръжка.\n• Размери – 13х7 см.;\nКод на продукта 7в1


- Вира, знам, че много се вълнуваш от това назначение, но вече е време да слезеш. Дядо прави задушено - опита се да я подкупи.\n- Говоря сериозно, Ланс! - беше непреклонният отговор. - Качвай се при мен!\nЛанс скръбно сви рамене и се подчини, разбрал, че няма да може да убеди Пазителката да се прибере, докато не ѝ угоди. С подчертано нежелание измъкна ръцете от джобовете си и се улови за заснежения камък.\n- О, хайде де, Ланс, можеш и по-добре - подкани го Вирена отгоре, когато след пет минути той дори не бе стигнал до мястото, където камъните свършваха и започваше леда.\n- Мога, но не искам - подразни я той изотдолу.\nКогато най-сетне се добра до върха и ловко прехвърли ръба, Ланс побърза отново да пъхне ръце в джобовете си. Обиграното му око веднага различи повдигащите се в далечината снежинки и той се подготви за ледения повей, който след миг щеше да достигне и до тях.\nТакъв обаче не последва.\n- Ела малко насам - тихо го повика момичето. Тя стоеше на отсрещния ръб, под който се спускаше двеста метров отвесен склон от лед и изравнена скала, по който нямаше и една издатина, която да забави падането. Вятърът развяваше златистата ѝ коса и тежкото ѝ наметало. Но имаше нещо нередно в този вятър. Нещо... не-както-трябва, макар че Ланс не можеше да определи какво.\nПристъпи без колебание към ръба, с отмерени движения, застопорявайки, без дори да се замисля, ботушите си в леда.\nСамо след една крачка обаче застина в изумление. Полъхът, който го обгърна, беше топъл. Миришеше на слънце, нагряващо трева и влажна пръст в горещ летен ден. Сякаш вятърът изобщо не се интересуваше, че наоколо имаше само камъни, лед, сняг и мъгла. Ланс погледна към веещата се коса на Вирена и разбра какво не е наред. Горещият вятър идваше от ледените пустини на север. Течението избягваше да навлезе към завета на крепостта, но тук, където трябваше леден вятър да брули лицето, нежно докосваше топъл полъх от Севера.\n- Казах ти, че тук не е студено – обади се Вирена със слаба тържествуваща нотка в гласа. Ако не друго, поне денят ѝ, прекаран на открито, вече имаше своето логично обяснение.\nЛанс, който до сега се бе оплаквал от студа, изобщо не се радваше на топлината. Вместо това се наведе и докосна леда с голата си ръка, почервеняла от катеренето по мразовития камък. Повърхността вече беше покрита с тънък слой вода.\n- Кога го усети? – попита тихо.\n- Сутринта, при редовната обиколка – отвърна Вирена. – Но много бързо се засилва. Не знам преди колко време е започнало. И ако тук е така, то на юг...\nДумите ѝ замъкнаха, но през главите им минаваха едни и същи мисли.\nВсеки друг би се зарадвал на внезапното затопляне. Но двамата бяха Пазители на зимата и тяхна работа беше да се грижат такива неща да не се случват. Достатъчна беше само една мразовита нощ, след като топлото течение стопи снега, за да изгинат посевите. Ако зимата внезапно изчезнеше, дърветата щяха да започнат да разцъфват, но студовете все някога щяха да се върнат и тогава плодовете щяха да умрат. Дори не искаха да си помислят за болестите, които щяха да се нахвърлят върху хората, преди да са унищожени от зимата. Храните и животите, които съществуваха благодарение на зимата. Районите, които щяха да се наводнят, ако всичкият този сняг се стопеше.\n- Хайде, Вира, ела - тихо я подкани Ланс. - Ще оправим това. Ще съберем останалите и ще го проследим.\nВирена разстроено кимна, прехапала устни. Беше стояла много дълго тук, опитвайки се да се убеди сама, че не е нищо сериозно, но сега получаваше доказателство, че не е така. Ланс съжали, че я плаши, но не можеха да си позволят да се заблуждава. Зимата беше в опасност.\nОще преди зазоряване на следващия ден внушителна група вече се бе отправила на север. Водеше я лорд Диланс, Стражът на зимата. Зад него вървеше Вирена Кринат, Пазителката, и гледаше тревожно напред, към топлината. Следваха ги мнозина други стражи, чието недоумение се смесваше с удоволствието да усетят топлия вятър - в крепостта на север рядко имаше такава възможност. Над тях небето бе сиво и мрачно, гъсти облаци се бяха скупчили отгоре като купол.\nВървяха бавно, стараейки се да не се отклоняват от топлия полъх - той беше единственият им ориентир, след като не знаеха къде отиват.\nНе след дълго въздухът започна осезаемо да се затопля, което поне премахваше предположението, че южните равнини са в по-голяма опасност от Севера. С малко късмет отвъд Крепостта можеше дори да не се усети. Мисълта, че Зимата не е в непосредствена опасност, беше обнадеждаваща, но Пазителите на зимата бяха там, за да се грижат и разследват.\nНавлязоха в рехава борова гора, дърветата бяха покрити с дебел слой сняг, който се топеше само за четирилуние в годината, което би трябвало да е още далече. От клоните висяха дебели висулки лед, които по принцип изглеждаха нетопими. Но не и сега. Топлият полъх ги обгръщаше с гальовната си смъртоносна хватка. Едри капки се събираха по върховете на висулките и тежко падаха в снега, уцелваха малките дупчици, създадени от предните капки с изумителна прецизност.\n- Толкова е красиво... - не се сдържа един от стражите, младо момче, което още нямаше изкарана цяла година на север.\nЛорд Ланс понечи да му отговори, когато земята под тях се разтресе. Хората залитаха, загубили равновесие, някои от по-големите, но отслабени висулки се отчупиха и полетяха надолу. Големи преспи мокър сняг започнаха да се свличат и да падат като малко лавини от дърветата.\n- Бягайте към откритото! - извика Диланс и сам хукна по-далече от най-близкото дърво, повлякъл стъписаната Вирена след себе си. С усилие забиваше крака дълбоко в снега, колкото и опасно да беше, за да е сигурен, че ще запази равновесие. Макар и със залитане и падане, мъжете последваха примера му и избягаха от дърветата. Трусът прекъсна внезапно, както и бе започнал. Стражите се заоглеждаха притеснено, но нямаше враг, пред когото да се изправят. Гората отново бе спокойна и неподвижна, сгушена в топящия се сняг. Облаците над като че ли се бяха разредили и гората стана по-светла.\nЗа щастие ранени нямаше. Само двама души бяха посипани от падащите преспи и бяха целите в сняг. Единият от тях, който подскачаше в кръг и се опитваше да изкара снега от врата си, беше досегашният любител на природата.\n- Още ли се наслаждаваш на гледката, Кроули? - подхвърли лорд Ланс.\nМладежът по рефлекс се изпъна в стойка мирно.\n- Да, сър! - заяви без колебание и веднага започна отново да подскача.\nЛанс се засмя и разчупи напрежението в душите на стражите.\n- Продължаваме! - провикна се.\nХората, свикнали с тежки зими, изобщо не възроптаха да се надигнат дори след раздрусването. Докато вървяха, постепенно бдителността им намаля. Наоколо започнаха да се навъртат и да чирикат птички - неотлетелите към по-топли места врабчета бяха оживени от внезапната топлина. Колкото по-топло ставаше, толкова повече кафяви врабчета и шарени синигерчета се стрелкаха около тях. Подвикваха си едно на друго, весело, игриво невъзможно. Сякаш беше настъпила вече пролет, а не беше ден от най-дълбоката зима.\nПостепенно денят започна да преваля и хората се умълчаха. Толкова високо трябваше да ги брули леден вятър, който поне им беше познат, а вместо това въздухът кипеше от живот. Вече газеха не в дебел слой сняг, покрит със здрав лед, а в лесно поддаваща киша, в която краката затъваха, а после тежеше върху ботушите. Всяка крачка костваше усилие, което силно възпрепятстваше разговорите.\nУмората беше надвила дори притесненията на Вирена, която все още се мъчеше да върви отпред, но погледът ѝ, който ту следеше краката ѝ да не се спъват, ту се отнасяше нагоре, към прехвърчащите между заснежените клони птички, не бе така бдителен.\nЗатова, когато случайно мярна зеленото петно трева в дъното на плитка долинка, тя се закова на място от изненада. Вървящият зад Вирена (и тайничко съблюдаващ тя да не падне) Ланс едва не се блъсна в нея. Погледна я изненадано и проследи погледа ѝ, а после и той видя тревата.\nБеше огромен зелен кръг, където снегът се бе разтопил и младите стръкчета трева бяха поникнали за нула време. В тревата се бяга сгушили множество птичета и чуруликаха жизнерадостно. Топлината се усещаше силно и направо лъхаше в лицата на приближаващите се. Стражите на Зимата трябваше да признаят, че са леко подозрителни към това внезапно подобряване на времето.\nДори не дочакаха заповедта, а веднага се спуснаха да изследват кръга. Първото им наблюдение беше бързо. Някой посочи нагоре. Топлият, издигащ се нагоре стълб разпръскваше ниските облаци и над тях вече се виждаше късче небе.\n- Тук има топъл тунел! - обади почти веднага един от страж, едър мъж, прекарал половината си живот в Ледената крепост. Стоеше точно в средата на зеленината, изглеждаше потънал до кръста в нея. Ланс, който в същия момент оглеждаше плавната границата между снега и тревата, веднага тръгна към него.\nДиланс предпазливо надникна в дупката. Горещият вече вятър го удари в лицето. В едната ѝ стена бяха изсечени стъпала, които стигаха до полегат тунел, който потъваше осветен отвъд полезрението му.\nНе виждаше достатъчно от тук. А любопитството го глождеше толкова, колкото и дългът го караше да слезе долу. Вдигна глава и едва не я удари в тази на Вирена, която също надничаше в дупката. Почти не я бе усетил.\nПогледът ѝ се впери в очите му, проблесна, и се отклони надолу. "Слизаме ли?". Ланс лекичко кимна и устните му се разтеглиха в усмивка. "Разбира се."\nНадигна се и по навик понечи да изтръска коленете си от снега, но такъв нямаше.\n- Няма да карам никого да слиза долу! – заяви той. Гласът му отекна в дърветата и накара хората, и дори птиците, да замълчат. Когато лорд Диланс имаше да каже нещо сериозно, нямаше как да го пропуснеш. – Който не иска да слиза долу, ще остане тук да пази входа на тунела, и това е не по-маловажна задача. Но който, като мен, умира от любопитство, ще има невероятната възможност да разгледа.\nЗа гордост на Ланс, четирима от осмината стражи поискаха да слязат долу, а сред тях беше и младият Кроули, за когото имаше големи надежди.\nСлед кратка подготовка шестимата внимателно се заспускаха един след друг по стълбата. Оказа се по-дълбоко и по-тъмно от очакваното. Това, което отгоре изглеждаше само два метра, отдолу беше много повече, а отворът горе с късчето небе изглеждаше много мъничък. Желанието на един от стражите да подготви факли напълно се оправда и след малко работа с огнивото вече имаха и по-стабилна светлина, различна от слабото сияние, идващо от края на тунела или от повърхността, откъдето надничаха лицата на останалите стражи.\nЛорд Ланс огледа равните, здрави стени. Бяха черни като нощта, а малки късчета слюда блестяха на свелината на факлата. Нямаха и най-малък дефект, нищо не нарушаваше съвършената им повърхност. Тунелът беше объл, три пъти повече в диаметър, отколкото бе висок Ланс - човек едва ли можеше да изгради такова нещо, с колкото и инструменти и време да разполага.\nСам Ланс задържа впечатленията си за себе си, но до него Вирена и Кроули ахнаха с изумление.\n- Хайде, продължаваме - подкани малката си група Диланс и пропусна мъжа с факлата пред себе си, за да води съссветлината.\nВървяха известно време напред, дивейки се на пътя. Внезапно поредният горещ полъх премина през тях и се заигра с вече разхлабените им наметала. Пламъкът на факлата потрепна и изгасна.\nСлед секунда на мрак очите им свикнаха и се оказа, че факлата изобщо не им е била нужна. Напред тунелът ставаше все по-светъл, с бялата, ледена светлина на зимното слънце. Тя рисуваше странни и красиви фигури с отблясъците по стените и навяваше накакво хладно спокойствие въпреки топлия въздух наоколо. Стъпките им започнаха да отекват на широко.\n- Чухте ли това? - внезапно извика Вирена.\nСтражите и Ланс се спогледаха с недоумение.\n- Не го ли чувате? - ахна тя и преди някой да успее да я спре, хукна напред.\nВирена Кринат стоеше на прага на огромна пещера. Светлината идваше от тавана, представляващ дебел слой лед, прозрачен като стъкло. Яркото слънце смело минаваше през него, за да освети необятното пространство долу.\nВирена не можеше да си представи как, като не беше под открито небе, но пещерата беше пълна със сняг. Краката ѝ газеха в големи пухкави преспи, които бяха натрупани на изящни фигури, сякаш добродушен вятър си бе играл с тях. Погледът ѝ се простираше до далечните стени, чийто цвят не се виждаше от натрупалия по тях сняг. Очите я заболяха от цялата белота, но тя продължаваше да гледа. Гледаше, докато не различи помръдващата бяла фигура под снега.\n"Време ли е?" – отново отекна в главата ѝ мощният, нечовешки дрезгав глас, който бе чула като шепот преди малко. Сега беше като удари на тъпани вътре в черепа ѝ. Една от преспите се размърда и отръска, а топъл вихър лъхна лицето ѝ. В дланта ѝ капна капчица от тавана, който започваше да се топи.\nСнегът се извиси и падна, за да разкрие огромна глава, синкава като сиянието, което се вижда, когато пробиеш тясна и дълбока дупка в снега. В съзнанието ѝ се пробудиха всички детски приказки, които някога беше чела. Огромните шипове, люспите, непогрешимата форма... самият факт, че главата беше толкова голяма, че можеше да се изправи до нея, и пак нямаше да може да пипне върха ѝ...\nГлавата на дракона се спусна върху снега. Едно голямо черно и лъскаво око се отвори наполовина и се втренчи в нея.\n"Трябва ли?" – попита я драконът. Вирена имаше чувството, че ще се пръсне от тътена на този глас. Залитна под силата.\nСветлите крила, достатъчно големи да покрият голяма къща, потрепериха и снегът падна от тях. Разпериха се бавно, някак с нежелание.\n"Не искам..." – отекна в главата на Вирена. – "Още ми се спи." – Чак тогава тя осъзна, че това е гласът на сънен дракон. Дракон, който не искаше да се събужда.\nОпита се да преглътне качилото се в гърлото ѝ сърце и все още замаяна от силата, пристъпи към дракона. Беше най-красивото същество, което някога бе виждала. Протегна ръка, за да го докосне, и с изненада откри, че не я е страх.\n- Шшш – прошепна успокоително. Ръката ѝ се придвижи под окото му, по муцуната, край големите зъби, които лекичко проблеснаха, когато драконът изпръхтя доволно и примижа. Кожата му бе гореща и излъчваше топлината, която се усещаше километри на юг.\nВ главата ѝ влетяха картини, спомени на дракона. Земята беше млада, стотици дракони изпълваха небето. Отекна пляскане с крила и рев. Дори драконов смях, който беше звук, невъзможен за описване. А после дойде зимата. Драконите опитваха да стопят снега, но не успяваха. Повечето си бяха тръгнали. Но той беше останал. На него му харесваше. Можеше да издишва пламъци, които изпепеляваха цели гори, но обичаше мъничките снежинки. Обичаше да скача в тях, да усеща хлада им по кожата си. А после, преди хиляда години, Вечната зима бе свършила и сезоните бяха започнали да се сменят бързо. Той трябваше да иде да повика своите и да им каже, че времето вече е хубаво, но се беше уморил. Беше намерил това единствено останало в този свят кътче, покрито постоянно с любимия му сняг. И беше решил първо да си почне.\nИ сега не му се ставаше.\n"Може ли още пет години? Само пет години?" – Вирена вече ясно разпознаваше сънените нотки в гласа на дракона.\nСпомни си, когато беше малка и майка ѝ я будеше. Ако не дръпнеше завивката, винаги получаваше повече от своите пет минути и се успиваше...\n- Вира! – извика някой от входа на пещерата.\nДраконът се сепна и вдигна глава. Стените се разтресоха от ниско му ръмжане. Крилата му се размърдаха горещият вятър ги удари, а топящият се сняг се свлече от гърба му.\nДиланс и четиримата стражи се бяха заковали на прага и гледаха с ужас. Стражите – дракона, а Ланс се взираше в нея.\n- Тихо, Ланс! – прошепна през зъби Вирена. – Той се опитва да си доспи!\nЛанс я погледана неразбиращо, сложил ръка на меча си. Вирена не искаше и да си помисли какво ще стане, ако извади меч пред дракона. Всички щяха да свършат като смелите и препечени рицари в приказките.\nАми ако новият ѝ приятел се разсънеше и отидеше да викне своите? Какъв беше шансът те да не искат да се върнат? Целият свят можеше да стане драконова територия. Гореща. Този дракон обичаше зимата, но останалите... Може би щеше да успее да го убеди. Все пак таяха една и съща привързаност към снега.\nВгледа се в очите на Диланс и му направи успокояващ жест. "Довери ми се." После погали дракона и той сякаш разбра същите думи, защото главата му отново се отпусна.\n- Приятелите ти са на хубаво място, нали? – попита тихо.\nГолямото лъскаво око се впери в нея.\n"Даа. Там е топло, но на мен не ми хареса... затова се върнах после."\nВирена отпусна една облекчена въздишка. Тук все пак имаше зима, можеше драконите да не искат да се върнат.\n- А на теб ти харесва да си дремеш тук?\n"Даа" – отново провлачи драконът, с глас като далечен буреносен гръм. – "Но ме е страх да не се стопли, без да усетя."\n- Спокойно – прошепна Вирена. – Ние сме пазители на зимата. Ще те пазим.\nРадостната въздишка едва не я събори. Тя почувства как драконът се влива сънливо в нея и разглежда всяко кътче от душата ѝ. Така можеше да си позволи да е доверчив. Изведнъж Вирена много се зарадва, че не се опитва да го излъже.\n- Щом ти харесва, а няма защо да се притесняваш за приятелите си, – добави с мил глас Вирена, – не виждам защо трябва да променяш нещо.\n"Наистина" – зарадва се драконът, а голямото око се притвори. – "И ще ме пазите?"\nВирена го потупа утвърдително. Кожата на дракона започна да изстива, а присъствието му в главата ѝ – да намалява.\n"Завий ме..." – отекна лекичко далечният, вече, глас.\nА след това я лъхна познатият северен студ.\nВирена плахо свали ръка от муцуната на дракона. Продължаваше да чувства спящото му присъствие в себе си. Щеше да го пази, докато сънят му свършеше. А дори и след това щяха да останат свързани. Вирена щеше да прекара остатъка от живота си, чувствайки дракона в себе си и до себе си. И дори, гледайки голямата светло синя глава, от която в момента се излъчваше безмерно спокойствие, се радваше от това.\nВдигна една шепа сняг и я положи върху муцуната на спящия дракон. Тя не започна да се топи веднага.\n- Ланс, момчета, помогнете ми да го завием! – подкани ги тя и след съвсем малко обяснения, петимата се заеха да покрият със сняг огромното тяло на дракона.\nПазителите на зимата си имаха нова грижа.\nИ зимата си имаше нов пазител.\nОттогава, когато задуха топъл полъх от севера, го наричат Драконов вятър.


Граничар и 2-ма експолицаи са в арест за производство и разпространение на марихуана - Закон и ред\nпубликувано на 12.05.20 в 10:40 | обновено на 12.05.20 в 13:17\nСлужител на гранична полиция и двама бивши полицаи са арестувани за производство, притежание и разпространение на марихуана. Наркотичното вещество е открито в помещение на стопански двор в Айтос. При обиск са иззети над 3 кг пакетиран канабис и 57 растения марихуана.\nСобственик на имота, в който е открита модерна инсталация за производство и сушене на марихуана е бившият полицай Ганчо Ганчев, каза наблюдаващият делото прокурор Павел Манукян.\n„Това помещение е оборудвано със специален вид лампи, осветление, овлажнители на въздуха. Всички тези съоръжения са били използвани, за да могат тези т.нар. растителни видове да се развиват по-благоприятно и да се осъществява това отглеждане“, каза той.\nГраничният полицай Иван Динев, който е командир на сектор „Пристанище Бургас“ и бившият полицай Николай Георгиев са задържани при специализираната полицейска операция в стопанския двор.\nСобственикът на помещението Ганчо Ганчев е издирен в последствие, уточни прокурор Манукян.\n„Един обучен служител на МВР да мине, така да се каже, от другата страна и да се занимава не просто с незаконна дейност, а с дейност, която си е направо престъпна, е много тъжно и неприятно“, добави той.\nОт 2 до 8 години затвор и глоба от 5000. до 20 000 лева са наказанията, предвидени за извършеното престъпление.\nНаложената мярка за неотклонение „задържане под стража“ на тримата арестувани може да бъде обжалвана.\nВ рамките на седмица в Бургаска област са разбити две нарколаборатории. Задържани са общо 6 души, сред които и служител на МВР, коментира главният секретар на МВР Ивайло Иванов.\n„Никога не сме твърдели, че в редиците на МВР няма черни овце. И многократно сме го доказвали с акциите на колегите от дирекция „Вътрешна сигурност“, че ние сме безкомпромисни в това отношение“, каза той.\n„Щом е служител на МВР се занимава с престъпна дейност, ние трябва да реагираме“, добави Ивайло Иванов.\nБНР Бургас Закон и ред Ганчо Ганчев марихуана МВР наркотици полицаи прокуратура съд