Udgivet den 12. nov. 2013\nMan tager 50 Deloitte frivillige, med et mtto der siger 'jeg kan gøre det"holdning og en sensationel event, Deloitte åbnede deres Senior Partner konference til et stående bifald.\nmed deres egne ord, Deloitte er "brandet hvorunder titusinder af dedikerede fagfolk i selvstændige virksomheder i hele verden samarbejder om at levere revision, rådgivning, finansiel rådgivning, risikostyring, og skattetjenester til udvalgte kunder”. En af de "helt store" professionelle servicevirksomheder, Deloitte rekrutterer nogle af verdens mest eftertragtede talenter og fortsætter med at vokse fra succes til succes.\negi: live communication specialiserede i at give skræddersyede strategiske events for ledere af globale virksomheder. Med 20 års erfaring, hjælper de ambitiøse, multinationale virksomheder til at opnå exceptionel og bæredygtig vækst ved at skabe et miljø, hvor de kan dele viden og forhåbninger.\nValg af Catalyst og Orchestrate!\negi:live, i samarbejde med Deloitte, var Catalyst på udkig efter en live-optræden til at åbne Deloitte Senior Partner Conference. Det nødvendige arrangement skulle afspejle Deloittes nøgleværdier og fremhæve deres "kan gøre" holdning.\nEn unik og skræddersyet, overraskende version af Orchestrate! var den perfekte løsning.\nNatten før Senior Partners konference skulle starte, halvtreds Deloitte frivillige ankom til deres hotel på en overraskelse briefing. Uden at vide hvad der skal ske, samledes de i baren, ved døren ved siden af vented en gruppe af professionelle musikere og halvtreds orkestrale instrumenter på dem.\nDørene blev svunget tilbage og dirigenten forklarede, at de frivillige ville åbne Senior Partners konference næste dag med en symfonisk udførelsen af deres helt egen!\nVed hjælp af vores gennemprøvede orkestrere! Skulle de frivillige arbejde hårdt i de næste to timer for at opnå et poleret slutresultat. Under deres forvandling fra spirende protegeer til et virkeligt symfoniorkester, egi:live var til dels til at fange de frivilliges følelser på film og optage korte, vox pops interviews.\nNæste morgen, følger en generalprøve, scenen var sat. Når Senior Partners delegerede havde fået sig sat , så de en åbning video skitserede den udfordring, vi havde sat. Orkestret blev derefter budt velkommen på scenen og stilhed faldt som dirigenten bankede hans taktstok. Foran 700 mennesker – og deres chefer! – de frivillige gav en problemfri præstation og blev færdig til en stående ovation.\nOrchestrate! Demonstrerede succesfulde resultater og "gøre" attitude til Deloittes mennesker.\nDet fejrede succes og bidraget til at skabe et program, der var engagerende og frisk.\nTak for et strålende show – Jeg er sikker på at du anerkender, hvor glade Deloitte var – Jeg har helt sikkert aldrig set en stående bifald fra publikum før!Deloitte og egi:live


De Molen – Kajs Ølblog\nKategori: De Molen\nWater & Vuur, De Molen\nØl: Water & Vuur\nKøbt i: Føtex, Thisted\nPlaying it (too) safe …\nEndnu et par kaotiske uger ser ud til at være overstået. I slutningen af august blev mit ansættelsesforhold på fryselagret i Hanstholm, hvor jeg havde arbejdet siden slutningen af april, ophævet. Det kom ikke som den største overraskelse i verden, da tilgangen af ordrer havde været støt faldende faktisk siden jeg startede.\nMen hårdt var det nu alligevel. Til gengæld var jeg fast besluttet på, at jeg IKKE skulle ligge under for jobcentrets luner igen. Straks jeg havde fået beskeden, kimede jeg de vikarbureauer, der har givet mig smør på brødet siden jeg flyttede til Thy, ned. Og det lykkedes … sådan nogenlunde … at få timer nok hjem til at jeg kunne holde egentlig arbejdsløshed stangen indtil jeg fandt noget nyt med fremtidsudsiger i.\nDet fik jeg så i går – ser det ud til. Jeg tager en tur i noget industriel produktion i Nors – en lille by i cykelafstand fra Thisted. Jeg kommer til at arbejde aften, hvilket burde give mig bedre tid og lejlighed til at få skrevet på min blog, samtidig med at jeg kan få sparet nogle benzinpenge, når jeg engang få taget mig sammen til at få taget mig sammen til at købe en ny cykel. For det trænger jeg til.\nNåhr ja – derudover sætter jeg også en vis ære i at falsificere Mette Frederiksen og Asocialkammeraternes horrible stråmænd om, hvor dovne arbejdsløse er, og hvordan dagpengesystemet er alt alt for attraktivt. Kort sagt: Gu’ er det ej, og det er virkelig få, der rent faktisk vil foretrække at blive revet rundt til ligegyldige møder, ubrugelige forløb og ligefrem ubehagelige, for ikke at sige direkte nedbrydende slaveriforløb … I ved, det som man i DJØF’sk spin-jargon kalder “aktivering” – frem for rigtigt arbejde.\nMan kan selvfølgelig også være heldig at få en konsulent, der gider lytte og rent faktisk hjælpe. Det var min egen oplevelse i sidste rådighedsforløb, der endte aldeles brat efter jeg var bevilget reel opkvalificering i form af et truckcertifikat, frem for ovenstående remse over meningsløse tiltag. Men det er vist undtagelsen mere end reglen.\nNok om det – videre til dagens øl – en New England IPA fra hollandske De Molen. I flere år var det et bryg fra det bryggeri, den uforlignelige stout 666 Black Damnation, der toppede listen over de bedste øl, jeg nogensinde havde smagt. Hvad jeg siden har prøvet fra bryggeriet, når ikke hint mørke bryg til sokkeholderne … ja næppe til underkanten af anklerne.\nSom billedet antyder fandt jeg denne øl på ‘køb-billigt-før-vi-smider-det-væk’-tilbud. Det trækker nok heller ikke i den bedste retning i betragtning af, at IPA’er helst skal nydes friske. Men ligefrem ødelagt af at stå lidt bliver de nu heller ikke. Så lad os se …\nAf en New England IPA at være er brygget nu relativt klart. NEIPA’er er kendt for næsten at være mudrede i konsistensen på grund af den gavmilde tilsætning af humle. Dette bryg er højst lidt diset. Duften melder sig til gengæld allerede ved opknapning – altea og skarpere citrusnoter af lime blander sig nydeligt og forjættende.\nSmå, friske splinter af nyhøvlet fyrretræ gør bestemt deres for at gøre et godt førstehåndsindtryk på indersiden af læberne. Noter af lime og bergamot er også præsente, og yder et nogenlunde adækvat medspil langst gummerne.\nOg det er egentlig det. Det smager da egentlig meget godt, men samtidig også af alt det, typen plejer at smage af – og ikke af mere, hverken kvalitativt eller kvantitativt.\nMan kunne godt bruge enten lidt mere kraft i smagen, eller lidt mere mangfoldighed – flere søde, blomstrede noter fx. Et bryg der nok hurtigt glider ud i glemselen, fordi det hverken behagede ud over det sædvanlige, eller indgød noget element af afsky, der ville få andre end de allermest kvalitetsforskrækkede til at forsværge at afprøve brygget igen.\nDe Molen skulle finde de eksperimentelle og kompromisløse takter fra fortiden frem igen. De ville både gavne dem og os, der stundom afprøver deres produkter.\nHugs & Kisses, De Molen\nSmagfuld Session …\nDet var en kæmpe fejl, som jeg slet ikke kan finde forklaringer eller undskyldninger for at vente hele ni år med at prøve nye øl fra nederlandske De Molen. Et bryggeri, der formår at brygge en øl, der holder førstepladsen som den bedste øl, jeg nogensinde havde prøvet i fem år burde selvfølgelig besøges oftere. Så bloggens bodsgang fortsætter med endnu en øl fra Møllen – ja, hvis folk ikke skulle vide det, så er det det, bryggeriets navn betyder.\nBryggeriet har angiveligt til huse i en gammel mølle. Der er åbent for besøgende, og der langes gavmildt smagsprøver ud til gæsterne. Selv afskyr jeg at rejse som pesten, men Nederlandende er ikke så langt væk, at jeg fuldkommen vil afvise at tage derned engang. Med tog eller lignende transport, der ikke giver et alt for stort CO2-aftryk i processen. Det er heller ikke fordi forskellen hjemmefra vil være så stor. Danmarks topografi er i det store og hele som Nederlandenes, sprogene er omtrent lige hæslige, men i modsætning til Danmark, har Nederlandene en fornuftig rusmiddelpolitik som Danmark kunne lære noget af.\nJa, i det store og hele er Danmark vel egentlig bare Nederlandene uden alt det sjove.\nMen videre til øllet. Hugs & Kisses er en Session IPA – en øl, der både i aroma og alkoholindhold er mere afdæmpet end en fuldblods-IPA. En slags frokost-IPA, kunne man kalde den. Brygget her holder nu alligevel 4,2%, altså næsten regulær pilsnerstyrke, hvorfor kørsel og betjening af maskiner næppe er tilrådeligt, selv efter et mindre kvantum.\nSession-elementet viser sig da også ved åbning i form af en svagere duft, omend noterne af bergamot og grannåle da er entydigt behagelige i det flotte, kobberfarvede bryg. Letdrikkeligheden er også som forventet – men netop forventningen derom holder skuffelsen stangen. Dette er ikke en øl, der er tænkt som en aromabombe, men som en et læskende afbræk i en ellers anstrengende arbejdsdag.\nOg lader man i øvrigt brygget hvile et øjeblik på tungen, er der faktisk også rigeligt smag at tage af. Humlen river overraskende hårdt i tunge og gummer; knastørt savsmuld af nåletræ, piftet op med en skefuld kardemomme og en knivspids wasabi, så det river lidt ekstra, men på forunderligvis leveret i sessionens afdæmpede letdrikkelighed. Et smagfuldt paradox, der indrømmer den ofte udskældte lette IPA-type fuld legitimitet.\nJeg tager altid hatten af (og de der kender mig vil vide, at jeg rent faktisk ejer og går med hat – en bredskygget, sort fedora) for bryggerier, der begiver sig ud i svære, udskældte typer. Og jeg bukker i tilgift, når resultatet er så vellykket som det er her.\nVuur & Vlam, De Molen\nIkke ‘-ish’ …\nDet er alt alt for længe siden, jeg sidst har haft fat i nederlandske De Molen. Vi skal helt tilbage til bloggens barndom, da den end ikke var ét år gammelt, nærmere betegnet Langfredag i 2011, d. 22. april, hvor jeg afprøvede 666 Black Damnation.\nForinden havde jeg kørt min hidtil eneste afstemning, omhandlende hvilken dag jeg skulle afprøve brygget. Og indlægget blev skrevet mens det blev nydt, i en stor blå sofa i Århus Vest, hvor jeg boede dengang. Det eneste, jeg ikke husker præcis er hvad vi så på fjernsynet. Det dæmrer mig, at det var en sportsudsendelse, men forårsklassikerne – som jeg holdt meget af at se dengang – køres normalt om søndagen, så det har næppe været det.\nAldrig havde jeg smagt noget så fantastisk. Jeg erklærede på stedet, at hine 0,2 liter kulsort nydelse, var det bedste bryg jeg nogensinde havde smagt, og det skulle vare længe før et andet bryg formåede at vippe den af pinden.\nDet skete først fem år senere, i august 2016, kort efter min skilsmisse, kort før jeg flyttede fra en svinedyr lejlighed på Amager til billigere, omend også meget mere beskedne (lidt for beskedne, faktisk) kår i Husum. Da fik jeg oplevet den uforlignelige Focal Banger fra Vermontske ‘The Alchemist’. Intet bryg har holdt førstepladsen som det bedste bryg, jeg nogensinde har prøvet så længe som De Molens kompakte superstout. Big, Bold & Beautiful fra Amager Bryghus er en værdig udfordrer til den, men det kommer til at tage tre år endnu, før 666 Black Damnation må se sig slået.\nMen hvorfor vendte jeg mon aldrig tilbage til De Molen? Chancerne var der ellers. Toft Vin på Islands Brygge havde dem fast. Måske var det bare etiketterne, der så for kedelige ud? Sort print på hvid baggrund i generiske skrifttyper i et minimalistisk layout, der bevidst læner sig op ad det klodset amatøragtige, har åbenbart ikke appelleret så meget til mig, som flotte farver og flashy billeder, men hey, man er vel kun et menneske.\nFøtex her i Thisted har for tiden tre forskellige De Molen øl på tilbud. De kom med hjem sammen med endnu to fra Kissmeyer, der til gengæld både flasher og spræller i både billeder og farver. Ikke et godt tegn når det gælder Kissmeyer, hvis øls kvalitet gerne er omvendt proportionel med etiketternes spraglethed – men den dom må vente til senere, og helst først til efter de bryg er afprøvet.\nDen første af de tre De Molen-øl er en IPA. Eller rettere en IPA-ish, som bryggeriet siger. Jeg skal ikke kunne sige præcis hvorfor, men mit gæt er, at De Molen er et innovativt bryggeri, der går mere op i at øllet er godt, frem for at holde sig strikt til bestemte stile. Det vil jeg i hvert fald gerne tro om dem, da det ville være en egenskab, jeg ville finde bundsympatisk.\nVed opknapning forplanter bryggets bouquet sig øjeblikkeligt i rummet, krydret bittersød appelsin – et entydigt godt tegn. Duften kan også nydes, mens det fastskummende, dyborange bryg hæver sig i glasset. Udtrykket ændrer sig en anelse, idet det færdigskænkede bryg sættes for næsen. Bitrere noter af fyrrenåle viser sig, uden at det på nogen måde gør begejstringen mindre.\nAromamæssigt sidder brygget lige i skabet! Skarpt, aromatisk, bitterfriskt i et smagsspektrum der ligger vel inden for genrens traditionelle rum. Fuldt udvoksede fyrrenåle blander sig perfekt med nelliker og moden, fortrinsvis bitter appelsinaroma. Konceptuelt er brygget kogt ned til typens absolut nødvendige bestanddele, hverken mere eller mindre. Men dette genrens eksistensminimum, dets ide fristes man næsten til at sige, er til gengæld af en udsøgt kvalitet.\nEkstraordinært er det ikke. Men det behøver det heller ikke være, når resultatet er så stilsikkert som det er her.\n666 black damnation, De Molen\n– Himmelsk stout fra helvede!\n(Billede: Min viv, koppen er købt i Belgien i anledning af vores bryllup)\nI lørdags syntes min kære viv, at vi skulle have en is, nu hvor min papsøn havde fået påskeferie, og gerne ville på hovedbiblioteket. Så vi gik ind i Skjold Burne på Store Torv, der nu også huser den lokale filial af Coldstone – en anbefalelsesværdig pusher af is af over vanlig standard.\nJeg havde egentlig ikke så meget lyst til is, og så var det jo godt, at der i butikken var – ikke til min store overraskelse – et udvalg af specialøl. Overrasket blev jeg til gengæld over udvalgets omfang. Det fyldte faktisk en hel væg fra gulv til loft. Egentlig ville jeg bare nyde synet, der var egentlig fyldt rigeligt op i køleskabet derhjemme, og lige så imponeret, jeg er over Skjold Burne Aarhus’ udvalg i specialøl, lige så – måske ikke fortørnet, men så i hvert fald irriteret er jeg over prisniveauet.\nTag f.eks. den tjekkiske øl Rebel Premium. En fuldkommen ligegyldig pilsnerøl, der blot fordi den kommer fra Tjekkiet, skal koste så meget – var det 25,-? Jeg gav kr. 13,- for den i Fakta, hvilket i betragtning af dens kvalitet også var for galt. Men folk er åbenbart dumme nok til at acceptere den slags ågerpriser, siden Skjold Burne kan opretholde det prisniveau.\nHvorom alting er – min beslutning om ikke at købe øl den dag måtte jo komme til kort, da jeg så dagens pragteksemplar. Yderst til højre, lige i øjenhøjde stod den, sort og relativt uanselig som den er. Jeg var selvfølgelig solgt det øjeblik, jeg læste etiketten … 666 black damnation – alt det smukke, rare og dejlige fra bibelen samlet i én øl – jo, det skulle sandelig også blive påske i år.\nJeg har efterfølgende ladet jer læsere stemme om, hvornår den skulle anmeldes, og valget faldt ganske overbevisende på Langfredag – samme dag, som jeg selv havde udset mig at anmelde den. Findes der nogen bedre dag at anmelde en øl, der i den grad håner kristendommen – ved begreber kristendommen selv har skabt, forstås – men det er en anden historie.\nDen kan duftes i samme øjeblik kapslen letter. Den holder på et ordentligt tryk. Holder man flasken lidt skævt, vil man bag halsens voks kunne se, at flasken faktisk er grøn. Det tætte bryg er imidlertid fuldkommen uigennemskinneligt, og får flasken til at tage sig kulsort ud.\nDen dufter sødt og fyldigt af marcipan! Brygget er også fuldkommen uigennemsigtigt i et klart glas, og skummet rejser sig op flere gange selve bryggets dybde. Helt mørkebrunt er det, og alligevel luftigere, end jeg havde forventet. Der melder sig i duften nogle noter af ristet malt – klassisk stoutduft, når den er allerbedst. Det er næsten fristende bare at dufte til den hele aftenen – sæt nu den ikke smagte godt, men jeg vover nu alligevel forsøget, og sætter den for munden.\nSmagen er af en helt helt anden verden! Lad mig starte med at sige, at jeg bestemt ikke fortryder at jeg drak denne øl tempereret. Jeg vil skyde ved omkring 10 grader eller deromkring. Varmere bliver den formentlig ikke dårligere af.\nDet er en øl, man nærmest kommer til at svede af. At starte med, at den indeholder både sødt og bittert slår slet slet ikke til. Det er måden de to smage forenes et sted midt på tungen, efter at øllet først kilder de forreste smagsløg med marcipansødme, og før den ristede maltbitterhed pikant kilder mandlerne, der gør den exceptionel. Det er ikke ulig at bide i den mørkeste chokoladepralin, man kunne forestille sig, indeholdende den blideste single malt whisky, man kunne forestille sig. Selvom jeg generelt er kritisk over for meget stærke øl, så har den høje alkoholprocent på 13 her helt klart sin berettigelse, fordi den får hele smagsoplevelsen til at transcendere. Man kan godt smage, at den er baseret på en stout – men den er bare så meget mere end det. Den forener alle sine mange smagsindtryk i en helt fantastisk højere enhed og er ikke mindre end en velsignet øl fra himlen.\nJo det blev sandelig påske – og hvis dette er en sort forbandelse, så sælger jeg min sjæl på stedet. Stryger vi de religiøse floskler for en tid vil jeg især anbefale denne øl som dessertøl. Den gør sig pragtfuldt til chokoladekage, og ville i øvrigt gøre sig fint til et hvilket som helst kagebord.\nTilbage står spørgsmålet, om de 50 kroner er rimeligt for 180 ml øl – altså under to deciliter! Jeg vil gå så langt til at sige, at jeg ikke føler mig snydt. Men skulle jeg få lyst til, engang når jeg bliver rig, at købe den ind i stort antal som tilbehør til et ordentligt kaffebord, så kunne det godt være, jeg ville lede efter et sted, man kunne få den billigere først.


SYMPTOMER På KARPALTUNNELSYNDROM - ORTOPÆDI-ONLINE\nSymptomer på HIV-infektion\nSymptomer på karpaltunnelsyndrom\nPatientens symptomer (klinik) afhænger af hovedårsagen, det grad og Varighed af skaden.\nDet Karpaltunnelsyndrom begynder ofte med den såkaldte Falde i søvn og "Myr løber“(= Prikken) på spidsen af langfingeren. Ved en ensidig holdning af håndleddet Klagerne udløses, når man ringer, cykler, arbejder med stærkt vibrerende værktøjer eller under kontoraktiviteter med hyppigt arbejde på pc'en. En kort tid senere har patienten det Følelse af hævet hånd.\nDet mest karakteristiske træk ved et karpaltunnelsyndrom er imidlertid natten eller morgenen, der falder i søvn af hånden og udstrålende smerter i hånden / armen (Brachialgia paraesthetica nocturna). Patientens søvn forstyrres af smerter og unormale fornemmelser (paræstesi). Der gøres ofte et forsøg på at fjerne den følelsesmæssige forstyrrelse ved at gnide eller ryste hånden.\nAftale hos en hånds specialist?\nFor at kunne behandle med succes inden for ortopædi kræves en grundig undersøgelse, diagnose og en medicinsk historie.\nIsær i vores meget økonomiske verden er der ikke tid nok til grundigt at forstå de komplekse sygdomme i ortopædi og dermed igangsætte målrettet behandling.\nJeg vil ikke slutte mig til rækken af "hurtige knivtrækkere".\nDu kan finde mig på:\nLumedis - ortopædi\nDesværre kan aftaler kun foretages hos private sundhedsforsikringsselskaber. Jeg beder om forståelse!\nYderligere information om mig selv kan findes på Lumedis - Dr. Nicolas Gumpert\nNatlige klager som "falder i søvn" af håndfladen og tommelfingeren, pegefinger og langfingre\nI de tidlige stadier efter træning\nI de sene stadier spontant eller endda permanent\nParæstesi: følelsesløshed, "falder i søvn" af hånden\nPrikken, "stifter og nåle" i fingre og håndflader\nStive og hævede fingre om morgenen\nHypestesi: forringelse af følelsen af berøring og tab af følsomhed\nBallens tommelfingeratrofi: spild af muskler på tommelfingeren\nNattsmerter og dårlig fornemmelse i fingre og håndflade er typiske tidlige symptomer på karpaltunnelsyndrom. Tommelfinger, pegefinger og langfingre såvel som håndfladen påvirkes især. Ofte vågner de syge op på grund af den natlige smerte og unormale fornemmelser.\nTypisk forbedres ubehaget ved at ryste og massere hånden. Nattsmerter opfattes som ekstremt irriterende og har en negativ effekt på søvnadfærd. Hvis de berørte ofte vågner op af smerter om natten, kan søvnighed om dagen og dårlig koncentration forventes den næste dag.\nFor mere information se: Nummenhed i hånden.\nPrikkende fornemmelse og følelsesløshed\nSymptomerne, der er karakteristiske for karpaltunnelsyndrom, prikken og følelsesløshed, er såkaldte paræstesier, unormale følelser i huden. Prikkende fornemmelse er et ubehag på kroppens overflade, der opfattes af dem, der er berørt som ekstremt irriterende og ubehagelige. De berørte beskriver prikkende fornemmelse som "stifter og nåle" på huden eller ved at berøre en brændenælde.\nEn følelse af følelsesløshed ledsages af en markant reduceret følelse af berøring. De berørte dele af kroppen føles følelsesløse for den syge person. Mange syge føler også, at de berørte områder er faldet i søvn. Berørings-, temperatur- og smertefølelse reduceres enormt. Ubehag, prikken og følelsesløshed begynder ofte på fingrene, især langfingeren, pegefingeren og tommelfingeren. Paræstesien kan påvirke håndfladen og udstråle ind i underarmen.\nLæs også artiklen: Prikken i hånden.\nTommelfingerens atrofi beskriver muskelsvinden i området for tommelfingerkuglen. Det er et klassisk sent symptom på karpaltunnelsyndrom, hvis det efterlades ubehandlet. Musklerne i tommelfingerkuglen, abductor pollicis brevis og modstander politimuskler, mister muskelmasse. Muskeltab mærkes især, når man griber fat i eller åbner og lukker en flaske. Disse bevægelser hæmmes markant på grund af tommelfingerens atrofi.\nÅrsager til karpaltunnelsyndrom\nKarpaltunnelsyndrom kan have flere årsager. En naturligt tæt karpaltunnel, overdreven stress på håndleddet, skader og inflammatoriske ændringer fremmer alle udviklingen af karpaltunnelsyndrom.\nDen karpaltunnel er faktisk en anatomisk, tunnellignende passage for sener og nerver i hånden. En vigtig nerve ligger i denne tunnel, den median nerve. På grund af den sygdomsrelaterede flaskehals i karpaltunnelen er medianerven mekanisk stresset og irriteret. Skaden på den følsomme nerve fører til det faktum, at den er forstyrret i dens opgaver. Nerven forsyner tommelfingermuskelens kugle og er ansvarlig for den følsomme fornemmelse af tommelfinger, pegefinger, langfingre og dele af ringfingeren. Trykket på nerven i den smalle karpaltunnel forårsager unormale fornemmelser i nervetilførselsområdet.\nDe berørte lider derfor af prikken, "stifter og nåle", følelsesløshed og smerter i fingrene og håndfladerne. Symptomerne kan stråle ind i armen. Hvis karpaltunnelsyndrom forbliver ubehandlet i lang tid, forløber nerveskaden og over tid musklerne i tommelfingerens atrofi. Dette skyldes, at trykket på nerverne over tid skader alle forsyningsområderne i median nerven. Dette inkluderer også tommelfingerkuglen, der kan bruges mindre og dermed mister funktion og muskelmasse.\nLæs også: Årsager til karpaltunnelsyndrom\nKan karpaltunnelsyndrom også have symptomer i andre områder, såsom skulder eller arm?\nEt karpaltunnelsyndrom udløser typiske symptomer såsom smerter og paræstesi i forsyningsområdet for den berørte median nerv. Håndfladen og tommelfingeren, pegefingeren og ringfingeren er især påvirket. Imidlertid kan symptomerne, både smerter og ubehag såsom prikken eller stifter og nåle, udstråle. Det er muligt, at symptomerne strækker sig ind i armen eller endda skulder- og nakkeområdet.\nForløbet af et karpaltunnelsyndrom er meget variabel. Symptomerne kan være kronisk progressive, gentage med pauser eller spontant forsvinde igen. Sidstnævnte forekommer især hos yngre patienter, for eksempel efter at have afsluttet en graviditet eller efter at have reduceret en ubehag-forårsagende aktivitet. Jo længere der har eksisteret et karpaltunnelsyndrom, og jo ældre patienten er, desto mindre er sandsynligheden for, at deres symptomer forbedres spontant.\nI de tidlige stadier af sygdommen, som kan trække i flere år, kan dette muligvis også lykkes. Årsagen til disse natlige klager ligger i ubemærket knirk på hånden i søvnhvorved a Trykstigning i karpaltunnelen frembringes, hvilket under allerede trange forhold fører til udmattelse af nervetilpasningen til de ændrede forhold, og den median nerve er således trykbeskadiget. Ved at ændre håndledets position kan reservepladsen være tilstrækkelig igen, nerven kan komme sig, så symptomerne oprindeligt forsvinder igen. En håndledsskinne er for eksempel velegnet til dette.\nPå et avanceret stadium kan smerten stråle gennem underarmen og ind i skulderen.\nJo større tæthed i karpaltunnelen er, jo langsommere vil genvindingen finde sted, indtil den endelig bliver en vedvarende følelsesmæssig lidelse kommer. Denne sensoriske lidelse påvirker tommelfinger, pegefinger, langfingre og ringfinger på håndfladen. Eksisterer især ofte snurren Sensoriske forstyrrelser i de midterste tre fingre.\nDet Stråling af smerte starter fra hånden, påvirker det meste også underarm og kan endda gøre det skulder at nå. I løbet af sygdommen er det ikke kun den natlige smerte og unormale fornemmelser. Symptomerne vises også mere og mere hyppigt i løbet af dagen på. Efterhånden som sygdommen skrider frem, påvirker skaden også i stigende grad sygdommen Funktion af håndledsmusklerne. I denne henseende rapporterer patienter ofte "ujævnhed" og pludselig "svaghed" i hånden.\nDe rapporterer om pludselig faldt briller eller flasker, men også det Sværhedsgrad ved at tage grebet op findes mellem tommelfinger og pegefinger. Det Følsomhed huden på tommelfingeren, indeks-, mellem- og ringfingrene reduceret altid længere. Nøglenkendelsen er i sidste ende forstyrret. I de avancerede stadier af sygdommen kan den blive synlig Tab af tommelfingerkuglen (Atrofi) kom. Det er ikke længere muligt at gribe fast i hånden.\nHeldigvis er det komplette tab af følelse af huden i hånden meget sjældent i disse dage.\nEr der et karpaltunnelsyndrom også på foden?\nEt karpaltunnelsyndrom er per definition lokaliseret i området af håndleddet, da det er her den anatomiske struktur, den karpaltunnel, er placeret. Det karpale tunnelsyndrom er et nervestop-syndrom.\nEt muligt nerveflaskehalssyndrom i foden er det såkaldte tarsaltunnelsyndrom, der lyder som det karpaltunnelsyndrom. Den tarsale tunnel er en anatomisk struktur i området med ankelen, der også kan indsnævres. I dette tilfælde ligner symptomerne dem, der forekommer i hånden med karpaltunnelsyndrom. Tarsaltunnelsyndrom forårsager natlige smerter og unormale fornemmelser såsom prikken og følelsesløshed i tæerne og fødderne. Symptomerne kan strække sig til kalvene.\nLæs også: Nervebelastningssyndrom\nTil klassiske klagekonstellationer i karpaltunnelsyndrom hører til nattesmerter i hvile af hånden også Sensoriske forstyrrelser på fingrene.\nHvis symptomerne vedvarer, skal en læge konsulteres for at undgå permanent skade og for at kunne starte behandlingen tidligt.\nGentagelse af brystkræft\nBlister på fingeren\nRisiko for hjerteanfald\nNæseblødninger under graviditet\nStrækning for ømme muskler\nDe bedste metoder til fjernelse af tatovering\nUdslæt under brystet\nSymptomer på klamydial infektion hos kvinder\nInkubationsperiode med forkølelse\nHailstone hos små børn\nAkut tonsillar angina\nHjemmesag mod kvalme\nAntivirale øjendråber og salver\nMin navlepiercing er inficeret - hvad kan jeg gøre?\nHvad sker der, hvis jeg overdoserer folinsyre?\nVarighed af en betændelse i nerverne\n2021 © https://publichealthglobal.org Symptomer på karpaltunnelsyndrom


Skat.dk: Driftsmidler i leasingaftale ikke passiv kapitalanbringelse - succession\n15 Mar 2018 14:48\nSuccession, aktie, afskrivning, leasing, kapitalanbringelse\nDen juridiske vejledning 2018-1, afsnit C.C.2.4.1.2\nKan Skatterådet bekræfte, at en leasingaftale (”Aftalen”) også udgør en leasingaftale i skattemæssig henseende, således at ejendomsret og afskrivningsret i leasingperiodens løbetid tilkommer Selskab A som ejer af de leasede aktiver?\nUnder forudsætning af at spørgsmål 1 besvares bekræftende, bedes Skatterådet bekræfte, at aktiver omfattet af leasingaftalen ikke skal anses som passiv kapitalanbringelse i relation til pengetankreglen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6, jf. stk. 1, nr. 3?\nUnder forudsætning af at spørgsmål 1 besvares bekræftende, bedes Skatterådet bekræfte, at de betalinger, Selskab A, som leasinggiver, modtager fra Selskab B, som leasingtager, ikke skal anses som indtægter hidrørende fra passiv kapitalanbringelse i relation til pengetankreglen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6, jf. stk. 1, nr. 3?\nBaggrunden for nærværende anmodning er nærmere, at der er etableret en ramme for finansiering af vækst i bl.a. Selskab B, og dels at koncernen løbende er opmærksom på at agere hensigtsmæssigt i forhold til pengetankreglen i aktieavancebeskatningslovens § 34. På den baggrund ønskes bekræftelse af visse skattemæssige forhold.\nDe skattemæssige forhold er bl.a. relevante dels i forhold til at sikre korrekt behandling i selskaberne, dels i forhold til påtænkt generationsskifte af ejerskab til selskaberne.\n1.0 Ejerskab – Selskab B\nSelskab B ejes af selskaberne Selskab C med 85 % af kapitalandele og Selskab D med 15 % af kapitalandelene.\nPerson D er selskabets direktør.\nSelskab C ejes og kontrolleres af Person B og Person C sammen deres respektive børn.\nStrukturen indebærer således, at Person B og Person C til sammen råder over bestemmende indflydelse i Selskab B.\n2.0 Ejerskab – Selskab A\nSelskab A ejes 100 % af selskabet Selskab E, der indirekte ejes af Person B og Person C, hver med 35 % og deres far, Person E, med 30 %, via hver deres holdingselskab.\nNavnet Selskab A opstod først i forbindelse med, at selskabet begyndte at købe og viderelease driftsmidler til et selskab, der delvist er ejet af Selskab E.\nSom det fremgår, har Selskab A tillige et binavn. I relation til aftalerne med Selskab B og mærkning af maskinerne anvender selskabet dette binavn, da det fremstår mere professionelt og mindre forvirrende for dets kunder.\nAf pædagogiske hensyn har vi i anmodningen valgt at anvende hovednavnet.\n3.0 Baggrunden for aktiviteten i Selskab A\nSelskabet er stiftet i 1998.\nSelskabets nuværende aktivitet er primært at fungere som leasingselskab i forhold til koncernens øvrige virksomheder.\nAktiviteten i Selskab A er opstået ud fra flere overvejelser:\nFamilien har direkte eller indirekte ejerskab til en række virksomheder. Nogle af disse virksomheder er helejede, og andre er delejede. Således har man investeret i en række virksomheder, hvor det har været vurderingen, at virksomhedens forretningsidé har potentiale, men hvor koncernen har kunnet tilføre virksomheden dels kapital og dels knowhow i forhold til drift, udvikling, ledelse og produktion.\nI flere virksomheder har det vist sig, at den fortsatte udvikling har krævet yderligere kapital i forhold til de allerede indskudte beløb.\nEn mulighed er at kapitalejerne forholdsmæssigt indskyder yderligere egenkapital i selskabet. Dette har koncernen mulighed for, da koncernen er kapitalstærk og har et betydeligt likvidt beredskab. Dette støder imidlertid på den udfordring, at den anden ejer – som i nogle tilfælde er idemanden bag forretningsideen, ikke kan følge med i en sådan kapitalforhøjelse. Koncernen kunne da ensidigt foretage kapitalforhøjelse, hvilket ville udvande den anden ejer og i en vis forstand virke demotiverende, og medejeren ønsker ikke at blive udvandet.\nAlternativt kan koncernen yde lån til det pågældende selskab, hvilket også i et vist omfang er sket. Dette har omvendt den iboende udfordring, at koncernens økonomiske risiko bliver større end ejerandelen umiddelbart tilsiger, og at tabsrisiko og gevinstmulighed bliver asymmetriske.\nPå denne baggrund har man besluttet i visse situationer at tilbyde finansiel leasing til enkelte selskaber. Da ejerskabet til aktiverne i leasingmodellen som nærmere beskrevet nedenfor vedvarende forbliver hos Selskab A, som leasinggiver, modsvares en større økonomiske risiko af den forøgede sikkerhed, der ligger i at eje de leasede aktiver samt det afkast, der opnås på leasingaktiviteten.\n4.0 Om Selskab B og dettes aktivitet\nSelskab B har udviklet og får produceret en specialudviklet maskine.\nForretningsmodellen fungerer sådan, at maskinen lejes ud og serviceres af en serviceorganisation tilknyttet Selskab B.\nDen omsætning, som maskinen generer, anvendes til betaling dels af leje, dels af service og generer derudover en meromsætning.\nIndtægtsgrundlaget i Selskab B består således af leje og overskud på serviceforretningen. Ud af indtægterne skal Selskab B løbende videreudvikle produktet.\nDet er ikke en del af konceptet at sælge maskinen til den enkelte kunde, da en væsentlig salgsdriver er, at der er tale om en "plug-and-play" løsning, hvor kunden skaber en indtægt og ikke skal gøre andet end at lægge plads og strøm til. Man skal således ikke bekymre sig om, hvorvidt maskinen virker, da Selskab B’s serviceorganisation sørger for alt dette.\nSelskab B har gennem de senere år oplevet vækst og det vurderes, at væksten også vil fortsætte i de kommende år. Selskab B har imidlertid ikke mulighed for selv at løfte finansieringsbyrden til udnyttelse af det fulde vækstpotentiale. Via leasingarrangementet skabes bedre rammer for en sådan vækst.\nMaskiner bestilles og produceres i serier. Når Selskab B ønsker at erhverve en række maskiner foregår bestillings- og leveringsproceduren sådan, at Selskab B som første led efter aftale med Selskab A afgiver en indkøbsordre til dets sædvanlige leverandør med Selskab A som køber af maskinerne. Samtidig hermed indgår Selskab B og Selskab A en leasingaftale, således at den fysiske levering sker til Selskab B, da leverandøren er bekendt med leasingaftalens indgåelse forud for leveringen.\nFor så vidt angår aftalegrundlaget i leasingforholdet mellem Selskab A og Selskab B henvises til leasingaftalen, samt dertilhørende bilag i form af indkøbsordre, leverandøraftale og betalingsoversigt.\nNår levering af maskinerne har fundet sted, kontrollerer Selskab B på Selskab A’s vegne leverancen. Selskab B kan herefter leje maskinerne ud til sine kunder. Dette kræver dog, at Selskab A forudgående oplyses om alle aftaler vedrørende lejeforholdet og derefter godkender udlejningen i henhold til leasingaftalens pkt. 4.6.\nUnder hele leasingperioden er Selskab B som leasingtager forpligtet til at udarbejde og opdatere en oversigt indeholdende relevante identifikationsoplysninger på de enkelte maskiner samt oplysninger, der gør det muligt for Selskab A at finde frem til de enkelte maskiners placering hos Selskab B’s kunder.\nDe enkelte maskiner er mærket dels med serienummer, dels med en plakette, der tydeligt angiver, at det er Selskab A, som er ejer af maskinen.\nSelskab A har til enhver tid adgang til inspektion af maskinerne.\nDer er tale om finansiel leasing, hvorfor den løbende vedligeholdelse og ansvaret for, at maskinerne stedse er i god og brugbar stand i leasingperioden påhviler Selskab B som leasingtager.\nNår leasingperioden udløber, tilhører maskinerne Selskab A, idet der hverken er køberet eller købepligt for Selskab B. I hver enkelt aftale er anslået en scrapværdi. Når Selskab A har solgt maskinerne, reguleres scrapværdien i forhold til den faktisk realiserede salgspris.\nFinansieringsrenten er fastsat ud fra drøftelser med koncernens bankforbindelse og med mindretalsaktionæren i Selskab B, Person D, og afspejler efter parternes opfattelse en markedsrente. Finansieringsrenten er i det aktuelle eksempel 5 % p.a. Finansieringsrenten vil blive justeret, såfremt ændringer i markedsrenten tilsiger dette.\nSkatterådet bedes i besvarelsen lægge til grund, at fremtidige leasingaftaler baseret på Aftalens indhold indgås på markedsvilkår, jf. ligningslovens § 2.\nParterne ønsker dels sikkerhed for, at leasingarrangementet ikke kan underkendes i skattemæssig henseende. Derudover er der generationsskifteovervejelser i koncernen, og det er i den forbindelse relevant at få afklaret, hvorledes leasingarrangementet skal kvalificeres i henseende til pengetankreglen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6.\nIndledningsvis må det bemærkes, at der ikke findes en specifik lov i dansk lovgivning vedrørende finansielle leasingaftaler, og regelgrundlaget i et leasingforhold skal derfor som udgangspunkt findes i leasingaftalen samt i de almindelige obligationsretlige principper.\nSpørgsmålet om, hvorvidt Aftalen, jf. Bilag 1, skal karakteriseres som en leasingaftale, må derfor efter vores opfattelse bero på Aftalens indhold sammenholdt med, hvad der sædvanligvis kendetegner en leasingaftale.\nAf bogen Finansiel Leasing, 1. udgave, af Morten Schwartz Nielsen og Kristian Buus-Nielsen, fremgår på side 17 følgende vedrørende karakteristika for en finansiel leasingaftale:\n”En finansiel leasingaftale er en aftale mellem to erhvervsdrivende parter, hvor den ene part, lessor, påtager sig en forpligtelse til at forsyne den anden part, lessee, med en midlertidig brugsret til en eller flere genstande, der er udvalgt af lessee, mod, at denne part betaler en pengeydelse i en uopsigelig periode samt bærer alle væsentlige risici i forbindelse med genstanden.”\nUd fra det citerede afsnit kan således udledes fem kriterier, der tilsammen kendetegner en finansiel leasingaftale.\nDer er tale om en aftale med to erhvervsdrivende parter.\nDen ene part (lessor/leasinggiver) overdrager brugsretten en af eller flere genstande til den anden part (lessee/leasingtager).\nenstandene er udvalgt af lessee/leasingtager.\nLessee/leasingtager betaler en pengeydelse i en uopsigelig periode for brugsretten.\nLessee/leasingtager bærer alle væsentlige risici forbundet med genstanden.\nI nærværende tilfælde er både Selskab A og Selskab B erhvervsdrivende. Af Aftalens pkt. 4.3 fremgår, at Selskab A overdrager brugsretten til maskinerne til Selskab B, og af Aftalens pkt. 4.2 fremgår, at Selskab B som selv har udvalgt maskinerne.\nBetingelser nr. 1 – 3 må derfor uden videre anses for opfyldt.\nI forhold til betingelse nr. 4 fremgår det af Aftalens pkt. 7, at Selskab B som leasingtager betaler en pengeydelse for brugsretten til maskinerne. I forhold til uopsigeligheden fremgår det af Aftalens pkt. 6, at Aftalen er uopsigelig for Selskab B som leasingtager, men Selskab A som leasinggiver i helt særlige tilfælde har opsigelsesadgang, hvorefter parternes mellemværende skal opgøres efter pkt. 17.2 i Aftalen, hvilket indbefatter, at Selskab B, som leasingtager, er forpligtet til at betale:\nForfaldne ubetalte leasingafgifter med tillæg af morarenter og rykkergebyrer.\nIkke forfaldne leasingafgifter, der tilbagediskonteres.\nØvrige omkostninger hos Selskab A forårsaget af opsigelsen, herunder foranlediget af Selskab A’s tvangsinddrivelse af sit tilgodehavende.\nMed andre ord vil Selskab B som leasingtager – uanset om Selskab A som leasinggiver berettiget måtte opsige kontrakten – under alle omstændigheder være forpligtet til at betale en pengeydelse for den fulde leasingperiode, og dermed er der ingen økonomisk forskel i forhold til ”ren” uopsigelig aftale.\nDette må efter vores opfattelse være at sidestille med uopsigelighed, hvilket også synes at være synspunktet i bogen Finansiel Leasing, 1. udgave, af Morten Schwartz Nielsen og Kristian Buus-Nielsen, hvor det på side 44 fremgår:\n”Finansielle leasingkontrakter er uopsigelige i leasingperioden, idet leasinggiver alene opnår fuld amortisering af investeringen i leasingudstyret ved betaling i hele leasingperioden. Ønsker leasingtager at opsige sin leasingkontrakt før udløb, skal der betales en kompensation til leasinggiver, der som hovedregel svarer til værdien af samtlige resterende ydelser i kontrakten. Leasingtager betaler således hele kontraktens værdi, uanset om man vælger at trække sig ud af aftalen eller ej.”\nBetingelse nr. 4 må derfor efter vores opfattelse anses for opfyldt.\nFor så vidt angår betingelse nr. 5 er det påkrævet, at Selskab B som leasingtager bærer alle væsentlige risici forbundet med maskinerne.\nHvad der nærmere forstås ved alle væsentlige risici er imidlertid ikke nærmere beskrevet. Da der som beskrevet ovenfor ikke findes nogen lovgivning, der specifikt regulerer leasingforhold, må vurderingen efter vores opfattelse bero på, hvad der sædvanligvis aftales mellem leasingtager og leasinggiver i forhold til risiko.\nBrancheforeningen Finans og Leasing har til brug for dets medlemmer udarbejdet et dokument ved navn ABL 95, der efter organisationens opfattelse udtrykker sædvanlige aftalevilkår mellem leasinggiver og leasingtager.\nDen henvises i den forbindelse til § 10 i ABL 95, der vedrører risiko og lyder som følger:\n”§ 10 - Risiko\nLeasingtager bærer risikoen for leasinggenstanden og brugsretten fra aftalens indgåelse og frem til det tidspunkt, hvor genstanden på rette måde er leveret tilbage til leasinggiver.\nHvis genstanden ødelægges eller forringes - uanset af hvilken årsag - skal leasingtager straks underrette leasinggiver herom.\nHvis genstanden kan repareres, påhviler det leasingtager for egen regning at istandsætte denne. Hvis genstanden ikke kan repareres, ophører leasingaftalen, hvorefter parternes mellemværende opgøres efter reglerne i § 15.”\nSammenholdes ovenstående bestemmelse med Aftalen, fremgår det af Aftalens pkt. 11.1, tilsvarende første afsnit i § 10 i ABL 95, at Selskab B som leasingtager bærer risikoen for alle skader på maskinerne, medmindre Selskab A som leasinggiver selv er ansvarlig for skadens indtræden, og at dette kan dokumenteres.\nHertil bemærkes, at undtagelsen i pkt. 11.1 blot udtrykker almindelige erstatningsretlige principper, så selvom denne undtagelse ikke direkte fremgår af ABL 95, vil princippet tilsvarende finde anvendelse i aftaleforholdet, hvorfor der reelt ikke er forskel på bestemmelserne i juridisk forstand.\nSammenholdes ABL 95 § 10 andet og tredje afsnit med Aftalens vilkår, må det endvidere lægges til grund, at Selskab B som leasingtager, i henhold til Aftalens pkt. 10.6, under alle omstændigheder er forpligtet til at betale leasingydelsen i leasingperiodens løbetid til Selskab A som leasinggiver, selvom maskinerne beskadiges eller bortkommer, idet der skal foretages en opgørelse af parternes mellemværende i sådanne tilfælde efter pkt. 17.2 – 17.3 (beskrevet ovenfor), såfremt maskinerne totalbeskadiges. Dette tilsvarende ABL 95 § 10 tredje afsnit.\nLigeledes er Selskab B som leasingtager i henhold til Aftalens pkt. 16.1 sidste led forpligtet til, at underrette Selskab A som leasinggiver om samtlige forhold af væsentlig betydning for Selskab A’s risikovurdering af Selskab B. Denne bestemmelse omfatter også de situationer, hvor der sker beskadigelse eller forringelse af maskinerne, da Selskab B’s evne til at holde maskinerne skadesfri må anses for et meget væsentligt element i risikovurderingen. Underretningspligten i ABL 95 § 10 andet afsnit rækker derfor ikke udover, hvad der gælder i Aftalen.\nDet er herefter vores vurdering, at Aftalen og ABL 95 grundlæggende udtrykker den samme grad af risiko mellem leasingtager og leasinggiver i et leasingforhold, hvilket efter vores opfattelse må tale for, at Selskab B påtager sig den fornødne risiko, som sædvanligvis karakteriserer en finansiel leasingaftale.\nVi vurderer derfor, at betingelse nr. 5 tilsvarende de øvrige betingelser er opfyldt, og at Aftalen derfor skal karakteriseres som en finansiel leasingaftale.\nTil støtte herfor må det endvidere anføres, at den foreliggende praksis, hvor SKAT har underkendt leasingaftaler, primært har omhandlet situationer, hvor aftalens indhold har indikeret, at der er tale om et kreditkøb fremfor en leasingaftale.\nI afgørelsen TfS1995,198 havde leasingtager ret til at købe de leasede aktiver for 10 % af kostprisen ved leasingperiodens udløb. Hvis ikke leasingtager udnyttede denne option, skulle pågældende alligevel betale det samme beløb til leasinggiver. Ligningsrådet fandt, at de aftalte kontraktsvilkår måtte sidestilles med en egentlig købepligt for S, hvorfor aftalen blev anset for en kreditaftale.\nI afgørelsen SKM2003.231.LSR nåede Landsskatteretten i modsætning til SKAT frem til, at leasingtagers anvisningspligt, hvor pågældende ved leasingperiodens udløb var forpligtet til at anvise en køber til udstyret til DKK 10.000,00 plus moms samt en udskiftningsret, ikke indebar en reel køberet eller –pligt, hvorfor aftalens karakter som en leasingaftale ikke blev tilsidesat.\nLandsskatteretten uddybede deres afgørelse med følgende begrundelse:\n”Efter lov om kreditaftaler § 6, stk. 2, anses som køb med ejendomsforbehold også en aftale, der er betegnet som lejekontrakt, eller hvorefter betaling i øvrigt fremtræder som vederlag for brug af tingen, såfremt det må antages at have været meningen, at modtageren af tingen skal blive ejer af den.\nLandsskatteretten finder efter det oplyste, herunder indholdet af den indgåede leasingkontrakt, at den indgåede aftale mellem selskabet og A/S B ikke kan anses for at være en aftale om kreditkøb. Retten har herved lagt vægt på, at kontraktens bestemmelser om leasingtagers anvisningspligt og leasingtagers udskiftningsret ikke indebærer såvel en køberet som en købepligt for leasingtageren ved leasingperiodens udløb. Det kan derfor ikke antages at have været meningen ved kontraktens indgåelse, at selskabet skulle blive ejer af driftsmidlerne.”\nSammenholdes de ovenstående afgørelse med Aftalens vilkår, må det lægges til grund, at der i modsætning til ovenstående afgørelser ikke foreligger en købe- eller anvisningspligt for Selskab B ved aftalens udløb.\nTværtimod fremgår det af Aftalens pkt. 15.1, at maskinerne skal uopholdeligt skal tilbageleveres til Selskab A som leasinggiver, hvorefter Selskab A i henhold til pkt. 7.6 vil søge at sælge maskinerne bedst muligt. Hvis salgssummen for maskinerne viser sig mindre end scrapværdien, vil Selskab A endvidere kunne søge sig fyldestgjort op til scrapværdien hos Selskab B.\nForudsat der disponeres i overensstemmelse med Aftalens indhold, er der således ingen vilkår i Aftalen eller øvrige indikationer på, at der reelt er indgået en aftale mellem Selskab A og selskab B om køb af maskinerne.\nHenset til Landsskatterettens begrundelse i overstående afgørelse, hvorefter et leasingarrangement kan tilsidesættes, hvis leasingtager, udover at have en køberet, tillige har en pligt til at købe de leasede genstande ved leasingperiodens udløb til en på forhånd aftalt pris, synes der således ikke at foreligge momenter i nærværende situation, der taler for en tilsidesættelse af aftalens karakter som en leasingaftale.\nPå baggrund af det ovenfor anførte er det således vores opfattelse, at spørgsmål 1 skal besvares med et ”Ja”.\nSpørgsmål 2 relaterer sig til et påtænkt generationsskifte i koncernen. Det påtænkes således at overdrage kapitalandele tilhørende Person E til hans børn (Person B og Person C) eller børnebørn. I den forbindelse er det af væsentlig betydning at få afklaret, at leasingaktivitet i Selskab A ikke er at betragte som passiv kapitalanbringelse i relation til aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6. Aktiviteten forventes at kunne få et større omfang, og betydningen af denne vurdering vil dermed stige.\nVi har struktureret forespørgslen således, at spørgsmål 2 drejer sig om, hvorvidt de aktiver, Selskab A ejer og leaser ud til Selskab B skal anses for finansielle aktiver eller ej. Spørgsmål 3 behandler, hvorvidt de indtægter, Selskab A erhverver i henhold til leasingaftalen, anses for finansielle indtægter eller ej.\nBestemmelsen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6 har i uddrag følgende ordlyd (vores fremhævninger):\n”Stk. 6. Selskabets virksomhed anses for i overvejende grad at bestå i passiv kapitalanbringelse som nævnt i stk. 1, nr. 3, såfremt mindst 50 pct. af selskabets indtægter, hvorved forstås den regnskabsmæssige nettoomsætning tillagt summen af øvrige regnskabsførte indtægter, opgjort som gennemsnittet af de seneste 3 regnskabsår stammer fra fast ejendom, kontanter, værdipapirer el.lign., der efter stk. 1, nr. 3, skal anses for passiv kapitalanbringelse, eller hvis handelsværdien af selskabets sådanne ejendomme, kontanter, værdipapirer el.lign. enten på overdragelsestidspunktet eller opgjort som gennemsnittet af de seneste 3 regnskabsår udgør mindst 50 pct. af handelsværdien af selskabets samlede aktiver.”\nIndledningsvis bemærkes, at en ordlydsfortolkning af bestemmelsen, hvorefter opgørelsen af finansielle aktiver henvises til (egen fremhævning) ”handelsværdien af selskabets samlede aktiver”, umiddelbart må forstås sådan, at selskabet, konkret Selskab A, skal besidde ejendomsretten til pågældende aktiver, for at disse medtælles i opgørelsen.\nUmiddelbart må det, jf. Aftalen samt det ovenfor i sagsfremstillingen og i bemærkningerne til spørgsmål 1 anførte, lægges til grund, at ejendomsretten til de i leasingaftalen omhandlede aktiver er hos Selskab A.\nI lovens forarbejder er der ikke anført noget væsentligt fortolkningsbidrag, hverken for eller imod synspunktet om ejendomsret, hvorfor det herefter i retskildemæssig forstand må være mest nærliggende at undersøge praksis på området.\nSagen SKM2014.261.SR omhandlede en overdragelse med succession af et moderselskab, der påtænkte at erhverve et datterselskab. Moderselskabet ønskede i den forbindelse afklaring af, hvordan købet ville påvirke opgørelsen i henhold til aktieavancebeskatningsloven § 34, stk. 6. Datterselskabet var franchisetager for en udenlandsk virksomhed og drev virksomhed med udlejning af visse typer driftsmidler. Dele af datterselskabets ”udlejningsdriftsmidler” var ejet af datterselskabet, og andre havde datterselskabet leaset.\nSpørgsmålene i sagen gik på, om indtægterne ved udlejningen og værdien af udlejningsdriftsmidlerne var finansielle indtægter/aktiver og dermed skulle betragtes som passiv kapitalanbringelse. Derudover gik spørgsmålet på, om værdien af de finansielt leasede driftsmidler indgik i værdien af de samlede aktiver i koncernen.\n”Kan Skatterådet bekræfte, at lejeindtægterne og værdien af udlejningsdriftsmidlerne ikke er omfattet af “pengetankreglerne” i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6?”\nSkatterådet svarede hertil ”Ja”.\nSpørgsmål 1 vedrørte således de aktiver, som selskabet selv ejede og leasede ud til dettes kunder. Om værdien af disse aktiver anførte SKAT følgende i sin indstilling til Skatterådet (egen fremhævning):\n”Efter SKATs opfattelse følger det af ordlyden af aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6, at værdien af de driftsmidler, som B A/S selv ejer, og som anvendes til udlejning og indkomsten herfra, ikke skal medregnes ved opgørelsen af henholdsvis værdien af finansielle aktiver og afkastet af finansielle aktiver.”\nEller med andre ord: De aktiver, som selskabet selv ejede og leasede ud, blev ikke anset for ”finansielle aktiver” og dermed passiv kapitalanbringelse.\nDa ejendomsretten i henhold til Aftalens pkt. 4.4 tilkommer Selskab A, må det med henvisning til bestemmelsens ordlyd samt ovenstående afgørelse ligeledes lægges til grund i nærværende sag, at aktiver omfattet af Aftalen ikke skal anses for passiv kapitalanbringelse. Dermed skal aktiverne medregnes som ”ikke-finansielle aktiver” ved opgørelsen af, om betingelserne i aktieavancebeskatningslovens § 34 er opfyldt.\nDet bemærkes, at pengetankreglen ved lov nr. 683 af 8. juni 2017 er justeret. Afgørelsen ligger forud for denne justering.\nVed loven blev ordene ”udlejning af fast ejendom eller besiddelse af kontanter, værdipapirer el.lign.” visse steder i § 34 ændret til ”passiv kapitalanbringelse”. I relation til aktivkriteriet er det imidlertid centralt at være opmærksom på, at dette alene blev ændret i relation til fast ejendom. Den øvrige del af aktivkriteriet blev ikke ændret ved lovændringen. Aktivkriteriet omhandler således fortsat ”handelsværdien af selskabets sådanne ejendomme, kontanter, værdipapirer el.lign.” Der er således efter ordlyden ikke ændret i aktivkriteriet, men alene i indtægtskriteriet.\nI forbindelse med lovforslaget behandling blev der stillet spørgsmål, bl.a. fra FSR i bilag 6 til lovforslaget, om rækkevidden af denne ændring. Hertil svarede Skatteministeriet i svar på spørgsmål 27, side 4, 4. afsnit:\n”Opregningen i bestemmelsen af, hvilke aktiver, der anses for pengetankaktiver, er tilsvarende efter gældende regler ikke udtømmende. Aktiver, der må sidestilles med de udtrykkeligt nævnte aktiver (fast ejendom, kontanter og værdipapirer) medregnes således også ved vurderingen af, om virksomheden i overvejende grad består i passiv kapitalanbringelse.”\nDette gentages og uddybes senere på side 6 – 7 i samme svar:\n”Afgrænsning af aktiver omfattet af pengetankreglen\nSamtidig skal den ændrede formulering af pengetankreglen sikre, at ejendomme m.v., der ikke kan anses for passiv kapitalanbringelse, ikke skal medregnes som pengetankaktiver.\nEksempelvis vil en fast ejendom, der indgår i virksomhedens drift – eller andre driftsaktiver – således ikke skulle medregnes som pengetankaktiver. Det vil fx kunne være tilfældet, hvis et typehusfirmas midlertidigt udlejer de nyopførte boliger.\nEndvidere kan eksempelvis kontanter og værdipapirer, som det ligeledes fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, efter omstændighederne henføres til virksomhedens aktive del. F.eks. skal en virksomheds kortfristede tilgodehavender fra salg af varer og tjenesteydelser normalt ikke medregnes som passive fordringer. En kontantbeholdning, der stammer fra kundernes forudbetalinger, vil også skulle henføres til virksomhedens løbende (aktive) drift, hvis denne er bestemt til videre-betaling til virksomhedens underleverandører, der er direkte knyttet til kundeleverancen.”\nSom det ses af Skatteministeriets uddybende bemærkninger, er der ikke tilsigtet en ændring af retsstillingen i forhold til, hvad der var gældende forud for lovens vedtagelse, idet det stedse fremhæves, at retsstillingen også forud for lovens vedtagelse var således, at aktiver, der måtte sidestilles med de opregnede pengetanksaktiver, ville være at anse for pengetanksaktiver. De materielle ændringer vedrørte således bl.a. fast ejendom og finansiel virksomhed.\nDette understøttes af, at der ikke er ændret ved indholdet af aktivkriteriet, bortset fra præciseringen omkring fast ejendom, som ikke er relevant i nærværende sammenhæng.\nDermed er retsstillingen ikke ved loven ændret i forhold til, da Skatterådet afgav det bindende svar i SKM2014.261.SR.\nDer er således fortsat ikke grundlag for at sidestille maskinerne med fast ejendom, kontanter, værdipapirer eller lignende, der ikke er tale om passiv kapitalanbringelse.\nUden at det i sig selv kan anses for afgørende ved bedømmelsen bemærkes i øvrigt, at etableringen af leasingkonstruktionen overordnet sker med det formål at skabe en bedre balance mellem ønsket om at skabe en ramme for udvikling og vækst i Selskab B og samtidig, at der ønskes en rimelig sammenhæng mellem afkast og risiko, hvilket konkret bedre kan tilgodeses ved en leasingmodel set i forhold til et udlån eller kapitalforhøjelse.\nAktiviteten i Selskab A er således båret af kommercielle overvejelser og hensyn og ikke af skattemæssige hensyn.\nPå baggrund af det ovenfor anførte skal spørgsmål 2 således besvares med et ”Ja”.\nI forhold til dette spørgsmål 3 er sagen SKM2014.261.SR, som netop beskrevet ovenfor, ligeledes relevant, dels fordi Selskab A ligeledes bl.a. driver virksomhed med udlejning af driftsmateriel og dels fordi et af spørgsmålene i sagen gik på, hvorvidt indtægterne ved udlejningen skulle betragtes som passiv kapitalanbringelse.\nI indstillingen til Skatterådet anførte SKAT – umiddelbart efter det ovenfor anførte citat – følgende:\n”SKAT finder, at indtægterne af B A/S' finansielt leasede driftsmidler ikke skal indgå i opgørelsen af indtægten fra finansielle aktiver, (dvs. ikke indgå i tælleren) i forbindelse med opgørelsen af, om 50-procent-indkomstgrænsen er overskredet. SKAT lægger herved vægt på, at indtægten fra de finansielt leasede driftsmidler ikke stammer fra udlejning af fast ejendom, besiddelse af værdipapirer, kontanter eller lignende, jf. også svaret på spørgsmål 2.”\nDet bemærkes, at SKATs sprogbrug ikke er fuldstændigt entydigt, da det ikke ud af det anførte afsnit kan læses, om der menes aktiver, som selskabet selv ejer og leaser ud, eller aktiver, som selskabet selv har leaset og videreleaser.\nUnder alle omstændigheder må der dog henvises til begrundelsen i SKATs svar, hvor det anføres, at indtægterne ikke skulle medregnes i opgørelsen, da indtægterne ikke stammede fra såkaldte ”pengetanksaktiver”, hvilket efter vores opfattelse ligeledes må lægges til grund i nærværende tilfælde.\nI øvrigt henvises til bemærkningerne til spørgsmål 2.\nPå baggrund af det ovenfor anførte er det således vores vurdering, at spørgsmål 3 skal besvares med et ”Ja”.\nHøringssvar vedr. spørgsmål 2\nIndledningsvist bemærkes, at det af SKAT anførte forslag til besvarelse svarer til min egen indstilling, hvorfor resultatet som sådan kan tiltrædes.\nJeg er imidlertid ikke enig i den anførte begrundelse og tillader mig på denne baggrund at fremkomme med nogle bemærkninger desangående.\nJeg tillader mig at anmode om, at nedenstående medtages i sin helhed ved fremsendelse til Skatterådet, da den juridiske argumentation er hægtet op på en systematisk gennemgang af lovens ordlyd og dens forarbejder, hvorfor en afkortning nødvendigvis vil skade argumentationens styrke.\n1. SKATS begrundelse\nSKAT anfører side 15, 3. sidste afsnit i indstillingen følgende:\n”Justeringen af pengetanksreglen har medført et skifte fra en mere objektiv regel til en regel, hvor det enkelte aktiv skal vurderes i forhold til, om det er en del af den aktive virksomhed eller en passiv kapitalanbringelse.\nAktiver, der tidligere blev vurderet som pengetanksaktiver efter den gamle regel i aktieavancebeskatningslovens § 34, kan, hvis de er en del af den aktive virksomhed, være aktive aktiver. F.eks. skal likvide midler som forudbetalinger nu, hvis de bestemt til viderebetaling til underleverandører direkte knyttet til leverancen, ikke længere medregnes som pengetanksaktiver. Tilsvarende vil der for aktiver, der tidligere var aktive aktiver, nu kunne være sket et skifte til pengetanksaktiver.”\nSKAT lægger dermed op til, at der i hvert enkelt tilfælde skal foretages en konkret vurdering af, om et givet aktiv for den konkrete virksomhed i den konkrete situation skal anses for et pengetankaktiv. Dermed tolker SKAT lovændringen således, at den forudberegnelighed, som hidtil har været en fast bestanddel af ordlyd og praksis i relation til pengetankreglen skal erstattes af en konkret vurdering. Det vil i praksis indebære, at successionsoverdragelser i mange tilfælde fremover ikke vil kunne gennemføres uden forudgående risikoafdækning i form af et bindende svar.\nArgumentationen kan ikke tiltrædes.\nI henhold til almindelige juridiske fortolkningsprincipper, skal en lov først og fremmest fortolkes i overensstemmelse med dens ordlyd. Er lovens ordlyd uklar, vil det herefter være relevant at gennemgå forarbejderne til loven med henblik på at indhente fortolkningsbidrag til forståelsen og formålet med loven.\n2. Fortolkning af lovens ordlyd\nVed sammenligning af ordlyden i aktieavancebeskatningslovens § 34 før og efter lovændringen indført ved Lov nr. 683 af 8. juni 2017, må det konstateres, at bestemmelsens stk. 1, nr. 3, 1. pkt. alene blev ændret således, at den anførte afgrænsning af ”pengetanksaktiver” i form af udlejning af fast ejendom, besiddelse af kontanter, værdipapirer el. lign., blev erstattet med samlet betegnelse af sådanne aktivtyper i form af ’passiv kapitalanbringelse’ med henvisning til bestemmelsens stk. 6.\nDet selvstændige indhold i § 34, stk. nr. 3, 1. pkt. er dermed i realiteten stort set fjernet, da bestemmelsen nu blot henviser ned i stk. 6 uden – som tidligere – at forholde sig til kredsen af pengetankaktiver.\nLovgivningsteknisk giver dette god mening, da definitionen herefter alene findes i stk. 6. Det må imidlertid indledningsvist konstateres, at ordlyden i stk. 1, nr. 3, 1. pkt. i den ændrede formulering ikke bidrager selvstændigt til fortolkning af begrebet ”passiv kapitalanbringelse”, hvorfor fortolkningen sker efter ordlyden i stk. 6.\nSer man dernæst på stk. 6, 1. pkt., 1. led består ændringen i, at formuleringen:\n”Selskabets virksomhed anses for i overvejende grad at bestå i udlejning af fast ejendom eller besiddelse af kontanter, værdipapirer el.lign. som nævnt i stk. 1, nr. 3…”\n”Selskabets virksomhed anses for i overvejende grad at bestå i passiv kapitalanbringelse som nævnt i stk. 1, nr. 3…”\nSom det ses, er første led af stk. 6 ligeledes reduceret i indhold, og giver ikke udover selve ordene ”passiv kapitalanbringelse” særlige fortolkningsbidrag.\nVidere i stk. 6, 1. pkt. 2. led følger dernæst det såkaldte ”indtægtskriterie”, dvs. det led af bestemmelsen, der måler på selskabets regnskabsmæssige indtægter.\nI den tidligere udgave var ordlyden således:\n”…, såfremt mindst 50 pct. af selskabets indtægter, hvorved forstås den regnskabsmæssige nettoomsætning tillagt summen af øvrige regnskabsførte indtægter, opgjort som gennemsnittet af de seneste 3 regnskabsår stammer fra sådan aktivitet,…”\nDette er nu ændret til:\n”…, såfremt mindst 50 pct. af selskabets indtægter, hvorved forstås den regnskabsmæssige nettoomsætning tillagt summen af øvrige regnskabsførte indtægter, opgjort som gennemsnittet af de seneste 3 regnskabsår stammer fra fast ejendom, kontanter, værdipapirer el.lign., der efter stk. 1, nr. 3, skal anses for passiv kapitalanbringelse,…”\nSammenholdes første og andet led i stk. 6 henholdsvis før og efter ændringen ses det, at ordene ”udlejning af fast ejendom” er ændret til ”fast ejendom”. Heri ligger en materiel ændring.\nDerudover ses det, at oplistningen af aktiver er flyttet, idet den tidligere stod i bestemmelsens første led, og nu er flyttet ned i bestemmelsens andet led. Selve flytningen giver ikke i sig selv afgørende fortolkningsbidrag. Læses første led efter ændringen må det konstateres, at begrebet ”passiv kapitalanbringelse” er indsat og har fået en fremstående placering, hvilket antyder, at der lægges vægt på netop disse ord.\nNår det herefter skal søges udledt, hvad der ligger i begrebet passiv kapitalanbringelse, findes svaret i 2. led i stk. 6, som indeholder en definition, der bortset fra ændringen omkring fast ejendom, er den samme som tidligere.\nDet fremhæves, at ordene ”el. lign.” ikke går på ”passiv kapitalanbringelse”, men sprogligt direkte relaterer sig til de nævnte aktiver. Eller med andre ord: En aktivitet, som ligner, men ikke er, passiv kapitalanbringelse, kan aldrig være omfattet af pengetankreglen, men aktiver, som ligner men ikke er, fast ejendom, kontanter eller værdipapirer, kan efter ordlyden være ”pengetankaktiver”, såfremt de ud fra deres karakter er ”lignende” med de nævnte aktiver. Betragtningen er central og uddybes nedenfor under behandlingen af de generelle bemærkninger til lovforslaget.\nDet må dernæst konstateres, at den nye formulering er uhensigtsmæssig, da 2. led afsluttes med en henvisning til stk. 1, nr. 3, som er uden selvstændigt indhold, men henviser tilbage til stk. 6. Henvisningen til stk. 1, nr. 3 er således uden indhold og alene meningsforstyrrende.\nTredje og sidste led i stk. 6, 1. pkt. indeholder det såkaldte ”aktivkriterie”, dvs. det led af bestemmelsen, der måler på værdien af selskabets aktiver.\nBestemmelsen havde tidligere følgende ordlyd:\n”… eller hvis handelsværdien af selskabets udlejningsejendomme, kontanter, værdipapirer el.lign. enten på overdragelsestidspunktet eller opgjort som gennemsnittet af de seneste 3 regnskabsår udgør mindst 50 pct. af handelsværdien af selskabets samlede aktiver.”\nBestemmelsen har nu følgende ordlyd:\n”… eller hvis handelsværdien af selskabets sådanne ejendomme, kontanter, værdipapirer el.lign. enten på overdragelsestidspunktet eller opgjort som gennemsnittet af de seneste 3 regnskabsår udgør mindst 50 pct. af handelsværdien af selskabets samlede aktiver.”\nSom det ses, er eneste ændring at ordet ”udlejningsejendomme” er erstattet med ordene ”sådanne ejendomme”. Ordet ”sådanne” er en reference til noget tidligere nævnt, konkret hvad der tidligere er nævnt om ”ejendomme”. Tidligere i bestemmelsen er alene nævnt ”fast ejendom”. Når der i sidste led derfor henvises til ”sådanne ejendomme” må det forstås som ensbetydende med ”fast ejendom”.\nSammenfattende må det konstateres, at ud fra en ordlydsfortolkning er der sket den ændring, at ordene ”udlejning af fast ejendom eller besiddelse af kontanter, værdipapirer el.lign.” i bestemmelsens første led er ændret til ”passiv kapitalanbringelse”.\nBegrebet ”passiv kapitalanbringelse” er defineret i aktivkriteriet i bestemmelsens 2. led. Bortset fra, at ”udlejning af fast ejendom” er ændret til ”fast ejendom”, er definitionen af ”passiv kapitalanbringelse” uændret.\nEn ordlydsfortolkning af bestemmelsens nuværende ordlyd sammenholdt med den tidligere ordlyd giver således alene belæg for at konstatere en ændring vedrørende netop fast ejendom. Særligt bemærkes, at mens indtægtskriteriet er flyttet fra 1. led til 2. led, er aktivkriteriet placeret samme sted og er, bortset fra det anførte om fast ejendom, uændret.\nEn ordlydsfortolkning af bestemmelsen giver dermed ikke som hævdet af SKAT grundlag for, at der skal foretages en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde i andet og større omfang, end det har været tilfældet med den hidtil gældende pengetankregel. Havde noget sådant været tilsigtet fra lovgivers side, ville det have været nærliggende, og også påkrævet, at tilføje ordlyd til denne effekt. Alene aktiver, som efter deres karakter er ”lignende” i forhold til de anførte aktiver, vil efter ordlyden kunne være pengetankaktiver.\nBegrebet ”passiv kapitalanbringelse” udgør således en samlebetegnelse for pengetanksaktiver i henhold til den eksisterende praksis, og ikke en udvidelse heraf.\n3. Fortolkning af forarbejderne til loven\nSes der først på de generelle bemærkninger til Lov nr. 683 af 8. juni 2017 anføres i afsnit 2.1 følgende:\n”Lovforslaget har til formål at styrke rammevilkårene for generationsskifte af familieejede virksomheder.”\nDette helt overordnede udsagn om lovens formål tilsiger forbedringer, lempelser og større forudberegnelighed og slet ikke en hensigt om at skabe en retsstilling, hvor der fremadrettet ved anvendelsen af pengetankreglen skal foretages en konkret ”aktiv-for-aktiv” vurdering af den faktiske anvendelse af hvert enkelt aktiv.\nSenere i afsnit 2.1 anføres:\n”Endvidere foreslås visse justeringer af pengetankreglen, der er afgørende for, hvornår der kan ske overdragelse med succession, så det sikres, at reglen bliver mere robust, hvilket skal ses på baggrund af, at pengetankreglen fremover ikke alene vil være afgørende for adgangen til skattemæssig succession, men også for adgangen til nedsat bo- og gaveafgift.\nAfgrænsningen af passiv kapitalanbringelse i pengetankreglen foreslås således justeret, så ubebyggede grunde, ejendomsprojekter og lign. skal medregnes som pengetankaktiver ved opgørelsen af, om virksomheden i overvejende grad består af passiv kapitalanbringelse.\nEndvidere justeres pengetankreglen for selskaber, der driver næring med køb og salg af værdipapirer eller finansieringsvirksomhed. Sådanne selskaber er ikke omfattet af pengetankreglen, uanset at næringsvirksomheden med værdipapirer m.v. eventuelt kun udgør en minimal del af selskabets samlede virksomhed, som derfor overvejende kan bestå i passiv kapitalanbringelse. Med forslaget forbeholdes denne fritagelse selskaber, der er underlagt offentligt tilsyn, f.eks. pengeinstitutter.”\nI første afsnit introduceres at der skal ske ændringer i pengetankreglen, som skal gøres ”mere robust”. I andet og tredje afsnit konkretiseres ændringerne, og det ses, at ændringerne alene vedrører i) fast ejendom og ii) næringsaktier. Også dette udsagn støtter, at der er tilsigtet konkrete og specifikke ændringer.\nVidere i de generelle bemærkninger anføres afsnit 3.1.2.2, 3. afsnit:\n”I dag anses ubebyggede grunde og ejendomsprojekter ifølge praksis fra Skatterådet for erhvervsaktiver i forhold til pengetankreglen, selv om disse aktiver reelt kan sidestilles med udlejningsejendomme. Selskaber, hvis virksomhed består i udlejning af ejendomme, vil ofte besidde ubebyggede grunde og ejendomsprojekter, og bl.a. disse selskaber skal således i dag ikke medregne værdien af ubebyggede grunde og ejendomsprojekter under pengetankreglen, men alene eventuelle udlejningsejendomme.\nForslaget indebærer, at kriteriet for, om der er tale om pengetankaktiver, er, at der er tale om passiv kapitalanbringelse. Opregningen i bestemmelsen af, hvilke aktiver, der anses for pengetankaktiver, er tilsvarende efter gældende regler ikke udtømmende. Aktiver, der må sidestilles med de udtrykkeligt nævnte aktiver (fast ejendom, kontanter og værdipapirer) medregnes således også ved vurderingen af, om virksomheden i overvejende grad består i passiv kapitalanbringelse. (min fremhævning)\nOgså her henvises til, at lovgiver ønsker at udvide pengetankreglen, så den også, i modsætning til tidligere praksis, omfatter bl.a. ubebyggede grunde. Herudover henvises der til, at opregningen af pengetankaktiver som hidtil ikke er udtømmende. Heri ligger samtidig en tilkendegivelse om, at der ikke er tilsigtet en ændring af hidtidig praksis, udover vedrørende fast ejendom.\nCentralt er imidlertid, at bemærkningerne i 2. afsnit går på aktivets karakter og ikke på aktivets anvendelse henholdsvis formålet med ejerskabet til aktivet. De aktiver, som kan sidestilles med de oplistede aktiver, er således aktiver, som ud fra deres karakter kan sidestilles med fast ejendom, kontanter og værdipapirer. Dette er i overensstemmelse med lovens ordlyd, jf. ovenfor side 3, nederst, idet det også klart af lovens ordlyd fremgår, at ”el. lign.” går på aktivets karakter i forhold til de oplistede aktiver.\nEksempelvis kunne der aktuelt være anledning til at overveje, om kryptovalutaer kan sidestilles med kontanter ud fra aktivets karakter. Uden at tilkendegive en holdning til behandlingen af kryptovalutaer i relation til pengetankreglen må det overordnet konstateres, at en sådan overvejelse, uanset hvordan den måtte falde ud, ville være forenelig såvel med lovens ordlyd (”ejendomme, kontanter, værdipapirer el. lign”), og også med motivudtalelserne (”Aktiver, der må sidestilles med de udtrykkeligt nævnte aktiver”). Tilsvarende kunne overvejes i relation til eksempelvis guld, om end det ikke synes holdbart for en nærmere prøvelse at sidestille guld med enten værdipapirer eller kontanter.\nEt andet eksempel kunne være en maskine eller et driftsmiddel. Det kunne være i) en maskine eller driftsmiddel, som endnu ikke indgår i en produktion, ii) en maskine eller driftsmiddel som er udgået af en produktion, iii) en maskine eller driftsmiddel, der er købt som investeringsobjekt, eksempelvis en klassisk bilmodel, eller iv) en maskine eller et driftsmiddel, som indgår i en virksomhedstype, hvor den daglige drift kan outsources med deraf følgende lavere behov for personlig arbejdsindsats fra ejerens side, eksempelvis en vindmølle eller et solcelleanlæg.\nDet er oplagt, at ingen af disse maskiner eller driftsmidler ud fra en ordlydsfortolkning er ”lignende” med fast ejendom, kontanter eller værdipapirer. De er ligeledes ikke på nogen måde at ”sidestille” med de nævnte aktiver allerede ud fra deres karakter. Det forretningsmæssige rationale bag ejerskabet til de nævnte aktiver vil være vidt forskellig, og det er oplagt, at hverken lovens ordlyd eller motiverne lægger op til, at det forretningsmæssige rationale skal efterprøves i hvert enkelt tilfælde. En sådan betragtning ville kræve en udtrykkelig inklusion i såvel lovtekst som forarbejder, hvilket ikke findes. I øvrigt ville en sådan efterprøvning i praksis være umulig at foretage, da der ikke er udstukket nogen form for kriterier herfor. Ville det eksempelvis gøre et aktiv til et pengetankaktiv, at aktivet er købt med det formål at tjene penge på videresalg af aktivet? Eller ville den konkrete anvendelse være afgørende – om man kører i bilen eller ikke?\nSom det ses af disse eksempler, kan lovens ordlyd alene udstrækkes til at omfatte aktiver, som ud fra deres karakter kan sidestilles med ejendomme, kontanter eller værdipapirer.\nI sidste afsnit anføres det, at fast ejendom, som ikke har karakter af passiv kapitalanbringelse, ikke fremover er et pengetankaktiv. Uanset hvad man måtte mene om dette udsagn, er det klart, at dette ikke har hjemmel i ordlyden af den nye § 34, stk. 6, som tværtimod uden nogen form for forbehold eller rum for konkret fortolkning nævner ”fast ejendom”.\nAf de generelle bemærkninger kan i øvrigt udledes, at det har været hensigten at foretage en skærpelse vedrørende fast ejendom. Det nærmeste, man kommer noget, der indikerer en konkret vurdering, er det anførte om en mulig lempelse vedrørende netop fast ejendom, som imidlertid ikke kan rummes i lovens ordlyd.\nSes der dernæst på de konkrete bemærkninger til § 2 i Lov nr. 683 af 8. juni 2017, (ændringsbestemmelsen vedrørende pengetankreglen), anføres i bemærkningerne til § 2, nr. 1 følgende:\n”Det foreslås, jf. forslaget til aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 1, nr. 3, at det justeres, at kriteriet for, om der er tale om pengetankaktiver, er, at der er tale om passiv kapitalanbringelse, dvs. fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign., medmindre de pågældende aktiver indgår i virksomhedens aktive del, jf. bemærkningerne til nr. 3.\nI dette første led angives det direkte, at kriteriet for, om noget er ”passiv kapitalanbringelse” er, om der er tale om ”fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign.”, jf. ovenfor om aktivets karakter fremfor dets anvendelse.\nDet er videre interessant, at bemærkningerne lægger op til, at der ønskes indført en ”lempelsesregel”; altså at fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign. konkret kan indgå i virksomhedens aktive del. Der lægges imidlertid ikke op til, at dette også skal gælde den anden vej – altså at aktiver som umiddelbart ikke er omfattet af opregningen ”fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign.” – efter en konkret vurdering skulle kunne være pengetankaktiver.\nVidere anføres det i bemærkningerne til nr. 3 følgende:\n”Det foreslås, jf. forslaget til aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6, at afgrænsningen i pengetankreglen af, hvilke aktiver, der anses for erhvervsaktiver henholdsvis pengetankaktiver (passiv kapitalanbringelse), justeres.\nForslaget indebærer, at det præciseres, at kriteriet for, om der er tale om penge-tankaktiver, er, at der er tale om passiv kapitalanbringelse, dvs. fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign. Opregningen i bestemmelsen af hvilke aktiver, der anses for pengetankaktiver, er ikke udtømmende. Aktiver, der må sidestilles med de udtrykkeligt nævnte aktiver (fast ejendom, kontanter og værdipapirer), medregnes således ved vurderingen af, om virksomheden i overvejende grad består i passiv kapitalanbringelse.\nAndet afsnit svarer indholdsmæssigt til, hvad der er citeret tidligere og omtalt ovenfor under de generelle bemærkninger. Dog er det ikke i de specifikke bemærkninger gentaget, at der ikke er tale om en ændring i forhold til hvad der hidtil har været gældende.\nDe resterende bemærkninger handler om dels ændringen vedrørende fast ejendom og dels muligheden for, at aktiver, der efter angivelsen i lovens ordlyd er pengetankaktiver, efter en konkret vurdering kan anses for ”erhvervsaktiver” og dermed ikke omfattet af pengetankreglen. Som det imidlertid allerede er nævnt, indeholder lovens ordlyd ikke rum til, at der kan foretages en sådan konkret vurdering.\nEndelig er der grund til at omtale Ministersvaret på spørgsmål 27, kommentarer til henvendelse fra FSR – danske revisorer.\nHer anføres side 3 f. følgende:\n”FSR forstår lovforslaget og kommentarerne til høringssvarene således, at afgrænsningen af pengetankaktiver i forhold passiv kapitalanbringelse alene skal forstås som et nyt kriterie i forhold til ”fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign”. FSR beder skatteministeren bekræfte, at andre aktiver end ”fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign” (f.eks. driftsmidler) således ikke vil skulle bedømmes ud fra kriteriet passiv kapitalanbringelse.\nDer skal ifølge lovforslaget foretages en konkret vurdering vedrørende fast ejendom, således at fx ubebyggede grunde og ejendomsprojekter kan anses for passiv kapitalanbringelse.\nDette svarer til gældende regler vedrørende andre aktiver, som skal anses for passiv kapitalanbringelse, hvis de må sidestilles med lovbestemmelsens afgrænsning vedrørende ”kontanter, værdipapirer el.lign.”, hvilket skal ske efter en konkret vurdering.\nSom det fremgår af bemærkningerne til L183, anses ubebyggede grunde og ejendomsprojekter i dag ifølge praksis fra Skatterådet for erhvervsaktiver i forhold til pengetankreglen, selv om disse aktiver reelt kan sidestilles med udlejningsejendomme.”\nMinistersvaret lægger således op til, at der efter lovforslaget er adgang til at foretage en konkret vurdering. Det fremgår imidlertid tillige udtrykkeligt, at adgangen til at foretage en konkret vurdering ikke er ændret i forhold til, hvad der hidtil har været gældende.\nMinistersvaret er i næstsidste afsnit en smule uklart, da der kan opstå tvivl om, hvorvidt Skatteministeriet mener, at det er aktivets karakter eller dets anvendelse, som er relevant. Uklarheden afklares imidlertid gennem henvisningen til hidtidig praksis, idet det ligger fast, at hidtidig praksis har lagt vægt på aktivets karakter og ikke dets anvendelse. Dermed vil de anførte bemærkninger tillige være i overensstemmelse med lovens ordlyd samt de tidligere citerede generelle og konkrete bemærkninger.\nSammenfattende kan følgende udledes af forarbejderne til Lov nr. 683 af 8. juni 2017:\nFast ejendom anses som udgangspunkt for pengetankaktiv – uanset om der er tale om ejendom, der udlejes eller ej.\nDen hidtidige retsstilling, hvorefter aktiver, der ud fra deres karakter må sidestilles med pengetankaktiver, også er pengetankaktiver, opretholdes.\nBemærkningerne giver ikke grundlag for at foretage en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde, da der – udover ændringen om fast ejendom og næringsaktier – ikke ændres i det materielle indhold af pengetankreglen. Tværtimod anføres det flere steder, at pengetankaktiver er ”fast ejendom, kontanter, værdipapirer eller lignende”, og det er således kun aktiver, der ganske kan sidestilles med disse, der udover de oplistede pengetankaktiver kan være omfattet af pengetankreglen.\nBemærkningerne lægger op til, at pengetankaktiver, dvs. ”fast ejendom, kontanter, værdipapirer eller lignende”, efter en konkret vurdering kan være erhvervsaktiver og dermed ikke omfattet af pengetankreglen. Dette vil i givet fald være en lempelse i forhold til den tidligere gældende pengetankregel. En sådan lempelse har imidlertid ikke støtte i eller kan rummes af ordlyden af pengetankreglen.\nBemærkningerne omtaler alene førnævnte lempelse. Herudover angives retsstillingen som uændret, dvs. at der i det omfang, det hidtil har været tilfældet, kan inddrages aktiver, som må sidestilles med de nævnte penge-tankaktiver.\nDer ses ikke at være lagt op til en konkret vurdering i alle tilfælde. På trods af en direkte forespørgsel fra FSR hverken be- eller afkræfter Skatteministeriet, hvad der gælder for eksempelvis driftsmidler. Der er dermed ikke lagt op til en retsstilling, hvorefter et aktiv, der ikke er omfattet af oplistningen af pengetankaktiver, eksempelvis et driftsmiddel, efter en konkret vurdering skulle kunne være et pengetankaktiv, blot fordi besiddelsen heraf måtte være udtryk for passiv kapitalanbringelse. Dette ville da også være helt umuligt at praktisere, da det i princippet ville nødvendiggøre en klarlægning af selskabets anvendelse af hvert enkelt driftsmiddel for at foretage en bedømmelse af, om netop det pågældende driftsmiddel var et erhvervsaktiv eller et pengetankaktiv, ligesom aktiverne over tid ville kunne skifte karakter for det konkrete selskab. Der er således alene hjemmel til at foretage en konkret vurdering af, om et givent aktiv ud fra dets karakter må sidestilles med fast ejendom, kontanter eller værdipapirer.\nHvad først angår lovens ordlyd må det konstateres, at der indføres et nyt begreb; passiv kapitalanbringelse. Dette svarer indholdsmæssigt til, hvad der hidtil har været gældende, og er således et samlebegreb.\nIndholdet af ”passiv kapitalanbringelse” er, bortset fra ændringer omkring fast ejendom, det samme som har været gældende under den tidligere affattelse af pengetankreglen.\nBortset fra den specifikke ændring omkring fast ejendom giver lovens ordlyd derfor ikke grundlag for ændring af hidtidig retsstilling, herunder at det alene er aktiver, der ud fra deres karakter, kan sidestilles med de nævnte pengetankaktiver, som kan anses for pengetankaktiver. Dette følger direkte af, at ”el. lign.” i § 34, stk. 6 ikke går på passiv kapitalanbringelse, men på de oplistede aktiver.\nHvad dernæst angår lovens forarbejder viser gennemgangen, at der ikke lægges op til konkrete vurderinger i højere grad end efter de hidtil gældende regler.\nTværtimod lægger også forarbejderne op til, at alene aktiver, der efter deres karakter kan sidestilles med de oplistede pengetankaktiver, efter en konkret vurdering kan være omfattet af pengetankreglen.\nI lovens forarbejder lægges i øvrigt primært op til, at aktiver, omfattet af oplistningen af pengetankaktiver, efter en konkret vurdering kan anses for erhvervsaktiver. Dette har imidlertid ikke støtte i lovens ordlyd og kan ikke rummes heri. Den retlige trinfølge fører derfor til, at det i bemærkningerne anførte ikke kan anses for gældende ret.\nDet er derfor ikke korrekt og uden belæg i lovens ordlyd og forarbejder, når SKAT anfører, at justeringen af pengetankreglen har medført et skifte fra en mere objektiv regel til en regel, hvor det enkelte aktiv skal vurderes i forhold til pengetankreglen. Dette har ikke støtte i lovens ordlyd eller i forarbejderne. Tværtimod følger det meget direkte af ordlyden og af forarbejderne, at der ikke er tilsigtet ændringer på dette punkt.\nAf samme årsag er Skatterådets tidligere praksis, eksempelvis SKM2014.261.SR om leasede aktiver, fortsat udtryk for gældende ret, da der netop ikke er ændret ved denne del af pengetankreglen.\nKonkret er såvel SKAT som undertegnede enige i, at Selskab A er rette ejer af driftsmidlerne. Driftsmidler er ikke pengetankaktiver, uanset hvordan de anvendes. Begrundelsen bør derfor ændres til:\n”Driftsmidler ejet af Selskab A er ikke pengetankaktiver, da der ikke er tale om fast ejendom, kontanter eller værdipapirer, og da der ikke er tale om lignende aktiver.\nSom følge heraf besvares spørgsmål 2 med et ”Ja”.\nJeg henstiller derfor på foranstående baggrund venligst, at Skatterådet ændrer begrundelsen for svaret til spørgsmål 2.\nDet ønskes bekræftet, at en leasingaftale (”Aftalen”) også udgør en leasingaftale i skattemæssig henseende, således at ejendomsret og afskrivningsret i leasingperiodens løbetid tilkommer Selskab A som ejer af de leasede aktiver.\nRetten til at afskrive på et aktiv tilkommer ejeren af aktivet. Dette fremgår ikke direkte af afskrivningslovens ordlyd, men det fremgår af lovens forarbejder.\nDet er endvidere en forudsætning for at kunne afskrive på et aktiv, at aktivet anvendes erhvervsmæssigt, jf. afskrivningslovens § 1.\nDen problemstilling, der skal tages stilling til, er, om aftalen mellem Selskab A og Selskab B, der benævnes ”leasingaftale”, reelt er en leasingaftale, eller om der er tale om en købsaftale, hvor Selskab B køber aktiverne af Selskab A.\nDer skal med andre ord tages stilling til, om Selskab A har en reel ejendomsret til de omhandlede maskiner, eller om maskinerne er blevet solgt til Selskab B. Der må i den forbindelse vurderes, hvilken adgang Selskab A har til faktisk og retlig råden over aktiverne, både i kontraktens løbetid og ved ophør.\nDet følger af domspraksis, jf. TfS 2000, 374 HR, TfS 2000, 1011 HR, og SKM2003.273.HR, at skattemyndighederne i tilfælde som dette kan efterprøve ejerskabet ved at foretage en konkret realitetsbedømmelse af aftalegrundlaget. Hvis det efter realitetsbedømmelsen kan konstateres, at der kun er tale om et formelt ejerskab til det afskrivningsberettigede aktiv, anerkendes den formelle ejer ikke som ejer af aktivet i skattemæssig henseende. Den formelle ejer har derfor ikke ret til at afskrive skattemæssigt på aktivet.\nEfter SKATs opfattelse, er der ikke grundlag for at omkvalificere den indgåede aftale til en købsaftale. SKAT lægger i den forbindelse vægt på følgende forhold:\nDet er i kontrakten bestemt, at ejendomsretten til aktiverne forbliver hos Selskab A, der således har samtlige ejerbeføjelser til aktiverne, herunder eksempelvis ret til at sælge eller pantsætte eller på anden måde disponere over aktiverne\nSelskab A skal godkende udlejning af aktiverne til en given kunde\nSelskab A skal ved aftalens udløb søge at afhænde aktiverne til den bedst mulige pris\nSelskab B er i aftaleperioden forpligtet til at vedligeholde aktiverne forsvarligt, og skal overholde instrukserne herom fra Selskab A\nSelskab A er til enhver tid berettiget til at inspicere aktiverne\nSelskab B er forpligtet til at udbedre eventuelle skader på aktiverne\nSelskab A kan modsætte sig flytning af aktiverne\nSelskab B er forpligtet til at følge instrukser fra Selskab A, hvis der rejses krav mod leverandørerne, og Selskab B skal underrette Selskab A om alle forhold af betydning for gennemførelsen af eventuelle krav\nErstatninger og forholdsmæssige afslag tilkommer Selskab A\nHæves aftalen med leverandøren tilkommer købesummen Selskab A\nSelskab A kan uden varsel hæve aftalen og kræve erstatning for ethvert tab, såfremt Selskab B på noget væsentligt punkt misligholder sine forpligtelser\nNår aftalen udløber eller hæves, skal Selskab B uopholdeligt tilbagelevere aktiverne til Selskab A i vel vedligeholdt og funktionsdygtig stand og i øvrigt i samme stand som den, hvori de blev overtaget, dog bortset fra slid og ælde\nSelskab B har ikke købe- eller anvisningspligt ved aftalens udløb\nDet er således SKATs opfattelse, at Selskab A må anses for ejer af de omhandlede aktiver. Da aktiverne består af driftsmidler, der benyttes til erhvervsmæssig udlejning, finder SKAT derfor, at Selskab A er berettiget til at foretage skattemæssige afskrivninger på aktiverne.\nDet ønskes bekræftet, at under forudsætning af at spørgsmål 1 besvares bekræftende, skal aktiver omfattet af leasingaftalen ikke anses som passiv kapitalanbringelse i relation til pengetankreglen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6, jf. stk. 1, nr. 3.\nSKAT finder således, at ejerskab af det i sagen nævnte aktiv ikke skal anses for passiv kapitalanbringelse.\nUnder forudsætning af at spørgsmål 1 besvares bekræftende, ønskes det bekræftet, at de betalinger, Selskab A, som leasinggiver, modtager fra Selskab B, som leasingtager, ikke skal anses som indtægter hidrørende fra passiv kapitalanbringelse i relation til pengetankreglen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6, jf. stk. 1, nr. 3?\nI pengetanksreglen i aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6, indgår en indtægtsvurdering af indtægter fra aktive aktiver og pengetanksaktiver.\nDet fremgår af SKATs besvarelse af spørgsmål 2, at Selskab A’s udleasing af maskinen ikke er en passiv kapitalanbringelse. Dette har den afsmitning i forhold til indtægtsvurderingen, at de leasingbetalinger Selskab A modtager ikke skal anses som hidrørende fra passiv kapitalanbringelse.\n”Efter reglerne i denne lov kan skattemæssig afskrivning foretages på udgifter til anskaffelse og forbedring af aktiver, der benyttes erhvervsmæssigt af den skattepligtige, samt på visse andre udgifter.”\nHøjesteret har i de domme, der er refereret nedenfor, efter en realitetsbedømmelse tilsidesat et formelt ejerskab i skattemæssig henseende.\nTfS 2000, 374.HR\nSagen handlede om to aftaler om afskrivning på driftsmidler i et sale and lease-back arrangement. Højesteret foretog en realitetsbedømmelse af parternes aftale. I den ene leasingaftale var det aftalt i december 1990, at de leasede driftsmidler skulle tilbageføres til sælgeren til samme pris efter årsskiftet og senest den 3. juni 1991. Allerede af denne grund kunne skatteyderen ikke anses som ejer af driftsmidlerne i skattemæssig henseende. Skatteyderen havde ikke en ejers reelle råden og risiko vedrørende driftsmidlerne. Realiteten i arrangementet var sådan, at afskrivningsretten til driftsmidlerne blev midlertidigt overladt til skatteyderen, som kunne udnytte afskrivningerne. Højesteret anså ikke skatteyderen for at være ejer af driftsmidlerne i skattemæssig henseende, og skatteyderen havde derfor ikke ret til afskrivning.\nTfS 2000, 1011 HR, (Cargolux-dommen)\nRealiteten i aftalekomplekset i et 10-mandsprojekt med et tysk kommanditselskab, der købte et fly af et luftfartsselskab og tilbageleasede flyet til selskabet, var, at kommanditisterne købte sig til et midlertidigt, formelt ejerskab for at få mulighed for at opnå afskrivningsret. Under disse omstændigheder kunne skatteyderen ikke anses for i skattemæssig henseende at have været medejer af flyet. Aftalerne udgjorde et sammenhængende aftalekompleks, og kommanditselskabet var efter aftalekomplekset afskåret fra enhver retlig eller faktisk råden over flyet. Muligheden for drifts- eller likviditetsoverskud var udelukket, og risikoen for drifts- eller likviditetsunderskud var hypotetisk. Kommanditselskabet havde heller ikke ved leasingforholdets ophør nogen mulighed for gevinst eller reel risiko for tab. Med hensyn til tidligere praksis udtalte Højesteret, at der ikke var grundlag for at antage, at skattemyndighederne havde godkendt fradragsret i et leasingprojekt som dette efter en realitetsbedømmelse, som den der blev foretaget her.\nAftalerne i sagen udgjorde et sammenhængende kompleks, der blev betegnet som et projekt og udbudt af en professionel udbyder. Realiteten i aftalekomplekset var, at interessenterne købte sig til et midlertidigt, formelt ejerskab for at få afskrivningsret til aktiverne. Under disse omstændigheder kunne interessenterne ikke anses for i skattemæssig henseende at have været medejere af aktiverne. Sale and lease - back arrangementet blev tilsidesat skattemæssigt i overensstemmelse med Højesterets domme i TfS 2000, 1011 (UfR 2001.556) og UfR 2000.1509 og UfR 2000.879.)\nRådgiver har i sin argumentation henvist til følgende afgørelser\nEn leasingaftale omfattede driftsmidler til en købspris på 3,4 mio. kr., og leasing-ydelser var fastsat til 92.421 kr. pr. måned i 48 måneder. Myndighederne anså aftalen for køb på kredit og godkendte ikke fradrag for leasingydelsen. Landsskatteretten fandt, at kontraktens bestemmelser om leasingtagerens anvisnings-pligt og udskiftningsret ikke indebar en køberet og købepligt, og at det ikke havde været meningen ved kontraktens indgåelse, at selskabet skulle blive ejer af driftsmidlerne. Der blev derfor godkendt fradrag for leasingydelserne.\nEt selskab, der påtænkte at indgå leasingaftaler med en række udenlandske investeringsselskaber, bad Ligningsrådet om bindende forhåndsbesked på, om selskabet som bruger var berettiget til at foretage skattemæssig afskrivning på de leasede driftsmidler. Leasingperioden var 9 år; og driftsmidlerne blev af de udenlandske selskaber finansieret med 25 % egenkapital og 75 % non-recourse banklån med sikkerhed i leasingydelsen. Ved leasingperiodens udløb havde selskabet såvel køberet som købepligt vedrørende de leasede driftsmidler for 10% af kostprisen. Ligningsrådet tiltrådte, at leasingaftalen skattemæssigt måtte anses som køb på kredit, således at brugeren kunne afskrive på driftsmidlerne. Rådet fandt, at de aftalte kontraktvilkår ved leasingperiodens udløb måtte sidestilles med en egentlig købepligt, hvorefter aftalen måtte opfattes således, at det var meningen, at leasingtageren skulle blive ejer af de omhandlede driftsmidler.\nFSR anfører, at et generationsskifte af virksomheden til næste generation med skattemæssig succession samt reduceret gave-/boafgift ofte vil være helt afgørende for en videreførelse af virksomheden med familien som ejer. Det findes derfor vigtigt, at begrebet ”passiv kapitalanbringelse” er klart defineret, således det ikke er forbundet med fortolkningsusikkerhed, hvilke aktiver, der vil blive anset for ”passiv kapitalanbringelse”. Ifølge FSR er der ikke i L183 eller bemærkningerne hertil foretaget en klar definition af begrebet ”passiv kapitalanbringelse”, herunder hvor dette begreb anses for en udvidelse i forhold til ”udlejning af fast ejendom eller besiddelse af kontanter, værdipapirer el.lign.”\nFSR forstår lovforslaget og kommentarerne til høringssvarene således, at afgrænsningen af pengetankaktiver i forhold passiv kapitalanbringelse alene skal forstås som et nyt kriterie i forhold til ”fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign”. FSR beder skatteministeren bekræfte, at andre aktiver end ”fast ejendom, kontanter, værdipapirer el. lign” (f.eks. driftsmidler) således ikke vil skulle bedømmes ud fra kriteriet passiv kapitalanbringelse.\nDer skal ifølge lovforslaget foretages en konkret vurdering vedrørende fast ejendom, således at fx ubebyggede grunde og ejendomsprojekter kan anses for passiv kapitalanbringelse. Dette svarer til gældende regler vedrørende andre aktiver, som skal anses for passiv kapitalanbringelse, hvis de må sidestilles med lovbestemmelsens afgrænsning vedrørende ”kontanter, værdipapirer el.lign.”, hvilket skal ske efter en konkret vurdering.\nSom det fremgår af bemærkningerne til L183, anses ubebyggede grunde og ejendomsprojekter i dag ifølge praksis fra Skatterådet for erhvervsaktiver i forhold til pengetankreglen, selv om disse aktiver reelt kan sidestilles med udlejningsejendomme.\nMed det fremsatte forslag justeres bestemmelsen, således at det udtrykkeligt fremgår, at besiddelse af fast ejendom, herunder også ubebyggede grunde og ejendomsprojekter, medregnes ved opgørelsen af, om pengetankreglen er opfyldt. Desuden indebærer forslaget, at kriteriet for, om der er tale om pengetanksaktiver, er, at der er tale om passiv kapitalanbringelse. Omvendt skal fast ejendom, der ikke har karakter af passiv kapitalanbringelse, ikke medregnes som et penge-tankaktiv. Det vil f.eks. være tilfældet for virksomhedens domicilejendom og et typehusfirmas midlertidige udlejning af nyopførte boliger.\nOpregningen i bestemmelsen af, hvilke aktiver, der anses for pengetankaktiver, er tilsvarende efter gældende regler ikke udtømmende. Aktiver, der må sidestilles med de udtrykkeligt nævnte aktiver (fast ejendom, kontanter og værdipapirer) medregnes således også ved vurderingen af, om virksomheden i overvejende grad består i passiv kapitalanbringelse.\nFSR anfører, at det af bemærkningerne fremgår, at et selskabs domicilejendom, uanset selskabets aktiviteter, altid skal anses for et driftsaktiv, og derfor ikke er passiv kapitalanbringelse. FSR anmoder om en præcisering af, om dette tillige er gældende, såfremt et selskab erhverver en grund til brug for opførelse af et domicil, uanset at selskabet i en periode kan have et domicil og en grund/nyt domicil under opførelse.\nFSR anmoder tillige om en afklaring af, om de ubebyggede grunde til videresalg før og under byggemodningen kan anses for et driftsaktiv, der ikke skal anses for passiv kapitalanbringelse.\nIfølge forslaget skal fast ejendom som udgangspunkt medregnes som pengetanksaktiver. Det gælder imidlertid ikke fast ejendom, der ikke har karakter af passiv kapitalanbringelse. Som det ligeledes fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, kan det f.eks. være tilfældet for virksomhedens domicilejendom og et typehusfirmas midlertidige udlejning af nyopførte boliger. Tilsvarende vil kunne gælde projektejendomme, hvis besiddelsen af ejendommene efter en konkret vurdering ikke kan anses for passiv kapitalanbringelse. Der er således ikke tale om, at typehuse og projektejendomme skal behandles forskelligt.\nSelskabets køb af en grund til opførelse af et (nyt) domicil skal ikke i byggeperioden anses for passiv kapitalanbringelse. Den gamle domicilejendom kan alt efter omstændighederne efterfølgende skulle anses for passiv kapitalanbringelse, hvis den ikke længere anvendes i selskabets aktive virksomhed. Hvis det kan lægges til grund, at ubebyggede grunde er erhvervet med henblik på byggemodning og efterfølgende videresalg som led i virksomheden, skal byggegrundene ikke i byggemodningsperioden anses for passiv kapitalanbringelse.\nSom det ligeledes fremgår af bemærkningerne til lovforslaget, er opregningen i bestemmelsen af, hvilke aktiver, der anses for pengetankaktiver – som efter gældende regler – ikke udtømmende. Aktiver, der må sidestilles med de udtrykkeligt nævnte aktiver (fast ejendom, kontanter og værdipapirer) medregnes således også ved vurderingen af, om virksomheden i overvejende grad består i passiv kapital-anbringelse.\nSKM2014.261.SR Pengetankreglen - leasede aktiver\n”Et holdingselskab havde erhvervet samtlige aktier i et andet selskab, der drev virksomhed med udlejning af en bestemt type driftsmidler. En betydelig del af udlejningsdriftsmidlerne var finansielt leasede driftsmidler, der var ejet af en ekstern leasinggiver.\nSkatterådet udtalte, at det er handelsværdien af de enkelte aktiver, der skal indgå i den opgørelse, der skal lægges til grund for beregningen af den finansielle brøk efter aktieavancebeskatningslovens § 34, stk. 6. Om handelsværdien af goodwill kan beregnes med udgangspunkt i en eventuel merpris i forhold til den regnskabsmæssige egenkapital i det selskab, der opkøbes, afhænger af, om egenkapitalen kan anses for opgjort på baggrund af de bogførte aktivers og passivers handelsværdier, og om der er andre ikke bogførte formuedele. En eventuel underpris, der opstår ved, at handelsværdierne af aktiverne i det selskab, der opkøbes, er lavere end de bogførte værdier, er ikke af betydning for opgørelserne i henhold til aktieavancebeskatningslovens § 34.”