Колонката на Георги Цанков: Преводните съкровища на Пролетния панаир на книгата | Литературни разговори\nГост-автор, 1 Юни 2022 Колонката на Георги Цанков\nРазбира се, не очаквайте изчерпателност. Сигурен съм, че умеещите да разговарят с книгите дълго ще обикалят из шатрите, докато открият ония творби, които пасват на душевността им. Можем ли да се сърдим на хората, които се надяват да си отдъхнат от тревожното всекидневие със загадъчен криминален роман или елегантно заплетена любовна история? Е, ще ми се „чалгата“ да остане по рафтовете, но не си правя илюзии: тя ще продължи да се черпи „като топъл хляб“ (подходящо клише за подобни печалбарски издания, нали?!).\nСигурно сте забелязали и евтини издателски трикове, които се практикуват, уви, по цял свят: прекалено едър шрифт, купища празни страници, вестникарска хартия, която ще издържи не повече от година-две в домашната ви библиотека. Ще дам доста противоречиво вписващ се в съзнанието ми пример. Преди седмица вниманието ми привлече документалната сензация „Клубът“, с подзаглавие „Нобеловият сексскандал, започнал през 2017 г.“, от младата шведска журналистка Матилда Вос Густавсон, която обърна с хастара навън наложените фалшиви нрави във висшите културни среди, свързани с Шведската академия, и разкри сексуалното хищничество на французина Жан-Клод Арно, съпруг на поетесата Катерина Фростерсон, една от най-влиятелните личности в Академията.\nЗа този си подвиг тя не само получи куп заслужени награди, но успя да взриви установения ред, прикриващ всички злини и пороци в системата. Признавам, че прочетох книгата на един дъх, бях благодарен на блестящия превод на Меглена Боденска, както и на чудесния й предговор, особено необходим за неосведомения читател. Издателството зад книгата е „Гутенберг“, а цената за 335 страници текст е 28 лева. Коментарите оставам на вас, убеден съм, че можете да ме залеете с подобни примери, плаче ви се, но не можете да си позволите духовното лакомство.\nИма го и обратното: дъмпингът. Отворете каталозите на големите книжарници и разгледайте намаленията: мастити издатели си позволяват да продават почти на безценица страхотни заглавия. Какво да стори бедният читател? Колко сериозни книги месечно може да си позволи студентът или пенсионерът? Виждал съм как във Франция материално затруднени интелектуалци и обикновени читатели пазаруват книги с купони, раздадени им от социални и културни учреждения. След намаляването на данък добавена стойност, усетихме в продължение на два-три месеца облекчение, а от началото на ковид пандемията, цените злокобно растат. Затова и повечето от нас очакваха Пролетния панаир като манна небесна именно заради намаленията.\nВ следващите редове съм подготвил кратки анотации за моите фаворити сред документалните и художествените четива. Планирам в сряда да представя кратък допълнителен текст, посветен на детските духовни наслади. И задължителното за моя милост „плебейско“ надникване сред криминалетата и трилърите, в четвъртък или петък. Ще усетите в изложението ми и сериозни липси – причината е, че някои издатели продължават да възприемат като висша форма на милост подхвърлянето на някоя и друга книга на досадните критици. Но, както и да е.\nЗапочвам с „Жанет 45“. Какво да се прави, умеят да си подбират българските автори, но не по-малко успешни са и с преводните. Може би не подозирате, но несъмнено една от най-важните и актуални книги при чудовищните днешни политически новини е „Езикът на Третия райх“ от Виктор Клемперер. Заглавието може и да ви подлъже, че става дума за лингвистично изследване. Нищо подобно: темата за неофашизма е толкова наболяла, че измества дори вълненията ни за скъпотията и бежанските вълни. Жельо Желев беше прав, че фашизмът си е жив и по нищо не се различава от т.нар. комунизъм, чиято опашка се оказа чудовищно дълга. А, преди него, и големият режисьор Михаил Ром много точно разкри що е то „обикновен фашизъм“ и до какви гибелни за човечеството последствия може да доведе.\nВиктор Клемперер е немски евреин, оцелял от пещите, понеже бил щастливо женен за „арийка“, която с цялата си всеотдайна любов го пазела през страшните години. Неговият брат, хирургът Георг Клемперер, участва в консилиумите, свикани във връзка с болестта на Ленин. Братовчед му е знаменитият диригент Ото Клемперер. Виктор учи немска и романска филология в университетите на Мюнхен, Женева, Париж и Берлин, през 1914-1915 г. чете лекции в Неапол, а по време на Първата световна война се включва като доброволец. През 1935 г. е отстранен от преподаване, семейството е изпратено в гето, а докато вилнее съюзническата варварска бомбардировка над Дрезден, той и съпругата му успяват да се прехвърлят в Горна Бавария, вече освободена от нацистите. След войната, не отърсил се от идеализма си, Клемперер решава да остане в ГДР, но бързо осъзнава грешката си. През 1995 г. издателство „Прозорец“ публикува в блестящата си поредица „Хроника“ двата огромни тома на дневниците на Клемперер - „Ще свидетелствам до края“, проследяващи перипетиите в живота му до 1945 г.\nИзданието на „Жанет 45“ също наподобява дневник. То всъщност е по-скоро философско есе, преведено великолепно от изтъкнатата преводачка Ана Димова, професор по немско езикознание и теория на превода. Оригиналното заглавие на книгата е „LTI“, което ще рече Lingua Tertii Imperii. Всъщност Клемперер ни поднася невероятно задълбочено есе за идеологическото оцветяване на езика, за същността на новоезика, представен така впечатляващо в романа „1984“ на Оруел. Особено ме изумява съчетанието „наказателна експедиция“, познато ни напоследък като „руска специална военна операция“ в Украйна. От Гьобелсовата пропаганда са се учили и се учат не само отрядите на „неофашистите“. Едуард Бернайс, чиято теоретична енциклопедия „Пропаганда“ ни бе сервирана от „Изток-Запад“, е труд, подготвен от племенника на Фройд още в началото на XX век. Важни предпоставки за създаването на новоезика се съдържат и в тома „Обществено мнение“ на журналиста Уолтър Липман, появил се през 1922 г. Но „Моята борба“ на Хитлер и съчиненията на Гьобелс, анализирани гениално от Клемперер, са в основата на съвременното психологическо противоборство.\nВажна част от идеологическото предизвикателство е продължаващото под различни перфидни форми разпространение на антисемитизма. Преди месец писах доста подробно за идеите на Александър Дугин - в „Езикът на Третия райх“ Клемперер предсказва опасността от политически жонгльори като него. Ще намерим дори намеци за „геройствата“ на познати ни нашенски политици, които говорят откровено за „човешки материал“ или не крият щенията си за прекрояване на границите. „Езикът на Третия райх“ е задължителна художествено-документална книга за мислещите съвременници. Тя е поразително автентичен дневник за зловещото време, което не си е отишло завинаги, а отново чука на портите на Европа и предизвиква света.\nСлед малко ще продължа с още значими предложения от „Жанет 45“, но държа да следвам хронологията на събитията и да ви предложа книги-събития. Следващата от тях е обявена за „бизнес книгата на 2021 г.“ в САЩ и вече е преведена почти в целия цивилизован свят. От над десетилетие Никол Пърлрот е водеща журналистка в „Ню Йорк Таймс“ в сферата на сигурността и дигиталния шпионаж. Статиите и за руски кибератаки срещу ядрени централи и летища са препечатвани в стотици издания, а разкритията й за намесата на Путиновите палачи в американските избори са сред водещите новини. Издателство „Кръгозор“ светкавично ни поднася супербестселъра на Никол Пърлрот „Кибервойната“. Подзаглавията на корицата са показателни: „Как започва? Какви са оръжията? Кои са световните киберсили? Кои са целите на кибератаките? Какви са пораженията? Възможно ли е да доведат до края на света?“ Всички си задаваме тези дяволски въпроси, но малцина сред нас са относително компетентни да дадат някакъв отговор. Преди седмици преживяхме кибератаката срещу „Български пощи“, която също беше приписана на руснаците, но се носят слухове, че опитни хакери вътре в страната извършват тежки удари и тихомълком получават гигантски подкупи.\nПри Пърлрот няма позоваване на жълти слухове. На почти 600 страници тя ни поднася документално разследване, по-динамично и по-сензационно от най-касовия трилър. Базира се на над 300 интервюта със специалисти по темата, а начинът й на поднасяне на информацията следва постиженията на „новата журналистика“, чийто основи са положени от фигури като Труман Капоти, Норман Мейлър, Том Улф. Естествено, всяко човешко разследване е повече или по-малко субективно. Не се съмняваме, че „Ню Йорк Таймс“ е крепост на демократите и там злите сили са Тръмп и компания. Но нищо в разсъжденията на Никол Пърлрот не ме подразни, не я заподозрях в желание непременно да угоди на демократите и на Байдън. Говорила е с хакери, с политически активисти, с дисиденти, с академични учени, с американски и чуждестранни дипломати, дори с наемници.\nПърлрот не се поколебава да започне своя разказ през зимата на 2019 г. от Киев, където пристига след ужасяващ ураган, изтръгнал покривите на много жилища. Две години по-рано руска кибератака, точно в Деня на украинската Конституция, буквално е унищожила инфраструктурата на страната, като предвестник на очакващото украинците въоръжено нахлуване. Но американската журналистка не се ограничава с идеологическите подхвърляния. Тя категорично и с безброй примери доказва, че Третата световна война отдавна е започнала. Тя се вихри в интернет връзките, в подслушването на личности и институции, в икономическите, политическите, расовите противоборства. Воюващите страни са много и защитават различни интереси – от богатите емирства до Северна Корея, от Китай и Индия до тайните служби на САЩ и на европейците. Един от най-запознатите специалисти по темата казва на Никол: „Трябва да си най-изолираният отшелник някъде по планините на Африка, за да не се притесняваш за нашите киберзависимости.“ Дори гениите на кибероперациите вече са сериозно застрашени от киберпрестъпници. „Нападателите превземат профилите им, за да вкарат задни вратички в кода, който се инсталира на милиони устройства.“ Запомнете книгата – „Кибервойната“, издателство „Кръгозор“, превод Камен Вълчев.\nТози том несъмнено трябва да „усвояваме“ паралелно с едно от най-четените и цитираните, гигантски философски изследвания - „Епохата на надзорния капитализъм“ от Шошана Зубоф, професор в Харвард, която е възприемана от стотици хиляди читатели и от цяла „глутница“ уважавани интелектуалци като „големия ум на нашето време“. Българското издание е на „Дилок“, а невероятно трудният превод е дело на Людмила Андреева, под редакцията на стопанина на издателството Димитър Козарев. Томът започва с подбрани мнения за съдържанието му, а автори на възхвалите са хора от различни слоеве на обществото – журналисти, политици, писатели, интелектуалци.\nСред най-ценените фигури в модерния свят е британската белетристка Зейди Смит, представена по достойнство в поредицата „Отвъд“ на издателство „Жанет 45“. Четох някъде, че голямо интелектуално събитие в наши дни е едва ли не нелегитимно без присъствието на Смит, покорила ни с романите си „За красотата“, „Бели зъби“, „NW“. Та тя казва следното: „Ако значението на една книга се преценява по това колко ефективно описва света, в който живеем, и какъв потенциал има да промени този свят, тогава според мен книгата на Зубоф е най-важната книга, публикувана през този век.“ Да дадем думата и на нея самата Зубоф: „Вече няма място, където да не се сблъскваме с тази власт. Знанието се превърна във власт. Тези стратегии целят да трансформират знанието, което притежават за вас, за да ви накарат да правите, да мислите или да чувствате нещо, което иначе никога не бихте направили, помислили или почувствали…“\nЗубоф е категорична, че дигиталните индустрии бълват антидемократична икономическа логика. Първият етап е агресивното нахлуване в личния ни живот и превръщането на битието ни в „безплатна суровина“. Вторият етап е нарастването на епистемичното неравенство, т.е. абсолютната диспропорция между това, което аз мога да знам, и онова, което те могат да знаят за мен. В наши дни, според Зубоф, се намираме в размаха на третия етап, етапа на епистемичния хаос, когато фалшивите новини придобиват по-голямо значение от истинските. Дигиталните мрежи жестоко ни оплитат и изсмукват интелектуалния и социалния ни потенциал. Очаква ни най-страшното, четвъртото зло: замяната на демократичното управление с информационното.\nВсичко това отдавна е изречено и описано изключително реалистично във все по-наподобяващите действителността дистопии. От „1948“ до знаменитата, издадена през тази година от „Колибри“ трилогия „Трите тела“, „Тъмна гора“ и „Безсмъртната смърт“ от китайския фантаст Лиу Цъсин, от „Разказът на прислужницата“ и продължението му „Заветите“ от Маргарет Атууд (издателство „Orange-Books“) до, ако щете, „Времеубежище“ от Георги Господинов, идеите на Шошана Зубов и нейните предложения за „борбата за бъдещето на човека на новата граница на властта“ са факт в модерното изкуство, те присъстват пълноценно и в живописта, и в киното, и в театъра, и дори в музиката.\nЗа да сложа точка на темата в този текст, нямам право да пропусна и „Троловете на Путин“ от финландската журналистка Йесика Аро, издание на „Сиела“ с подзаглавие „Истински истории от фронтовете на руската информационна война“, в превод на Максим Стоев. Тази безстрашна търсачка на истината работи за финландската обществена телевизия. През 2019 г. получава съобщение, че ще получи високата международна награда „Жена на годината“ от Държавния департамент на САЩ, но номинацията е отменена непосредствено преди церемонията. Аро започва разследването си през септември 2014 г., когато е на 33 години, а в края на февруари 2017 г. се налага да напусне родината си, след като в продължение на две години и половина е подложена на чудовищни атаки. Опитват се да я изкарат психически болна, престъпница, лъжкиня. Фейсбук „приятели“ й предлагат начини за самоубийство, други обещават да я бутнат под влакчето на метрото.\nАро е живяла години наред в Русия, знае формите на терор над „непослушните“ руски журналисти, отблизо е проследила разправата с Политковская (не пропускайте новото издание на „Русия на Путин“ от Анна Политковская, което „Бард“ предлага). Разказът започва с дейността на финландския гражданин Йохан Бакман, който работи в Руския институт за стратегически изследвания, ръководен до 2014 г. от печално прочулия се и у нас генерал Леонид Решетников. Постепенно разследванията се разрастват, Аро успява да събере все по-нови и нови категорично проверени факти – но за да повярвате на тези на пръв поглед невероятни гибелни интриги ще е най-добре сами да прочетете разкритията й – поредният журналистически трилър, който, уви, не е измислица, а брутална реалност.\nЗавръщам се в сферата на художествените открития и, както ви обещах, продължавам с две нови заглавия от поредицата „Отвъд“ на издателство „Жанет 45“. Правя го, тъй като те са в непосредствена връзка с изреченото по-горе. Доста шум се вдигна в печата около томчето с „Разкази“ от Наталия Мешчанинова. Съвсем заслужено, впрочем, тай като тази книга се прочита за около час, но остава в съзнанието дълго време. Четиридесетгодишната краснодарка живее в Москва и прави кино. Гледах два от филмите по нейни сценарии – „Още една година“ на Оксана Бичкова и „Три минути мълчание“ на Борис Хлебников. Не знам в какви глави се е родила идеята за пълен бойкот на руското изкуство, но съм категоричен, че трудно бихме разбрали какви ужасии се случват в повярвалата си, че може да се превърне в империя Русия, ако не гледаме суровите, бих казал, брутални филми за изпълнената с насилие и с жестокост действителност. И ако не четем книгите, за които ще стане дума по-нататък.\nНаталия Мешчанинова разказва за детството и за младостта си така, както не би могла да го стори дори Анаис Нин. По-скоро бих направил съпоставка с дневниците на Ане Франк и с появилите се в последните години автентични изповеди на ленинградчани от годините на блокадата (те са далеч по-ужасни от издадените също от „Жанет 45“ „Записки на блокадния човек“ от Лидия Гинзбург – в тях няма ни капка философия, а натурализъм, надминаващ садистичните фантазии на всички възможни –изми). Кръвосмешение, мизерия, първичност на междуличностните отношения, проза, пред която италианският неореализъм „пасти да яде“. Мешчанинова успява да се измъкне от блатото, нещо повече, да превърне грозотата във форма на изкуство, тъй както големият ни поет Иван Методиев издигна замърсяването от мухите до естетиката на своята оригинална философия „нава“, тъй както и Георги Господинов продължава да остава неразбран от „чистофайниците“, неспособни да се измъкнат от мрежите на „клозетната философия“, която ги гнети, без да разбират за какво всъщност става дума.\nДругото лице на Мешчанинова е украинката Евгения Белорусец, чийто том с разкази „Щастливи падения“ се появи преди седмица. И тя може да мине за жестока, а черният й хумор изключително много се доближава до търсенията на българката Мария Келберт. Трийсет и два кратки разказа, предчувствие за надвисналото над родината й зло. „Страните са много – избери, която искаш. Русия води война срещу Украйна. Украйна води война с вътрешен враг, ние водим война с онези, които не ни разбират, Европа също, както казват, води някаква война.“\nЧудовищно трудно време за поредното изгубено поколение, което очакваше екзистенциални препятствия, а беше сполетяно от взривове и разрушения. Някои от разсъжденията на Белорусец и Мешчанинова сериозно ни стряскат, но сме длъжни да се опитаме да ги разберем – те не са от двете страни на барикадата, а една до друга се мъчат да залепят някак си натрошените надежди за своето битие. Нева Мичева, преводачка на Мешчанинова, и Денис Коробко, преводач на Белорусец, блестящо са си свършили работата.\nИ отново ще наруша хронологията, но полетът на мисълта ми подрежда точно тук още две задължителни за мислещите читатели руски книги, които няма как да бъдат подлагани на „ембарго“, тъй като самите те са духовни взривове срещу тиранията и срещу озъбеното насилие. Неведнъж съм писал, че възприемам Евгений Водолазкин като един от най-талантливите следовници на Достоевски и като писател с надвременна мощ – и като идеолог, и като художник. Макар и с известно закъснение, благодарение на издателство „Панорама“ усетихме вкуса на дебютния му шедьовър „Лавър“, писал съм доста за тази провиденческа творба. След това с представянето на медиевиста и вече световно утвърдения белетрист се зае издателство „Лист“. През 2020 г. в превода на Здравка Петрова ни срещнаха с „Авиатор“, „фантазия“ от булгаковски тип за ужаса в ГУЛАГ и за кошмарното събуждане на замразения герой (сравнението с комедията на Маяковски не е случайно!) в наши дни.\nДойде ред и на появилият се в оригинал през 2020 г. бестселър на Евгений Водолазкин „Оправданието на Острова“, отново в безупречната интерпретация на Здравка Петрова. Сигурно веднага си спомнихте за „Възможност за остров“ на Мишел Уелбек. На пръв поглед французинът и руснакът са в двете противоположни точки на модерната мисъл: почти анархистичното отрицание на подивялата ни цивилизация срещу опита на убедения християнин да превърне текста си в екзорсизъм за бесовете, превзели евразийското пространство. Прозата на Водолазкин е горд и благороден отговор на варварщината на Дугин и на политическите ястреби в Русия. Отново духът на Булгаков (когото напоследък определени среди в Русия настървено се опитват да представят като сатанист) витае над текста, а Майстора е яхнал машината на времето, за да прокуди Воланд, „без да се плаши от подземните трусове и от падащите камъни“. Носителят на наградите „Большая книга“, „Ясна поляна“ и „Александър Солженицин“ притежава смазваща ерудиция, той сблъсква идеите на езичниците с християнските писания, опитва се да усмири бесовете на новоезика и в крайна сметка произнася категорична присъда над наследниците на Верховенски, че и на Победоносцев.\nНяма да се заразим с великоруска пропаганда, ако се задълбочим и в другото прясно предложение на издателство „Лист“. След един от най-четените романи в Русия и по света „Петрови в грипа и около него“ от Алексей Салников, издаден през 2020 г. в превода на Боряна Даракчиева, идва ред на „Отдел“, пак в нейната интерпретация. Корицата на художника Калоян Илиев-Кокимото майсторски ни вмъква в същността на повествованието. Всъщност, това е модерна версия на „Процесът“ на Кафка, но далеч по-ужасяваща, и за съжаление – напълно реалистична.\nВ старо котелно помещение в индустриалната зона на голям руски град е открит секретен Отдел на ФСБ. Там изпащат предимно провинили се, „непригодни“ кадри от службите. Трябва да прибират и да разпитват на пръв поглед напълно обикновени хора. Самите те не знаят какви са провиненията на задържаните, но е ясно едно – присъдата им ще е зловеща. Процесът е далеч по-абсурден дори от съшитите с бели конци сталински дела, не е необходим и прокурор от класата на сатрапа Вишински. Просто машината на терора действа безотказно, превръща палачите в жертви и жертвите в безименни трупове.\nСалников е лауреат на наградата „Национален бестселър“. Той не е толкова „християнски“ настроен, колкото хуманиста Водолазкин, но неговият черен хумор е изпелеляващ. Продължител е на делото на сравнително малко известния у нас Юрий Мамлеев, чийто „метафизически реализъм“ очерта нови хоризонти в прозата и предсказа гибелното развитие на великоруските кървави мечтания.\nНаближавам кулминацията на представянията, тъй като следващите няколко заглавия бих подредил на рафта на „вечните книги“. След като през 2006 г. Орхан Памук стана носител на Нобелова награда, той сякаш получи още по-мощни криле, за да ни поднесе днес един роман, на който бих дал всички възможни литературни награди на света и който бих препрочитал многократно. Абсолютно съм сигурен, че ако през това лято стигнем до осъществяване на мечтата за море, първото книжно тяло в куфара ми ще бъде „Чумни нощи“, поредното голямо дело на издателство „Еднорог“ в превод на Ивайло Хранов. Този път художникът Христо Хаджитанев е отстъпил правото да ни впечатли с корицата на самия Памук, който ни представя своя остров Мингер, перлата на Източното Средиземноморие. Там ще се разразят конфликти, свързващи вековете и личните и политическите истории. Истинско предизвикателство би било есеистът да се опита да намери общото и различното между островите на Памук, на Водолазкин и на Уелбек.\nНо художественият талант на Орхан Памук е от шекспиров тип – той успява да вплете в почти криминална интрига идеите на западноевропейския екзистенциализъм („Чумата“ на Камю), виденията на Иво Андрич – балканския визионер, да ги сблъска с евразийската антиутопия и да омеси всичко това със заплахите срещу демокрацията, с турската политическа действителност, неразделна част от драматичната картина на настръхналия в едва ли не смъртоносна схватка съвременен свят. Нищо повече не мога все още да кажа, толкова съм замаян от безмерното богатство на сюжетни изненади и на идейни прозрения, че са ми необходими месеци, за да ги осмисля.\nЗатова пък беше огромно удоволствие да намеря пристан в поредната игра със смисли на Джулиан Барнс, един от емблематичните автори на издателство „Обсидиан“, на чийто предходен роман „Мъжът с червеното палто“ продължавам да се възхищавам и да откривам в него нови и нови значения. „Елизабет Финч“ е поредното категорично доказателство, че времето на –измите отмина безвъзвратно. Вече си е направо отживелица да се правиш на „постмодернист“ или да търсиш смайващи изразни средства. Големите белетристи на нашето време смайват най-вече с вълнуващи сюжети и с изобразително майсторство. На пръв поглед изглежда ужасно скучно да четем за застаряваща преподавателка на тема „Култура и цивилизации“ във вечерен курс за възрастни. Всъщност историята на Барнс започва с нейното преминаване в отвъдното. Какво ще остане от вярванията и от ценностите на високо ерудираната дама? Дали нейните уроци за гениалните умове от миналото ще ни помогнат да проумеем „хаоса“ на съвремието.\nТози роман от малко повече от 200 страници, преведен уникално добре от Невена Розова, ни изправя срещу страховете и бълнуванията ни, среща ни с последния езически император на Рим Юлиан Отстъпник, за да ни помогне да размислим над добродетелите на толерантността, на зачитането и защитата на истината на другия. Барс ни повежда на остроумна и парадоксална разходка из дебрите на западната цивилизация, а „скандалната“ статия на госпожа Финч „Римските императори са съсипали сексуалния ни живот“ и настояването й да четем „Хитлер без цензура“ променят границите на подчиненото ни на митове и предразсъдъци съзнание, за да се опитаме да се отворим към „отстъпничеството“, или с други думи - към неподчинението ни на „надзорното направление на мислите ни“.\nПродължавам отново с издателство „Лист“ и с огромна благодарност за две вдъхновяващи книги. Още в младежките си години четох на руски късния роман на Томас Ман „Избраникът“, но сега разбирам, че всъщност съм имал известна представа от перипетиите на сюжета, но съм бил на светлинни години разстояние от замисъла на най-великия иронизатор на митовете на XX век. Преводачът Любомир Илиев ми помогна, за кой ли път, да почувствам величието на томасмановата фраза, да се поклоня пред грандиозността на идеите му. Пътят на нобелиста от „Размисли на аполитичния“, ранното му политическо есе, което ни беше поднесено от издателство „Прозорец“, до „Избраният“ е много дълъг. Той преминава през висините на „Вълшебната планина“, през ироничната философия на историята в трилогията „Йосиф и неговите братя“, та до антинацистката симфония „Доктор Фаустус“, за да стигне до мъдростта на написания между януари 1948 и късната есен на 1950 g. философско-„исторически“ роман „Избраникът“.\nИсторията на християнския Едип, папа Григорий Пети, е недокрай осъзната от съвременниците на твореца притча за вината – личната и колективната. Няма да ви отнемам удоволствието от проникновеното есе на преводача „Щрих от перото на майстор“. От него ще разберете с какви трудности се е сблъскал Любомир Илиев при интерпретацията на текста, сътворен на псевдосредновековен език. Тази книга „трябва да се чете като празник на езика, казва ни Илиев, и майсторски ни устройва именно такъв празник, който няма да забравим.\nИ пак „Лист“, и пак „празник на езика“, този път с Иглика Василева и с един от любимите й автори – Джон Банвил. „Сняг“, „Дневна светлина“, „Морето“, „Безкрайностите“, „Недосегаемият“, криминалните романи на Банвил – да, той е сред особено тачените от съвременния български читател ирландци. Все ми се струва, че Иглика го възприема като своеобразен продължител на делото на не по-малко нейния Джеймс Джойс, чийто „Одисей“ тя превърна и в шедьовър на българското слово. Новият роман на Джон Банвил „Синята китара“, с чудесната корица на художничката София Попйорданова, е вдъхновен от шедьовъра на Пикасо от синия му период „Старият китарист“.\nДве двойки интелектуалци се сблъскват с неразрешими лични и екзистенциални проблеми, постепенно разказът за изневери и страсти се превръща с жестока ирония, в която интимното битие се оказва изплащащо слабостите в характерите и недостига на духовност. Носителят на „Букър“, на „Франц Кафка“, на „Принцът на Аустрия“ и на още куп награди е в най-добрата си форма, а седемте години от написването на творбата не са се отразили на нейната актуалност и въздействие.\nСред шедьоврите, представени от „Лист“, несъмнено е и „Самотен мъж“ от Кристофър Ишъруд, когото познаваме най-вече от „Сбогом на Берлин“ и от „Кабаре“, творби, залегнали във визията на безсмъртния филм на Боб Фоси. Струва си да видите и филма от 2009 г. на режисьора Том Форд, в който Колин Фърт и Джулиан Мур се превъплъщават в главните герои на романа, който сега заслужено държите в ръцете си, преведен пак от Иглика Василева.\nОбичайно е да свързваме издателствата „Лист“ и „Кръг“. И двете издателства са носители на модерните разбирания за хуманизъм. Стараят се да ни поднасят значими класически и съвременни произведения. За първи път на български език се появява „Кейп Код“ - последното пътешествие на великия американски философ и писател Хенри Дейвид Торо в интерпретацията на неговата най-изтъкната познавачка в България, професор Албена Бакрачева.\nЗа Торо тя пише вдъхновено, а и преведе почти всичко най-важно от обемното му творчество. Кейп Код, както ни съобщава професор Бакрачева в анотацията, е голямото „протягане“ на американския континент, навътре в Атлантическия океан. Поема в проза за величието на Океана и за духовните сили на Америка, едновременно класически и актуален размисъл за могъществото на природата, за нейната одухотвореност и за връзките й с Ттворческата искра.\nИсторическият роман „Да обичаш Наполеон“ от Маргарет Роденбърг е другото предизвикателство на „Кръг“. Младият бъдещ император е започнал да пише роман, нарекъл го е „Клисон“, а въвеждайки в тъканта на романа си сюжетните обрати на незавършената творба, Роденбърг създава драматичен и многопланов портрет на визионера и военолюбеца, на романтика и жестокия реалист.\nПризнавам, че имаше години, когато се възхищавах от класата на французина, достигнал горящата Москва. После прочетох внимателно Стендал и започнах да разбирам измамността на митовете, погубили Фабрицио дел Донго и Жюлиен Сорел – две лица на захранените с лъжа от мита за всемогъщия император страдалци. Сега вече, след стореното от Путин, все по-често нареждам до него и Наполеон, и Александър Велики, мисля си защо и как издигнали се нищожества разполагат със съдбите и животите на милиони. Романът „Да обичаш Наполеон“, макар да разказва за дързостта на влюбената в него Албин дьо Монтолон, талантливо ни изправя пред дилемата – да вярваме ли в мита или да видим криещата се зад него античовечност.\nВ последния момент успях да прибавя на бюрото си и прочулия се по света дебют на тридесетгодишната британско-палестинска белетристка Изабела Хамад „Парижанина“, с поредната великолепна корица на художничката Люба Халева и в превода на, уви, покойния вече Стефан Аврамов. Четох невероятни хвалебствия за този роман от 600 страници, а впечатленията ми от първите са, че ще се окаже събитие от класата на „Американа“ на нигерийката Чимамандза Нгози Адичи. Няма да пропусна да потъна в тази плетеница от съдби на италианци, французи, палестинци, в която бежанският проблем се среща с драматични лични истории и междуличностни конфликти. Ето я втората книга за куфара, с който се надявам да тръгнем към морето.\nНа вълната на Нобеловите лауреати не би трябвало да пропускам и новото издание на страхотния роман „Дом дневен, дом нощен“ от Олга Токарчук в превод на Христина Симеонова. Впечатляваща корица на художничката Таня Минчева – и поредно притегателно за избраници издание на „ICU“, чудесното кътче за изящна литература на стопанката му Невяна Дишлиева.\nБих искал да отделя доста повече внимание и на друго подобно малко, но изключително взискателно към художествеността издателство – „Аквариус“, водено от чудесната поетеса и преводачка Даря Хараланова. Тя ни поднася „Голямата награда за роман на Френската академия“ – „Мой властелин и покорител“ от Франсоа-Анри Дезерабл, откритие на Даря, който буквално очарова познавачите на значимата литература с „Някой си господин Пекелни“, един от най-стойностните френски романи, които съм чел от времето на Ален Турние насам, без да отричам Нотомб, Уелбек и останалите звезди от Галия.\nНо Дезерабл е феномен, който в новата си творба се гаври с криминалната загадка, за да ни отведе до дълбините на модерната, разкъсвана от противоречия психика. Обещавам да се върна към посланията на Дезерабл, тъй като талантът му да иронизира и способността му да анатомизира са почти гениални. А преводът на Радостин Желев и интерпретацията на стиховете на Доротея Табакова са достойни за артистичния стил на автора.\nДругото откритие на „Аквариус“ е романът „Неясните очертания на света“ от родената през 1977 г. в Херманщат, Румъния, Ирис Волф, която емигрира със семейството си в Германия в средата на 80-те години на миналия век. Завършва германистика, но и графика и живопис в Марбургския университет. „Неясните очертания на света“ е най-цененият й от критиката и от читателите роман, издаден в оригинал през 2020 г. и номиниран за Германската литературна награда на годината.\nДействието на тази сравнително неголяма по обем книга (около 250 страници) се простира от времето на управлението на румънския крал Михал I до падането на мракобесния режим на Чаушеску и накрая ни отвежда в Южна Германия в наши дни. Седемте глави представят действителността през очите на седемте основни герои на повествованието, което позволява хармоничното свързване на остро политически с интимни теми. В известен смисъл стилът на Волф ми напомни за свободата на големия чех Милан Кундера и неговата „Непосилната лекота на битието“. Преводът на Виолета Вичева под редакцията на Даря Хараланова благозвучно ни потапя в драмата на хората, преминали през ноктите на диктатурата и пренесли раните си в уж Обетованата земя, която също не се оказва рай за тях.\nСред богатия избор от нови заглавия на „Колибри“, след като отдадох дължимото на трилогията на китаеца Лиу Цъсин, не мога да пропусна една от сензациите на Пролетния панаир – новия роман „Виолета“ на Исабел Алиенде. По моя субективна преценка в последните години тя не беше на висотата на коронните си произведения, сред които особено блести трилогията „Къщата на духовете“, „Дъщеря на съдбата“ и „Портрет в сепия“. Учудвам се, че все още Нобеловият комитет не я е забелязал. Особено след „Ева Луна“ и „Паула“, а сега с „Виолета“, тя отново се изкачва на върха. Получаваме романа почти непосредствено след световната му премиера в чудесния превод на Катя Диманова.\nИсторията е за девойка, появила се на света през 1920 г., непосредствено след края на Първата световна война в заможно семейство. Умният и чувствителен баща на шест деца не успява да се пребори с пипалата на Голямата депресия и Виолета трябва да последва близките си, за да заживеят в мизерия в отдалечен край. Тя се оказва столетница, а – посредством вълшебното перо на Алиенде – ни завещава своята темпераментна и драматична изповед.\nНяма да забравим този привлекателен образ на жена с огромно самочувствие, която не се поколебава да се изправи срещу неправдите, да преодолее ужаса от войните и от жестокостта на латиноамериканските диктатори, за да защити любовта и достойнството си. Вече виждам мислено високобюджетния филм по този богат и като сюжет, и като нюанси на модерната чувствителност роман, който вероятно ще бъде наречен „феминистки“ от политкоректните, а за мен е невероятно човешки и красиво-трагичен.\nИ още едно предложение на „Колибри“, на което не може да се откаже. Италианецът Алберто Анджела, заслужено любимец на милиони читатели по света, и отлично познат у нас от великолепните томове „Трите дни на Помпей“, „Imperium“, „Любов и секс в Древен Рим“ и „Един ден в Древен Рим“, ни поднася поредния си шедьовър – „Клеопатра Царицата, която предизвика Рим и покори вечността“ в превод на Толя Радева и с ефектна корица от Стефан Касъров.\nАко сте чели предишните бестселъри на Анджела, подозирате какво ви очаква – увлекателен документално-художествен разказ, преливащ от прелюбопитни детайли за епохата, в съчетание с обобщения, представящи политическите сътресения от времето на Цезар и на Марк Антоний, а те съвсем не са лишени от актуалност и за всички нас. Колко жалко е, че подобни разкази за нашата история са все още неприятно малко, но ерудит от класата на журналиста, документалиста и популяризатора Анджела не се ражда всеки ден. Той е толкова популярен в родината си и по света, че през 2000 г. на неговото име е кръстен открития тогава астероид.\nНа тема Древен Рим и епохата на Гей Юлий Цезар си струва да отделим няколко седмици през лятото и за великолепното предложение на издателство „Плеяда“. Преди години те подхванаха представянето на знаменитата поредица „Господарите на Рим“, излязла изпод перото на звездната австралийка Колин Маккълоу в началото на XXI век. В момента преизданията на мащабните исторически романи са стигнали до третия роман от поредицата „Изменници“, който описва действията на създателите на могъщата империя – Гай Марий и Сула. Това е времето, когато в политическия живот все по-уверено навлиза младия Цезар, дълбоко убеден, че неслучайно се възприема като наследник на богинята Венера.\nПовече от удоволствие е да се чете интелигентно написан исторически роман, в който всички детайли са автентични, а драматизмът на политическите и междуличностните отношения е неподправен. Предстои ни вълнуваща среща със следващите четири тома от сагата, която завършва със страстите на Марк Антоний и гибелната му любов към Клеопатра. Не ви препоръчвам да избирате между Алберто Анджела и Колийн Маккълоу: когато ви предложат две различни, но съблазнително вкусни ястия, защо пък да не опитате и двете, особено ако сянката на Древния Рим често ви посещава в сънищата?!\nИ още една историческа сага си позволявам горещо да ви препоръчам, особено ако сте фенове на стила на магическия италианец Джузепе де Лампедуза, обезсмъртил в шедьовъра си „Гепардът“ страстите на висшето сицилианско общество в периода между съединението на Италия и Първата световна война. Никога няма да забравя великия филм по този роман на Лукино Висконти с Бърт Ланкастър и с младите Клаудия Кардинале и Ален Делон. За романа и за филма си мислех, докато четях епичната дилогия на Стефания Аучи „Сицилианските лъвове“ и „Зимата на лъвовете“.\nРазказът за некоронованите крале на Сицилия, фамилията Флорио, се базира на документална основа и проследява отношенията в семейството и връзките им с политическите събития от времето на наполеоновите войни, та чак до наши дни. Новото и изключително амбициозно издателство „Lemur“ подбира чудесно представяните автори, а Стефания Аучи е сред най-четените италиански белетристи през последните години, епопеята й е преведена в повече от 30 страни, радва се на огромен успех сред критиката и читателите в самата Италия, а българският превод от оригинала на Вера Петрова е безупречен. Носят се слухове, че италианската телевизия вече подготвя пищен сериал. Не се съмнявам, че и той ще има милиони зрители по целия свят. Каквото и да си говорим, италианските сериали, особено по успешни художествени произведения, са ненадминати.\nПреминахме през какви ли не обрати и изненади на книжния ни пазар, за да се върнем към документалните бестселъри. Издателство „Книгомания“ ни среща с Тим Маршал, един от водещите специалисти по международни отношения, дългогодишен дипломатически редактор в „Скай Нюз“, който е отразявал кървавите конфликти в Либия, в Хърватия, Босна и Македония, в Афганистан, в Ирак, в Сирия и в Израел. И шестте му книги са преведени на безброй езици, а най-новият му документален шедьовър се нарича „Силата на географията. Десет карти, разкриващи бъдещето на нашия свят“.\nТим Маршал ни показва демаркационните линии между Великите сили и многобройните възможности за опасни пробиви, застрашаващи световния мир. Битката между големите се простира и в неочаквани зони на влияние, дори в Космоса. Пророчествата на Маршал никак не са розови, той предвижда нови и нови бежански кризи и посочва Източното Средиземноморие като взривоопасен погреб, който всеки момент може да избухне. Истински стратег в лабиринтите на геополитиката, авторът ни помага да добием по-ясна представа за стратегическите цели и за реалните намерения и на Русия, и на Китай, и на САЩ, и на Израел и емирствата. „Силата на географията“ ще е полезна за всички онези, които нямат намерение да обсъждат превратностите в политиката като Вазовите „чичовци“, а познанията му за обстановката на Балканите също са смайващи.\nНали си спомняте какво се случи при раздаването на наградите „Оскар“ за 2022 г.? Сега българските читатели имат възможност да грабнат увлекателната автобиография на актьора Уил Смит - „Уил“, издадена луксозно, с твърда корица от „Хермес“. Помагал му е самият Марк Менсън, разпродал в милионен тираж психологическите си бестселъри „Тънкото изкуство да не ти пука“ и „Всичко е прецакано“. Боях се да не би разказът на Уил Смит да е поредното оплакване на „чернокожия“ от несправедливото отношение на „белите“, но тази автобиография е нещо съвсем друго.\nТя наподобява голям класически американски роман, посветен на трудно пътуване към върховете. Изповед за изпълненото с предизвикателства изкачване, за възпитанието на чувствата и на сетивата, за вселената на Холивуд с автентичните й противоречия и катаклизми. Богат снимков материал, чудесен превод на Цветелина Лакова, хем документален, хем увлекателен и художествено убедителен сюжет - какво повече можем да искаме. В крайна сметка, ще опознаем по добре екранния си любимец и ще си съставим мнение дали деянието му на сцената на „Оскар“-ите беше театър или израз на съкровената му същност.\nКрайно време е да спуснем завесата, макар да останаха немалко „бели петна“. Надявам се сами да ги откриете през следващата седмица в красивите шатри на Пролетния панаир на книгата. И все пак ми се ще да завърша театрално – с безподобна изненада. Появява се шедьовърът на шедьоврите, подготвен от „Колибри“. Кирил Кадийски, „черната овца“ в очите на слепците, големият български поет и княз на преводачите на поезия ще ни заслепи с дързостта си: той предлага своята интерпретация на „Ад“ от Данте в едно свръхлуксозно издание, посветено на преминалия като сияние юбилей на безсмъртния флорентинец.\nНяма съмнение, че предстоят анализи и обсъждания, че пак ще се намери кой да ръфа костите на смелчака, но грандиозният художествен факт е вече в ръцете на ценителите. И не се съмнявам, че Кадийски ще продължи с останалите две части на „Божествената комедия“, защото той никога не остава коня си в калта. Дали, както сега продължаваме да мълвим наум строфите, претворени от Константин Величков, идните поколения ще се наслаждават на мъдростта на Данте според тълкуванието и мелодиката, наложени от Кирил Кадийски? Хубаво е едно есе за вечните и за преходните книги да завърши с въпрос, та да има на какво да си отговаряме, докато се разхождаме из одухотвореното пространство пред дверите на Двореца на културата.


18-годишната Миглена от Френската пише втората си книга - trafficnews.bg\n18-годишната Миглена от Френската пише втората ...\nОбщина Раковски, Пловдив Добринка Димова\n15.02.2020 16:00 4127 0\n„Имаше една тъмна сянка в сърцето си. Тя ѝ нашепваше нещо, но тя не разбираше. Чувстваше само, че нещо идва. Че нещо ще се случи. Успокояваше се, че това ще е само нещото тази вечер, но гласът не млъкваше”.\nЦитатът е от книгата „Прегръдката на смъртта”, чийто автор е 18-годишната възпитаничка на Френската езикова гимназия „Антоан дьо Сент – Екзюпери” в Пловдив Миглена Богданова. Всъщност дванадесетокласничката, родом от Раковски, издава томчето, когато е едва на 14 години, а в момента работи над втората си книга. Освен това свири на китара, снима, ходи на дебати. Учи и за кандидатстудентски изпити, тъй като е решила да кандидатства „Право” в Софийския университет. Все още се колебае дали да се насочи към професията на адвокат, или съдия, но е категорична в едно – ще продължи да пише и да издава. И се надява някой ден да има тежест като автор. Талантът й бе оценен и от местните общински съветници, които решиха да я подкрепят с парична сума за издаването на втората книга. Кметът Павел Гуджеров пък й връчи грамота за издигане авторитета на Община Раковски.\n„Идеята за „Прегръдката на смъртта” се роди спонтанно. Исках просто да я напиша за себе си, тъй като изпитвах необходимост от това”, признава Миглена. След като я показала на класния си ръководител и преподавател по български език и литература Таня Иванова обаче, госпожата била категорична, че написаното заслужава да бъде издадено. Помогнала й с редакцията и я запознала с много хора, които оценили таланта на момичето. Текстът толкова вдъхновил художничката Даниела Стойкова, че тя изработила корицата.\n„В книгата се разказва за различните видове любов – между майка и дъщеря, любовта в семейството. Заглавието провокира много негативни реакции, защото хората се чудеха защо решавам да пиша за смърт, след като мога да се фокусирам върху нещо позитивно. Обаче аз чета повече така литература, по-мрачна, и може би това ми е повлияло. А и усетих, че трябва да го предам по този начин”, обяснява младият автор.\nТърсенето на нещо изгубено е темата на втората й книга. В нея има много изненади. Героите преминават през различни изпитания, израстват. Мисля, че тя ми харесва повече от първата, но все още не мога да бъда категорична, тъй като не е завършена”, смее се Миглена.\nИ споделя, че семейството, съучениците и приятелите й се радват и я подкрепят. Постоянно искат да четат нейни текстове и й дават стимул да пише и да се развива. Понякога дори я критикуват, че се занимава с твърде много неща и няма възможност да си почива, но на нея това й харесва. „Не обичам да стоя на едно място и да скучая”, категорична е Миглена.\nКато всеки млад човек, тя намира време и за забавления. Излиза вечер, ходи на концерти. Има си приятел. Чете много и различни неща – от Стивън Кинг до Хемингуей. Все още обаче не е намерила писател, чийто стил да иска да копира. Казва, че и любим музикант няма, тъй като слуша всичко, в зависимост от настроението си. Може да разпуска и на рок, метъл, поп, инди. Харесва и класическа музика. Забавлява се и като учи, пише и свири, защото навлиза в свой свят, измислен, но в същото време и истински. В реалния свят не й харесва, че няма контрол над всичко. „Когато измислям нещо, мога да го направя, както аз искам. А в истинския емоциите на хората не зависят толкова много от мен и това ми липсва”, казва момичето.\nАко има властта да промени света, иска да накара хората да са по-отворени един към друг. Да говорят за чувствата си, да бъдат по-добри. „Виждам, че много от тях се опитват да се затворят и да се скрият, когато могат да бъдат наранени и са уязвими. Обаче искам да им покажа, че всъщност това ги наранява още повече”, посочва ученичката. Съветът й към връстниците й е да не позволяват никой да ги отклонява от техния път. А към пишещите млади хора - да не спират да го правят. И да го правят винаги, когато чувстват, че имат нужда от това. Защото писането е като терапия за душата. Когато пишеш, се освобождаваш и се чувстваш нов човек – различен, пораснал, освободен.\n03.04.2020 19:30 Махат мита и ДДС върху вноса на медицинско оборудване 33\n03.04.2020 19:20 Официално: Отложиха Джошуа – Пулев, обсъждат две нови дати 62\n03.04.2020 19:10 Ето докога можем да сменим регистрационните талони, ако автомобилът ни е с газова уредба 468\n03.04.2020 19:06 Иван Гешев: Възможно е заради коронавируса да бъде засегната цялата съдебна система 382\n03.04.2020 18:59 Бизнесът иска оставката на енергийния министър 392\n03.04.2020 18:45 След публикация на TrafficNews: Сменят началника на Инфекциозна болница в Пловдив 3438\n30.03.2020 21:30 Български лекар, работещ в Германия: Докато вие си мислите, че това е измама, медиците водят война 195826\n31.03.2020 16:00 Учени обясниха защо има тежки и леки форми на коронавирус 144693\n02.04.2020 14:00 Първият пловдивчанин, излекуван от COVID 19: В болницата видях невероятни жестове на съпричастност 122608\n01.04.2020 11:35 Майка и син са новите заразени с коронавирус в Пловдив, мъжът се завърнал от Англия 113416\n03.04.2020 09:40 Зверска катастрофа край Харманли! Десетки тирове се нанизаха един в друг 109522\n31.03.2020 18:50 Център за вирусология в Германия: Covid-19 не се предава въобще по въздуха 82503\n01.04.2020 07:35 Какви са ползите от сода и лимон? 81578\n30.03.2020 22:10 Жената на Криско показа нов бюст след раждането 77401\n02.04.2020 16:10 Горивата продължават да падат! Бензин в Пловдив за 1.50 лв./л. , газта – 0,75 лева 66840\n31.03.2020 15:00 Мотористи тормозят пловдивчани, улиците на града се превърнаха в писти 16963\n01.04.2020 23:00 Кафе автоматите: COVID-19, Пловдив, бизнес интереси и страхът на управляващите 27778


Шотландска овнешка супа с булгур | Gotvarstvo.Net\nКулинарни рецепти за всеки вкус!\tШотландска овнешка супа с булгур | Gotvarstvo.Net\n300 г агнешко или овнешко месо може и месо с кости\n3 стръка кромид лук\n5 стръка керевиз\nМаслото се разтопява и в него се запържват нарязаното на кубчета месо и лукът, като се бъркат непрекъснато, докато месото леко се зачерви. Доливат се 2 л вода и се вари на слаб огън. След 30 минути се добавя булгурът. Едрият булгур се вари почти 1 час, а дребният – 10 минути. След това се слагат нарязаните на кубчета моркови, ситно нарязаните керевиз и половината магданоз. Посолява се, поръсва се с черен пипер, добавя се кубчето бульон и се вари още 20 минути. Готовата супа се поднася гореща, поръсена с останалия магданоз.\nПредишна рецепта Греяно вино Пушещият Епископ\nСледваща рецепта Турска баклава – III вид


Jay-Z и Beyoncé анонсираха турнето "OTR II" - Шоубизнес • Новини • Радио Fresh!\nJay-Z и Beyoncé анонсираха турнето "OTR II"\nJay-Z и Beyoncé анонсираха предстоящото арена турне, озаглавено "OTR II", което започва на 6-ти юни в Кардиф, Великобритания. Турнето ще премине през 15 града във Великобритания, Германия, Холандия, Дания, Швеция, Франция, Полша, Италия и Испания. След това "OTR II" продължава в 21 града в Северна Америка.\nПродажбата на билети стартира на 19-ти март в сайта на LiveNation.com и всички онлайн тикет платформи. Всички абонати на Beyhive и TIDAL ще могат да купят билети при предварителна продажба от 14-ти март на Beyonce.com & TIDAL.com чрез приложенията на TIDAL mobile, web & desktop apps.\nПрез лятото на 2014, в рамките на 6 седмици, се състоя първото общо турне на Beyoncé и Jay-Z, озаглавено "ON THE RUN". Билетите за турнето бяха напълно разпродадени, а концертите бяха само в САЩ с две ексклузивни дати в Париж, Франция. Концертите във Франция бяха заснети от HBO, а филмът на телевизията получи номинация за наградата Еми.\nПоследният албум на Beyoncé, Lemonade, излезе през 2016 от Вирджиния Рекърдс/Sony Music.\nBeyoncé с емоционална изповед пред Vogue


Винарските предприятия кандидатстват за субсидии за над 17 млн. лева - Земеделие - КЕШ Медия - Новини, икономика, бизнес, анализи - България\nЗаявленията са по мярка „Кризисно съхранение на вино“\n58 заявления на обща стойност 17 007 160 лв. са подадени по мярка „Кризисно съхранение на вино“ от Националната програма за подпомагане в лозаро-винарския сектор 2019-2023 г., съобщиха от Държавен фонд „Земеделие”.\nПредстоят проверки на място от страна на държавната агенция на всички подадени заявления, за да се удостовери съответствието с посочените количества съхранявано вино. След приключване на административната обработка на резултатите от проверките, ДФЗ ще пристъпи към сключване на договори с одобрените кандидати.\nМярката е извънредна и се прилага с цел преодоляване на смущенията на пазара в лозаро-винарския сектор на Европейския съюз, породени от пандемията. С тях ще се подпомагат произведени в страната вина, временно оттеглени от пазара, с цел постепенното възвръщане на икономическата жизнеспособност на винарското предприятие-кандидат.\nМярката се прилага за втора поредна година. Важен фактор при прилагането й през настоящата финансова година се явява възможността за авансово плащане в размер на 100 % от одобрената финансова помощ.\nвино винопроизводство помощи ДФ "Земеделие"


При възпаления използвайте стягащ компрес - Билка.инфо\nПри възпаления използвайте стягащ компрес\nПубликувано на 16.10.2013 от Polina\tМолим, коментирайте!\nТози стягащ компрес е известен на народа ни още от преди много години и се използва за лечение на силни болки при възпаление. Можете да си направите лечебния компрес за облекчаване на болката при остри и гнойни възпаления, при навяхвания и натъртвания, при зъбни абцеси с оток и още много други.\nЗа да го направите не са ви нужни много усилия и материали, а ще се отървете от болката. Набавете си кърпа, която да горе долу с размера на засегнатото място и я потопете в студена вода, след това изцедете добре и накрая я поставете на болната част от тялото ви. Ще ви бъде нужна и мушама, която да е с малко по-голям размер от кърпата, която ще използвате. Нужно е мушамата да е по-голяма от кърпата, защото тя се поставя върху нея и е задължително условие мушамата да покрива целия размер на кърпата. След това над мушамата трябва да поставите един дебел пласт от памук и накрая увивате всички слоеве с бинт, шал или пояс. Завършвате стягащия компрес като го закопчеете добре с помощта на безопасни игли.\nЗа да може от компреса да се извлекът всички ползи за засегнатото място е нужно той да се направи възможно най-бързо. Когато изцеждате кърпата трябва да го направите добре, за да може от нея да не тече вода, но не прекалявайте, кърпата не бива да е почти суха. Когато поставяте памука гледайте той да покрие мушамата добре, да не остава място, на което тя да се вижда. И като за финал трябва да стегнете всичко много добре, защото не бива да попада въздух между кожата и компреса, който сте направили.\nМожете да използвате компреса неопределено време, но трябва той да бъде подменян на всеки 8-12 часа.\nПрепоръчително е след като свалите компреса известно време да направите масаж с ръка или суха кърпа на засегнатото място.\nЕтикети: възпаления, начин на приготвяне, нужни елементи, стягащ компрес\n« Ароматната кализия лекува панкреатит\nПравила за здравословно хранене »\nДиета с краставици бори излишните килограми - 131 views\nАко страдате от безсъние лесно може да решите този проблем с билки - 131 views\nКолко опасни могат да бъдат билките? - 131 views\nМаски за лице с лимон - 131 views\nЩе бъдете здрави ако се смеете - 131 views\nНамалете нивата на кръвната захар с жаблек - 131 views\nДевесилът е отличен аналгетик - 131 views\nИндийско орехче за множество състояния - 131 views


слави » Архив » Тренажор\n« “Щом го казват хората, значи е вярно”\nАко сте на Firefox и искате да се подготвите за приближаващата цензура в интернет (която ще е наложена за ва�?е и обществено добруване, разбира се) можете да си свалите ето тази приставка за браузъра. Тя симулира китайско IP и ви потапя в невероятния свят на цензурираната информация.\nЕдинственото разминаване с предстоящата реалност в България, е че тук “контролирани думи” ще са Борба с корупцията, Гражданско общество, Екология, Честен политик и др. такива мръсни, порнографски и дегенератски понятия.\nВидео, за да се подготвите:\nПубликувано в Tuesday, 28 October 2008г. в 9:20\tв категория Факти. Може да следите коментарите по тази публикация чрез RSS. Можете да споделите вашето мнение, или да използвате trackback от вашата лична страница.\nНяма коментари to “Тренажор”\nTuesday, 28 October 2008г., 10:21\n…а също и:\nЗащита на природен парк “Странджа”,\nЗащита на “Рила”, �?ракли, Пирин,\nБратя [put some names here],\nса невероятно дегенеративни и Държавата обезателно трябва да се Бори с Тях!!\nTuesday, 28 October 2008г., 21:47\nГледайки китахците добре се справят и след тези катанци, които са им наложили. Важното е да има желание. А кодови думи могат да се имислят непрекъснато, ако стигнем до това ниво на цензура ще си говорим на езоповски език.\nWednesday, 12 March 2014г., 21:11\nслави » Архив » Тренажор…\nThursday, 13 March 2014г., 9:17\nFriday, 21 March 2014г., 15:20\nFriday, 21 March 2014г., 15:53\nMonday, 24 March 2014г., 4:12\nMonday, 24 March 2014г., 4:42\nWednesday, 26 March 2014г., 21:24\nThursday, 27 March 2014г., 15:14\nFriday, 28 March 2014г., 14:20\nThursday, 3 April 2014г., 8:21\nSaturday, 5 April 2014г., 9:37\nSunday, 6 April 2014г., 15:36\nWednesday, 9 April 2014г., 22:07\nSunday, 13 April 2014г., 18:02\nlongchamp soldes france Says:\nTuesday, 22 April 2014г., 19:01\nWednesday, 23 April 2014г., 12:08\nMonday, 28 April 2014г., 12:16\nTuesday, 29 April 2014г., 17:23\nThursday, 1 May 2014г., 22:35\nSunday, 4 May 2014г., 23:27\nWednesday, 2 July 2014г., 6:45\nThursday, 3 July 2014г., 9:23\nLacoste shoes outlet Says:\nSaturday, 5 July 2014г., 12:58\nLacoste shoes outlet…\nMonday, 7 July 2014г., 10:35\nDiscount uk Groupe Lagrange Says:\nThursday, 17 July 2014г., 5:28\nDiscount uk Groupe Lagrange…


JBL Yurbuds Inspire 100 - слушалки за iPhone, iPod, iPad и мобилни устройства (червени), на ТОП Цена — Sim.bg\nJBL Yurbuds Inspire 100 - ... - 39.00лв\nКратко описание: JBL Yurbuds Inspire 100 - слушалки за iPhone, iPod, iPad и мобилни устройства (червени)\nТова е качествен продукт с продуктов номер 21222 произведен от фирма JBL. Марката JBL се е доказала с времето като изключително качествена и креативна. Може да откриете JBL Yurbuds Inspire 100 - слушалки за iPhone, iPod, iPad и мобилни устройства (червени) листнат в категория JBL, на цена 39.00лв. На онлайн магазина ни в този раздел Аксесоари за телефони, Слушалки и Bluetooth слушалки ( HandsFree ), JBL ще откриете разнообразие от продукти на цени за всеки вкус, започващи от 39.00лв до 499.00лв. Голяма част от продуктите - JBL са специално изработени за конкретния мобилен телефон или таблет.\nПродукта JBL Yurbuds Inspire 100 - слушалки за iPhone, iPod, iPad и мобилни устройства (червени) е добавен в сайта на 10 Юли 2015


Проза - BG Social\nПоезия и проза\t»\tДискусии\t»\tПроза\nРазказват, че веднъж в едно ъгълче на земята се събрали заедно всички човешки чувства и качества. Когато СКУКАТА се прозяла за трети път, ЛУДОСТТА предложила: - Хайде да играем на криеница, а!?\nВиждаха ги винаги заедно.Те вървяха хванати за ръка или прегърнати,\nговореха си нещо на висок глас или шепнеха, прегръщаха се и се целуваха,\nне се интересуваха от нищо и никой, и излъчваха щастие, както всички истински\nвлюбени по света. Бяха част от градския пейзаж. Силуетите им украсяваха\nсивите улици. В минувачите докосваха онази, тънката струна, те скрито въздишаха,\nусмихваха се или поглеждаха тъжно, явно досещайки се за нещо свое, дълбоко\nскрито в сърцето... Влюбените. Така ги знаеха. Без имена, нещо като нарицателно.\nТа точно тези двамата, решиха да поживеят пробно, като истинско семейство\nи да видят дали битието няма да убие любовта им. Нещо, като тест. Наеха една\nсхлупена къщица с малко дворче в края на града и заживяха като семейство.\nВ началото не можеха да се наситят един на друг. Бързаха да се приберат от\nработа и веднага се мятаха в кревата. После тя гледаше телевизия, той работеше\nна компютъра или ръчкаше нещо по колата. Тя му готвеше едни ароматни нейни си\nсупи, които той лакомо изгълтваше, обезателно с люти чушки, които го просълзяваха\nи двамата се смееха на това. Супата с люти чушки, смях и сълзи, си беше специалитет\nна заведението. Тя му готвеше и други вкуснотии, като всяка жена, която обича мъжа си.\nВ топлите летни вечери, седяха на пейката в двора, радваха се на цветята, слушаха\nщурците, гледаха звездите, пушеха цигари и си приказваха.\n- Много се радвам, че те срещнах! Кажи ми какво съм за теб? - каза една вечер той\n- Ти си най-прекрасният мъж на света! - отвърна тя.- Но да видим колко ще издържи\n- Защото влюбването, любовта и обичта, нямат нищо общо!\n- Ами това е като почетната стълбичка в спорта. Влюбването е първо, после любовта\nи на трето място - обичта.\n- Обратно е! Обичта е на първо място!\n- Да, затова е и последна.\n- ти на кое стъпало си?\n- На средното!\n- Аз не съм в класацията! Вися си във въздуха, привързан към хелиеви балони!\nАко ми ги спукаш, ще падна!\n- Въпрос на ситуация.\n- Значи, все пак имаш игличка!\n- Всеки я има!\n- Аз нямам. Щом съм прекрасен в твоите очи, ще се стремя наистина да бъда такъв.\nАко ти в очите ми си кучка, много е възможно, наистина да се превърнеш в такава.\n- Не те разбирам! Всеки е, какъвто си е! Грозното и красивото обикновено се редуват,\nту едното, ту другото...\n- Не се редуват, мило! Те си живеят заедно. Едно цяло са! Зависи, кой какво вижда!\nТи говориш за животинското и божественото в нас. Кое ще се прояви в по-голяма степен, зависи от човека отсреща!\n- Да! Красиви думи!Но знаеш, че трябва да решиш! Имаш жена и две деца!\n- Забравих, че съм женен! Не мога да ги оставя! Те ще умрат! Знаеш, че ме обичат!\n- Ами аз?! Как ще живея аз?! Как ще те деля с друга и ще знам, че никога няма да си мой?! Искам да живея с теб! С теб! Само с теб!\n- Майната ти! Тогава върви при жена си!\n- Ти си всичко, което тя не е! Уникална си!\n- Тогава се разведи! Нали ме обичаш?!\n- Обичам те! Но все се въртим в кръг!\n- Какво съм аз за теб?! Какво?! Любовница?! Курва?! Красива играчка?! Какво?!\n- Ти си усмивката на живота ми!\n- Животът е говнян, а красивото е обвивка!\n- Не го мислиш, нали?!\n- Мисля го!\n- Обличай се и да тръгваме!\n- Махаме се оттук!\n- Защото не искам цял живот да съм лайно! Затова! Взимай си нещата!\n- А аз къде ще отида!?\n- При майка ти, къде?! Хайде, ставай!\nВ колата мълчаха през цялото време. Когато пристигнаха, тя слезе и тръшна вратата.\nТой отпраши с мръсна газ. Не се погледнаха, не си казаха довиждане или сбогом. Просто се разделиха.\nМинаха години. Тя се промени много. Друга прическа, друг цвят на косата, сложи очила, понапълня, попрегърби се, отпусна се.\nПазаруваше от супера. Тъкмо качваше покупките в колата, когато ги видя. Тялото и трепна.\nЖена му и децата му вървяха напред, а той след тях ръсеше бисери. Шегуваше се, както винаги, такъв си му беше характерът. Смееха се. Минаха покрай нея. Той не\n" Там ти е мястото, глупако! При жена ти!", помисли си тя. "А ако знаеше колко те обичам! Ах, ако знаеше колко те обичам! Ти си ми най-прекрасният мъж на света!"\nЗахапа цигара. Запалката само щракаше и не палеше. Ръцете и трепереха. Седна в колата. Смачка цигарата и въздъхна. Отпусна се на седалката. Нямаше закъде да бърза. Беше обикновена жена. Обикновена, скучна жена, от онези, на които много им\nсе иска да живеят по един начин, а живеят по друг, просто защото срещу тях няма очи, в които да се огледат.\nКогато планината беше влюбена в небето\nПланината беше влюбена в небето. От хиляди години. Гледаше го всеки ден - синя перелина, украсена със сребрист пух. Беше свикнала с настроенията му. Понякога синият ефирен плат съвсем изчезваше. Тогава го обвиваше одеяло от сив памук, понякога черен. Тогава ставаше тъмно. Електрически стрели започваха да раздират одеялото. Силен тътен следваше опашката на всяка стрела. И небето започваше да плаче, ту силно, ту по-слабо. Планината усещаше на гърба си всяка емоция на любимото небе. Дъждът падаше върху дървета и земята й, понякога чупеше клони и правеше дълбоки, кални локви. Яд или гняв в някои дни вледеняваха сълзите на небето и те падаха върху планината като топчета. И планината я болеше, когато небето страдаше. Тя не знаеше защо то е тъжно.\nНо имаше и други дни. Златистото кълбо в небето светеше ярко, топлината му галеше върховете на планината, дърветата, тревите. Събираха се малки бели, плюшени кълбета, скупчваха се все повече и повече. И тогава небето отново плачеше, но от радост. Лекият, топъл дъждец къпеше планината, обляна в светлина. И капките започваха да светят – в червено, синьо, лилаво и зелено. Една огромна арка обграждаше планината и небето. Планината си представяше, че в тези дни двамата се женят. Там, под пъстроцветната арка. Но арката изчезваше бързо, както се беше появила. Стопяваше се. И небето започваше отново със старите настроения - синя светла усмивка, тъмен сив ден, плач, и пак усмивка. И така, планината беше влюбена в това непредсказуемо небе. Гледаше го всеки ден. Не знаеше дали и то я гледа - понякога й се струваше, че белия пух добива формата на очи, но и това не траеше дълго. Не знаеше нищо за синия си любим, не знаеше защо сменя настроенията си през ден, през час, че и през няколко минути. Беше омагьосана от чара на неговата красива перелина, обшита в сребро. Понякога й се струваше, че иска да й каже нещо, друг път – че е създадено да я закриля под синьото си наметало.\nИ планината страдаше, обичаше, пак страдаше и пак обичаше. Искаше да докосне небето, да пипне синия плат само за миг. И наистина случвало се бе белият пух да слезе толкова ниско, че да обгради върховете й. Дали това беше знак, дали нейният мълчалив любим се опитваше да й говори със своите сребърни пратеници? Не! Тя знаеше, че много й се иска, но се лъже. Или пък не се лъжеше?\nИ така. До днес планината е влюбена в небето. Невъзможна любов. Не могат да се докоснат, а се гледат всеки ден. Без да разменят и дума. Планината се надява и чака, а небето се вълнува и променя непрекъснато. Близо и далеч. Обречени един на друг. Завинаги.\nЛюбовта е дълготърпелива...\nЛюбовта е глътката вода в зноен ден...\nТака се случило, че на един самотен, безлюден остров заживели заедно Любовта и Страха.\nЛюбовта била млада и красива. Песните ù огласяли целия остров. Щом запеела животните и птиците притихвали и се събирали около нея – сгушвали се в краката ù, играели си с косите ù... Вятърът се шмугвал някъде из храсталаците и притаявал дъх... Дори Слънцето си избирало някое пересто облаче, за да може лъчите, които изпращало на земята да са по-меки и галещо нежни...\nСтрахът бил нейната пълна противоположност. Той бил стар и грозен, а отворел ли си устата вместо песен от там излизал толкова страшен рев, че дори и земята започвала да трепери, животните бягали и се криели кой къде намери. И дори Слънцето викало буреносните черни облаци, за да заглуши рева на Страха...\nОстровът не бил голям, но някак случайно Любовта и Страха стояли далеч един от друг.\nСтрахът от своя страна обичал (доколкото може да се каже, че той въобще нещо обича) да излиза през нощта, а през деня се криел в най-тъмните кътчета на острова и любимо място му били най-тъмните и дълбоки места на пещерите.\nНо ето че веднъж се случило така, че Любовта седнала на една красива полянка в подножието на планината и унесена в чудната приказва, която разказвала на насъбралите се животни и птици, не усетила кога паднала нощта. Небето било обсипано с безброй звезди, Луната меко греела и лъчите ù се отразявали в косите на Любовта...\nИзведнъж над притихналата планина се разнесъл страшен рев. Всичко живо се разтреперило. Животните, птиците и мушиците се струпали колкото е възможно по близо до Любовта, инстинктивно търсейки от нея защита.\nТя, Любовта, замълчала, ослушала се и с приглушен глас попитала:\n- Това е Страхът. Това е Страхът. Това е Страхът... – се разнесъл шепот от всички страни.\nИ ето – пред Любовта в целия си ръст се изправил Страхът и изревал:\n- Защото аз съм Страхът и всички треперят от мен и бягат, когато аз се появя. – отговорил Страхът.\n- Но мен не ме е страх от теб. Ти си просто един уморен и самотен старец, а аз мога да изпълня със светлина и любов живота ти.\nПри тези думи на Любовта Страхът изревал толкова страшно, че целият остров потреперил и за малко да се катурне в морето. Но тя, Любовта, останала съвсем спокойна и дори продължила да се усмихва.\nЛюбовта го погледнала и в очите ù заблестели игриви пламъчета. Животните и птиците лека-полека започнали да се окопитват и да повдигат главиците си. Те не можели да разберат какво става и как тази крехка девойка накарала Страхът да си тръгне.\nА тя, Любовта, сияйна в своята безкрайна чистота заговорила с мекия си топъл глас:\n- Мили мои прелестни създания, - казала тя, когато Любовта е с вас Страхът позорно отстъпва и нищо не е в състояние да наруши мирът в сърцата ви. Запомнете това и когато Страхът отново се изправи пред вас, просто си спомнете, че частица от мен живее в сърцето на всяко живо същество и Страхът сам ще си тръгне.\nВсички потънали в мълчание. Всеки се обърнал навътре – към себе си, към своето сърце и с огромна изненада всички открили по една блестяща звездичка в сърцето си.\nОт този ден до свършекът на всичките времена Страхът стои далече от този, който открие звездичката на Любовта в своето сърце.\nСедяхме притихнали край жаравата. Във въздуха се носеше освежаващия аромат на дива мента. От време на време изпукваше по някой недоизгорял въглен и огненото му езиче проблясваше като звездица. Луната още не беше изгряла и Млечният път се очертаваше ярко на небосклона. Заслушах се в шумовете на гората. Щурците огласяха с песента си притихналата земя. Една сова изписука и за миг заглуши песента на щурците. Долових и монотонния ромон на близката рекичка.


Вредата от материалните поощрения за децата | Всичко за жената\nВъзпитание 26.11 08:00 28504 0\nЧесто родителите обичат да дават на децата си похвали под формата на подаръци или дори пари. Този навик обаче крие много рискове.\nВ книгата си „Седемте гряха при отглеждането на единствено дете“ Каролин Уайт дава съвети, които важат както за родителите на едно дете, така и на тези с повече, защото материалните поощрения крият рискове за всички деца, независимо дали имат или не братя и сестри.\nТя подчертава, че родителите, които възнаграждават доброто поведение или деяние на децата си с материални подаръци, му внушават че добре свършената работа е равна на „заслужавам нещо“, а не на „гордея се със себе си“. Авторката дава пример за напълно погрешно поведение на децата винаги след отлична оценка да се купува подарък или всяка свършена работа да се възнаграждава с курабийки, защото дете, чиято единствена мотивация е да се старае само за да получи подарък, не прави нищо добро за себе си. Уайт обяснява: „Детето много добре знае какъв номер да изпълни, че за получи онова, което иска. Всичко се превръща в средства към една определена цел, при което детето не успява да проумее, че ученето е въпрос както на опити и грешки, така и на отговорност. Детето, което се старае да постигне някаква цел само защото татко му ще му купи нещо лъскаво, няма и най-малката представа на какво е способно самостоятелно“.\nАвторката изтъква, че въздържанието от материални поощрения е от ключово значение при единствените деца, тъй като поначало родителите на единствени деца са по-склонни да дават повече, отколкото биха давали, ако имаха две.\nКаролин Уайт обяснява, че правилното поведение е родителите да не купуват подаръци без конкретен повод, да награждават действия, които така или иначе са задължения на детето – да си пише домашните, да си оправи стаята, да помага в дома; както и да му дават пари за оценки. Това е много вреден навик, защото детето свиква, че оценките се заплащат и никога няма да се научи да изпитва удовлетворение единствено от постигнатия успех. А това е от ключово значение за бъдещето.\nАвторката изяснява: „Има разлика между даването на подаръци за рождения ден, Коледа или Ханука и редовното даване на подаръци за това, че детето е свършило нещо, което по начало се очаква от него. Няма нищо лошо в това от време на време детето да получава по нещо дребно, но ударение тук е върху „от време на време“. Деца, които са били възнаграждавани прекалено често с материалните неща, не са способни да се стремят към някаква цел, без да живеят с мисълта, че заслужават нещо за всеки грам вложена енергия“.\nЗатова тя съветва следващият път, когато искате да купите нещо на детето си, за да го поощрите, по-добре му подарете нещо по-ценно – вашето внимание и време.


AccurioPress C14000-Julian Martsenkov interview | KONICA MINOLTA\nНачало Новини AccurioPress C14000-Julian Martsenkov interview\nПредимства на серията AccurioPress C14000\nИнтервюто е публикувано в бр. 1/20 на сп. „Полиграфия“, въпросите зададе Екатерина Николова\nВ края на м.г. на изложението PRINTING United (23 – 25 октомври 2019) в Далас (САЩ) лидерът в индустриалните и производствени решения за печат обяви глобалния старт на своята нова серия AccurioPress C14000 – първата в сегмента тонер базиран високообемен печат. С това Konica Minolta недвусмислено подчерта, че продължава да следва мисията си да подпомага процеса на трансформация на компаниите в сектора, прогнозирайки потенциалните предизвикателства на пазара и създавайки решения за тях.\n„Това е изключително важна глобална инициатива за Konica Minolta, особено значима, тъй като понастоящем не сме известни с високопроизводително тонер базирано печатно оборудване“ – коментира влизането на компанията в HPP (висока производителност на печат) сегментa Генералният мениджър на DX Branding Division на Konica Minolta Олаф Лоренц.\nЗа да научим подробности за инициативата на Konica Minolta и да разберем кои са ключовите предимства на новата серия AccurioPress, отправяме нашите въпроси към консултанта Производствени решения на Коника Минолта Бизнес Солюшънс България ЕООД Юлиан Марценков.\nГ-н Марценков, немалка част от читателската аудитория на сп. „Полиграфия“ познава отблизо някои от най-популярните продуктови решения на Konica Minolta. В този ред на мисли изненада или по-скоро логично попълнение в портфолиото на компанията е новата серия AccurioPRESS?\nПрез годините компанията се e доказала в стратегията си да предоставя на своите клиенти иновативни решения, които едновременно вдъхновяват и подпомагат развитието на техния бизнес. В този смисъл считам за напълно логично, че щателно разработената нова серия на Konica Minolta предлага интелигентно и завършено печатно решение, изцяло отговарящо на високопроизводителния сегмент на печатния бизнес. Постоянно скъсяващите се срокове на изпълнение и увеличаването на броя задачи за печат в съчетание с нарастващата липса на висококвалифицирани оператори са сред основните тенденции, които настоящата серия адресира към печатния бизнес. В тази връзка в основния фокус на високоскоростните дигитални машини от серията AccurioPRESS попадат именно напредничавата автоматизация, високата производствена ефективност и изключителната здравина и надеждност, от които лидерите в бранша имат нужда към момента. Моделите C12000 и C14000 от новата серия AccurioPRESS са най-бързите и най-надеждните производствени машини, които Konica Minolta е създавала досега, и които прекрасно допълват богатото ни портфолио в областта на производствения тонер базиран печат.\nКои са ключовите предимства на серията и има ли нещо специфично, което я отличава от останалите подобни продукти на пазара?\nОсвен високата производителност, отговаряща на печатния сегмент, в който новите ни модели са позиционирани, тяхно основно предимство е драстичното съкращаване на времето за подготовка и смяна на задачите. Корпусът и вложените в машините технологии са разработени специално за серията с оглед постигането на отлично качество на отпечатъците при високи скорости на печат и минимален брой спирания и престой. Интеграцията с автоматичния модул IQ-501 за контрол на качеството и управление на цветовете позволява създаването на цветови профил на медията и настройка на регистрацията лице-гръб в рамките на броени минути, директно от оператора, без необходимост от допълнителни познания и с възможност за автоматичен контрол и корекция на цветовите вариации и качеството на отпечатъка в тираж. Вграденият в моделите сензор разпознава дебелината, грамажа и типа на медията и препоръчва най-подходящите за съответния субстрат цветови профил и настройки, с което драстично намалява възможността за грешки и спестява време за пробни отпечатъци при подготовка на задачите.\nЗа печат на какви продукти е подходяща AccurioPress С14000?\nБезспорно AccurioPress С14000 би намерила отлично приложение за печат на широка гама печатни продукти като списания, каталози, фотокниги и брошури в малки и средни тиражи, където комбинацията от подобрена резолюция на печат (3600x2400 dpi) и новото поколение тонер би дала продукт с качество, трудно различимо от офсетовото.\nОт друга страна, разширеният диапазон на поддържаните медии за печат, заедно с възможността за печат върху медии с грамаж до 450 г. и автоматичният двустранен печат до 90 см. правят серията изключително подходяща за изработването на рекламни папки, менюта и покани, a съчетаниeто им с новия довършителен модул TU-510 за четиристранно обрязване и биговане позволява извеждането на готов продукт директно на печатната машина. Новият триминг модул предоставя и опция за автоматично обрязване на визитни и поздравителни картички, елиминирайки необходимостта от последващи довършителни операции.\nКъм изброените приложения бих добавил и възможността за печат върху пликове (с помощта на вградения фюзер) и подобреното качество на печат върху релефни и ефектни картони, с които машината би била добро решение и за печата на покани, визитни картички, дори бутикови кутии и опаковки.\nДобър вариант ли е серията за доставчиците на печатни услуги, които търсят възможност да разнообразят продуктовото си портфолио с нови уникални модели?\nСмятам, че печатните преси от новата ни серия биха били чудесно попълнение към машинния парк на всеки доставчик на печатни услуги, търсещ автоматизация, ефективност и безкомпромисна надеждност на производствените процеси в сегмента високи печатни обеми.\nВ тази група включвам и изцяло конвенционално базираните печатници, решени да трансформират бизнеса си в посока дигитализация.\nА за персонализиран печат?\nКатегорично. Възможностите за персонализация и печат на променливи данни са сред основните характеристики на всяка дигитално базирана печатна машина. Отлично приложение би било също и персонализирането на продукти, предварително отпечатани на машина с друга технология – например елементи (снимки, текстове, баркодове или друга променлива информация) на офсетово отпечатана подложка. В това си приложение машината се допълва чудесно и със софтуерните ни решения за печат на променливи данни.\nКакви са прогнозите за появата на пазара на първите модели тонер базирани системи за високообемен печат AccurioPress на Konica Minolta и кога българските доставчици на печатни услуги ще имат възможността да се възползват от техните предимства?\nИнтересът към новата серия от страна на настоящите и нови клиенти на компанията е висок. Официалният старт на продажбите в световен мащаб вече е факт, а клиентите ни в България съвсем скоро ще могат да се запознаят отблизо с техниката, чиято инсталация в шоурума ни в София вече е планирана.\nЗа организиране на персонално демо на техниката, мострени отпечатъци и друга допълнителна информация клиентите могат да се свържат директно с нас чрез контактната форма на сайта ни: www.konicaminolta.bg/demo-request.\nСпецифики на новата серия AccurioPress\nСкорост на печат 140 стр/мин за AccurioPress 14000 и 120 стр/мин за AccurioPress 12000 с висока разделителна способност от 3600x2400 dpi;\nПечат на медии с тегло от 52 до 450 гр/м2 без редукция на скоростта;\nАвтоматичен двустранен печат на банери до 900 мм с възможност за дължина на банера до 1300 мм при едностранен печат;\nНово поколение тонер SimitriV, позволяващ постигането на по-матов отпечатък и по-ниски нива на електростатичния заряд;\nПечат на различни видове продукти – включително 4-панелни брошури, папки, визитни картички, книги и каталози с помощта на разнообразие от нови in-line довършителни модули;\nВъзможност за подобряване производителността на печат на пликове с помощта на стандартния фюзер;\nВисоко качество на печатните изображения върху релефни и ефектни медии;\nВ съчетание с усъвършенствания модул за управление на цветовете и качеството – IQ-501 на Konica Minolta, новата серия AccurioPress автоматично и непрекъснато измерва и коригира цветовете, гарантирайки пълно съответствие между първия последния отпечатък в тиража;\nПодобрена двуизмерна корекция на регистрацията чрез по-висока резолюция на изхода, постигаща отклонение до 0,4 мм;\nСензор за автоматично разпознаване на медиите, който задава подходящите за тях тави като елиминира необходимостта от настройки и минимизира операторските грешки, спестявайки време, макулатури и повишавайки драстично цялостната производителност на печат;\nНовите аксесоари за модулите включват универсален тример модул TU-510 с възможност за четиристранно обрязване, биговане на корици и папки и автоматично изрязване на визитки;\nВъзможността на LS-507 Large Stacker да поддържа по-високи скорости позволява разтоварване на продукцията без прекъсване на работата на машината;\nПерсонализиран екран с удобни помощни програми за управление на цветовете и заданията чрез новото поколение интегриран RIP контролер на Konica Minolta;\nРазнообразни опции за контролери от външни разработчици, включващи най-новите модели Fiery и Creo.


Примо+ Недвижими Имоти има удоволствието да Ви представи новострояща се жилищна сграда в гр. София, ж.к. Студентски град.В тази оферта ще видите информация за двустаен апартамент в сградата.\nPrimo+ Недвижими имоти представя на Вашето внимание тристаен апартамент в новострояща се сграда в кв. Кръстова вада.Апартаментът се намира на етаж 3 от 6 общо, с обща площ 91,59 кв.м., застроена площ – 80,45 кв.м.\nPrimo+ Недвижими имоти представя на Вашето внимание тристаен апартамент в новострояща се сграда в кв. Кръстова вада.Апартаментът се намира на етаж 2 от 6 общо, с обща площ 91,59 кв.м., застроена площ – 80,45 кв.м.\nПримо+ Недвижими имоти има удоволствието да Ви представи новострояща се жилищна сграда в гр.София, ж.к. Дианабад.В тази оферта ще видите информация за двустаен апартамент в сградата.\nПримо+ Недвижими имоти има удоволствието да Ви представи новострояща се жилищна сграда в гр.София, ж.к. Дианабад.В тази оферта ще видите информация за тристаен апартамент в сградата.


Сляпа жена моли за медицински преглед\nПонеделник, 11 Септември 2017 | 11:16:57 Понеделник, 11 Септември 2017 | 11:16:57\nТежко болна жена от Панагюрище се обърна с молба за медицински преглед на очите й и при възможност операция, която да й помогне да върне зрението си. Историята на Тотка и майка й Цвета беше разказана в репортаж на bTV. Двете жени са в изключително лошо\nТежко болна жена от Панагюрище се обърна с молба за медицински преглед на очите й и при възможност операция, която да й помогне да върне зрението си. Историята на Тотка и майка й Цвета беше разказана в репортаж на bTV. Двете жени са в изключително лошо здравословно и материално състояние.\nДъщерята Тотка е с диабет, без крака и без зрение. Доскоро е разчитала основно на майка си, но след влошаването на състоянието на възрастната жена, това е почти невъзможно. Майката на Тотка е с полиневропатия и с парализа на краката. Скоро е претърпяла инцидент, при който е паднала и в резултат вече не може да ходи.\nДвете жени разчитат на личен асистент, който обаче идва само за 4 часа на ден.\nЗа да му плащат допълнително, се е наложило да продадат спалнята си.\nНадежда на Тотка е възможността да си върне зрението. Тя споделя, че вижда силуети, което й дава основание да мисли, че може да прогледне отново. „Искам да помоля, ако някой лекар се съгласи, да прогледна отново, да бъда пълноценна“, заяви тя.\nПомощ на двете жени оказва Дима Попова, която им помага доброволно. Тя е организирала освежаващ ремонт на едната стая и подготвя такъв и на другата. Телефонът за връзка с нея е 0897 019 112.


На 78-годишна възраст почина наш дългогодишен журналист и публицист | Skafeto.com\nПостове Новини На 78-годишна възраст почина наш дългогодишен журналист и публицист\nИзвестният български журналист Евгений Станчев ни напусна на 78-годишна възраст. Опелото ще бъде проведено на 4 февруари от 14.00 часа в столичната църква „Свети Седмочисленици“. Евгений Станчев е роден на 13 април 1939 година в град София. През 1975 година завършва журналистика в Софийския университет. Цели 40 години от живота си посвещава на работата си, като е бил журналист в доста печатни издания. Кариерата си започва от вестник „Народна младеж“ през далечната 1966 година. През 1971 година става редактор на списание „Ново време“.Трагедията е огромна: Почина дъщерята на Сия от „Тоника“ в зверска катастрофа (ПЪРВИ СНИМКИ)Почти нищо не е останало от джипа на бившия играч в NBA Ресуал Бътлър и жена му – българката Лиа Лаб…Feb 1 2018skafeto.com\nБил е и заместник главен редактор на вестник „Поглед“. Работил е още в издания като вестник „Новини плюс“, вестник „Кеш“, като в него той е бил отговорен и главен редактор до 2008 година. През 2003 година става главен редактор на вестник „Дума“, напуска през 2007 година. В 2008 става главен редактор на списание „BusinessWeek България“. Евгений е един от малкото журналисти, които отиват на живо в Чернобил и пише статия за аварията, последвана от серия от репортажи. Всички те са публикувани във вестник „Поглед“ през 1987 година.\nПървият брой на вестник Поглед излиза на 29 юни 1930 година с главен редактор Димитър Найденов. Спрян е от цензурата през юли 1934 година.\nПрез януари 1966 година е възобновен като издание на Съюза на българските журналисти с главен редактор Лалю Димитров. Спира в края на юни 1996 година. По своя инициатива колеги правят опит за възстановяването му с няколко броя през 1998 година.\nЕвгений Станчев е автор е на книга с репортажи „От Петровка до Находка“. Хората, които го познават, ще го запомнят като трудолюбив и всеотдаен. Поклон пред паметта му.Трагедията в Мокрище е огромна: Проговориха близките на 3-годишното дете, на което куче прегриза гърлото (ВИДЕО)Огромна е трагедията в село Мокрище, където куче от породата питбул прегриза гърлото на 3-годишно де…Jan 31 2018skafeto.com\nТагове:вестник Поглед, Евгений Станчев, журналист, поклон, смърт\nДежурният синоптик Боряна Маркова отсече: Пролетните градуси си отиват, очаквайте рязка промяна във времето\nДнес облачността ще е значителна и на отделни места в Западна и Централна България ще…


Сурова шоколадова торта с круши ...\nШоколад и круши – любима комбинация. Здравословна сурова торта, която не съдържа животински продукти и е подходяща при пости.\n1 ч.ч. микс овесени ядки със сушени плодове, и сурови ядки\n3-4 средно големи, добре узрели круши\n1 много меко авокадо\n3 с.л. сусамово брашно\nПожелание 2-3 с.л. мед\nПожелание 50 гр кокосов крем\n50 грама кокосов крем или по-гъстата част от кокосово мляко\n1 круша за декорация\nНакиснете кашуто във вода за 6-7 часа.\nЗапочнете като рендосате 3 круши. Смесете ги с овесените ядки и останалите съставки за блата. Ако стане много сух, рендосайте още една-две круши. Изсипете сместа във форма за торта с подвижна странична част (около 20 см диаметър). Ако не планувате да разнасяте тортата насам натам, може да използвате и обикновена кръгла тава.\nВ блендер разбийте кашуто, меда и кокосовия крем. Накрая добавете и какаото.\nКремът пригответе според инструкциите на опаковката. Обикновено се размеква на водна баня и се добавя малко вода.\nРазпределете готовия крем върху блата. Декорирайте с парчета круша и кокосови стърготини.


Паркинг елемент 500х500 мм - Профис БГ\nПластмасов паркинг елемент подходящ за почти всякакъв вид настилка. Може да се ползва по паркинги, градини, складове и други места. Лесна за сглобяване като не се използват допълнителни машини или винтове. Пластмасовата решетка е подходяща и за тревна площ.\nРазмер на един пластмасов модул 500х500х40 мм\nчетири модула са еквивалентни на 1м2\nПродават се в комплект по 4 броя.\nЦена за комплект от 4 бр - 24.00 лв без ДДС


Психични разстройства - видове, признаци, симптоми и лечение\nПсихично разстройство - основни симптоми:\nИнхибиране на мисленето\nШирока гама от предразполагащи фактори, вариращи от травматично мозъчно увреждане и натоварена наследственост, до пристрастяване към лоши навици и отравяне с токсини, могат да бъдат причина за възникването на психологическа патология.\nСъществуват много клинични прояви на заболявания, свързани с личностно разстройство, и освен това те са изключително разнообразни, което позволява да се заключи, че те са индивидуални.\nУстановяването на правилната диагноза е доста продължителен процес, който освен лабораторните и инструменталните диагностични мерки включва и проучване на историята на живота, както и анализ на почерк и други индивидуални характеристики.\nЛечението на психично разстройство може да се извърши по няколко начина - от работа с пациента до съответните клиницисти за прилагане на традиционни лекарствени рецепти.\nЛично разстройство означава болест на душата и състояние на умствена дейност, различна от здравата. Обратното на това състояние е психичното здраве, което е присъщо на тези, които бързо могат да се адаптират към ежедневните промени в живота, да решават ежедневни проблеми или проблеми и да постигат своите цели и цели. Когато такива способности са ограничени или напълно изгубени, може да се подозира, че дадено лице има определена патология от психиката.\nБолестите на тази група са причинени от голямо разнообразие и множество етиологични фактори. Все пак, трябва да се отбележи, че абсолютно всички от тях са предопределени от нарушаването на функционирането на мозъка.\nПатологичните причини, на фона на които могат да се развият психичните разстройства, трябва да включват:\nхода на различни инфекциозни заболявания, които могат или негативно да повлияят на мозъка, или да се появят на фона на интоксикация ;\nувреждането на други системи, например, появата на захарен диабет или предишен инсулт , може да доведе до развитие на психоза и други умствени патологии. Често те водят до появата на болест при възрастните хора;\nСред външните етиологични фактори, които заслужават да бъдат подчертани:\nефекти върху организма на химичните съединения. Това трябва да включва отравяне с токсични вещества или отрови, безразборно използване на наркотици или вредни хранителни компоненти, както и злоупотреба с вредни навици;\nпродължителното въздействие на стресови ситуации или нервни свръхнапрежения, които могат да преследват човек както на работното място, така и у дома;\nнеправилното възпитание на детето или често срещаните конфликти между връстниците водят до възникване на психическо разстройство при подрастващи или деца.\nОтделно, заслужава да се отбележи натоварената наследственост - психическите разстройства, като никаква друга патология, са тясно свързани с наличието на подобни отклонения в роднините. Като знаете това, можете да предотвратите развитието на определена болест.\nИма разделение на личностните разстройства, което групира всички болести от подобна природа с предразполагащ фактор и клинична проява. Това позволява на клиницистите да направят диагнозата по-бързо и да предписват най-ефективната терапия.\nумствена промяна, причинена от пиене на алкохол или употреба на наркотици;\nорганични психични разстройства - причинени от нарушаването на нормалното функциониране на мозъка;\nфобии и неврози . Симптомите на такива нарушения могат да възникнат във връзка с субекта, явлението или лицето;\nповеденчески синдроми, свързани с нарушаването на употребата на храна, сън или сексуални отношения;\nумствено изоставане . Такова нарушение се отнася до гранични психични разстройства, тъй като те често възникват на фона на аномалии на плода, наследственост и раждане;\nНарушения на активността и концентрацията - това са най-характерните психични разстройства при деца и юноши. Тя се изразява в неподчинение и хиперактивност на детето.\nРазновидности на такива патологии в подрастващата възрастова група:\nбулимия и анорексия с нервна природа;\nВидовете психични разстройства при децата са представени:\nзабавяне на развитието ;\nнарушение на дефицита на вниманието .\nСортове на такива отклонения при пациенти в напреднала възраст:\nДългогодишното пиене на напитки, съдържащи алкохол, води до развитие на следните психологични нарушения на личността:\nделириум tremens ;\nМозъчната травма може да бъде фактор за развитие:\nастенично невроза-подобно състояние;\nНякои лекари смятат, че самоестеството е психическо разстройство, което се изразява в тенденцията много често да правите ваши собствени снимки по телефона и да ги публикувате в социалните мрежи. Бяха съставени няколко тежести на такова нарушение:\nепизодично - човек е сниман повече от три пъти на ден, но не публикува получените изображения на обществеността;\nумерен - се различава от предишния в това, че човек поставя снимки в социални мрежи;\nКлиницистите вярват, че самоестеството също е психическо разстройство.\nПоявата на клинични признаци на психично разстройство е чисто индивидуална, но всички те могат да бъдат разделени на нарушение на настроението, умствените способности и поведенческите отговори.\nнеразумна промяна на настроението или появата на истеричен смях;\nтрудност при концентриране дори при извършване на най-простите задачи;\nнамаление или, напротив, увеличаване на чувствителността към стимули;\nлипса на разбиране за събитията наоколо;\nнамаляване на работоспособността и адаптиране в обществото;\nчувство на болка и дискомфорт в различни части на тялото, което всъщност може да не е;\nвнезапно чувство на страх и т.н .;\nТакива прояви са характерни за психичните разстройства при деца и възрастни. Има обаче няколко най-специфични симптома, в зависимост от пола на пациента.\nПредставителите на по-слабия пол могат да бъдат наблюдавани:\nунизителни и обидни събеседници.\nУстановяването на правилната диагноза е доста продължителен процес, който изисква интегриран подход. На първо място, клиницистът трябва:\nда проучи историята на живота и историята на болестта, не само пациента, но и близкото му семейство - да определи граничното психическо разстройство;\nВ допълнение, способността на човек да разказва или описва болестта си е от голямо значение при диагностицирането.\nЗа да се идентифицират патологиите на други органи и системи, са показани лабораторни изследвания на кръвта, урината, фекалиите и цереброспиналната течност.\nПри смърт се извършва патоанатомичен диагностичен преглед. Това е необходимо, за да се потвърди диагнозата, да се идентифицират причините за заболяването и смъртта на човек.\nТактиката на лечението на психични разстройства ще бъде направена индивидуално за всеки пациент.\nневролептици - да потискат острата психоза;\nтополарска кора и корен от тинтява;\nрепей и китове;\nлимонов балсам и корен валериан;\nОсновната препоръка е ранната диагностика и навременната комплексна терапия на тези патологии, които могат да причинят психично заболяване.\nОсвен това трябва да следвате няколко прости правила за предотвратяване на психични разстройства:\nприемайте лекарства само, както е предписано от клиницист и при стриктно спазване на дозата;\nкогато е възможно, избягвайте стреса и нервните свръхнапрежения;\nняколко пъти годишно, за да се подлагат на пълен медицински преглед, особено на онези хора, чиито близки имат психични разстройства.\nСамо благодарение на изпълнението на всички горепосочени препоръки може да се постигне благоприятна прогноза.\nАко мислите, че имате Психично разстройство и симптомите, характерни за това заболяване, тогава лекарите могат да ви помогнат: психолог , психотерапевт .\nПсихоза (съвпадащи симптоми: 6 от 20)\nШизофрения (съвпадащи симптоми: 5 от 20)\nАфективни разстройства (съвпадащи симптоми: 5 от 20)


▷ Дънкови костюми от Tensel - лекота, която вдъхновява | INISESS\nПубликувано от Силвия Флорова 0 Коментар (и) 3535 View(s) Дамски Дънки | Jeans , Дамски Дънкови Костюми , Дамска Мода, Стил и Елегантност\nTencel платът е направен от целулоза, получена от евкалиптово дърво. В производството се използват специални нанотехнологии, благодарение на които се получава траен материал с гладка, красива и равномерна текстура, която прилича на коприна и е мека като памук.\nСлед като докоснете тази тъкан на пипане, ще искате да се облечете с нея от главата до петите. Точно същото се случи с дизайнерите на нашата компания INISESS, когато за пръв път се натъкнаха на Tensel плата. За нашия екип Тencel е истинско вдъхновение за създаването на разнообразни романтични, свежи и женствени дамски облекла. Той се оказа също толкова нежен, изискан, лек, изпълнен с чар, че те решиха да го включат в своите продуктови линии, за да се чувстват нашите клиентки стилно и в същото време удобно.\nTensel също има качества на такива тъкани като:\nКреп за костюми - Tensel също е плътен и елегантен, но за разлика от креп не се мачка след изпиране и продължително носене;\nЛен - в горещото време Tensel също проветрява тялото, но не е толкова груб на допир);\nВълна - Tensel материята затопля приятно без да държи твърде горещо.\nПодобно на своя прародител, евкалиптовото дърво, материята Tensel притежава естествени антибактериални и антисептични свойства. Материята е много хигроскопична, неелектризираща и хипоалергенна.\nСака и якета, комбинирани с поли, рокли, дънки и панталони и рокли от Тencel с права, леко вталена или свободна кройка ще ви накарат да се чувствате модерни и неустоими.\nС шикозен дънков костюм от Tensel, който подчертава линията на раменете и талията и грациозно пада върху ханша и бедрата, ще изглеждате стройни и грациозни.\nСъчетавайки такива дънкови облекла от Тencel с допълващи елементи в пастелни или неутрални цветове, ще изглеждате прекрасно.\nДънковият плат Тencel е много практичен и в същото време изглежда елегантен и луксозен. Той ефективно се комбинира с всеки цвят и нюанс на кожата, очите и косата, като придава свеж и подмладяващ външен вид. За да изглеждате перфкто, проучете тенденциите за грим, маникюр и прически лято 2020.\nTencel добавя индивидуалност и характер към вашия поглед. Допълнете към визията си летни дамски ризи и блузи с V-образно деколте и свободна кройка, които ще направят вашия облик женствен, младежки и привлекателен. Копринено нежната и гладка текстура на Tensel се съчетава отлично с непретенциозни трикотажни материи. Съчетава се добре с модерни цветове пролет лято 2020 като черно, бяло, маслинено зелено, бежово и други. Изберете дизайни, които отговарят на тенденциите и създайте свой собсствен аутфит пролет 2020 с облекла от тази изтънчена тъкан и нека всички да си вадят бележки от вашия безупречен стил.\nКак да се грижим за дънковите костюми от Tensel?\nДамите са склонни да се влюбват в лекотата, която нашите дънкови костюми от Tensel осигуряват. Затова, за да се наслаждаваме на любимите си облекла от Tensel, колкото е възможно по-дълго, следва да се грижим за тях по следния начин.\nПреди изпиране се препоръчва да обърнете изделията отвътре навън.\nТемпература на водата не трябва да е повече от 30 °C.\nНе използвайте прахове, а само качествени течни перилни препарати.\nИзсушаването трябва да става на проветриво място без достъп до пряка слънчева светлина.\nОткажете се от ютията или ако гладите, е добре да става от обратната страна.\nВместо да перете в автоматична пелалня, може да дадете продукта на химическо чистене, в случай на петно или по-силно замърсяване.\nКакто можете да видите, грижата не изисква никакви усилия.\nНосенето на дънкови костюми от Tensel с логото на нашия бранд INISESS ще ви осигури самочувствие и комфорт пролет, лято, есен, зима. Дънковият плат Tencel придава на удобните ежедневни или официални съчетания изисканост и специален чар. Вдъхновете се и вие от нашите леки, удобни и стилни облкла от Tenselот новата ни колекция и ги направете незаменима част от гардероба си.