GRÀCIA LLENGUA: Club de lectura La plaça del diamant\nPublicat per Elena a 12:45 a. m.\nMíriam Bautista 5 de juny de 2014 a les 2:38\nLA PLAÇA DEL DIAMANT- Mercè Rodoreda i Gurguí\nHa set un llibre que a mesura que l'anava llegint m'anaven venint més ganes de llegir-lo. Trobo que els personatges s'escauen en algun moment algú proper a la vida de l'escriptora. En Quimet un dels protagonistes de l'obra no m'ha caigut cap cop bé, ha set un personatge molt egoista i complicat, una mica boig. La Natàlia la protagonista, la seva dona, em feia pena era tranqil·la i calmosa i aguantava tot el que en Quimet li feia passar.\nÉs un llibre dur, explica detalladament molts aspectes durs de la vida durant la primera guerra cívil. La manera de redactar de la Mercè Rodoreda m'agrada molt, he trobat que hi ha matisos entre la plaça del diamant i Nada de Carmen Laforet.\nGerard Codinach 5 de juny de 2014 a les 2:41\nQuan vaig començar a llegir el llibre vaig pensar que ers molt estrany perquè hi ha cops que està parlant d'un tema i canvia de cop però mica en mica quan ja vaig començar a entendre'l ja no se'm feia tant estrany. El personatge d'en Quimet no m'ha agradat perquè tenia un caràcter molt fort i és una persona d'aquelles que no cau bé a ningú. La Natàlia (Colometa) durant tots la història m'ha fet pena per tot el que li feia passar en Quimet i els coloms i tot en general. Els altres personatges no tant importants no en destaco cap perquè no els e trobat gaire importants a part de l'Antoni i la Rita i al final en Toni l'adroguer els altres no en destacaria molt cap.\nEl final també queda una miqueta penjat però hi ha llibres que ho deixen pitjor. El llibre m'ha agradat bastant a partir de quan es casaven en Quimet i la Natàlia, la primera part del llibre no l'he trobat tant bé.\nRoger Vivet Montagut 5 de juny de 2014 a les 2:42\nEl principi del llibre es fa bastant feixuc de llegir perquè Mercè Rodoreda, l’autora, fa servir moltes pàgines per posar al lector en escena, que sàpiga el que passa. A mesura que vas llegint cada cop es fa més fàcil i ràpid de llegir, tot i que té bastants trossos, els quals, sobretot a final de cada capítol, es passa una pàgina, més o menys, parlant d’alguna cosa que no té res a veure amb la història en si o amb els personatges. Aquesta manera d’acabar els capítols ha estat el que m’ha agradat menys del llibre.\nLa part final del llibre és la part més trista de tot el llibre la qual parla de quina manera els coloms i el matrimoni amb en Quimet li ha enterbolit i dificultat la vida.\nCristina Perez 5 de juny de 2014 a les 2:44\nLa plaça del Diamant de Mercè Rodoreda no m’ha enganxat però m’ha agradat més del què em pensava, hi havia trossos que els llegia amb més ganes que d’altres i que els he pogut gaudir. Pensava que m’agradaria menys perquè fa molts anys que està escrit i normalment no llegeixo aquest tipus de llibres. També he aprés coses noves gràcies al llibre.\nA la història he trobat que tot passava massa ràpid i m’he perdut en algun capítol. Jo, personalment, no el recomanaria i si es llegeix, jo me’l llegiria amb més temps i ficant-t’hi molta atenció.\nDavid Garcia 5 de juny de 2014 a les 2:45\nA mi no m'ha agradat gaire bé gens aquest llibre, perquè hi ha hagut trossos que no he llegit bé i m'he deixat perquè no m'agradaven. Crec que és un llibre que has de llegir de principi a fi per endinsar-t'hi. Tot i això trobo que té alguns moments bons, però és una mica embolicat. Una altra cosa que m'ha semblat curiosa per exemple és que avui en dia, costa molt casar-te o trobar una parella que sigui adequada per tu i en el llibre l'adroguer li demana sense que hagin tingut res i es casen. És com un món molt diferent del que vivim actualment. Trobo que la Natàlia és una noia una mica peculiar, però que viu la vida com una mica amargada, que en cap moment del llibre fa ben bé el que vol. M'ha agradat molt el personatge de l'adroguer perquè és molt bon home i cuida molt a la seva família sense que siguin aquells els seus fills. Aquest llibre no m'ha aportat gaire res, perquè no m'ha agradat, però a la gent que li agrada molt llegir crec que li pot agradar bastant, ja que a més a més és un clàssic.\nIvet Zwatrzko Pou 5 de juny de 2014 a les 2:46\nTomeu Sitjà 5 de juny de 2014 a les 2:48\nLa plaça del Diamant m’ha semblat un llibre molt bo, crec que es un llibre que aporta moltes coses sobre molts temes. M’ha agradat però el principi, quan vam començar el llibre em va semblar un llibre bastant estrany però a mida que el vam anar llegint, vaig anar entenent les coses. Tots els personatges que surten m’han agradat però a algunes parts del llibre, hi ha coses que en Quimet fa que no em van agradar. Al final del llibre em va sorprendre de que la Natàlia volgués matar als seus fills, en part ho entenc però crec que estava exagerant un mica ja que matar als teus fills és una cosa molt fort i que encara que passis molta gana o alguna cosa semblant, al final sempre ho pots acabar superant, però en general el llibre m’ha agradat molt.\nGemma Sáez Ullastre 5 de juny de 2014 a les 2:51\nPLAÇA DEL DIAMANT- Gemma Sáez Ullastre\nUna novel•la diferent a les altres on et fa veure que la vida a la Guerra va ser molt difícil. Personalment trobo que l’autora, Mercè Rodoreda, escrivia diferent que els altres autors ja que la manera en què escriu, segons la meva opinió, trobo que és més amena de llegir. Parlant dels personatges, trobo que la Natalia té molta valentia per seguir endavant ja que les condicions de vida per a ella eren molt difícils però al final se’n acaba sortint malgrat tot. Algunes parts de la Plaça del Diamant he trobat que eren molt tristes, per exemple quan ella porta el nen, en Toni, a una colònia per tal de no passar gana i de poder alimentar-se millor tots tres, ella (la Natàlia), la Rita i el nen. No obstant això, he trobat que era un llibre que embolicava bastant ja que passa el temps molt ràpid i casi bé no te’n adones. A part trobo perfecte que la Natàlia hagi refet la seva vida amb l’adroguer de les veces i sigui feliç amb ell. Per sort aquesta novel•la s’acaba bé, quan la Natàlia crida al mig de la Plaça per desfogar-se i per treure tot el que tenia a dins.\nCarla Parladé 5 de juny de 2014 a les 2:52\nLa Plaça del Diamant era un clàssic que tenia moltes ganes de llegir, ja que sempre n’havia sentit a parlar, i que no m’ha dessepcionat gens. L’especial forma d’escriure de Mercè Rodoreda en aquesta novel•la, l’ha fet una lectura molt ràpida i que et captiva. La història, que segueix la vida cada vegada més desgraciada de la Natàlia, tant per les seves relacions com pels temps que es viuen de República i guerra, et fa apreciar els moments bonics. T’ensenya a reflexionar sobre relacions amb persones que anul•len la teva opinió i la teva existència. Que acabaven envaint la teva vida a la seva manera, substituint la teva persona per altres elements, com en la història són els coloms. La Natàlia passa a ser la Colometa i la seva vida i personalitat es veuen cada vegada més reprimides. Tot i ser un llibre molt dramàtic i dur, igual que la vida de la Natàlia, un cop acabat et deixa una mica més alliberat que al principi.\nAdrià Ballart Luján 5 de juny de 2014 a les 2:56\nCOMENTARI LA PLAÇA DEL DIAMANT\nLa vida, la historia, els sentiments, el dia dia; és una llibre que expressa a la perfecció tots aquests fets i molts més, sobre la vida d’una noia qualsevol situat el guerra civil el segle XX.\nLa plaça del diamant explica detalladament la vida de la Natalia, i tota la seva vida des de la joventut que coneix en Quimet, el seu pròxim marit, el fet de compartir una vida amb una altre persona que gairebé no coneix, el sexe que ella ho veu com molta gent aquella època com una cosa de dolor només per la reproducció per formar una família, el fet de se mare, de tenir la responsabilitat de dos fills encara que siguin “ dues flors”, les diferències de classe, els coloms,el pas del temps, el principi de la guerra, la fam, la mort, el ser vídua, un anys tristos, el final de la guerra, el principi d’una nova família,una nova vida, els estudis, la mili, el casament de la seva filla Rita, el record i finalment l’amor i la felicitat.\nÉs un llibre que m’ha captivat, tot hi que el principi em va costar una mica finalment m`ha apassionat, el fet de que em fos tan fàcil imaginar-me a la vida real cada paraula del llibre, cada detall, cada sentiment, cada situació m’ha fet sentirm-me un més del llibre i llavors el tornar a la vida real els primers segons se`m feia fins i tot estrany. És el millor llibre que he llegit.\nChadia Rammou 5 de juny de 2014 a les 10:02\nColometa mira'm, colometa vine, colomenta endinsa't dintre meu on els somnis ja no existeixen. Un viatge que la segueix juntament amb el parrupeig dels coloms. Amb les dues flors més estimades, l'Antoni i la Rita, el seus dos fills. Un marit amb un caràcter estrany un trencaclosques difícil de guanyar. La República arriba i 13 milicians se li planten el davant. Dir adéu algú estimat, començar a corre i no tenir cap destí, corre sense rumb. Clavar el teu propi nom endinsat a la paret fins arribar-li el cor perquè li quedi permanent. Deixar que el vent s'emporti la teva única flor fins a arribar a l'últim punt de les 252 pàgines que formen La Plaça del Diamant.\nUn llibre, conte, història ... Tan fa el que sigui només et deixa fugir cap a l'horitzó i sentir-te lliure sens cap mena d'obstacle. Un llibre que m'ha agradat molt que l'agafes i vius la història amb la Natàlia, amb en Quimet, els coloms.. Rebuscant el toc fi per poder farcir l'últim moment i tancar el llibre amb la cara somrient.\nRayhana El Yandouzi 5 de juny de 2014 a les 10:08\nLA PLAÇA DEL DIAMANT _ Mercè Rodoreda i Gurguí\nLa Plaça del Diamant?\nSi hagués de parlar d’aquesta obra podria dir moltíssimes coses. Parlar, parlar i no parar. Tantes, que podria nomenar tants aspectes que m’hagin agradat, decepcionat, desil•lusionat, emocionat... tants sentiments m’ha transmès aquest llibre. I no es tracta de dir que m’agrada, sinó de dir que he pogut viure moments i sensacions úniques llegint les 350 pàgines que té. Sí, cada llibre té aquest do de despertar una emoció en el lector, i per tant, aquest, n’és un.\nPobre Natàlia. De Natàlia a Colometa. Pobre Colometa. De Colometa a dona d’en Quimet. Pobre dona d’en Quimet. De dona d’en Quimet a mare de l’Antoni. Pobre mare de l’Antoni. De mare l’Antoni a mare de la Rita. Pobre mare de la Rita. De mare de la Rita a viuda. Pobre viuda. De viuda a dona de l’Antoni. Pobre dona de l’Antoni. Pobre dona, la que ha de viure com ha viscut la Natàlia. O Colometa? I és que en això es queda la seva història, el seu dia a dia. Per pas, plaff! Per cada paraula, plaff! Pobre Natàlia. O colometa?\nLa Plaça del Diamant de Mercè Rodoreda realment és una obra que ni havia llegit mai, ni n’havia pogut llegir mai una amb un expressió i una manera d’escriure semblant. Em fascina, i com a persona a qui també agrada escriure trobo increïble aquest do en l’escriptura. Per la seva fluïdesa en confondre les frases, en girar-les i fer-les a la seva manera. La seva manera de fer que fa que un lector no deixi el llibre, que fa que un lector no pugui tancar els ulls aquelles mitjanits...\nSimplement, va ser una gran autora. I m’alegra haver llegit aquest llibre. Encara que rarament, i encara no entenc el perquè, m’hauria agradat que acabés d’una altra manera... perquè sembla que es quedi en el res. En un crit. Però en un final d’aquells que et fan pensar, i pensar... i dir: només és un llibre, dorm tranquil•la, que demà pensaràs més bé.


16:05 | 27/05/2020\nPrimer concurs de booktrailers de la biblioteca de pallejà\nEs tracta d’una iniciativa que barreja els llibres i el món audiovisual amb la intenció de fomentar la lectura entre els\nLa Biblioteca de Pallejà organitza el seu primer concurs de booktrailers. Es tracta d’una iniciativa, adreçada a joves de 14 a 18 anys, que consisteix en elaborar un petit vídeo en el que es presenta un llibre de manera atractiva. La intenció és barrejar el món literari i l’audiovisual amb la intenció de fomentar la lectura entre els joves. Els interessats en participar en el concurs han de crear un grup d’entre 2 i 4 persones i escollir entre els deu llibres proposats per la Biblioteca...\nUn any més, els nens i nenes de Pallejà es preparen per a rebre la visita de Ses Majestats els Reis d’Orient el proper dilluns dia 5 de gener. Melcior, Gaspar i Baltasar arribaran a les 18.30 h al Pla de l’Olivella, punt d’inici de la gran Cavalcada que recorrerà els principals carrers del municipi. Tots els ciutadans estan convidats a sortir de casa per a rebre als Reis d’Orient que recorreran el carrer Cervantes, l’avinguda Prat de la Riba, l’avinguda de la Generalitat i els carrers...


El sentit de la nostra època - Forum Libertas\nEl sentit de la nostra època\n7 diciembre, 2016 Josep Miró i Ardèvol\nMalgrat la crisi, la desocupació, l’augment de la desigualtat i del temor al futur, vivim en l’època de la història de major benestar. En termes estrictament materials això és així. Mai com avui ha estat possible en les nostres societats i en bona part del món, l’eradicació de la pobresa. Aquesta situació no s’ha donat mai en tot el temps històric precedents per una raó fonamental. No és fins a períodes recents que la productivitat és tan elevada que permet que la seva redistribució sacií sobradamente la necessitat de béns materials. Com analitza Angus Madison en el seu L’Economia Mundial: una perspectiva mil·lenària, http://www.sem-wes.org/sites/default/files/revistas/rem25_10.pdf\nen el primer mil·lenni la població es va multiplicar per 6 i la renda per càpita es va reduir lleugerament, mentre que en el segon mil·lenni, fins a 1998, la població es va multiplicar per 22 i la renda per càpita per 13, si bé amb grans disparitats regionals que han tendit a reduir-se a partir del tercer mil·lenni, sobretot, a causa del desenvolupament asiàtic. Solament a partir de 1820 la taxa anual mitjana ponderada d’augment del PIB va créixer per sobre d’1 a Europa, Amèrica del Nord, Austràlia i Nova Zelanda i Japó, que va aconseguir gairebé el 2 (1,93%). Llatinoamèrica ho va fer a un ritme d’1,22, i Europa de l’Est i l’antiga URSS, a un més modest 1,06, mentre que Àsia, amb l’excepció de Japó, no aconseguia l’1 per cent (0,92), quedant despenjada Àfrica amb un 0,62%. Tot això poc té a veure amb tots els períodes precedents, amb creixements negatius, nuls o d’una o dues desenes com a màxim, amb l’única excepció d’Europa que va augmentar el seu PIB en un 0,78 anual entre 1700 i 1820. Aquestes dades reflecteixen com de nova és, per a la societat humana, l’abundància generalitzada de béns, incloses les desigualtats en la seva distribució.\nDe tot aquest període, el més pròsper amb diferència va ser el que va seguir a la fi de la II Guerra Mundial, fins als efectes de la nova cultura que va sorgir, primer en l’àmbit social (anys setanta), i en l’econòmic (anys vuitanta), que emmarquen el nou ordre liberal permissiu. Entre 1953 i 1973, l’anomenada edat de l’or, el creixement ponderant del PIB per cada any va aconseguir el 4% a Europa, el 8% a Japó i el 2,44% a Amèrica del Nord. Des de llavors no s’han tornat a repetir aquestes xifres, fins i tot Àfrica, secularment molt ressagada, va créixer al ritme d’un 2%, i la URSS i l’est Europeu a un 3,49. El gran canvi en el benestar material per ritme d’augment i per acumulació, es dóna en la dècada dels cinquanta.\nEl nostre temps és el que ofereix unes millors condicions generalitzades de salut i educació, amb l’accés generalitzat a ella, sobretot a Europa, Amèrica del Nord i Japó. Com ho constata l’augment de l’esperança de vida. En 1900 l’esperança de vida d’un britànic era de 50 anys, i la d’un espanyol de 35, mentre que la d’un xinès estava en 24, semblant a la d’un africà. A l’inici del nou segle, el nombre d’anys que podia viure el britànic havia crescut fins als 77, veient-se sobrepassat per un any pels espanyols, mentre que Xina aconseguia els 71 i els africans els 52. En el 2016 aquestes xifres encara són millors, i existeix una clara tendència, encara que de ritme desigual, a convergir en les xifres de les diferents regions mundials. Alguna cosa semblant succeeix amb les taxes d’alfabetització, de manera que la població que no sap llegir i escriure és una excepció mundial.\nCentrant-nos en el context Occidental d’Europa i Estats Units, mai la població ha pogut contemplar la seva vida amb tanta seguretat, perquè a la sanitat universal, amb menor cobertura a Estats Units, se li afegeix sobretot en l’estat del benestar europeu, la pensió de jubilació, l’assegurança de malaltia i desocupació, viduïtat i orfandat, l’ajuda a la dependència, i els habitatges socials, les ajudes per a la pobresa energètica, a la família i els fills -de poca significació en alguns casos com l’espanyol. Les prestacions per pal·liar la pobresa, com la renda mínima d’inserció social i altres modalitats semblants, la protecció, més o menys eficaç dels desnonaments, descriuen un escenari en el qual les persones viuen amb un grau de protecció molt gran. I àdhuc hauríem d’afegir, per contemplar les condicions reals de vida, tots els exercicis de solidaritat, des de Caritas i els seus equivalents, als Bancs d’Aliments, passant per tota una àmplia gamma d’iniciatives i voluntariat solidari.\nLa comparació entre un espanyol en els anys cinquanta o un europeu en els trenta del segle passat, i la situació actual marca una diferència inimaginable per als nostres pares o avis. Un burgès d’aleshores tenia menys anys de vida per davant que un treballador avui. La utopia anarquista o comunista, formulada pels seus creadors i principals intèrprets, no podia imaginar una societat més perfecta. I tot això aconseguit amb una progressiva reducció de la jornada laboral i, sobretot, del nombre d’hores treballades a l’any. Jornades setmanals de com a màxim 40 hores, la majoria de menys, trenta dies de vacances, baixes per maternitat i paternitat, tot això descriu un medi humà que necessàriament hauria de portar incorporada la felicitat, perquè les manques bàsiques no existeixen, i en alguns aspectes com el de l’alimentació, sobreabunden de tal manera que la nostra gran epidèmia és l’obesitat. I la depressió, és clar. Aquest és el temps d’aquesta malaltia, que a més creix sense parar. Com és possible? És evident que més mitjans no vol dir sempre més felicitat. Ara condemnem als ancians al gueto de les residències assistides, on bàsicament solament es relacionen amb persones de la seva edat, sense l’estímul de generacions més joves. En aquests entorns, el rei de la conversa és la solitud interior i la conversa sobre xacres i malalties. A qui pot estranyar que molts es despertin amb un bonjour tristesse? Per què creix el nombre d’animals de companyia mentre decreixen, fins a l’insostenible, els fills? Quins estranys missatges envia aquesta societat!\nLa reflexió sobretot això, precisament ara en temps de canvis radicals, hauria de ser obligada, però no és així. Acceptem sense excessiva cavil·lació que aquests temps són dolents, que la felicitat escasseja, que es tem al futur o almenys que provoca una gran incertesa i es viu amb frustració el present, però cap historiador del futur que examini els nostres assoliments materials es decantarà per buscar l’explicació principal en aquest camp, perquè la meditació sobre els fets i dades no condueix al que segurament és una obvietat no aprofundida. Que el problema, inclosos els greuges i conseqüències de l’augment de la desigualtat, és més vital que material, de sentit de la vida, de moral, és a dir, del sistema de valors, les seves relacions i jerarquia, sota els quals ens impulsen a viure, d’ètica, és a dir, de com ens comportem amb nosaltres mateixos i en relació als altres. I en l’arrel de tot això, el sentit últim de l’existència i de la relació amb tot el que ens envolta, persones, natura, cosmos, és a dir, una qüestió del que anomenem religió, i que expressa el tipus de creença i relació que mantenim amb Déu.\nAlguna cosa bona hem fet al llarg dels últims 60 anys, i una mica de dolenta també. Dilucidar que és cada cosa i les seves causes i encertar és on ens juguem el present i el futur.\nTags: esperança de vidaEstat del benestar\n7 diciembre, 2016 0 Comentarios 2 Likes Like


el ventilador per Tavernes: LA CAVALCADA DEL NINOT. PREMIS I TRANSFONS POLÍTIC.\nLA CAVALCADA DEL NINOT. PREMIS I TRANSFONS POLÍTIC.\nHem viscut un cap de setmana faller molt intens.\nDivendres es feia la nit de les albaes. Dissabte la cavalcada del ninot amb els següents premis:\nMillor carrossa: Falla Cambro\nMillor comparsa infantil: Falla Cambro\nMillor comparsa gran: Falla Portal\nDesprés va haver discomòvil al Passeig del País Valencià. La disco,óvil va estar organitzada per la Federació de Falles i va tindre el patrocini de Bar Chapa, Bar Heliopolis, Bar Els amics, Café París, Cafeteria Venus i Superpizza. Estos comerços es van fer càrrec de la festa, ja que l’ajuntament va dir que no tenia diners per pagar la discomóvil. Així que les falles, es van endur la festa al passeig perque els locals de la zona patrocinaren el fet que l’ajuntament no va voler promocionar.\nLa cavalcada va estar molt bonica, però tenim un transfons molt important. En la tribuna que hi havia al carrer major poguerem vore a les falleres majors, la cort d’honor, el jurat, a l’alcalde i a una regidora del Bloc. On estava la regidora de cultura? Una regidora de cultura no hauria de seguir la cavalcada? Era curiós vore en la tribuna a la gent del Bloc i la regidora del PSOE Carmen Canet per lliure mirant la cavalcada. Perque no se li va fer un lloc a Carmen en la Tribuna? I Karina? El govern ha de cumplir en la cavalcada. Per cert, entre el públic es podia vore algun que altre regidor del PP.\nEl diumenge va començar el dia a una despertà amb cassoles. Va haver passacarrer per arreplegar a les falleres majors i després es va fer la crida de les falles. En este acte, l’alcalde, Jordi Juan, va fer la presentació, però enlloc de donar-li el protagonisme a les falleres majors va tirar de micro i va començar a enaltir les falles. Les paraules sonaren buides, ja que un dia abans, el seu govern, havia negat l’ajuda a les falles en la discomóvil. Després d’un minuts de parlament, per fi les falleres majors pogueren convidar-nos a tots a viure les falles.\nLa mascletà va seguir a la crida.\nPublicado por el ventilador de Tavernes en 11:12\nAnónimo 27 de febrero de 2012, 11:31\nJordi va quedar fatal negant la discomóvil a les falles i després en diumenge en el pregó cridant "visque les falles!". va ser una falsetat i una pantomina. Molt poc creïble.\nLa qüestió es criticar-ho tot.Si el Ajuntament s´ha vera fet càrrec de l'orquestra l'ha veren criticat igualment.Crec que es un acte faller i em pareix molt bé que es busquen patrocinadors.Un 10 a Jordi pel seu discurset a la plaça,ens va agradar molt, encara que hi haguen molts que no poden suportar i aceptar que Jordi siga el nostre alcalde.\nAnónimo 29 de febrero de 2012, 2:53\nEstimat amic, és el que té manar, que et critiquen per tots els costats, i més encara si has guanyat les eleccions haguente votat la mitat de gent que a altres partits.\nSí, enguany pareix que la crida l'ha fet un "fallero major" Quin discurs! I, com saludava!\nEncara con despres les falleres el van saber superar.


Què és el volum reflectit? - Biblioteca Wiki Minitool\nQuè és el volum reflectit? [Wiki MiniTool]\nWhats Mirrored Volume\nUn volum reflectit és un volum dinàmic que tolera els errors. Proporciona redundància de dades mitjançant l'ús de dues còpies de volum o la còpia de dades emmagatzemades al volum. Totes les dades escrites en un volum duplicat s’escriuran en dos rèpliques que es troben al disc físic separat.\nSi falla un disc físic, les dades d’aquest disc fallat no estaran disponibles, però el sistema pot continuar funcionant mitjançant un bon disc. Quan falla un mirall del volum emmirallat, s'ha de suspendre aquest volum emmirallat per fer que l'altre mirall es converteixi en un volum amb una lletra de disc independent. A continuació, podeu crear un volum duplicat en altres discos. L'espai disponible del nou volum emmirallat hauria de ser igual o superior al del volum emmirallat anterior. Quan creeu un volum duplicat, és millor que feu servir dos discos la mida, el model i el fabricant siguin els mateixos.\nEl rendiment del sistema es pot degradar a causa de les operacions d'escriptura dual. El mode dúplex s’utilitza per a moltes configuracions de volum duplicades. En aquest mode, cada disc en volum reflectit té el seu propi controlador de disc independent. El volum reflectit a doble cara té la millor fiabilitat de les dades, ja que tota l’entrada i sortida ( E / S ) es copia un subsistema. Això significa que si falla un controlador de disc, altres controladors ( i discos en ells ) continuarà funcionant correctament. Si no s'utilitza el controlador dúplex, el controlador fallit farà que no es puguin accedir a tots dos miralls en volum reflectit. Es pot accedir fins que se substitueix el controlador fallit.\nEs pot reflectir gairebé qualsevol volum, inclosos els volums d'arrencada i sistema. Més endavant, no podeu ampliar la mida del volum duplicat ampliant-lo. Als ordinadors basats en Itanium, no podeu reflectir la interfície de microprogramari extensible ( EFI ) partició del sistema activada Taula de particions GUID ( GPT ).\nQuan es reflecteix el volum del sistema o el volum d’arrencada, s’utilitzarà un controlador independent a cada disc amb volum duplicat. Això pot fer que la configuració del sistema tingui una millor tolerància a fallades. D'aquesta manera, el sistema pot funcionar correctament després que falli el disc dur o el controlador de disc. Quan creeu un volum duplicat, és millor que feu servir dos discs durs la mida, el model i el fabricant dels quals siguin els mateixos. Si utilitzeu una tecnologia dúplex, especialment quan teniu previst reflectir el volum del sistema o el volum d’arrencada, es recomana utilitzar els mateixos discos i controladors.\nQuan reflecteix el volum del sistema, haureu de continuar provant per assegurar-vos que podeu iniciar el sistema operatiu des de cada rèplica quan falla un disc determinat. Els usuaris sempre han d’utilitzar el mateix disc i controlador per evitar que aparegui un problema d’arrencada.\nActualment, el volum duplicat s’utilitza àmpliament en sistemes de distribució senzills que no utilitzen RAID de maquinari.\n2. Creació de volums reflectits\nEns agradaria prendre el Windows Server 2003 com a exemple per introduir un mètode per crear volum duplicat basat en un volum senzill:\nPas 1: feu clic a ' Gestió de discos 'A' Gestió d'Informàtica ”I, a continuació, feu clic amb el botó dret al volum senzill al qual s’afegirà el mirall. A continuació, trieu ' Afegeix un mirall ”Al menú emergent.\nPas 2: podeu obrir ' Afegeix un mirall ' Caixa de diàleg. El “ Disc ”Es mostrarà que hi ha prou espai no assignat al disc dinàmic del sistema actual perquè puguem crear un mirall. Podeu triar el disc dinàmic que feu servir i després fer clic a ' Afegeix un mirall ”Botó.\nPas 3: podeu tornar a ' Gestió de discos ”Interfície. El sistema començarà a sincronitzar el contingut del volum simple original i la seva còpia. El temps necessari en aquest procés depèn principalment de la mida de les dades del volum simple i del rendiment del sistema. Per ser específics, els usuaris poden veure el percentatge quan es realitza la sincronització.\nUn cop finalitzada la sincronització, el volum reflectit mostrarà ' Saludable ”Informació.\nRecomanació principal: voleu conèixer altres maneres de crear un volum duplicat? MiniTool Partition Wizard ofereix ' Crea volum 'Funció que us ajudarà a crear volums de disc dinàmics, inclosos el volum simple, el volum estès, el volum a ratlles (Raid 0), el Volum reflectit (Raid 1) i el Raid-5.\nConsells Sobre El Creador De Pel·lícules\n6 mètodes per reduir la velocitat i la facilitat dels GIF\nCom combinar dues imatges en un - 2 mètodes\nCom recuperar fitxers PDF (recuperar suprimits, no desats i danyats) [Consells MiniTool]\nEls 10 millors reproductors FLV: com es reprodueixen fitxers FLV\nCom es pot jugar a Windows a Mac? Aquí hi ha algunes solucions [MiniTool News]\nCom es canvia el format de vídeo? Proveu els 6 millors convertidors de vídeo gratuïts avui\nNo heu iniciat la sessió als servidors de Rocket League? A continuació s’explica com solucionar-ho. [Notícies MiniTool]\nCom arreglar no hem pogut trobar cap unitat en instal·lar Windows [MiniTool News]\nGoogle Drive no se sincronitza a Windows10 o Android? Arreglar-ho! [Consells MiniTool]\n3 solucions a .exe no és una aplicació vàlida de Win32 [MiniTool News]\nTop 7 divisors de vídeo gratuïts: com dividir el vídeo 2021\nQuè cal fer abans d'actualitzar a Windows 10? Les respostes són aquí [Consells MiniTool]\nFalta la barra de cerca de Windows 10? Aquí hi ha 6 solucions [Consells MiniTool]\nCom es pot desbloquejar el teclat a Windows 10? Seguiu la guia. [Notícies MiniTool]\nCom es corregeix el problema per carregar M3U8: es denega l'accés a dominis creuats [MiniTool News]\n6 maneres: no es pot actualitzar el Windows perquè el servei s'estava tancant [MiniTool Tips]\nCorregir un cable de xarxa que no està endollat correctament o que es pot trencar [MiniTool News]\n7 maneres de solucionar el touchpad que no funcionen al Windows 10 [MiniTool News]\nTutorials detallats sobre la reparació fora de línia de DISM per a Windows 10 [MiniTool News]\niPhone bloquejat en mode de recuperació? MiniTool pot recuperar les vostres dades [MiniTool Tips]\ncom aturar chkdsk a la unitat externa\nantivirus avast no actualitza les definicions de virus\ncom solucionar la partició no assignada\nha fallat el servei de servei de perfil d'usuari\nel teclat numèric no funciona Windows 10\nQuants megabytes en un gigabyte [MiniTool Wiki]\n[RESOLU] La targeta SD s'ha malmès després de l'actualització d'Android? Com solucionar-ho? [Consells MiniTool]\nResolt! - Com es pot solucionar el joc remot de Steam? [Notícies MiniTool]


Eulàlia Reguant: «Més que en la DUI, ara hem d'estar treballant en el control efectiu del territori» | NacióDigital\nLa diputada de la CUP no confia que la UE vulgui fer de mediadora amb l'Estat i reclama declarar la independència aquest dilluns i no fer "dilacionisme" | Defensa que, si l'Estat aplica el 155 i convoca eleccions, els partits sobiranistes no s'hi haurien de presentar per no legitimar-les | La també regidora de Barcelona creu que els Mossos es van posar "de perfil" durant l'1-O i que haguessin pogut defensar la població a qui els agents espanyols colpejaven\nper Ferran Casas / Roger Tugas , Barcelona, 4 d'octubre de 2017 a les 22:30 |\nImperdibles, També et pot interessar, Les entrevistes de NacióDigital, Política, Eulàlia Reguant, procés català, entrevista, referèndum, Unió Europea, CUP, Barcelona\nPer Anònim el 7 d'octubre de 2017 a les 18:03\nSaps allò que diu:" Es la economía, estúpido ". Si la CUP ens vol fora la UE\nPer Happy Printer el 7 d'octubre de 2017 a les 00:40\nEl govern d'España ha destinat recursos al CNI perquè es dugui a terme una campanya del 'divide y vencerás'. Una de les accions d'aquesta campanya, és la d'inundar la xarxa amb comentaris (escrits suposadament per fervents independentistes) que sembren discòrdia entre els simpatitzants de PDeCAT, ER i CUP. Són comentaris molt subtils que intenten inocular petites dosis de desesperança. En aquesta mateixa pàgina hi podeu trobar. Els més senzills es detecten per ser traduccions español-català massa literals; que no mal traduïts. I uns altres són copy-paste amb paraules claus canviades perquè resulti una mica més difícil trobar-los repetits a la xarxa. L'objectiu d'España es que les jornades de maig de 1937 es repeteixin. Cita de George Orwell: "... Aferrarse a los fragmentos del control obrero y repetir como loros fines revolucionarios es más que inútil: no resulta sólo obstaculizante, sino también contrarrevolucionario, porque conduce a divisiones que los fascistas pueden utilizar contra nosotros. En esta etapa no luchamos por la dictadura del proletariado..." Mantinguem-nos units, serens, pacífics i confiem en el nostre govern. No perdem de vista al nostre veritable enemic i construïm la República Catalana. Deixem l'elecció del color polític per més tard.\nQue la CUP esttés\nPer Anònim el 6 d'octubre de 2017 a les 19:47\nal capdavant del procés ha estat letal. La història ho explicarà en detall.\nPer Anònim el 6 d'octubre de 2017 a les 12:55\nRajoy ja prepara una llei exprés per drenar Catalunya de les empreses del establishment i això és un símptoma inequívoc de la seva impotència per parar la DUI. Sap que això passarà sí o sí i no sap si hi haurà reconeixement internacional, per això s'afanya a salvar la Caixa. Quan es perd una colònia cal treure tot l'or el més ràpid possible. La seva maniobra diu clarament que això ja ho dona per perdut. Ho sento unionistes però el PP us deixarà més sols que la una, Rajoy no és de fiar i un unionista català no deixa de ser als seus ulls gaire cosa més que un dany col·lateral, un simple peó en el seu joc d'escacs. Sou vosaltres els que us hauríeu de preocupar de que no buidin Catalunya perquè una vegada tingui l'or us deixarà aquí tirats, excepte a l'Albiol per a qui reserva un bon lloc a Madrid.\nPer Anònim el 6 d'octubre de 2017 a les 09:40\n"...cal analitzar com es controla el port i l'aeroport, cosa que té a veure amb quants efectius tenim disposats a anar allà, però també perquè els Mossos deixin de ser policia judicial de la justícia espanyola..." Estàs parlant de convertir el cos de policia en el teu exèrcit propi? A més, com que no hi haurà lleis en un primer moment, ¿els comandareu des de la CUP a llom d'un cavall amb l'estelada pintada? De veritat que heu votat aquesta gent perquè us represente? Amb el nivell de autonomia que teniu i de prosperitat esteu disposats a fer-hi una guerra civil seguint uns polítics que no representen ni a la meitat de la societat catalana? Que no està parlant Ximo al bar, que és una diputada del govern. Estic bocabadat.\nPer Hola! el 6 d'octubre de 2017 a les 04:37\nPues eso, que cuando queráis declaráis la DIU, seguís regalando empresas al resto de España, y de paso un par de semanas de turismo gratis por Barcelona a mis colegas legionarios, total EU ya ha dicho que justifica el uso de la fuerza en algunas ocasiones..Ah, cuando Catalunya quedé como un solar, no os preocupéis, el resto de España os levantaremos y haremos que volváis a ser la envidia de todo el país como siempre fuisteis en términos culturales, económicos y democráticos.\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 22:48\nUltimament m'està agradant la CUP, almenys no fallen quan es necesita.\nPer xgc el 5 d'octubre de 2017 a les 21:03\nEls mossos s'han comportat magistralment! ...han fet la seva feina amb mesura i seny. A mès, s'han mullat molt per el Referendum...de segur que sense ells hagues estat molt pitjor la cosa. Respect\nPer xgc el 5 d'octubre de 2017 a les 20:58\n...ara el mes intel·ligent es jugar el paper...'es que no quieren ni dialogar'... Y així la comunitat internacional ens farà (més) costat... Espanya està al 'cantu d'un duru' de ficar la pota fins el fons... jugeu bé les cartes siusplau!! ...intenteu el dialeg just avans de la DUI (ganes de fer la DUI directament no en falten, pero pensem!)...seny i farem Repùbica! Salutacions\nA l'avi Pere\nPer L'avi del avi el 5 d'octubre de 2017 a les 20:03\nAvi Pere, no patiu, que els Ford continuaran eixint d'Almussafes. El control efectiu del territori, ports i aeroports, seria molt fàcil: Exèrcit. Como cuando se puso fin a la huelga salvaje de controladores, y se acabaron las tonterías en un plis plas. Penseu que l'UE va deixar que Europa Occidental es balcanitze ...? Penseu que li preocupa que una economia de set milions es quede fora, per forta que siga? Penseu realment que el BCE recolzarà el ICF? Em pixe de la risa ... Os vais a financiar en Burundi, con bonos triple-basura. ¿Es que no recordáis lo que duró el envite de Tsipras, siendo Grecia un miembro de pleno derecho, y respaldado por la decisión "democrática y soberana" de tot un poble ...? Seríais la Cuba del Mediterráneo, estrangulada económicamente. Tal vez por ahí haga plof el delirio colectivo en el que estáis, cuando estéis comiendo pa amb tomaca un día sí y otro también. Ah, por cierto, la Santa Sede "no reconoce movimientos secesionistas o de autodeterminación que no sean resultantes de un proceso de descolonización". ¿Hemos de esperar un cisma, al estilo de la Iglesia Anglicana ...? Si es así, yo propongo a Junqueras como Sumo Pontífice, porque a Puigde se le estaría cayendo la mitra constantemente. Xé, quina vesprada més entretinguda que m'heu fet passar ... MDR\nEn que lio se han metido\nPer Extranjero el 5 d'octubre de 2017 a les 19:12\nCiego el que no quiere ver. Se han dejado meter en un gran lío. Personajes como la entrevistada van a conducir (ya lo hace) su nuevo Estado? De verdad? Señores, tienen dos opciones. Seguir siendo parte de España y tratar de conseguir alguna mejora o reconocimiento, o la segunda opcion, ser independientes (con suerte) pero siendo pobres durante muchos años hasta que puedan levantarse, y a costa de mucha pero mucha sangre porque la independencia no se regala. Se gana, y el unico medio real es una guerra.\nEulàlia podria començar per l'aeroport del Prat\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 18:36\nA la conquesta del territori!!!!! Vinga, ves tu la primera a la conquesta. Pots començar amb l'aeroport. El primer que hauries de fer és donar-li una galtada al primer guàrdia civil que veges (un cos invasor i repressiu), li expliques que les lleis te les passes per les teues parts i el traus d'allà a ritme de cassolada. Si t'invita a no fer més el ridícul i tornar-te'n a casa, sempre pots dir que t'ha tocat les mamelles i difondre la notícia per Whatsapp. Potser algú et crega. Us esteu buscan òsties però de les bones. Que les coses en democràcia es fan amb respecte a la llei i no tenint només en consideració aquelles que us interessen i heu redactat a la vostra mida. Si un dia arriba l'exèrcit a fer la funció que té encomanada per llei, ja vorem què passa.\nRESPOSTA AL QUE ES DIU CUPAIRE "QUE NO EULALIA"\nPer eleccions el 5 d'octubre de 2017 a les 15:54\nPerdona però potser l'ignorant ets tu. Sembla que no has llegit el que diu l'Eulàlia, llegeix be i desprès opina.\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 11:32\nUs imagineu la vergonya que passaria l'estat espanyol si 2000000 de catalans sortim en tromba a retirar les urnes? l'article 155, a hores d'ara, és totalment inútil.\nPer Juanitu el 5 d'octubre de 2017 a les 11:27\nTrenco una llança pels mossos. No van tenir una papereta gens fàcil. No es mereixen això que els hi dius.\nA Antoni Ferret\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 11:18\n1) Tu mateix et contradius, "la cosa" es va fer d'acord amb el reglament i va ser un gran frau, en què quedem? A un bàndol se li exigeix que faci les coses perfectes i a l'altre se li permet que faci el més brut que li vingui en gana. Això si que no és just. 2) Alguns treballadors industrials han fet vaga i la pagaran de la seva butxaca i s'arrisquen a quedar marcats. Ningú els ha comptat i per tant no en sabem la realitat però cal reconèixer la seva valentia. 3) La minoria silenciosa calla ara i callarà després de la DUI simplement perquè la política li importa un rave. No els veig organitzant-se, seguiran asseguts mirant la TV. El que és injust és que ara callin mentre d'altres ens hi deixem la pell, si volen quelcom que aixequin el cul del sofà, ens aniria molt bé saber d'una vegada què volen i què pensen. A la taula d'en Bernat qui no hi és no hi és comptat, però si venen seran benvinguts i escoltats. 4) Ambdues possibilitats no són excloents i poden passar al mateix temps.\nARRIANT VELES !!\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 11:02\nLa independencia s'ha acabat. Ara toca iniciar un altre "relat". Els mitjans de comunicació que han inflat el globus comencen a parlar tots de "MEDIACIO". HI HA UNA GRAN PLUJA DE MITJANCERS! Col·legis professionals, partits, entitats, institucions (Sindic o Defensor del Poble), l’esglesia catòlica (que se li ha perdut en política?),.... Tots volen que dialoguin (excepte el govern espanyol que no volen dialogar amb “xantatgistes”. Apaga y vamonos! O, com canta aquell, la commedia e finita\ngira la rueda del hamster\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 10:51\nos van a colar los 18 meses one more time\nPer Català español a les 9:56\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 10:48\nJo també em sento català i espanyol i tinc un problema. Jo no vull que els meus interessos linguístics i culturals siguin menyspreats contínuament pel Govern, ni que les meves subvencions estiguin destinades només a una part de la societat, ni que els meus impostos vagin tots a un aparell propaganditic que agredeix els meus sentiments i els meus drets. I tampoc vull transformar-me en el que el meu cor no vol (només català) i per descomptat no m´aniré de la meva terra. Llavors que puc fer, quina solució hi ha per mi? 155 y eleccions, i surti qui surti que respecti la llei fins que pugi cambiarla legalment\nPer la gent normal no hi ha res gratis.\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 10:43\nAra veurem com qui mana realment a Catalunya i a España. No són els polítics, ni el poble, ni la Unió Europea... qui realment imposa la seva voluntat és l' IBEX i els poders económics.\nEls trolls uniópates, xisclen i xisclen, que segueixin xisclant, mentrestant nosaltres anem per feina\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 10:41\nL'independentisme es un soufle - Mentida l'únic soufle a cat es l'unionisme i se'ns dubte ha baixat. No es farà el referendum - Mentida, s'ha fet, i molt a pesar de la repressió vergonyant i covarda del govern central, L'HEM GUANYAT. Ara toca implementar, el resultat, i els trols uniópates, ja podeu xisclar, tant com vulgueu, amb les vostres consignes, s'implementarà el resultat i es declararà la independència. Total confiança amb el nostre govern i les seves institucions, si fins ara, i amb la brutal repressió del govern central, han fet el que ens han promès, no tenim cap raó per dubtar de ells. VISCA CAT LLIURE !!!!\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 10:31\nHola Eulàlia, no sé si llegiràs això, però dir-te que tens raó que el punt clau és el control del territori. Una DUI sense control del territori no va enlloc. Ara bé, hi ha un factor nou que està emergint, i que encara no és noticia, tot i que ho serà: per un costat, s'està mobilitzant el bàndol del no davant la possibilitat de la DUI. Per l'altre costat, al marge de les expressions espontànies, hi ha en marxa un control de les mobilitzacions per a crear la imatge d'un trencament i enfrontament social, tal com pronosticà l'Ansar. Les televisions espanyoles s'hi han posat de valent, i el PPSOE i C's fan costat a SCC per moure les fitxes adients. L'Operació trencadissa té com a missió donar la volta al relat per justificar davant del món una acció dura de l'Estat. Però alhora és extremadament perillosa, atès que ataca la pau social i la convivència a Catalunya, i podria, ara si Ulsteritzar el país (tal com pronosticà en Cañas).\nTot pot ser\nPer Antoni Ferret el 5 d'octubre de 2017 a les 10:07\nRecordada companya: 1) La realitat és que, el dia 6, us vau passar, imposant una cosa que, encara que fos d'acord amb el reglament, no era raonable aplicar-la en una qüestió de tanta transcendència. Vau fer un gran frau. / 2) No obstant això, dos milions de catalans/es es van entusiasmar, van votar, van fer la seva vaga (no pas els treballadors industrials), van sortir al carrer i esperen amb impaciència. / 3) Però són "dos milions", i n'hi ha tres més. Si proclaméssiu la independència, seria molt injust. / 4) Avui (5 d'octubre) , tant la vostra declaració d'independència, com l'aplicació de l'article 155, són dues "possibilitats", que els dos bàndols esgrimeixen com a atots que poden fer valer. Ja veurem. Això, en 24 hores podria canviar, o en tres dies.\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 10:04\nEuropa és un continent fortament controlat per unes elits que, a través de la economia, ho tenen tot dominat. El sistema de partits polítics és perfecte pel seu objectiu. De cara a la població, sembla que ara manen uns i després d’altres, però en realitat tots són iguals pel poder. És simple teatre. L’exemple d’Espanya: és un país continuista amb dos partits dominants (AP-PP i PSOE) que es van alternant al poder. Tot lligat i ben lligat. Vist que últimament la població s’anava desencantant d’ells, el sistema ha creat unes noves alternatives: Pablo Iglesias i Alberto Rivera... per continuar seguint igual. Algú es creu que aquests dos personatges podien arribar a ser líders de públics de masses sense recolzament del poder ?. Ingenuïtat, la mínima. A tota Europa passa tres quarts del mateix. Tot controlat. Doncs bé, que està passant ara ?. Doncs que un petit país ha dit prou. Catalunya s’ha cansat d’aquest joc i vol canviar les normes. Vol canviar, des de la base, tot el seu sistema. Al revés de fins ara... i l’elit europea no ho ha entès (ni n’està d’acord). I es pensen que criminalitzant i intentant destruir l’actual govern i el parlament català ho tornaran a tenir tot controlat. Van equivocats. Això és un moviment popular, de sota arrel, de totes les edats i posicions socials. És fa incontrolable per l’actual sistema. Miri les imatges del diumenge (les verdaderes). Observi com nois i noies, homes i dónes, avis i àvies, defensaven la dignitat del seu vot davant d’uns animals amb casc i porra. Tots ells no van consentir el seu ultratge. A cap població, fossin grans o petites, de mar o de muntanya. Catalunya vol crear un nou país lluny del sistema actual, on decideixi la seva gent. No els foscos interessos dels partits de sempre. Visca Catalunya !!.\nPer Català español el 5 d'octubre de 2017 a les 09:56\nCom a ciutadà català que tambe se sent espanyol m'agradaria dir la meva. No vull que ens insultem es una opinió. Una DUI portarà a una mena de guerra civil.Això es el que voleu? sigueu sincers perque jo estic preocupat. No vull viure res d'això ni lluitar per cap bandera ni politic, però i si arriba? la meva familia es de fora com la de molts catalans i això es un infern. El que s'hauria de fer segons el meu parer es negociar deixant clar que es deixa de banda la DUI, i parlar de coses importants i aconseguir alguna cosa. Si no es aixi no hi hauran negociacions i tindrem un panorama que no dessitjo. Entenc la gent que es sent catalana perque això no es dolent pero tambe tingueu en compte que a Catalunya minim un 35 o 40 % no volem la independencia....minim. No penseu que es millor una altra sortida? ho pregunto amb respecte perque jo no visc en un mon de fantasia i si això passa viurem corralitos i tancs. Que en penseu?\n"ajudem per defensar..."\nPer Pragmático el 5 d'octubre de 2017 a les 09:47\nya se proponen hasta milicias paramilitares voluntarias, que impongan "la republica catalana" al resto de sus ciudadanos no partidarios de la nueva legalidad, impresionante...\nsomnis, desitjos i paranoies\nPer Jep dels Estanys el 5 d'octubre de 2017 a les 09:00\nés increïble que encara es doni tanta cobertura a irresponsables com els de la CUP... controlar el territori fa tuf de policia política encoberta de "cívica"... un altre intent de milícies antifeixistes? i després direm que eren incontrolats... un cos de mossos sense cobrar? ja ja ja només hi anirien oportunistes que ja s'ho cobrarien en forma d'incautacions i tràfic d'influències... una darrera cosa, quina credibilitat podeu tenir CUP, ERC o Convergència vestida de PdCat en qüestions de legalitat si sou els primers en canviar les lleis com i quan us dóna la gana... quines garanties tenim de que després no us barallareu com sempre heu fet? s'apel·la a la legalitat una gent que han trencat amb la legalitat d'origen i s'han saltat a la torera les seves pròpies lleis?\nMolt dura la editorial de La Vanguardia.\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 08:09\nTotalment en contra de la DUI, i no tinc dubtes que amb el vist i plau de sectors independentistes lligats al PDCAT i l'economia. Crec que la por dels treballadors és el que més mal pot fer al procès, ja que els assalariats de la empresa privada son majoritàriament unionistes però fins ara no es manifesten, son els que ells s'anomenen la majoria silenciosa. No ens enganyem, l'independentisme ès majoritari en funcionaris i estudiants però minoritari a la indústria; i hosteleria on el seguiment de la vaga va ser molt baix allà; on jo trevallo menys del 10%. A l'empresa privada - moltes d'elles - depenen de vendes a Espanya i un mestre, metge o funcionari depen la seva feina de la població existent i no l'afectaria la inestabilitat. Aquesta és la clau del suport d'uns i altres, a més del component socòlogic, ja que a les mitjanes i grans empreses es parla i pensa en castellà. Ens imaginem se amb la DUI declarada que pasaria si el president de SEAT fet una roda de premsa dient que amb la situació a Catalunya es replantegés les inversions a la planta de Martorell ?\nUn article genial\nPer L'Avi Pere el 5 d'octubre de 2017 a les 08:01\nEl millor discurs polític possible, per un demòcrata de veritat, és el que es basa en una anàl•lisi rigorosa de la realitat, sense disfressar-la ni deformar-la. És el que fà l'Eulàlia a l'entrevista. Certs partits parlaven del Procés com una transició "de la Llei a la Llei" . Jo, ho trobava enganyós. Quan un Estat ha consentit perdre la regió més rica i productiva amb "fair play"? Molts hem acompanyat el Procés procurant fer pocs escarafalls. No fos que la dreta i el centre independentista ens pengessin de forma definitiva el cartell "d'antisistema" i quan ha començat l'hora de la veritat s'han confirmat totes les advertències que des de l'esquerra política veníem fent. Siguem clars: Durant la jornada d'aturada del país ja vaig notar dificultats per mantenir la unitat d'acció quan parlarem de piquets. I si per tallar el trànsit erem els mateixos que el diumenge, al parlar de piquets per estendre l'Aturada hi hagué qui es quedava congelat. Normal, res d'estrany, on s'ha vist que afiliats a un partit de dreta o centre-dreta hagin fet mai a la vida un "piquet de vaga". Cal destacar que malgrat aquestes desercions els piquets de vaga foren amplis i nombrosos: les absències foren compensades amb escreix per persones abans passives respecte la independència i avui indignades per la repressió...El caràcter antidemocràtic del Estat Espanyol ha esdevingut evident per molts conciutadans que "es senten més espanyols que catalans". Hem de anar a parar, ara, a les terceres vies que ja fà mesos van quedar bandejades? Quina barra plantejar diàleg sense condicions prèvies! El Sr. Síndic de Greuges apareix avui per proposar mediació SENSE CONDICIONS, també una Taula liderada per la degana del colegis d'advocats... A la gent apallissada encara els blaus s'els hi están tornant morats.... És com dir-li a una dona violada que abans d'anar al metge, prendre una bona dutxa i cursar la denúncia s'assenti a dialogar amb el violador... Aberrant! Les persones normals no pensem ni sentim ni volem actuar així. Totalment d'acord amb Na Eulàlia Reguant: Sí que cal dialogar, però després de la DUI, caldrà negociar els actius-pasius, el control d'aeroports, ports, frontera andorrana... El següent pas a fer, la setmana vinent és la DUI. Tot el demés seria una traïció incongruent a tota la gent que els darrers anys hem estat lluitant per arribar a la independència. Chapeau, Eulàlia! Feia molt de temps que no llegia propostes i opinions polítiques tan aclaridores i tan necessàries per combatre les MANIOBRES DILATÒRIES. No ens deixem engatussar. SOM UNA NACIÓ QUE DE MOMENT NO HA RETROCEDIT I QUE ESTÁ APRENENT A CONTROLAR LA POR. ARA TOCA DEMOSTRAR QUE SOM COSEQÜENTS AMB EL QUE VENI FENT. Quina tristor si deixèssim la feina a mitges! Si no arribem a la REPUBLICA CATALANA que sigui perquè ens barren el pas amb tancs. Si som inteligents hi ha un remei per què no arribin a sortir : Que na Merkel truqui al Mariano. I quan ho farà la Merkel? QUAN NO ARRIVIN A EUROPA ELS VOLKSWAGEN DE MARTORELL, NI ELS DERIVATS DE LA PETROQUIMICA DE TARRAGONA, NI ELS FORD DE VALENCIA, NI ELS TOMAQUETS D'ALMERIA I TAMPOC ARRIVIN AL NORD D'AFRICA ELS PRODUCTES EUROPEUS... A Europa els rellisca força els drets humans i les llibertats fonamentals però "la pela és la pela" i de cop i volta la UE s'adonarà de totes les barbaritats fetes a nivell repressiu, juridic e institucional... La fórmula màgica es diu VAGA GENERAL. Si, srs de la Dreta i del CentreDreta o incorporen els treballadors a la Lluita per la República Catalana o trigarem a veure-la. I recordin que la dreta españññola no és de les que perdona.\najudem per defensar\nPer La Pera el 5 d'octubre de 2017 a les 07:44\nDesde ara i per un temps , per defensar CATALUNYA, penso que seria molt important , crear un cos de mossos de carácter provisional , voluntari i sensa cap paga. Nomes una camisa que els distingis i una defensa. A cada capital de comarca un grup . Sempre al costat dels mossos ,per ajudar-los . Estic segur que seriem MILERS .\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 06:37\nAra... Ara voleu delegitimar unes eleccion reals i democratiques no presentant-vos cuan aquestes si que son la veu del poble, ara voleu que el mossos es posin al costat del poble cuan han passat per sobre de la llei i dels catalans democrates de veritat, ara voleu parlar, a parlar amb el jutje!\n@ Anònim, 05/10/2017 a les 01:43\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 05:08\nNo es cuestión de filosofía, sino de comprensión lectora. La misma Constitución que no te has leído te lo dice. La cambias como dice que hay que cambiarla, para que finalmente te lo diga. Me dirás entonces que eso es imposible con la distribución de "fuerzas" que hay y habrá. Y entonces te diré que en política nada es imposible. Es cuestión de pactar...de seducir...de mimar...de convencer...de comprar!\nQue vagin preparant l'exili a Venesuela\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 03:07\nUs hi trobareu com a casa.\nPREGUNTA ALS FILOSOFS DIALOGANTS (la Vanguardia):\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 01:43\nCóm una Constitucio pot permetre la llibertat d'ideologia (fins la independentista d'un troç de pais) i alhora afirmar en la mateixa Constitució que qualsevol Secessio es una PROHIBICIO???\nEn Junqueras explicava fa menys d un any\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 01:18\nQue era molt fàcil, et quedes els impostos i ja tens la financiacio. Llavors Madrid vindrà a negociar o perdrà els diners. Molt fàcil oi? Doncs mira, ara te els comptes intervinguts i no disposa ni d un euro! No es poden fer les coses sense pensar perquè al final quederem totalment intervinguts!\nCUP ---> realitat o ficció?\nPer Jo mateix el 5 d'octubre de 2017 a les 01:08\nA continuació vaig a copiar-pegar uns textos extrets d'un PDF descarregat de la web de la CUP "Referèndum 2017: La clau que obri el pany". Amb ell pretenc posar a la vostra consideració els textos que destaco en negreta per contrastar el que hi ha escrit i l'ocorregut diumenge passat de referèndum. El referèndum com a oportunitat de ruptura. Mireia Boya Ara bé, tenint en compte la negativa de l'Estat, la seva creixent bel·ligerància, l'estratègia de la por utilitzada per fer fracassar la votació i el fet d'estar en un context de legalitat intervinguda i en un Estat de dret autoritari que funciona a cop d'estat judicial, són tres les garanties democràtiques ineludibles perquè el referèndum es consideri vàlid i efectiu: • Garantia del dret a vot: tot aquell que vulgui votar ha de poder votar tant a Catalunya, en els col·legis electorals, com en la resta del món, a través del vot exterior. (I EXTRAPLANETARI) • Garantia del recompte i dels resultats: la imparcialitat de la iniciativa refrendaria ha de comptar amb un component d'oficialitat i institucionalitat vigent que li brindi credibilitat a ulls del món. Ha de deixar-se de costat al voluntariat, ja que no estem davant un procés participatiu no vinculant. (MOLT BO) • Garantia d'una campanya lliure i equitativa: ha d'haver-hi activitat pública que obri el debat dels arguments del si i del no a tot arreu durant un període de temps no inferior als quinze dies. Una campanya electoral normal, habitual. (VAGI TELA...) No demanarem permís a la Comissió de Venècia com tampoc demanarem permís a l'Estat espanyol per exercir el dret a l'autodeterminació, no delegarem en ningú l'exercici de l'autodeterminació, però serem escrupolosament democràtics. D'altra banda, pensem molt en el dia de la votació, però molt poc en l'endemà. Si guanya el sí a la independència, amb una participació suficientment alta, caldrà fer efectiu el resultat, fer-ho vinculant, tal com ens vam comprometre des de les institucions. Declarar la independència, que entri en vigor la llei de transitorietat jurídica, veure com l'Estat no la reconeix i sortir al carrer a defensar-la. Al final, la legitimitat és qüestió de demostrar qui mana al nostre país: ells o nosaltres. Pot ser que sigui necessària una vaga general, però també un tancament patronal. Ens farà falta la mobilització dels estudiants universitaris, però també la dels agricultors, obrers, petits empresaris, autònoms i jubilats. Pot ser que el reconeixement internacional sigui ràpid, molts països ja ens miren d'a prop, o potser la mobilització haurà de ser sostinguda en el temps, planificada, alternant sectors, grups socials i punts estratègics del territori, per fer reaccionar a la comunitat internacional. Que el impasse no ens detingui. El procés constituent ha d'iniciar-se en el marc de la transitorietat jurídica i poc després de la declaració d'independència. I la ciutadania ha de tornar a mobilitzar-se, aquesta vegada per establir els pilars de la república, els drets i deures i l'organització territorial. Un procés constituent des d'a baix, participatiu, decisori i vinculant per a l'Assemblea Constituent que haurà de néixer després de les eleccions constituents. La CUP: referèndum, independència, Països Catalans. Xevi Generó En els últims anys hem assistit a un desgast del sistema autonòmic sorgit de la «transició». Aquesta situació no dóna sortida a les aspiracions polítiques populars; de fet, ni tan sols permet un reconeixement mínim de les diverses realitats nacionals o del dret a la seva autodeterminació. I com la tasca persistent de l'independentisme ha anat esbrossant el camí, la qual cosa es veia com una utopia ha anat agafant cos fins a arribar a dia d'avui amb el referèndum d'autodeterminació com a objectiu polític i social majoritari del 80 % de la població. 80%?????? OPINIÓ: Podem comprovar que els textos fan una radiografia bastant exacta de coses que hem viscut així com les intencions o raons del per què. Destaque els tres punts en els quals en llegir, podem comparar l'escrit amb el succeït, i no "solament" culpa de les "forces d'ocupació" sinó dels mateixos que han muntat aquest tenderete. Destaco també la paraula mobilització que podem traduir en manipulació fruit de molts factors d'adoctrinament i repressió amb el pensament únic. Finalment destaco el 80% majoritari del que no és necessari contrastar amb la realitat. Aquí és evident que si no estàs amb mi estàs contra mi. Ja va dir Churchill que els feixistes del futur es presenten com a antifeixistes. Deixo a la vostra consideració la resta. Gràcies.\nque no, Eulàlia\nPer cupaire el 5 d'octubre de 2017 a les 01:06\nCom que imagino vas anar a votar, espero conservis alguna papereta, jo si que en tinc i et podria fer arribar una ja que veig no recordes la pregunta refrendada. No era "vostè està d'acord en que Catalunya es converteixi en un estat en forma de república d'aquí a uns mesos?", no. Era exactament “Voleu que Catalunya sigui un estat independent en forma de república?” Res d'això de "d'aquí uns mesos". No ens dilatem nosaltres mateixes, que ja n'hi ha prou professionals de la dilació. I ja possats, afegir que imagino hi han moltes persones que encara no entenen el procés constituent a punt de començar. És normal que així sigui ja que les generacions actuals no l'han viscut mai un veritable procés constituent. El que em crida l'atenció és la ignorància sobre aquest tema que mostreu algunes protagonistes de l'aprovació de la llei de transitorietat jurídica i fundacional de la república, la qual contempla en el seu Títol VII les fases del procés constituent. No sembla raonable que una diputada ignori el que està previst a la llei de transitorietat al respecte del paper de l'Assemblea Constituent, la qual s'haurà d'escollir no immediatament si no al contrari, d'aqui a sis mesos aproximadament, desprès de la fase participativa del procés. Reprodueixo l'article clau que defineix el paper de l'Assemblea constituent cap al final: Article 87. Procés participatiu 1. El Parlament empararà les diferents fases del procés, vetllant pel desplegament de la fase participativa que tindrà lloc durant els sis mesos posteriors a la proclamació dels resultats del referèndum. Aquesta constarà d’un procés deliberatiu a nivell sectorial i territorial, i la subsegüent convocatòria d’un Fòrum Social Constituent format per representants de la societat civil i dels partits polítics. 2. El Govern crearà un Consell assessor format per experts acadèmics, a nivell nacional i internacional, per tal d’assessorar en la fase deliberativa constituent liderat per la societat civil organitzada. 3. El Fòrum Social Constituent, recollint els debats de la fase deliberativa, ha de debatre i formular un conjunt de preguntes sobre els principis i qüestions generals de la futura Constitució, que hauran d’ésser resoltes per la ciutadania mitjançant un procés de participació ciutadana. El resultat d’aquesta participació ciutadana constituirà un mandat que vincula políticament l’Assemblea constituent, la qual els articula jurídicament i, si cal, els harmonitza i sistematitza. Res a veure amb el que expresses a l'entrevista, quan negues la possibilitat de llista única independentista. Els debats sobre el fons no els fa l'Assemblea constituent, es farà en el procés participatiu que haurà de començar a l'entrada en vigor de la llei. És a dir, en el moment de la proclamació de resultats. Els debats importants es faran a nivell popular, on els partits podran ser-hi com a persones individuals, mai com a organitzacions. Aqui no valdrà cap negociació entre els partits, ja que és el poble qui decideix. Mira'l bé, que ben aviat comença. Així no confondràs als lectors. Per acabar, només dir-te que no ets única, de ben segur que hi ha una immensa majoria de diputades de tots els colors que encara no saben el que t'he explicat, és una de les coses que s'haurà de posar a sobre de la taula, coincidint amb tú quan dius que la càmara de representants republicana n'haurà d'organitzar-se d'una altre forma. Salut\nES que si no pots controlar efectivament el territori\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 00:48\nuna DUI és un suicidi!!\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 00:47\nEn el cas de que es convoquin eleccions catalanes, jo no deixo el Parlament en mans de C's o PSC. Ni boig\nLO "DIALOGO" ES UNA MENTIDA, LA NON DECLARACION D'INDEPENDÈNCIA ES UNA TRAÏCION.\nPer Anònim el 5 d'octubre de 2017 a les 00:17\nCAL FACILITAR AQUESTA INFORMACION EXPLICATIVA A TOTA LA GENT: https://is.gd/1kkKLt\nCada cop que la CUP bada la boca, se li escapen cent vots\nPer Quin pais! el 5 d'octubre de 2017 a les 00:09\n...i si es la CUP de Barcelona, son mil vots el que perd. Aquesta senyora viu en un món de fantasia. La realitat li xiula a les orelles i es pensa que son mosques. S'enten que faci temps que els únics votants de les CUP que conec son dels que se'n penedeixen...\nPer Anònim el 4 d'octubre de 2017 a les 23:12\nNi intermediaris, ni negociacions, INDEPENDENCIA, o vaga general per fer caure l,estat Prou denuncias,prou multas,prou g,c ,prou policias invasoras criminals, INDEPENDENCIA\nQue ha canviat d'ahir a avui ?\nPer Anònim el 4 d'octubre de 2017 a les 22:55\nDues coses: primera,els bancs catalans i tota la borsa ha baixat molt i els poders fàctics catalans estan pressionant per por a una caiguda general de l'economia amb una DUI i posterior aplicació del 155 amb els aldarulls, vagues i tot el que vindria. I segona, avui la UE ha donat un clar suport a Espanya i ha advertit Catalunya, inclús han dit que és lícit l'us de la forÇa sempre que sigui proporcionada. Ahir el president va dir a a BBC que la DUI era questió de dies i avui semblem bojos per trobar mediadors i trobar una sortida digna. No tinc cap dubte que les propostes de mediació que se senten de no declarar la DUI a canvi de no aplicar el 155 i que la polícia marxi estan filtrades pel mateix govern, sino no serien portada als informatius de TV3.


Unió Esportiva Figueres | El Figueres vol enganxar-se a dalt contra el Sant Andreu\nEl Figueres vol enganxar-se a dalt contra el Sant Andreu\nHome > Uncategorized > El Figueres vol enganxar-se a dalt contra el Sant Andreu\nPosted at 09:16h in Uncategorized\tby\tUnió Esportiva Figueres 0 Comments\nLa Unió Esportiva Figueres juga avui, dimecres 27 de gener (19 h), al camp del Sant Andreu en un partit pendent que es va ajornar fa vint dies per COVID-19 en el quadre barceloní. Al Narcís Sala, els figuerencs volen enganxar-se a la lluita per l’ascens ja que visiten el tercer classificat, que tanca les places de play-off d’ascens. El Figueres és sisè, té el Sant Andreu a quatre punts i un triomf l’aproximaria a les places de privilegi. El conjunt de Javi Salamero viu el millor moment de la temporada, ja que encadena 7 partits seguits sense perdre (13 de 21 punts) mentre que el rival de demà, líder fins fa poc, va destituir ahir el seu entrenador, Mikel Azparren.\nEls de l’Alt Empordà tindran les baixes de Pol Bastidas (sanció) i de Marc Bech, Ivan Vidal i Pol Tarrenchs (lesió), mentre que podrien recuperar Gallo després de perdre’s els dos últims partits per molèsties musculars. Salamero explica que “estem capacitats per anar a guanyar al Narcís Sala, hem demostrat en fases de joc durant el campionat que podem ser iguals o millors que qualsevol altre rival. Anem a reivindicar que les tres primeres places han de ser molt cares i que la Unió vol ser candidat a qualsevol cosa”.\nA les últimes cinc temporades, al Narcís Sala el Figueres hi ha guanyat dos cops (0-1, per últim cop, a la 2018/19) i hi ha perdut tres vegades (3-2, ara fa un any). El partit, a porta tancada, es podrà seguir en directe per Betevé i serà dirigit pels àrbitres del Baix Llobregat Miguel Angel Moreno Villaécija -principal-, Jose Javier Gómez López i David Talavera Bielsa.\nBaixa d’Abel i fitxatge de Dani Gómez\nEl Figueres va anunciar ahir el vespre les dues primeres novetats del mercat d’hivern. Per un costat, el migcampista Abel Fàbregas no continuarà després d’una temporada i mitja a l’entitat. Per l’altre, ha arribat el migcampista ofensiu Dani Gómez, un jugador de 22 anys que prové del CF Lloret, de Primera Catalana, i que havia coincidit amb Javi Salamero en el Palamós.


La Generalitat 'garanteix' solucions pels usuaris menys habituals del transport públic a l'estiu a la Costa Daurada | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nLa Generalitat 'garanteix' solucions pels usuaris menys habituals del transport públic a l'estiu a la Costa Daurada\nUns usuaris esperen davant un autobús de l'empresa Plana, que opera en les rutes regulars de transport a la Costa Daurada. Foto: ACN\nLa Generalitat «garanteix» que cap usuari habitual del transport públic a la Costa Daurada es veurà afectat per la possible suspensió de la targeta T-10 integrada entre finals de juny i mitjans de setembre. El Govern estudia prendre aquesta mesura per evitar «l’abús» d’alguns operadors turístics. El director de Territori a Tarragona, César Puig, ha assegurat que els treballadors que es beneficien diàriament del sistema tarifari integrat ja disposen de títols econòmicament viables, i ha avançat que s’estudien opcions per no perjudicar els treballadors de cap de setmana o els usuaris menys habituals. Aquest dimecres, representants de CCOO i UGT s’han reunit amb responsables de la Generalitat.\nPuig ha explicat que el director general de Transports i Mobilitat, Ricard Font, ha traslladat als responsables sindicals que la mesura, que «no és ferma i s’està reestudiant», «està destinada a garantir la viabilitat econòmica del sistema». Tot i això, el director de Territori i Sostenibilitat ha insistit que la voluntat de la Generalitat és que cap persona que utilitzi habitualment els serveis del bitllet integrat «no pateixi cap perjudici».\nD’aquí a un mes està previst que les dues parts es torni a reunir i que la Generalitat proposi una solució als sindicats per als usuaris menys habituals del transport públic, com ara els treballadors en torns de cap de setmana o aquells que realitzin «sis o set viatges al mes», ha exemplificat Puig. El Govern està acabant d’estudiar la mesura més adient per compensar la suspensió temporal d’aquest títol i, entre d’altres opcions, es planteja la creació d’un títol especial.


Els empresaris també demanen diàleg (Editorial)\nEls empresaris també demanen diàleg\nLes dues grans patronals catalanes insten els polítics a fer la seva feina per resoldre el conflicte\n3 min. Barcelona 23/10/2019 22:17\n651x366 Els presidents de Foment i Pimec, Josep Sánchez Llibre i Josep González, acompanyats d'altres líders empresarials. / CRISTINA CALDERER Els presidents de Foment i Pimec, Josep Sánchez Llibre i Josep González, acompanyats d'altres líders empresarials. / CRISTINA CALDERER\nLes dues principals patronals catalanes, Foment del Treball i Pimec, van protagonitzar ahir un acte conjunt per reclamar als executius de Quim Torra i Pedro Sánchez un diàleg que permeti trobar una sortida al conflicte català. Ho van fer en un acte inèdit de les dues organitzacions, que sovint tenen interessos contraposats, però que han decidit fer pinya per llançar el missatge que la qüestió catalana ha de tornar al terreny del qual no hauria d'haver sortit mai: el de la negociació política.\nEs tracta d'un pronunciament que es pot considerar de mínims, però que en el context actual, amb Sánchez negant-se a agafar-li el telèfon al president Torra, té una especial rellevància. L'important de la posició conjunta de les patronals és que demostra que hi ha un consens molt majoritari en la societat catalana en el sentit que la sentència del Tribunal Suprem no ajuda a resoldre el contenciós i que, en tot cas, la via per avançar no pot ser només la judicial. El president de Pimec, Josep González, va tenir un record per a les "persones empresonades", una menció que va rebre aplaudiments.\nEls empresaris reclamen aquest diàleg polític perquè consideren que la inestabilitat actual perjudica l'economia i el progrés de Catalunya. A això caldria afegir-hi els importants costos que també té per al conjunt de l'Estat en termes reputacionals. El president de Foment, Josep Sánchez Llibre, antic diputat de CiU a Madrid, va criticar especialment la imatge que s'ha ofert de Barcelona aquests dies amb els aldarulls i els talls als carrers. És cert que no és la millor imatge que es pot oferir, però el que crida més l'atenció a l'exterior, des del Financial Times a Le Monde, no són tant les protestes violentes com la manca de perspectives d'una resolució política a mitjà o llarg termini.\nPer això el document pactat afirma que "és el moment d'acabar amb els discursos buits i banals". I és que l'etern context electoral en què s'ha instal·lat la política espanyola els últims anys no deixa lloc per a un diàleg reposat i constructiu. Al contrari, tot són càlculs partidistes i electoralistes, cops d'efecte i sortides de to que no ajuden gens a resoldre el conflicte i rebaixar la tensió.\nPer això és important que les patronals s'hagin sumat a un posicionament que els principals sindicats ja fa temps que defensen: que la solució passa pel diàleg polític, que sempre implica reconeixement de l'altre com a interlocutor i la disposició a negociar i cedir en les pròpies posicions. Evidentment, la crida es fa per igual a totes dues administracions, però en realitat qui té més responsabilitat en el bloqueig actual és el govern espanyol, que continua buscant excuses per no haver d'afrontar un problema que tard o d'hora s'haurà d'encarar. Aquesta és, segons remarquen els empresaris, la feina dels polítics i "per la qual cobren", en paraules del president del Gremi d'Hotelers, Jordi Mestre. Doncs això, seguin i parlin, sisplau.


plantilles Archivos - Khumbu\nTag Archives: plantilles\nTriar sandàlies còmodes tenint els peus delicats o utilitzant plantilles\nPosted on July 1, 2018 July 2, 2018 by khumbusabadell\nA l’estiu tots tendim a guardar a l’armari les sabates tancades i ens decantem per calçar sandàlies i calçat més obert.\nPer a tothom en general, però sobretot per a les persones que tenen els peus delicats, pateixen algun tipus de problema o utilitzen plantilles, això es pot convertir en un contratemps, ja que les sandàlies no són el calçat més recomanable i més beneficiós per als nostres peus, i tendeixen a oblidar-se de les plantilles en aquesta època estival.\nLes persones que tenen els peus delicats no han de comprar qualsevol tipus de sandàlies, ja que probablement el seu problema s’agreugi. I les que usen plantilles han de posar una especial cura i adquirir sandàlies per a plantilles o que incloguin una plantilla extraïble per incorporar la seva pròpia.\nUs volem deixar alguns consells i indicacions per tenir en compte a l’hora de triar una sandàlia còmoda ja sigui per caminar, per treballar, per a festes o per a qualsevol ocasió.\nPRINCIPALS CARACTERÍSTIQUES QUE HAN DE TENIR UNES SANDÀLIES CÒMODES\nHi ha diversos punts en els quals ens hem de fixar a l’hora d’adquirir unes sandàlies còmodes.\nAmpla i amb bons volums interns. Han de tenir una correcta dimensió perquè no oprimeixin els dits.\nCal evitar en els dissenys les peces i costures interiors ja que si tenim punts sensibles en els peus aquestes peces o costures no ens afectin.\nPer a això és molt important veure i provar diferents models per trobar la forma que millor s’adapti. L’ideal és recórrer a marques conegudes i de renom que ja coneixem, sabem com calcen i el resultat final que ens ofereixen.\nEls materials amb els quals estan fabricades les sandàlies són de molta importància. Han de tenir una idònia transpiració i una fàcil adaptació al peu.\nL’habitual és usar tant pells internes com externes de primera qualitat.\nA l’estiu, tendim a descalçar i des-protegir el peu, portant-ho sense mitjons. Per això, cal vigilar més que mai els materials de cara a evitar lesions pel fet d’estar en contacte directe amb la pell, ja que poden provocar al·lèrgies o ferides.\nLes plantes interiors sobre les quals recolza el peu són fonamentals. En cas de no usar plantilles ortopèdiques, milloren el confort de la trepitjada. Quanta millor anatomia tinguin, més confort ens proporcionaran.\nEn cas d’usar plantilles ortopèdiques, és important que seguir els consells del vostre podòleg.\nLes plantilles ortopèdiques fetes a mida sempre han de recolzar-se sobre una superfície llisa. Hi ha vegades que encara que retirem aquestes plantilles extraïbles que incorporen alguns models, les plantes no són totalment llises, per la qual cosa no servirien per inserir les vostres plantilles a mida.\nEls pisos són una part important, ja que són els que esmorteeixen el cop contra el terra. Recomanem bones soles de poliuretà, pisos microporosos i gomes alleugerides.\nEn definitiva, pisos flexibles i el més lleugers possibles per millorar el confort en caminar i facilitar-nos el pas sense esforços extres en la marxa.\nEls dissenys són també molt importants perquè la sandàlia quedi perfectament acoblada al peu i no patim cap molèstia.\nRecomanem models de pales pujades amb gomes elàstiques que ajustin i no oprimeixin a l’hora de fer el pas, i sobretot models amb velcros que són cada dia més benvinguts i demanats.\nPosted in ara\t| Tagged delicats, peus, plantilles, sabates, sandàlies\tLeave a comment


L'hibernació de l'economia i els serveis no essencials obligats per l'emergència sanitària trastocarà els plans de legislatura de les administracions locals que hauran de redefinir objectius i terminis. Tot el músucl administratiu està implicat en la lluita contra el coronavirus i els seus efectes socials i econòmics i això és evident que obligarà a redefinir estratègies sobretot en el calendari d'obres públiques i licitació de projectes.\nUn exemple d'això és a Sant Feliu de Guíxols on l'equip de govern havia abordat diferents projectes que considerava estratègics amb una planificació anual que ha quedat trastocada. Elements com el nou Thyssen, els aparcaments públics del tennis i la Corxera o arreglar l'espigó de Rius i Calvet afectat pel Temporal Gloria poden ser alguns dels projecte que pateixin modificacions de calendari.\nMalgrat aquest sotrac que consideren com l'any més difícil que han viscut, l'Ajuntament confia en que la legislatura serà productiva respecte els projectes estratègics que s'havia fixat.\nL'Ajuntament està preocupat per l'impacte social que tindrà l'estat d'Alarma en un moment on començava la temporada turística. El comerç pràcticament aturat, el turisme paral·litzat i més pressió per uns serveis socials que ja abans del coronavirus treballaven amb moltes famílies vulnerables que encara patien els estralls de la crisi financera del 2008.\nSobre l'intensa activitat cultural i lúdica que hi ha a l'estiu a la ciutat l'Alcalde Carles Motas confia, amb el punt de prudència que obliga l'incertesa del virus, que es podrà fer. De moment no s'ha cancel·lat res i esdeveniments com el Porta Ferrada fan promocions a través de les seves xarxes socials. La incògnita, però, és saber com afectarà en el comportament humà el llarg període de confinament i si quan s'aixequi ens seguirem comportant igual que abans.


Els austriacistes desembarquen a Catalunya\n23 d’agost de 1705\nTal dia com avui de l’any 1705, fa 315 anys, en el context de la Guerra de Successió hispànica (1705-1715) es produïa el primer desembarcament de l’exèrcit aliat austriacista a Catalunya. Durant la nit entre el 22 i el 23 d’agost, 180 vaixells de guerra procedents de Gibraltar van desembarcar 9.000 efectius anglesos, neerlandesos i catalanovalencians; la gran majoria a la platja de Montgat (Maresme); i un petit destacament d’avançada a la desembocadura del riu Besòs. Segons el Dietari de la Generalitat “En aquest mateix dia ha comensat a desembarcar gent a terra serca del riu Besós la armada enemiga”.\nL’endemà 24, aquell contingent rebria el reforç de 2.000 voluntaris catalans procedents d’Osona i del Maresme, que serien els efectius primigenis del Reial Exèrcit de Catalunya. Entre el 23 d’agost i el 23 de setembre les principals ciutats de Catalunya (Vic, Mataró, Girona, Tarragona i Lleida) es van declarar austriacistes; excepte Barcelona, on les autoritats locals es van mantenir fidels al règim borbònic. El 14 de setembre (tres setmanes després del desembarcament), l’exèrcit aliat posava setge a Barcelona. Durant aquell setge, que es va perllongar fins al 9 d’octubre, Felip V no va respondre a les crides desesperades del seu virrei, Fernández de Velasco.\nEn el decurs d’aquell setge (14/09 a 09/10) la tensió social a l’interior de Barcelona va créixer exponencialment. Les classes populars i mercantils reclamaven que la ciutat obrís les portes a l’exèrcit austriacista. Finalment, les autoritats locals cedirien després d’una sèrie d'avalots urbans, que s’iniciarien quan Jerònima Peiró i la seva família (veïns anònims del barri del Born) van brandar la campana de Santa Maria del Mar al toc de “Via fora!”, i van desarmar i empresonar una companyia de Tercios de Castilla formada per 70 efectius. Amb l’entrada de l’exèrcit aliat, Fernández de Velasco fugiria precipitadament (com havia fet el 1697) i els càrrecs borbònics serien cessats.\n18 d’agost de 1706 Carles d’Habsburg presenta el seu primer i únic virrei a Catalunya Marc Pons


Ser-hi i no arribar a tot | Crida per Sabadell\nHome | Ser-hi i no arribar a tot\nSer-hi i no arribar a tot\n25 de maig de 2017 Opinió0 comments\nArticle d’opinió d’Anna Lara i Sandra Alcaide, membres de la Crida per Sabadell\nAquesta setmana ha fet 2 anys de les darreres eleccions municipals i tenim la boca amb gust a ferro de tant mossegar-nos la llengua. Som militants de la Crida per Sabadell, implicades fins al punt d’haver-ne estat portaveus, però som moltes coses més. Ambdues som mares, participem d’altres moviments socials, entitats i tenim la nostra feina.\nHan estat 2 anys que hem viscut amb frustració i amb la por que les contradiccions se’ns mengessin vives. I cada setmana ens hem preguntat ”Som on toca?”. És difícil acontentar-se amb que el govern venci els problemes administratius i imposi sancions a les elèctriques quan cada setmana et trobes amb famílies atrapades: menors sense aigua, la companyia demanant que l’ajuntament es faci càrrec del rebut, el personal de serveis socials dient que no els pot donar cap solució i que caldrà que segueixin visitant la font per banyar-se.\nFa unes setmanes que la Crida treballa a recollir les qüestions de relleu desenvolupades en els darrers 2 anys i això ajuda bastant a respirar. Perquè el dia a dia t’impedeix veure-les en el seu conjunt i no són poques. Invertirem en habitatge públic de lloguer assequible amb convenis clars i pensant en els efectes a tota la ciutat, amb adjudicacions clares que no passin per amiguismes, hem aconseguit inversions importantíssimes, hem tirat endavant processos participatius fonamentals, treballem per remunicipalitzar serveis vitals per la nostra ciutat perquè estiguin sota control públic de debò i acabem amb la precarització laboral que generen gran part de les externalitzacions de serveis.\nSobretot, hem dedicat molt de temps a aquelles coses que no es veuen, per això, la contrarietat de ser-hi i seguir veient famílies a les que intenten desnonar, un rebost insuficient i beques de menjador que s’han de lluitar amb ungles i dents, entre d’altres. Alguns ens han dit que tot i les contradiccions no podem permetre que tornin els “altres”, que un govern d’esquerres ja és un canvi. Però per nosaltres això no és suficient, tot i que en som conscients que és ara quan començarem a veure els fruits de la feina feta, però serà prou? o serem víctimes del possibilisme de la institució?\nMentre no ens aturi, aquesta reflexió de fons és important. És garant de fer la feina ben feta i sempre pensada des del significat de cadascuna de les coses i no per la inèrcia de ser a govern. Si al final respirem tranquil·les és perquè som moltes les companyes amb aquesta inquietud, perquè no pensem deixar a ningú sol prenent aquestes decisions, perquè les prendrem entre totes i seran col·lectives. I això sí que és la garantia d’un govern diferent. Posem sobre la taula el tòpic del capital humà, però no per més o menys vàlua de cadascú, sinó pel conjunt i perquè som i serem atentes per marcar els passos i trobar el camí juntes.\nQue ningú s’equivoqui amb l’explicació de la nostra frustració. Han passat 2 anys i seguim aquí i no perquè no tinguem més coses a fer. Veure que la institució no ho pot tot no ens rebaixa ni una mica. No ens aturarem allà on la institució no accepti més passos i si seguim aquí és perquè creiem que cap de les alternatives institucionals fa ombra a la Crida per dur endavant el procés de transformació de la ciutat. Hem passat dos anys mossegant-nos la llengua perquè un equilibri a 4 forces no és senzill, perquè voldríem cridar contra la burocràcia, perquè moltes de les que també militeu ens heu cosit a crítiques – amb raó-. Construir la ciutat que volem passa per digerir tot plegat i bastir alternatives, tal i com ho hem fet sempre des del carrer o des de l’oposició.\nDefugim de les sortides fàcils, dels focs d’artifici i apostem per una transformació profunda. Com diuen: Anem lents, perquè anem lluny.


Estàs aquí:Inici Actualitat Qui té el dret als drets?\nDesprés d’escoltar centenars de vegades frases com aquesta m’agrada esbrinar aquests “raonaments” que porten a alguns membres de l’espècie humana a pensar que sols ells i elles tenen dret a tindre drets. I sobre tot m’agrada comprovar que aquelles que se’ls ompli la boca parlant de drets de les persones rarament mouen un braç en cap mobilització per alguna causa. Seguint amb les opinions de les xarxes, respecte al tancament del delfinari de Barcelona les ments quadriculades podrien pensar que estem caminant cap a un nou model de societat civil més respectuosa amb la natura i la vida, preocupada per la sostenibilitat i pels animals, veritat? Doncs no: a veure ara on portem als xiquets i xiquetes a vore als dofins...un espectacle “de tota la vida”. Els falta nomenar allò de la “tradició” però encara no tinc les esperances perdudes.\nEls dofins deixaran d’actuar a Barcelona perquè no son actors ni actrius, ni pallassos ni pallasses. Deixaran de “passar per l’aro”, de fer botar una pilota i d’aplaudir, perquè ells no han nascut per a fer espectacles sinó per a estar en llibertat i nadar fins a 60 kilòmetres al dia. Els xiquets i les xiquetes no volen veure actuacions antinaturals dels animal sotmesos a brutals entrenaments. No volen veure animals tristos en peixeres, amb estereotípies perquè han emmalaltit lluny del seu medi natural. No em sembla un tema menor, el fet que Barcelona i Catalunya siguen hui una avançada en aprovar normes i executar decisions cada vegada més humanes, més socialment responsables, i molt més curoses dels drets de la resta d’espècies i del conjunt del medi i la natura. Aquesta decisió sobre el tancament del delfinari, ha segut precedida per altres de molt de calat com l’eliminació de les corregudes de bous, o la prohibició de tenir animals exposats per a la venda en aparadors públics.\nFelicitacions a Portugal i a Barcelona/Catalunya per ser els referents actuals a Europa en aquest i altres molts temes. El dret als drets és de totes i tots. Sortiu de la peixera, us fareu un gran favor.\nEncarna Canet @EncarnaCanet: membre de la PDaD @DaDPV i d’Iniciativa Animalista @IA_animalista


Lucie Barthélémy - PAR en Dansa\nPAR en Dansa > Professors > Professors > Lucie Barthélémy\nNascuda a França el 13 de setembre de 1986, Lucie Barthélémy és una ballarina professional amb més de 16 anys d’experiència en grans companyies i graduada com a mestra de dansa clàssica.\nEs va formar com a ballarina al Conservatori Nacional Superior de Música i Dansa de París entre l’any 2000 i el 2005. Des de llavors ha participat en diversos projectes i ha format part de companyies de renom.\nVa ser ballarina solista de la Companyia Nacional de Dansa sota la direcció de José Carlos Martínez entre 2012 i 2019 i posteriorment va aterrar a la Òpera de París, on va ser ballarina principal sota la direcció de Karl Paquette.\nEntre les seves participacions més destacades, es troben Mon Premiere Lac de Cygnes, Don Quijote, Tres Preludios, La Bella Durmiente i Artifcat Suite, entre moltes altres produccions.\nGraduada com a professora de dansa clàssica pel Centre Nacional de la Dansa de París, ha impartit classes per a ballarins de la CND, diverses masterclass al Conservatori de Tours i a l’Associació de Professionals de la Dansa de Madrid, entre d’altres.


En mesos arribarà l’ID.3 la primera entrega de la sèrie ID de Volkswagen\nTota espera arriba a la seva fi. Aquest és el cas de l’esperat projecte ID dels de Volkswagen i del seu arsenal de futurs vehicles de propulsió elèctrica.\nUn cop feta la seva presentació, la maquinaria es posa en marxa definitivament a treballar. La seva benvinguda ha estat molt celebrada a tots nivells, començant per la del gran públic, que esperen ansiosos la seva comercialització.\nID.3: el primer\nEntre els diferents models projectats, el primer a sortir serà l’ID.3 l’urbà compacte utilitari que donarà el tret de sortida en aquesta nova generació de cotxes amb emissions neutres de C02, tant en l’ús, com -i aquí està el punt diferencial del projecte ID- també en la fabricació.\nQuan diem “en la fabricació” ens referim al fet que el projecte ID implica que tot el procés, inclosa la fabricació de les bateries, es farà amb energies renovables. A més, Volkswagen ha comprat una elèctrica que només produeix electricitat verda (Elli).\nGràcies en aquesta adquisició els clients podran carregar els seus cotxes en aquesta xarxa de carregadors, evitant el consum d’energies fòssils.\nDe fet, tal és el compromís de Volkswagen, que les poques emissions que no puguin evitar durant les fases de producció, les compensaran amb projectes mediambientals ja acordats.\nPer l’estiu 2020\nDit això, comencem per el “timing” previst, que portem esperant mesos per saber quan arribarà el primer model programat! L’ID.3 es començarà a fabricar a la fi d’aquest any (novembre). Els primers lliuraments estan previstos de cara a la primavera-estiu de 2020.\nEncara no estan definits del tot, però ja tenim una referència per poder fer-nos una idea. Del Volkswagen ID.3 hi haurà tres variants en base a la bateria que portin. La variant equipada amb una bateria de 45 kWh, la més petita i que oferirà uns 330 km d’autonomia, no arribarà als 30 mil euros.\nSi tenim en compte els preus d’altres elèctrics utilitaris, l’ID.3, a més de modern, tecnològic i atractiu, estarà bastant ajustat de preu. Si ens basem en el diferencial d’altres models segons la bateria, la línia de preus estaria entre aquests menys de 30 mil del model base anunciat i uns 42 mil com a tope de gamma. En tot cas, caldrà esperar una mica per saber-ho amb exactitud.\nTres rangs d’autonomia\nJa posats esmentarem les autonomies de les altres dues variants. La intermitja equiparà una bateria de 58 kWh que permetrà recórrer uns 420 quilòmetres. Amb 77 kWh, la variant més alta de gamma podrà recórrer 550 quilòmetres. A més, estarà disponible amb dos nivells de potència: 150 CV i 201 CV.\nFidel al prototip\nCom és? En la presentació de Frankfurt d’aquest mes de setembre tothom ha comprovat que finalment la versió definitiva es manté molt fidel a la vista en els prototips filtrats, és a dir, està molt proper a un Golf però amb una mica més de volum. Potser com un Golf Plus?\nEn el frontal llueix el nou logo (al final de l’article el comentem breument).\nCom a tot elèctric, l’ID.3 no inclou graella de refrigeració, la qual cosa ressalta encara més els grans fars, que es prolonguen fins als mateixos passos de roda.\nLes rodes també són protagonistes d’excepció. De costat llueixen enormes amb les seves 20 polzades.\nDe costat també destaca -més que des del frontal- la grandària allargada del parabrisa, que es dilueix suaument amb la línia del sostre per acabar caient en la part posterior. El sostre sembla que serà de color negre, de manera que el ID.3 segurament proposarà una carrosseria bicolor, una estètica que es porta bastant.\nDe costat també destaca l’aleró que remata la saga.\nAmpli i urbanita\nGràcies als gairebé 2,8 metres de distància entre eixos (2,765mm) i al fet que gairebé tot el conjunt motriu, motor i bateries, se situa en els baixos, l’interior és molt ampli. I és que l’habitabilitat ha estat una de les grans prioritats de la marca en concebre aquest model.\nParlant de mesures, l’ID.3 mesura 4,26 metres de llarg, 1,81 metres d’ample i 1,55 metres d’alt. El maleter és de 380 litres naturals. El quadre de comandament es manté molt pròxim als ja coneguts de la marca, una decisió que busca familiaritat entre aquest nou model i els ja coneguts de sempre. Això sí, hi ha notables diferències, com el fet de no tenir gairebé botons, ja que tots els controls parteixen de la gran pantalla de 15 polzades de la consola central.\nCom molts altres cotxes, el sistema es pot controlar de forma gestual i per veu.\nMés de 30 mil reserves\nDes de la pròpia pàgina de la marca ja s’han superat les 30 mil reserves.\nEncara que no totes, moltes d’elles podran optar a una sèrie limitada especial de llançament, la ID.3 1ST Edition. La resta hauran de conformar-se amb endur-se la versió regular. Això sí, seran els primers en gaudir del primer model de la revolució ID de Volkswagen.\nLogo més modern i actual\nEls de Volkswagen van aprofitar l’esdeveniment alemà per presentar el nou disseny del logotip de marca, una actualització que no fa més que confirmar el pas del grup automobilístic cap a una nova era.\nEl nou logo destaca per mantenir un disseny pla i amb menys capes, però sobretot per la nova combinació en un to blau que admetrà l’aplicacií de diferents variants de color, doncs fins ara només admetia el blau i el blanc.\nFotos. Volkswagen Newsroom\nTags: Centre Prestigi Automobils, Green cars, Volkswagen, Volkswagen Andorra, VW ID.3\nLAND ROVER DEFENDER: AVENTURER I URBANITA VINYES-MERCADER ES PROCLAMEN CAMPIONS D’ESPANYA A LA NUCÍA


Ràdio Música en Valencià deixa d'emetre - Diari La Veu\nEscriba el número 375701\nRàdio Música en Valencià deixa d'emetre\nLa demanda no ha superat les 130 hores mensuals que demanava l'empresa que emetia el servei en línia\nRàdio Música en Valencià va començar a emetre on line a finals de 2015\nRàdio Música en Valencià ha desaparegut d'Internet. El corrent musical automàtic ha deixat de generar-se. Segons van explicar a través de les xarxes els responsables de les emissions, el servidor belga especialitzat Radionomy emetia el servei sempre que hi haguera una demanda mitjana superior a les 130 hores mensuals. Com que en el darrer control no s'ha assolit dita marca, l'empresa ha procedit a tallar l'emissió.\n"Durant dos anys ha sigut possible aquest projecte que vaig posar en marxa perquè considerava que era necessari per al sistema comunicatiu valencià, perquè la meua situació laboral m'ho permetia i perquè el seu manteniment costava el mínim", explica a Diari la Veu Paco Miguel, impulsor del projecte i qui el passat divendres va rebre una carta de l'empresa encarregada del servidor que anunciava que el servei quedava suspés. Això no obstant, Miguel es mostra satisfet del recorregut realitzat en aquest temps. "Sincerament, no pensava que podríem arribar fins on hem estat, perquè tot s'ha fet de forma voluntària, entre altres coses perquè jo mai he buscat cap tipus de suport institucional", reconeix l'exredactor i guionista de RTVV.\nPaco Miguel: "Sincerament pensava que mai podríem arribar fins on hem estat. Els nostres músics es mereixen un sistema comunicatiu potent que els done suport"\nCom recorda Miguel, Ràdio Música en Valencià és un projecte dedicat a la promoció dels grups valencians que canten en valencià que va començar les emissions a finals del mes de novembre de 2015. Aquesta emissora de ràdio en línia programava música 24 hores al dia amb dues condicions: només grups valencians, només música en valencià. Per què estava destinada sols a grups valencians? Perquè, com indica Miguel, "en aquella època estàvem vivint un esclat de la música feta en valencià, amb desenes de grups i discos nous, d'enorme qualitat i interés i no tenien el merescut ressò als mitjans de comunicació i el valencià mereixia i mereix el nostre suport".\nEn aquest sentit, el periodista que durant l'última etapa de l'ens autonòmic va treballar temes relacionats amb la cultura al programa "Encontres" es va adonar que no existia cap ràdio que reunira aquestes característiques, ni tan sols a Internet. "El camp dels músics valencians i en valencià és grandíssim, i la llàstima és que no hi ha una indústria que els done suport. Per això molts grups i artistes ens han enviat els seus treballs, perquè els férem difusió", indica Miguel alhora que lamenta no haver pogut dedicar-li més temps al projecte. "Estic convençut que amb una millor organització hauríem arribat més lluny", expressa.\nAixò no obstant, es mostra més que satisfet del que ha aconseguit durant aquest temps, ja que han sigut nombrosos els centres escolars que s'han posat en contacte amb ell per a assabentar-se de com havia posat en marxa el projecte i com l'havia gestionat. "Un dia em van enviar un vídeo en què es veia una classe escoltant les emissions per a després fer un treball", indica amb un inevitable punt de satisfacció. Un orgull a què també se suma el fet que una part dels oients se situava fora de les fronteres lingüístiques. "No sabria dir perqué, però el 30% del trànsit corresponia a nord-americans i un alt percentatge a Alemanya", explica Miguel.\nSón raons per les quals, l'experiodista, ara dedicat a la docència, no descarta tornar a recuperar les emissions. "M'agradaria pensar que es tracta d'un tancament temporal. Necessitem un sistema comunicatiu que done suport als magnífics músics que tenim", insisteix Paco Miguel.\nCal recordar que en les emissions d'aquesta ràdio en línia no han tingut cabuda els músics de la resta de l'àmbit lingüístic ja que, segons argumenta el periodista, els músics catalans sí que tenen una indústria pròpia amb nombrosos grups, que de vegades inclou els valencians, però generalment no. "I perquè es tracta d'identificar i potenciar els d'ací i, alhora, dignificar els nostres clàssics", rebla Miguel.\nRadio Música en Valencià\nEscriba el número 552154