Tràmits per iniciar el negoci. Xarxa Emprèn\nMoltes de les entitats de la Xarxa Emprèn ofereixen la possibilitat de simplificar i agilitzar els tràmits per crear l’empresa, perquè són punts FUE o punts PAE.\nHi ha diferents tipus de tràmits:\nTràmits de constitució: són competència fonamentalment de l’Administració General de l’Estat i comprenen els tràmits relacionats bàsicament amb la constitució de la forma societària o autònom.\nTràmits de legalització: són competència dels ens locals i de la Generalitat de Catalunya i és en aquests en els que se centra el Pla de la FUE.\nEls punts Els Punts d'Atenció a l'Emprenedor (PAE) s'encarreguen de facilitar la creació de noves empreses, l'inici efectiu de la seva activitat i el seu desenvolupament, a través de la prestació de serveis d'informació, tramitació de documentació, assessorament, formació i suport al finançament empresarial.\nLa finestreta única empresarial (FUE) és el punt de referència de les persones emprenedores, empresàries i intermediàries en la seva relació amb l’Administració, que incorpora tots els tràmits i serveis que aquestes hagin de realitzar per exercir l’activitat empresarial al llarg de tot el seu cicle de vida.\nLa prestació d’aquest servei també inclou:\nL’acompanyament a la persona emprenedora per part de l’entitat, orientant-la a l’hora d’omplir i presentar els documents i d’acomplir els requeriments de les diferents normatives.\nL’assessorament i orientació a la persona emprenedora en:\nL’ús de l’eina de cerca guiada de tràmits del portal Canal Empresa.\nEl contingut dels tràmits competència de la Generalitat que ha de realitzar a partir de les diferents cerques de tràmits.\nEls tràmits competència dels ens locals estandarditzats i que afecten la ubicació de l’empresa en el territori.\nLa gestió dels tràmits FUE.\nMés informació sobre la finestreta única empresarial al Canal Empresa


Comparteixo la visió de col·locar l'alumnat en el centre del procés d'orientació - educaweb.cat\n"Comparteixo la visió de col·locar l'alumnat en el centre del procés d'orientació"\nJesús Barberá, Professor del mòdul de Formació i Orientació Laboral (FOL) en el CIPFP Ausiàs March (València, Comunitat Valenciana)\nEn termes generals, en què consisteix el seu projecte i per què ho ha titulat 5W1H: Cap al meu futur professional?\nEl projecte neix del plantejament de col·locar l'alumnat al centre del procés d'orientació, interpel·lant-lo perquè es plantegi una sèrie de qüestions sobre el seu futur professional.\nAquest plantejament es vincula amb el nom triat per al títol del projecte (5W1H). Al món del periodisme i de la recerca en general se sap que per obtenir una visió completa cal contestar a sis preguntes bàsiques: qui, què, on, quan, per què i com (el nom del projecte ve de les inicials en anglès d'aquests adverbis interrogatius), i en el procés d'orientació, considero que els alumnes s'han de plantejar i han de respondre aquestes sis qüestions.\nQuè el va motivar a desenvolupar un projecte com aquest?\nAl principi del meu treball com a docent, treballava l'orientació professional a les meves classes d'una manera poc sistemàtica, i queia en la metodologia de la classe magistral.\nEn avaluar els resultats que estava obtenint, em vaig adonar que no aconseguia connectar amb l'alumnat en aquesta matèria, ja que se sentien com a mers espectadors del procés d'orientació.\nAixò va fer que decidís implementar una metodologia en la qual el meu rol com a docent passés a exercir un paper més secundari, com un xerpa o guia que acompanya en el trajecte. Per a això he plantejat tot el procés d'orientació com un camí que l'alumne ha de recórrer sol, però acompanyat i guiat pel professor.\nQuins han estat els resultats més importants aconseguits amb el seu projecte (dades quantitatives i evidències)?\nDurant el curs passat vaig desenvolupar el projecte dins del mòdul de Formació i Orientació Laboral (FOL) en cinc grups, tant de Grau Mitjà com de Grau Superior. Això suposa que més de 100 alumnes van elaborar al llarg del curs passat el seu projecte d'orientació professional.\nA causa de la temporalització triada, que ha suposat un treball d'orientació d'una manera transversal durant tot l'any, vaig observar que per a l'alumnat l'orientació professional es va convertir en una constant al llarg de tot el curs, de manera que la reflexió i l'anàlisi sobre el seu futur professional era una constant que ha sobrevolat tota la docència del mòdul de FOL.\nDels resultats obtinguts després de l'engegada del projecte destaquen els següents:\nDesprés del procés d'elaboració del projecte, alguns alumnes han redefinit el seu objectiu professional, i han canviat d'estudis de FP cap a uns altres que encaixaven millor amb aquest.\nLa implicació emocional ha estat molt intensa per part d'una gran quantitat d'estudiants, la qual cosa va permetre treballar habilitats relacionades amb l'empatia i la intel·ligència emocional a l'aula.\nHi ha hagut un canvi en l'actitud i la sensibilització cap al seu futur professional, que ha suposat que es vegin com a veritables pilots del seu futur.\nI quins reptes ha hagut d'afrontar durant l'execució del projecte?\nEls docents estem acostumats a ser el centre del procés d'ensenyament. Aquest projecte va suposar l'abandó d'aquest rol, per convertir l'alumne en el protagonista del seu procés d'orientació professional. Això va suposar un repte, perquè l'alumnat no està acostumat al fet que li diguin que és l'actor principal.\nA més, aquest projecte va suposar un desafiament referent al canvi de temporalització, ja que els continguts d'orientació s'han anat desenvolupant al llarg de tot l'any. Això va suposar una reestructuració de la resta de continguts que es treballen en el mòdul de FOL.\nPer què ha triat la metodologia Blended Learning per desenvolupar el seu projecte i com l'ha aplicada?\nLa metodologia Blended Learning suposa una combinació del treball presencial (a l'aula) i del treball en línia (combinant Internet i mitjans digitals).\nAquesta metodologia és flexible i no suposa una ruptura dràstica de la dinàmica de treball tradicional a l'aula. A més d'això, en aquesta metodologia tant les TIC com la labor docent caminen de la mà, no fa que unes substitueixin la labor l'altra. El tercer avantatge és que l'alumnat millora les competències digitals perquè ha d'elaborar i realitzar determinades activitats en entorns virtuals, la qual cosa, sens dubte, redunda en la millora de l'empleabilitat.\nA continuació, explico com he aplicat el Blended Learning, indicant que el procés d'aprenentatge es va dividir en dos moments:\nSessions presencials, que han estat una sèrie de càpsules o píndoles d'aprenentatges que pretenien presentar i motivar l'alumnat, centrant el treball en les sis preguntes que donen nom al projecte:\nWhat, qui soc?: autoconeixement personal i professional.\nWhere, on soc?: anàlisi de l'entorn laboral actual i futur.\nWhich, quina és la situació en la qual em trobo?: l'inventari personal i professional i la matriu DAFO (febleses, amenaces, fortaleses i oportunitats).\nWhat, què vull aconseguir?: el meu objectiu professional i el mapa dels meus somnis.\nWhen, quan ho faré: dissenyant un pla de cerca d'ocupació.\nHow, com ho faré: eines per aconseguir-ho.\nTreball virtual, que va suposar la realització per part de l'alumnat d'una sèrie de dossiers i activitats que suposaven un treball i una reflexió personal dels continguts abordats en les diferents càpsules d'aprenentatge. Totes aquestes activitats les van desenvolupar en l'entorn Moodle o aula virtual del curs.\n"Els docents estem acostumats a ser el centre del procés d'ensenyament. Aquest projecte va suposar l'abandó d'aquest rol, per convertir l'alumne en el protagonista del seu procés d'orientació professional".\nQuines activitats clau ha proposat realitzar a l'alumnat a través de les TIC, com a part del projecte? Quines han tingut més bona acollida i per què?\nAls estudiants els vaig proposar realitzar un total de 12 activitats a l'entorn de treball Moodle, que abastaven el procés complet d'orientació professional: autoconeixement, coneixement de l'entorn, fixació d'un objectiu professional i pla de treball. Totes aquestes activitats les van anar elaborant al llarg del curs.\nEn general, totes les activitats han tingut un gran acolliment per part de l'alumnat, encara que la que més els va sorprendre és el mapa dels somnis, que és una eina visual que servirà com a guia per a les metes futures. Es tracta d'una representació visual dels somnis i de la teva vida ideal (en el nostre cas, ho centrem en els objectius o les metes professionals que vol aconseguir el nostre alumnat). Per a això, han d'elaborar una mena de collage amb fotografies, imatges, textos, etc., concentrant-se en quin és el seu objectiu professional i, d'aquesta manera, poder centrar els seus esforços a aconseguir-l'ho.\nAltres activitats que han tingut una gran acceptació han estat totes les que fan referència a l'autoconeixement personal i professional. Alguns alumnes no es coneixen i desconeixen quines són les seves aptituds i habilitats, per la qual cosa realitzar activitats com la roda de la vida, el joc dels arquetips o la dinàmica jo soc/tu ets, els ha suposat una autèntica sorpresa perquè s'han hagut d'enfrontar al fet de veure i definir qui són i com són.\nQuè creu que aporten les TIC al seu projecte?\nLes TIC les entenc com a eines que em permeten aconseguir els objectius perseguits amb el procés d'ensenyament-aprenentatge. No són un substitut de la labor docent, per tant, són un complement al treball que realitzo a l'aula.\nA més d'això, les TIC aporten una flexibilitat en el treball, en tant que l'alumnat pot realitzar les tasques plantejades al moment que els resulti millor. Això és bàsic quan ens trobem a la mateixa aula joves que solament són estudiants, alumnat que compagina treball i estudis, així com alumnes amb càrregues familiars i que han de conciliar ambdues àrees.\nQuin valor té per a vostè haver guanyat el premi Educaweb? Quina utilitat creu que tindrà per al seu projecte?\nPer a mi haver guanyat aquest premi suposa una injecció d'energia, perquè em fa pensar que camino en la direcció correcta en la labor docent que estic desenvolupant.\nA més, el fet que es torni a guardonar un docent de FOL en aquests premis, suposa posar en valor el treball que estem realitzant a les aules molts docents de la meva especialitat en la Formació Professional.\nQuant a la utilitat del reconeixement, considero que haver guanyat el premi Educaweb permetrà que la meva proposta didàctica sigui coneguda per un nombre més gran de docents i que pugui desenvolupar-se en altres centres educatius.\nA més d'això, espero que em permeti compartir experiències amb altres companys que desenvolupin labors d'orientació, per així poder crear autèntiques xarxes i vies de col·laboració entre docents i professionals


Girona Emprèn ha ajudat a crear 173 empreses i 236 llocs de treball directes - Ajuntament de Girona\nDes del 2014 fins a data d’avui el Girona Emprèn ha ajudat a crear 173 empreses i 236 llocs de treball directes. A més a més, durant els últims dos anys Girona Emprèn ha prestat els seus serveis a més de 2.000 persones que representen 1.106 assessoraments a persones amb una idea de negoci, l’atenció a 831 emprenedors potencials (les quals s’ha realitzat 561 accions d’informació i orientació), 75 assessorats que promouen projectes vinculats amb les TIC, 624 persones involucrades en 48 accions de sensibilització, 338 persones que han participat en 39 càpsules TIC, 313 persones que han participat en els 32 cursos de formació per a emprenedors i empresariat novell, 380 estudiants han participat en les 20 accions de foment de l’esperit emprenedor a diferents IES de la ciutat i 101 assistents en total de les 8 xerrades específiques en relació amb la figura del treball autònom.\nLa tinenta d’alcalde i regidora de Promoció i Ocupació, Glòria Plana, ha assegurat que “la creació d’ocupació i la generació i repartiment de la riquesa s’estimula i impulsa tant amb la gestió i execució de polítiques actives d’ocupació com de polítiques de suport i foment a l’activitat econòmica”. Cal tenir present que la creació de més empreses representa generar més llocs de treball directes, rebaixar l’atur i reduir la despesa social, que al seu torn, es tradueix en més renda, més consum i més inversió que retorna al sistema estimulant la generació de noves oportunitats de negoci.\nUna de les 10 prioritats de l’equip actual de govern és el foment de l’ocupació i l’activitat econòmica, de les polítiques contra l’atur i del combat contra els efectes de la crisi. L’aposta pel foment i suport tant a la creació d’empreses com a l’activitat econòmica té un doble impacte social: la creació de llocs de treball directes (236 llocs de treball des del 2014) i la reducció de la despesa social (120 persones que estaven a l’atur han creat el seu propi lloc de treball). Així mateix, aquests resultats no només tenen un impacte social sinó també un impacte econòmic, ja que les 173 empreses creades des del 2014 han generat una inversió d’inici d’activitat de 2.624.000€, han mobilitzat 1.030.473,74€ de finançament extern i han aportat 357.400€ a la Seguretat Social en concepte de quotes d’autònom, per citar alguns exemples econòmics.\nEl perfil majoritari de la persona que crea aquests negocis és el d’un ciutadà o ciutadana de Girona, amb estudis mitjans/superiors, que es troba en situació d’atur i que decideix crear el seu propi lloc de treball. Quan requereix de capital extern, la principal via de finançament és la capitalització de l’atur.\nQuant als projectes empresarials, la forma jurídica predominant és la d’empresari individual dins el sector serveis amb un ventall ampli i heterogeni d’activitats que abasta des d’oficis com són pintor, mecànic o jardiner/a a professions de veterinària, activitats culturals, consultories o d’altres com la reparació de palets, compra-venda de vehicles de segona mà o l’elaboració de cervesa artesana.\nGirona Emprèn és el servei municipal de suport i foment a la creació d’empreses i l’activitat econòmica de l’Ajuntament de Girona, que forma part de la Xarxa Emprèn de la Generalitat de Catalunya i executa un programa integral de foment de l’emprenedoria.


Seixanta corredors del club participaren en la Mitja Marató i 10K de Gandia – Club Atletisme Safor Teika\nSeixanta corredors del club participaren en la Mitja Marató i 10K de Gandia\nCarlos Ferrando va ser tercer en la general absoluta de la mitja marató i Iván Ferrer tercer en la 10K. Totes dues proves, entre la platja i el nucli urbà, es van celebrar diumenge passat. Uns altres corredors van estar el cap de setmana passat en la Behobia de Sant Sebastià i en la 15K Abierta al Mar de València.\nPublicado el: 16/11/2021 16/11/2021\nEl president del club, Vicent Boscà, amb corredors que van pujar al podi les carreres de diumenge a Gandia; Carlos Ferrando, Charo Pérez i Iván Ferrer.\nEl Club d’Atletisme Safor Teika va participar amb 43 membres en la XXVI Mitja Marató Ciutat de Gandia, i amb 17 més en la 10K paral·lela, seixanta en total. Les dues curses populars, organitzades pel CC El Garbí, es van celebrar diumenge passat. El club ‘groguet’ va rebre el trofeu Kiko Mora per ser l’entitat més nombrosa, tant en una prova com en l’altra.\nGrup de corredors del CA Safor Teika participants a la Mitja Marató i 10K de Gandia.\nCarlos Ferrando i Jesús Gomar a la mitja marató (Foto: Luis Villacañas) i Iván Ferrer en la 10K (Foto: Vicent Just).\nEn la mitja marató cal destacar la tercera plaça en el podi masculí absolut per a Carlos Ferrando, amb un crono d’1:11:29, a un ritme de 3:23. “Va ser genial però no vaig poder rematar per uns problemes musculars en els darrers 4 km, una sensació agredolça que em deixa en deute amb mi mateix”, va assenyalar Carlos.\nDarrere de Carlos Ferrando va entrar Jesús Gomar, que va ser quart a la general i primer a la classificació local, amb 1:11:49, a 3:24. En sisena posició va arribar Gero Estarlich, amb un crono de 1.13.13, a 3.28. El guanyador de la prova va ser Hassane Ahouchar, amb 1.06.27, i en segon lloc va quedar David Pérez, amb 1.10.56. El podi sènior masculí el van copar tres corredors ‘groguets’: Carlos Ferrando (1r), Jesús Gomar (2n) i Gero Estarlich, tercer.\nImanol i Álvaro Nogueroles en la Behobia, i David Bona en València.\nEn la 10K Iván Ferrer va ser tercer de la general i segon en categoria Sènior, amb un temps de 32:21, a una mitjana de 3:14, i Charo Pérez va ser la primera en categoria Veteranes C, amb 48:40 a un ritme de 4:52.\nA més, hi hagué uns altres corredors en unes altres proves fora de Gandia. A la Behobia de Sant Sebastià van acudir Fernando Robles, Chimo Canet, Pilar Llopis, i Álvaro i Imanol Nogueroles, estos dos darrers pare i fill. Per a Álvaro era la seua 13a Behobia consecutiva, i la quarta per a Imanol. I David Bona va córrer la 15K Abierta al Mar, diumenge a València, amb un crono d’1:10.\nTercera plaça per a l’equip femení en el Campionat Autonòmic de Cross per Clubs\nEl Hyundai IONIQ 5 y el Tucson son los vehículos oficiales de la Cursa de les Empreses de la Safor-ESIC\nEl Club d’Atletisme Safor Teika va desplaçar diumenge passat a una vintena d’esportistes al Cross de Sant Joan (Alacant). D’una banda, era una prova puntuable..


L'escola Jeroni de Moragas preveu una trentena de matrícules noves entre infantil, primària i secundària - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'escola Jeroni de Moragas preveu una trentena de matrícules noves entre infantil, primària i secundària\nEl centre d'Ampans acollirà el curs vinent gairebé 300 alumnes amb necessitats educatives especials\nredacció 12.05.2020 | 22:52\nL'escola Jeroni de Moragas preveu una trentena de matrícules noves entre infantil, primària i secundària Regió7\nL'escola d'Ampans Jeroni de Moragas està planificant el procés d'inscripció de cara al nou curs escolar. A partir del 20 de maig contactarà amb les famílies per concertar entrevista, amb cita prèvia, al centre. L'escola preveu una trentena de matrícules noves entre infantil, primària i secundària, i acollirà prop de 300 alumnes amb necessitats educatives especials, una trentena dels quals faran escola compartida.\nL'escola d'educació especial d'Ampans atén alumnes de 3 a 21 anys dels cicles infantil, primària, secundària i itineraris formatius i de professionalització. Aquest cap de setmana havia de celebrar la jornada de portes obertes però, com la resta de centres del país, roman tancada i en el seu lloc ha divulgat un vídeo per mostrar el seu projecte educatiu a les famílies que el vulguin conèixer.\nEl setembre està previst que comenci el quart curs del programa IFE, Itinerari Formatiu Específic, que va començar el curs 2017 com a prova pilot i que és una formació professional adaptada per a joves amb discapacitat intel·lectual lleu o moderada, que va posar en marxa Ensenyament en vuit escoles. La d'Ampans hi imparteix el d'Auxiliar de vendes i atenció al públic.\nEl proper curs es preveu incert i de moment encara hi ha molts interrogants que caldrà resoldre des del departament d'Educació. En el cas de l'escola Jeroni de Moragas, l'aforament de les aules ja és habitualment d'entre 8 i 10 alumnes amb dos mestres per aula i alguna ràtio amb menys alumnes per mestre per atendre les necessitats específiques de l'alumnat. L'equip de l'escola ja treballa en l'aplicació de les mesures de precaució per garantir el distanciament i prevenir contagis.\nLa fàbrica Vinyes comença a ser història. Manresa


Lipdub i pa amb tomàquet » Eva Piquer · escriptora -\nAquests dies teniu a casa una noia alemanya, que en teoria està aprenent castellà. La teva filla, que en teoria aprèn alemany, va passar una setmana a casa seva al juny, i ara us toca a vosaltres fer d’amfitrions. Les dues adolescents s’entenen prou bé. En anglès, of course.\nLa noia va arribar dilluns passat i se n’anirà dimecres vinent. Tindrà temps, doncs, de fer-se una idea del ritme de vida barceloní. I, sobretot, tindrà temps de fer-se una idea del ritme atrafegat d’una família de sis membres en què cal demanar tanda per dutxar-se i en què molt excepcionalment coincidiu tots sis al voltant de la mateixa taula.\nEn qüestions gastronòmiques, heu tingut mala sort: no li agrada el pa amb tomàquet, i és l’únic plat tradicional que saps preparar. A l’hora de fer-li cinc cèntims de la cultura popular del país, ho heu tingut més fàcil: el fantàstic Lipdub per la independència de Vic us ha servit per ensenyar-li en cinc minuts els diables, gegants, castellers, sardanistes, bastoners, esbarts, grallers i fins i tot els jugadors de hoquei sobre patins de la selecció catalana.\nLa mare d’una companya de la teva filla que també participa en l’intercanvi catalanoalemany s’ha agafat dos dies de festa a la feina per poder dedicar-se a fons a la convidada. A tu l’estada de la rossa t’ha coincidit amb la promoció del llibre, i amb prou feines li dius hola al matí i bona nit a l’hora d’anar a dormir. Aquesta mare és de les que fan elles la salsa dels macarrons en lloc de comprar-la envasada, i durant deu dies s’hi està mirant encara més a l’hora de cuinar: vol que l’estrangera se’n torni cap a casa amb un bon gust de boca i amb un bon coneixement dels plats típics catalans. Per contra, vosaltres ja heu suat tinta per servir-li cada vespre un sopar mínimament decent (quan la rossa et demani la recepta de la salsa dels macarrons, faràs veure que no l’entens).\nPreguntes a la teva filla si la vostra alemanya és amiga de l’alemanya que ha anat a viure a casa de la mare perfecta. Al·leluia: la resposta és que no. Van al mateix institut, però no tenen interessos en comú. Ni falta que fa: així la noia que heu adoptat agafarà l’avió de tornada sense trobar a faltar l’escudella ni la vedella amb bolets.\n2 Comentaris a “Lipdub i pa amb tomàquet”\n2 novembre 2010 , 17:06 | Enllaç permanent\nJo en sé d’una que, a més de menjar pa amb tomàquet cada dia a partir d’ara, també s’endurà a Alemanya una altra imatge de Catalunya i el coneixement de que una bona part dels catalans volem poder decidir el nostre futur com a poble. Esperem que ho expliqui a qui l’escolti. Com a mínim hem fet país…, encara que la relació entre adolescents no hagi estat la ideal…\n2 novembre 2010 , 19:14 | Enllaç permanent\nEm temo, Montserrat, que els adolescents estan massa pendents d’ells mateixos per poder fer d’amfitrions ideals. I els pares anem massa de bòlit! Però almenys a la vostra li ha agradat el pa amb tomàquet…


“Pensar artificialment?”, aquest és el títol de la conferència amb la qual es va inaugurar el passat 12 de febrer a la Biblioteca Sant Gervasi-Joan Maragall el cicle de conferències “La Intel·ligencia Màquina”, dedicat a l’era digital. En aquesta primera xerrada vam poder ser testimonis, de la mà de Ramon Sangüesa, professor de la UPC i investigador de la Universitat de Columbia a Nova York, d’una interessant dissertació sobre l’evolució de la Intel·ligència Artificial, que des dels anys 50 ha estat objecte de recerca per evolucionar fins a l’actualitat.\nRamon Sangüesa va llançar a l’aire diverses qüestions per fer reflexionar als assistents: pensar és el mateix que raonar?, què pensem quan pensem que pensem?, quan parlem de raonar parlem sempre de pensament lògic, o tal vegada podríem referir-nos a càlculs? D’aquesta manera el ponent ens va reptar a adonar-nos d’algunes accions que realitzem diàriament sense saber-ho, a reflexionar sobre el que passa pel nostre cervell i a descobrir el que fem gairebé sense pensar. D’igual manera ens va fer veure que en moltes ocasions pensem a través de les paraules o de les imatges i que fins i tot anem més enllà amb raonaments basats en casos: “això és una cosa molt usual en el cas d’un mecànic o un metge”, va dir.\nA partir d’aquest punt de partida i amb més d’un donant-li voltes encara a les preguntes plantejades, Sangüesa va entrar al món de la Intel·ligència Artificial recorrent les diferents etapes per les quals ha passat sobretot des dels anys 50 fins a l’actualitat. En les referències als primers anys es va exposar la possibilitat de neurones artificials, abstraccions o automillores de les mateixes màquines, conceptes tots ells insòlits per a l’època. La cerca de la millor intel·ligència artificial va tenir un punt d’inflexió en els anys 80 quan es va veure que moltes de les recerques eren un fracàs. I va ser als anys 90 i l’inici dels 2000 quan va tornar l’optimisme amb conceptes com el deep learning o les xarxes neuronals de les màquines. Actualment estem en un bon moment, si bé, a la vista del descens de les inversions que han dut a terme els últims anys algunes empreses d’envergadura del sector com Google, Facebook o Apple, Sangüesa creu que aviat pot haver-hi una certa recessió.\nPer concloure, Sangüesa va parlar del pensament com alguna cosa que està al servei de l’acció racional si bé en moltes ocasions nosaltres mateixos actuem més guiats per les emocions que per la raó. El futur està per veure i existeixen molts avanços dels quals segurament no som coneixedors, però el que és clar és que la Intel·ligència Artificial té un llarg recorregut perquè la seva aplicació és molt extensa i va des de la salut al control social passant per l’àrea militar, la genòmica o l’automatització d’empreses.


Com saber en temps real on pots aparcar a Barcelona\nL'Ajuntament de Barcelona impulsa una aplicació per consultar en temps real la disponibilitat de places\nTrobar lloc per aparcar a Barcelona pot convertir-se moltes vegades en una verdadera odissea. Amb l’objectiu de facilitar aquesta recerca d’aparcament, l’Ajuntament de Barcelona ha impulsat en col·laboració amb el Gremi de Garatges una nova aplicació de mobilitat personal que permetrà consultar en temps real la disponibilitat de places dels aparcaments a la capital catalana.\nLa intenció d’aquesta plataforma és poder posar a l’abast dels usuaris de vehicles privats la ubicació de més de 45.000 llocs d’estacionament, així com la informació de 150 garatges de diferents operadors de la ciutat a través del telèfon mòbil. En aquest sentit, inicialment es podrà consultar la disponibilitat de gairebé el 75% de places disponibles a l’aplicació SMOU, una xifra que anirà creixent progressivament, segons les previsions del gremi.\nEls impulsors consideren que el nou aplicatiu servirà per “simplificar i facilitar” la planificació de les rutes, un fet que també hauria de permetre reduir el temps de cerca d’estacionament i que preveu tenir un efecte directe sobre el volum de trànsit rodat, l’ocupació d’espai públic i la contaminació a la ciutat.\nEls usuaris que accedeixin a la plataforma podran veure sobre el mapa de Barcelona la ubicació de cada un dels 150 aparcaments dels quals s’ofereix la informació per conèixer les opcions d’estacionament fora de la via pública que hi ha a la ciutat. L’aplicació permetrà d’aquesta manera accedir a la fitxa detallada de cada aparcament, on s’especifica l’adreça on es troben els accessos, els horaris, la tipologia de vehicles admesos, les places disponibles, els diferents preus per hora, la relació dels serveis que s’ofereix a l’aparcament i la informació relativa al gàlib i amplada màxima d’accés.\nPel que fa a la disponibilitat de places lliures, la informació s’expressarà per mitjà d’un indicador semafòric, de manera que el color verd indicarà alta disponibilitat de places lliures a l’aparcament seleccionat en temps real i el vermell una baixa disponibilitat de places lliures.\nAjuntament de Barcelona Aparcament


El lloguer d’una pista de pàdel al Tortosa Win costarà 8 euros als abonats i 16, a la resta d’usuaris - Setmanari l'Ebre\nEl lloguer d’una pista de pàdel al Tortosa Win costarà 8 euros als abonats i 16, a la resta d’usuaris\nTambé s’han establert diferents campanyes de promoció durant l’any per a fomentar l’ús del complex de piscines.\nDissabte, 6 d'abril de 2019 a les 21:00h\nEl mateix ple de Tortosa va servir per a aprovar la modificació de l'ordenança reguladora de la prestació patrimonial de caràcter públic no tributari dels serveis esportius municipals.\nEsta modificació fixa els preus de les noves activitats que es posaran en marxa al Win Complex Esportiu Tortosa, com ara l'ús de les noves pistes de pàdel, activitats aquàtiques o serveis d'entrenament personal, entre d'altres...\nPel que fa al pàdel, el lloguer de la pista és de 8 euros per als abonats, i 16 per als no abonats. Els cursos de pàdel infantil de dos dies costaran 25 euros als abonats i 50 als que no ho són, mentre que per als joves (a partir de 12 anys), adults i gent gran, el preu del curset serà de 28 i 56 euros respectivament. Es preveuen descomptes del 15% per a famíies nombroses, monoparentals, persones a l'atur o menors d'edat amb progenitors en situació d'atur, persones amb discapacitat (mínim del 33%) o pensionistes.\nAlguns grups de l’oposició van reclamar que els preus s’haurien d’ajustar a la renda de les persones.\nLa segona fase en marxa de les obres del complex, més enllà d’habilitar les pistes de pàdel, afegirà dos vestidors als quatre ja existents. En este sentit, s’ha regulat el preu de lloguer dels armaris dels vestidors, que serà de 4 euros. També s’han establert diferents campanyes de promoció durant l’any per a fomentar l’ús del complex de piscines.\nPEPITO CALATRAVA MAS DE LA FRANQUETA\n1. 8 d'abril de 2019 a les 09:32h\nLa qüestió, estes instal·lacions que son de p.m. pagades en los diners dels ciutadans, que hen pensen el empresaris que tenen un gimnàs? És això ètic, no és competencia deslleial que un ajuntament amb els diners del poblem monte una empresa i fotigue per enterra als empresaris del sector?\nAixò s'hauria de denuncia a Bruseles i a la ONU!!\nPerò clar, aquí ningú diu res i tots "xanta la mut".\nLa mafia sempre surt endavant.


Podem demana la immediata entrada a la presó del petit Nicolás - Diari de Girona\nPodem demana la immediata entrada a la presó del petit Nicolás\n?L'Associació de Policia Municipal Unificada sol·licita que se li retiri el passaport i se li prohibeixi sortir d'Espanya\nn Podem, que exerceix l'acusació popular, va sol·licitar al jutge que investiga les activitats de Francisco Nicolás Gómez Iglesias, el petit Nicolás, que ordeni la detenció immediata i l'ingrés a la presó sense fiança del jove «per risc imminent de fuga». En un escrit es relaten les diferents causes obertes contra el petit Nicolás, especialment la referida al viatge a Ribadeo (Lugo) en el qual es va fer passar per emissari del Rei, i en què el fiscal acaba de sol·licitar per a ell set anys de presó. Després d'aquesta petició del fiscal, Podem sol·licita la detenció i l'ingrés a la presó, sense fiança, al titular del Jutjat d'Instrucció número 2 de Madrid.\nPer la seva banda, l'Associació de Policia Municipal Unificada (APMU), que dirigeix l'acusació popular en els processos que se segueixen contra el petit Nicolás en aquest jutjat, va sol·licitar al magistrat que se li retiri el passaport, que se li prohibeixi abandonar Espanya i que comparegui tots els dimarts de cada mes, amb l'obligació de comunicar els canvis de domicili.\nEn l'escrit presentat per Podem es relaten les investigacions que se segueixen contra Francisco Nicolás Gómez Iglesias i es detalla que en la peça separada del viatge a Ribadeo la Fiscalia demana ara set anys de presó, després que APMU en sol·licités 11 i l'advocat de l'Estat, 21 mesos. Recorda que l'encausat té antecedents penals i va estar sense passaport des de la seva detenció a l'octubre de 2014.


català – … En esa cierta edad\nAquell dia es va produïr el miracle a ningú li pica la gola, no va sonar cap telefon i la tieta pepeta no va desembolicar el caramel, més tard, però en aquell moment res d'això va passar i per un instant màgic es va fer el silenci. durant uns pocs segons el mon s'aturà, i tens …\nSigue leyendo "Amics que son persones – Orlando 12th-june-2016"\nAhir la tarda vaig tornar de les meves vacances asturianes, un viatge llarg, 839 km. En tornar a casa m'he trobat el poble empaperat, tampoc massa, amb els cartells electorals. El primer que he pensat és que potser hauria de fer una petita ressenya de les diferents imatges de campanya però per fer-ho hauré d'esperar que …\nSigue leyendo "Anaven lents, … massa lents – CUP"\nAhir va ser un dia atípic el meu marit i jo vam estar bona part del dia fora mentre a casa el meu fill Xavier i uns amics feien un dinar, no una festa ni res d'això, un dinar sense més. Quan vam arribar cap els volts de les sis ells havien marxat i com …\nSigue leyendo "Siguis el que siguis – Lola torna a ser a casa"


Els llibres km 0 de Molins de Rei per regalar aquest Sant Jordi | Viu Molins de Rei\nEls llibres km 0 de Molins de Rei per regalar aquest Sant Jordi\nEls autors i autores de Molins de Rei han estat ben prolífics durant els últims mesos. La diada de Sant Jordi és l’excusa perfecta per fer-se amb alguns dels llibres d’escriptors km 0.\nViu Molins de Rei, en col·laboració amb la biblioteca El Molí, edita una nova edició de la guia d’Escriptors km 0, que pretén ser una eina indispensable per identificar i ressenyar els escriptors locals i les seves darreres obres literàries. El llistat mostra una representativitat literària molt diversa, amb gèneres, estils i formats ben diferents que tenen en comú ser escrits per gent lligada a Molins de Rei.\nUna guia amb tots aquests títols es podrà recollir en format paper a la parada d’Escriptors km 0 de Viu Molins de Rei i la biblioteca El Molí a la Fira del Llibre en Català durant el dia de Sant Jordi.\nEl batec d’una plaça – Joan Pi i Saumell\n‘El batec d’una plaça. La plaça de la vila de Molins de Rei al llarg del temps’ va ser publicat originalment el 1997. 22 anys després reneix l’obra escrita pel cronista local Joan Pi i Saumell (Castellbisbal, 1921 – Molins de Rei, 2005) en la que es repassa part de la història de la plaça de la Vila. La publicació dona a conèixer anècdotes d’edificis emblemàtics, de personatges il·lustres i de gent senzilla nascuts a la plaça, d’alguns fets històrics i de diverses activitats que han tingut lloc en aquest espai.\nLa reedició ha estat possible gràcies a l’esforç del seu fill, Carles Joan Pi, col·laborador de Viu Molins de Rei amb la secció Molins de Rei en persona. S’ha encarregat de convèncer diferents negocis per reeditar un llibre que en el seu moment va finançar la desapareguda Caixa Penedès. Aquest cop la publicació ha anat a càrrec d’aquest mitjà i Digital1425 s’ha fet càrrec de la producció i impressió.\nEl llibre es podrà adquirir durant el dia de Sant Jordi a la parada d’Escriptors km 0 de Viu Molins de Rei i la Biblioteca El Molí. Els socis del diari poden participar en el sorteig d’un exemplar d’aquest llibre i tots aquells que es donin d’alta durant la diada de Sant Jordi es podran endur un exemplar de manera totalment gratuïta.\nEl temps a la maleta – Mónica Usart\nQuan anem de viatge, normalment, no volem trobar fenòmens extrems. Ni pluges abundants, ni grans nevades, ni ventades, ni calor insuportable, ni fred intens, ni huracans, ni tornados… Amb el seu nou llibre, la meteoròloga Mònica Usart (Molins de Rei, 1984) ensenya tot el contrari: els llocs del planeta on, per la seva situació, la geografia o altres factors, el clima és particular i s’ha arribat a situacions extremes. Els lectors viatgers poden fer un recorregut de la mà de la dona del temps de RAC1 per 25 llocs del món amb un clima digne de ser explicat.\nEls socis de Viu Molins de Rei poden participar en el sorteig d’un exemplar d’aquest llibre i tots aquells que es donin d’alta durant la diada de Sant Jordi es podran endur un exemplar de manera totalment gratuïta.\nSentoments + Sentismes – Sento Masià\nL’editorial Grogues cauen les fulles (Coŀlecció Aiguasal), dirigida per Toni Moreno, publica les obres Sentoments i Sentismes, una acurada edició que recull la vida pictòrica de Sento Masià (Alcoi , 1940). Dos llibres complementaris sobris, bàsicament de fotografies, que fan un repàs antològic a l’obra de Masià acompanyats de textos breus de persones que han escrit sobre el pintor que va impulsar el moviment artístic “Alcoiart” i posteriorment va fixar la seva residència a Molins de Rei com a catedràtic de Dibuix i Art a l’institut del municipi.\nL’univers de la mandarina – Anna Santacana i Gemma Santacana\nAnna Santacana (Molins de Rei, 1989) és pedagoga i des de ben petita ja despuntava el seu interès pel món de l’educació. A Gemma Santacana (Molins de Rei, 1996) ja en la seva infància li encantava narrar històries. El treball conjunt de totes dues dona com a resultat una obra infantil fruit de la unió de coneixement i creativitat amb l’Emma com a protagonista, a qui li agrada explorar el món que l’envolta. A més d’una història pels més petits, inclou activitats pràctiques.\nLes autores estaran signant la seva obra durant tot el matí de Sant Jordi a la parada d’Escriptors km 0 de Viu Molins de Rei i la Biblioteca El Molí. Els socis del diari poden participar en el sorteig d’un exemplar d’aquest llibre i tots aquells que es donin d’alta durant la diada de Sant Jordi es podran endur un exemplar de manera totalment gratuïta.\n‘Desitjos’ – Jon Kieb\nVa ser el llibre més venut entre els autors locals durant el Sant Jordi del 2018. Els desitjos són companys de viatge que ha escollit l’autor per plantejar una pregunta bastant simple però alhora ben complexa de respondre: Què i com són els desitjos? Preguntar-se coses que mai ens preguntaríem ens permet arribar a respostes que mai creiem que tindríem.\nL’autor estarà signant la seva obra durant tota la tarda de Sant Jordi a la parada d’Escriptors km 0 de Viu Molins de Rei i la Biblioteca El Molí. Els socis del diari poden participar en el sorteig d’un exemplar d’aquest llibre i tots aquells que es donin d’alta durant la diada de Sant Jordi es podran endur un exemplar de manera totalment gratuïta.\n‘Avui per tu, demà per mi’ – Gemma Tribó\nLa historiadora de Molins de Rei Gemma Tribó fa una incursió en la novel·la històrica i la lectura fàcil amb aquest llibre on explica la vida al front de guerra del seu pare, Miquel Tribó, mestre de la República convertit en professor de les escoles nacionals de Molins de Rei durant el franquisme. Fa un cant a la fraternitat entre bàndols ficcionant un pacte d’ajuda mútua que hauria subscrit Tribó com a soldat republicà amb un soldat franquista.\nL’autora estarà signant la seva obra de 17 a 19 hores de la diada de Sant Jordi a la parada d’Escriptors km 0 de Viu Molins de Rei i la Biblioteca El Molí.\nLa música de la fe. Que no deje de sonar – Jesús Ballaz\nUn assaig valent que planteja la transmissió de valors de la nostra societat. Tot i que ningú pot esborrar d’un cop de ploma les herències positives o negatives del món dels seus predecessors, vivim una dinàmica més o menys desitjada de desarrelament, especialment de l’herència religiosa.\nJesús Ballaz (Liedéna, 1946), que va ser editor de llibres infantils i juvenils durant molts anys i autor de més d’una trentena d’obres per aquest públic, reflexiona ara en llibre dirigit al públic adult sobre la “comunitat de memòria” cultural de la que som hereus.\nFuerzas y cuerpos – Paula Artés\nLa Guàrdia Civil és un cos policial que a Catalunya sabem que existeix però mai veiem, no se sap que segueixen operant. En tots els llocs del món s’utilitza la invisibilitat com a sistema de control i operativitat. Fuerzas y cuerpos és un fotollibre que tracta sobre la invisibilitat de la Guàrdia Civil a Catalunya.\nPaula Artés (Molins de Rei, 1996) és graduada en fotografia i creació contemporània i ha dedicat els últims anys a donar a conèixer i qüestionar les estructures de poder i control. Des del 2016 ha estat seleccionada en diverses convocatòries, festivals, beques i premis diferents. El fotollibre Fuerzas y cuerpos fou seleccionat al Unseen Dummy Award d’Amsterdam on va estar exposat durant tot el festival.\nPoema de l’amor valent – Adrià Sàbat Galceran\nL’útlim llibre del poeta molinenc Adrià Sàbat es va publicar tot just fa un any, el dia de Sant Jordi del 2018. És un conjunt de poemes que conformen una mateixa història. El fil narratiu parla d’“un jo enamorat en la recerca de ser correspost”, afirma l’autor. Tot, amb un punt “terrenal i assequible”, que farà el conjunt de poemes aptes per al públic general.\nEl día que sientas el latir de las estrellas – Dulcinea (Paola Calasanz)\nEl día que sientas el latir de las estrellas és la tercera part d’una trilogia que precedeixen El día que sueñes con flores salvajes i El día que el océano te mire a los ojos. L’obra escrita per la youtuber i instagramer molinenca és una noveŀla plena d’amor, emoció i bellesa, sobre el poder del passat i la importància de viure la vida sempre com una aventura.\nEl cuaderno del bosque – Dulcinea (Paola Calasanz)\nPer a Paola Calasanz, el menjar és plaer i menjar bé no és sinònim de sofriment. En aquest llibre plasma les seves millors receptes, plenes de color, sabor i lliures de sofriment animal. El cuaderno del bosque aposta per un menjar saludable i vegà, una alimentació equilibrada i respectuosa amb el medi ambient i amb tots els éssers vius.\nMama, jo també vull donar teta – Raquel Monfort Gil\nHi ha una generació de dones que van viure en un moment social on van tenir dificultats per alletar amb normalitat. Aquestes dones, ara àvies, han donat suport incondicional a les seves filles amb els seus nadons i les seves lactàncies. Com a pediatra i assessora de lactància materna, Raquel Montfort Gil dedica aquest tribut a les àvies i a intentar que sanin les cicatrius dels seus cors.\nCol·lagen per a l’ànima. La gratitud – Pere-Jordi Munar i Tolo Alzina\nPer què un recull d’inspiració sobre la pràctica diària de la gratitud? Doncs per la infinitat de beneficis psicològics, físics i socials relacionats amb la gratitud. Es tracta d’un llibre el qual recull les gratituds que Pere-Jordi Munar i Tolo Alzina s’han anat enviant durant 18 mesos.\nEl joc era donar les gràcies cada dia per algun detall, alguna cosa que els cridés l’atenció i els fes estar al present i ser conscients de l’ara. El que havia de durar 21 dies es va allargar 18 mesos i d’aquí va sorgir el llibre. Segons els autors, el llibre no té instruccions d’ús, i cada persona podrà trobar en ell alguna cosa.\nDe Palma vs De Palma – Diversos autors (coordinat per Albert Galera)\nSota el títol de De Palma vs De Palma, aquest assaig indaga sobre alguns dels conceptes essencials de l‘obra del director Brian De Palma a partir de la visió personal de sis autors, cadascun dels quals centra el seu anàlisi individual en una d’aquestes constants. Es tracta del tercer llibre oficial del Festival de Cine de Terror de Molins de Rei.\nCoordinat pel director artístic del Festival, Albert Galera, compta amb la signatura de crítics prestigiosos i la participació d’integrants de l’esdeveniment cinematogràfic com Antonio José Navarro, Gerard Fossas, Jordi Batet, Jaume Claver, Ignasi Juliachs i el propi Albert Galera.\nEl universo de Howard Hawks – Albert Galera i altres autors\nEl llibre definitiu sobre un dels directors de cinema més aclamats. Una enciclopèdia sobre la vida i obra de Howard Hawks, amb un impressionant desplegament fotogràfic.El molinenc Albert Galera, juntament amb una vintena de prestigiosos crítics, analitza els seus films, els seus actors, les seves obsessions… Howard Hawks va ser capaç de crear un univers propi en què la companyonia i la camaraderia es tornaven en valors absoluts i en el qual la dona era tan o més proactiva que l’home.\nAlma mater i altres narracions – Diversos autors\nAlma mater i altres narracions recull els textos guanyadors del 23è Concurs de Narrativa Literària Mercè Rodoreda de Molins de Rei, organitzat des de l’any 1983 per l’Ajuntament amb el suport de l’Institut Català de les Dones i la Diputació de Barcelona.\nEl llibre reuneix la narració “Alma mater” de la guanyadora del certamen de narrativa breu, Ivet Duran Boixadera (Barcelona, 1981), i de les escriptores que van aconseguir el segon i el tercer premi, Gemma Santaló (Castellfollit de la Roca, 1971), amb “L’alè”, i Laura Rosich Mena (Igualada, 1983) amb “Un funeral per a l’Olga Manakova”, respectivament. Els lectors també hi trobaran publicades les narracions que van quedar finalistes del certamen.\nReceptari de la coradella – Diversos autors\nLa coradella és un plat fet a base de menuts de xai i molt adient per als traginers que des de fa 168 anys feinegen per la gèlida Fira de Molins de Rei primer a cop de carro i cavall, més endavant amb tractors i ara amb telèfons inteŀligents… El plat típic de la Fira de la Candelera va ser escollit com el plat favorit dels catalans en el marc del Fòrum Gastronòmic 2018.\nDiferents restauradors del municipi descobreixen diferents propostes per gaudir d’aquest plat. No cal dir que és per estomacs iniciats als que els entusiasmen la cuina de menuts i és imprescindible regar-ho amb un bon vi i un bon tros de pa.\nAnuari Viu Molins de Rei 2018 – Viu Molins de Rei\nCom ja és tradició, Viu Molins de Rei ha presentat la cinquena edició del seu Anuari, que repassa en profunditat les principals informacions publicades per aquest mitjà digital durant els últims 12 mesos. Sota el títol ‘Art i transport més metropolitans’, la revista en paper analitza en profunditat l’entrada a la zona 1 de transport públic i l’eclosió de l’art urbà al municipi, a més d’altres informacions locals rellevants durant l’any 2018.\nTots aquells que es donin d’alta durant la diada de Sant Jordi s’enduran un pack amb els cinc anuaris editats per Viu Molins de Rei de manera totalment gratuïta.


Exclusió i Sensellarisme. Un fenomen global – Alimara\nExclusió i Sensellarisme. Un fenomen global\nPatricia Gómez Gómez\nParaules clau: sensellarisme, drets socials, Housing First, exclusió.\nAl llarg d'aquest article desgranarem els fenòmens i situacions que porten a l'exclusió, la pobresa i la consegüent pèrdua de drets socials, i també al sensellarisme. El sensellarisme es configura com un fenomen globalitzat i creixent, fruit dels diversos sistemes socials, econòmics i polítics, que aboquen els éssers humans a processos de desigualtat extrema i manca d'accés als drets bàsics recollits en totes les constitucions i textos legals vertebradors del dret a nivell mundial: el dret a la salut, l'ocupació, la seguretat i, també, l'habitatge.\nSotsdirectora de Projectes Tàctics\nEl fenomen del sensellarisme. Conceptualització\nA Espanya hi ha 31.000 persones que pateixen sensellarisme. El sensellarisme no és mai una elecció personal i ni tan sols un camí de males decisions individuals. Més enllà de les condicions particulars de cada persona que viu al carrer, aquest fenomen, present en totes les societats avançades, fa referència a factors estructurals (socials, econòmics i polítics) que determinen les circumstàncies per les quals una persona acaba vivint al carrer: les dificultats d'accés a l'habitatge, el mercat laboral actual, l'accés desigual al sistema de salut i la ruptura de relacions d'ajuda que promou el món dels nostres dies. Aquests factors són més responsables que hi hagi persones vivint de manera estable en els carrers que qualsevol conducta individual equivocada. L'habitatge digne i adequat és un dret constitucional i, per tant, la seva garantia és responsabilitat de l'Estat. El desenvolupament de les polítiques públiques necessàries per a l'eradicació del sensellarisme hauria de tenir com a objectiu la transformació del sistema actual d'atenció a les persones sense llar: cal deixar d'abordar el problema de les persones que porten anys vivint al carrer com si fossin situacions d'emergència. No ho són. El fenomen del sensellarisme és, fonamentalment, un problema d'accés a l'habitatge. Les persones afectades acumulen problemes d'accés al sistema sanitari i als serveis d'ocupació. És sorprenent que la tasca de lluitar contra el sensellarisme recaigui únicament sobre els serveis socials, contínuament desbordats.\nTres elements s'han d'incloure en el concepte i la definició d'aquest fenomen:\nL'heterogeneïtat de la població que el pateix: en els darrers anys s'ha modificat molt el perfil, incrementant notablement la diversificació de característiques. És a dir, el perfil és canviant i divers.\nLa ruptura de vincles: la pèrdua de xarxes socials i familiars.\nLa supressió de drets socials, econòmics i polítics: el fenomen comporta una vulneració profunda i continuada dels drets humans.\nEl problema del sensellarisme està estretament relacionat amb la manca d'allotjament, és a dir, amb l'exclusió residencial. La necessitat i el dret a l'allotjament digne és un element central per prevenir el problema i promoure la inserció social de les persones que ho pateixen. Com a forma més extrema de l'exclusió social, el sensellarisme és un fenomen complex i multifactorial, en el qual convergeixen múltiples causes, i per això exigeix una mirada polièdrica sobre la realitat social que el conforma.\nCom veiem en el següent esquema, ens trobem amb diferents factors exclusògens que poden ser el medi per a la vulnerabilitat i el sensellarisme:\nEsquema 1. Factors exclusògens del sensellarisme (1)\nNo hi ha causes estàtiques i tancades perquè les persones siguin sensellaristes, però sí que es poden descriure un seguit de situacions estressants per les que una persona tingui més possibilitats de caure en aquesta situació:\n* Mort d'una persona estimada * Ruptura sentimental\n* Pèrdua d'ocupació * Pèrdua de l'habitatge\n* Manca de recursos econòmics i emocionals (pèrdua d'amistats, vincles familiars...)\nS'estima que una persona pot tenir entre 4 i 5 situacions estressants en espais dilatats de la seva vida. No obstant això, hi ha persones que en pateixen moltes més en espais temporals més reduïts. Si a aquests esdeveniments estressants s'hi sumem manca d'habilitats personals o falta de suport de l'entorn més immediat, s'acaba en situacions de les quals és difícil sortir. Qualsevol persona pot trobar-se amb aquests esdeveniments que la poden portar al carrer i a la pèrdua de vincles relacionals.\nSOLUCIONS AL SENSELLARISME DES D'UN ENFOCAMENT DE DRETS\nEl 17 de novembre de 2017, durant la Cimera social a favor de l'ocupació justa i el creixement, celebrada a Göteborg (Suècia), s'aprova el Pilar europeu de drets socials, conjuntament pel Parlament Europeu, el Consell i la Comissió, i que vol dotar la ciutadania d'uns drets socials més efectius. Es fonamenta en vint principis estructurats en tres capítols:\n* Igualtat d'oportunitats i d'accés al mercat de treball.\n* Condicions de treball justes.\n* Protecció i inclusió social.\nPartint dels principis rectors del Pilar Europeu de Drets Socials, analitzem els drets devastats en el sensellarisme i vegem com hi ha solucions per a la seva recuperació, preservació i garantia.\nEl dret a la Salut\nEl preàmbul de la Constitució de l'OMS defineix la salut com: "Un estat de complet benestar físic, mental i social, i no solament l'absència d'afeccions o malalties" (2). La salut és un factor vital per a la inclusió social i és factor crucial en la possibilitat d'accedir i mantenir l'ocupació i l'habitatge. D'altra banda, tenir una llar i un treball és important per al bon estat de benestar físic i mental. Els principis 16 i 18 del Pilar Europeu de Drets Socials fan referència al dret a la Salut (3):\nPrincipi 16 Sanitat: "Tota persona té dret a un accés oportú a assistència sanitària assequible, de caràcter preventiu i curatiu i de bona qualitat".\nPrincipi 18: "Cures de llarga durada: tota persona té dret a cures de llarga durada assequibles i de bona qualitat, en particular d'assistència a domicili i serveis comunitaris".\nLa salut i la manca d'habitatge tenen una relació de causa i efecte, ja que la vulnerabilitat de les persones que es troben en situació d'exclusió social augmenta quan es veuen en un estat de convalescència temporal. En moltes ocasions l'alta hospitalària després d'una intervenció mèdica suposa obligar la persona sense habitatge, recursos econòmics o una xarxa social que li doni suport, a la tornada al carrer, on la dificultat és màxima per dur a terme un procés de recuperació ple.\nL'INE (Institut Nacional d'Estadística) en el seu informe sobre la "Enquesta sobre les persones sense llar", feta el 2012, assenyalava (4):\nEl 15% del col·lectiu de persones sense llar declara tenir una mala o molt mala salut, mentre que el 52,7% diu tenir una bona o molt bona salut. La percepció subjectiva de l'estat de salut és pitjor en les dones que en els homes.\nEl 29,1% té una malaltia greu o crònica i el 24,7% ha pres somnífers o tranquil·litzants.\nPel que fa a les hospitalitzacions, un 22,8% de les persones sense llar hauria estat hospitalitzada, almenys, una nit durant l'últim any, arribant al 27,7% en el cas de les dones.\nEls proveïdors de serveis de salut, sovint no tenen els recursos i la flexibilitat per promoure les respostes oportunes a les complexes necessitats de salut d'aquest col·lectiu.\nSón moltes les barreres que entrebanquen l'accés i seguiment de la salut de les persones sense llar: la complexitat d'accés a drets sanitaris, la inexistència d'allotjaments que garanteixin un espai de descans i recuperació mèdica, la manca de xarxa familiar i/o de suport que ofereixi assistència i suport emocional, la dificultat per fer front econòmicament als medicaments i la rigidesa de les xarxes d'atenció, que solen dificultar l'accés a perfils combinats (convalescents / drogodependents / salut mental, etc.).\nCom a resultat de les complexes necessitats de salut acumulades i no tractades i de la múltiple morbiditat, les persones sense llar sovint moren a causa de condicions de salut prevenibles i tractables. Això vol dir que les seves taxes de mortalitat prematura són extremadament altes.\nGarantir el dret a la salut implica oferir l'oportunitat de la cobertura de les necessitats fonamentals: sanitàries, afectives, nutricionals, socials i culturals. Encara que no existeixen dades específiques sobre això, des del sistema sanitari es compta generalment amb què els malalts, després de l'alta hospitalària, segueixin cures en el seu domicili amb el suport de familiars o amics. Aquest procés és positiu per al pacient, ja que permet la seva recuperació en un context de seguretat, conegut i confortable. Hi ha escasses unitats de convalescència que garanteixin l'adhesió al tractament, la rehabilitació i les cures mèdiques i d'infermeria necesssàries fins a la total recuperació de la persona. Alhora, en les xarxes de persones sense llar hi ha alguns dispositius que tracten d'adaptar les seves places a contingències especials, però la percepció tant dels professionals com de les persones ateses és que no s'aconsegueix arribar a oferir l'atenció integral que la persona necessita. D'acord amb els principals agents socials, podem concloure que hi ha una important manca de recursos d'atenció a persones sense llar amb malalties avançades, invalidants o en fase terminal, sent òbvia la necessitat de creació d'aquests recursos específics, que existeixen, ara mateix, només a comunitats autònomes com Madrid, Andalusia o Múrcia.\nEl dret a l'Ocupació\nEl capítol I: "Igualtat d'oportunitats i d'accés al mercat de treball" i el Capítol II: "Condicions de treball justes" del Pilar Europeu de Drets socials, reuneixen un seguit d'articles en matèria de dret a l'ocupació i justícia laboral. De la mateixa manera, l'Estratègia Nacional de Persones Sense Llar 2015-2020, en la seva línia estratègica 10, proposa "Millorar l'ocupabilitat de les Persones sense Llar" identificant les següents línies d'intervenció:\n* Reforçar els programes mixtos d'ocupació i formació, així com els de formació laboral i d'educació d'adults adaptant-los a les persones sense llar. Per això es requereix l'adaptació metodològica i de continguts de la formació a les diferents situacions en què es troben les persones sense llar.\n* Promocionar la col·laboració amb les empreses a través dels següents aspectes:\nMillorant el coneixement que tenen els professionals de la responsabilitat social corporativa sobre les persones sense llar.\nImplementant programes de mentoring amb professionals de Pimes i grans empreses en sectors productius que puguin ser adequats i augmentin l'ocupabilitat de les persones sense llar.\nAfavorint la contractació de les persones sense llar a les empreses d'inserció i en el mercat normalitzat de treball.\nLes polítiques d'ocupació en matèria de sensellarisme han de mirar d'aconseguir la inserció sociolaboral de les persones en una situació d'exclusió social severa, amb un nivell bàsic d'ocupabilitat, a través de:\nProgrames d'intermediació laboral\nProgrames d'acompanyament en l'ocupació per al seu manteniment o millora.\nProgrames d'incentius a la contractació de persones en situació d'exclusió extrema.\nAquests programes han d'atendre les seves necessitats socials, formatives i laborals per tal d'aconseguir:\nAugmentar el coneixement del mercat laboral i dels drets i deures de les persones en situació d'exclusió.\nMillorar el grau de desenvolupament d'habilitats personals, socials i laborals, previ diagnòstic de necessitats.\nIncrementar les capacitats per a la recerca de feina, assegurant un seguiment individualitzat en els processos d'inserció laboral.\nAfavorir l'adquisició de competències per a la recerca de feina a través de les noves tecnologies.\nFomentar la igualtat d'oportunitats entre homes i dones en l'àmbit laboral.\nGarantir que dret a ocupació i habitatge siguin indivisibles i complementaris.\nSi parlem de sensellarisme i pèrdua de drets, no podem passar per alt una de les xacres de la nostra societat: la criminalització, culpabilització i estigmatització de les persones sense llar que en ocasions es tradueix en actes violents, discriminatoris i vexatoris cap als més desfavorits.\nEls delictes i incidents d'odi són actes de violència, hostilitat i intimidació dirigits cap a persones seleccionades per la seva identitat. La seva motivació fonamental es basa en la intolerància, els prejudicis i el rebuig cap a determinats grups humans, que són considerats diferents.\nEn el cas de les persones sense llar víctimes d'un delicte d'odi són seleccionades pel fet de viure al carrer, per trobar-se en una greu situació d'exclusió social i per l'especial situació de vulnerabilitat que es deriva d'aquesta situació. Segons l'Observatori Hatento (5) de delictes d'odi contra les persones sense llar, el 47% de les persones que viuen al carrer han estat víctimes de, almenys, un incident o delicte d'odi per aporofòbia. De fet, entre aquestes persones, en un 81% dels casos, haurien estat víctimes de delictes d'odi en més d'una ocasió. La tipologia de victimització relatada per la mostra de la investigació de les 261 persones entrevistades va mostrar les dades que apareixen al gràfic adjacent.\nGràfic 1. Tipologia de victimització.\nLa violència que suposa viure al carrer afecta la percepció que les persones sense llar tenen d'elles mateixes, i, per tant, no identifiquen els delictes d'odi com una agressió, sinó com alguna cosa més que forma part de la seva vida. Per això, disposar d'eines que facilitin la detecció de què han estat víctimes de delictes d'odi, és imprescindible. L'experiència professional ens indica que l'habitatge és un factor clau per a la protecció dels delictes d'odi per aporofòbia. És a dir, una vegada que una persona sense llar passa a viure en un habitatge es redueix en un alt grau la probabilitat de patir un delicte d'odi per aporofòbia, prova d'això és que 6 de cada 10 incidents o delictes, segons l'estudi del Observatori Hatento, es van produir durant la nit. Pel que fa al perfil dels agressors, ens trobem amb un 87% d'homes en edats compreses entre els 18 i 35 anys (majoritàriament joves en zones d'oci nocturn, i veïns del barri). Conseqüència d'això, el 63,8% de les persones sense llar van canviar el seu lloc de pernocta com a mesura de protecció. Només un 13% dels delictes d'odi són denunciats, a causa de la percepció de desconfiança cap a les mesures preses davant d'aquests fets.\nEl carrer mata. De nou un dret fonamental i irrenunciable com la seguretat, es veu malmès per la falta d'habitatge. Tal com anam veient, l'habitatge, és la clau per poder recuperar dignitat i drets.\nEl capítol III del Pilar Europeu de Drets Socials en el seu principi 19 recull amb claredat i contundència el reconeixement del dret a l'habitatge i l'assistència per a les persones en situació de sense llar:\n"S'ha de proporcionar a les persones necessitades accés a habitatges socials o ajudes a l'habitatge de bona qualitat. Les persones vulnerables tenen dret a una assistència i a una protecció adequades davant d'un desallotjament forçós. S'han de facilitar a les persones sense llar un allotjament i els serveis adients per tal de promoure la seva inclusió social".\nFEANTSA, en el seu darrer informe de 2018 "Tercer Panorama de l'Exclusió d'Habitatge a Europa", exposa que les polítiques aplicades pels països europeus són insuficients, mostrant un escenari desolador sobre l'augment del sensellarisme. El nombre de persones que es veuen obligades a dormir al carrer o en albergs no deixa d'augmentar, fins i tot en països que estan experimentant un fort creixement econòmic, com Alemanya. A Berlín es van registrar l'any passat 30.000 persones dormint en residències temporals i d'acollida, 10.000 més que el 2016. En el darrer recompte de persones sense llar fet a París el febrer del 2018, es van anotar 3.624 persones sense sostre en una sola nit. Si hi afegim les allotjades en els albergs de la ciutat oberts a l'hivern, la xifra puja a més de 5.000 persones. Àustria va comptabilitzar 15.909 persones sense llar el 2016, un 32% més que un any abans; a Brussel·les, el nombre de persones dormint al carrer es va duplicar entre 2014 i 2016, arribant a 707 persones; a Irlanda, l'increment va ser del 25% entre 2016 i 2017 i s'estima que en aquesta situació es troben 5.250 adults i 3.124 nens; la xifra per als Països Baixos va ser de 31.000 persones el 2016, un 24% més que tres anys abans; a Luxemburg, l'augment entre 2012 i 2016 va ser del 61%, taxa que al Regne Unit és del 135% si es pren com a referència inicial l'any 2012 (6). Les dades ens mostren que el fenomen del sensellarisme creix exponencialment, tot i l'augment de la inversió d'alguns països en recursos tradicionals de caràcter purament assistencial. En contraposició, tenim exemples com Finlàndia i Canadà que han arribat a reduir pràcticament fins a l'eradicació el fenomen del sensellarisme.\n¿Quina ha estat la clau per aconseguir-ho? L'aplicació de la metodologia Housing First i les Polítiques de Prevenció en matèria d'Habitatge.\nDavant els vells sistemes per afrontar el fenomen dels sense llar basats en un model d'atenció en escala, en el qual les persones havien d'anar superant passos poc a poc: del carrer a un alberg, de l'alberg a un allotjament temporal i, com a últim esglaó, un habitatge permanent, Housing First dóna la volta a aquest model i comença per l'habitatge. La idea de Housing First sorgí fa dues dècades als EUA sota el paraigua de l'organització Pathways to Housing i hores d'ara està molt estesa en el món. Els seus vuit principis bàsics ja ens indiquen les innovacions del model, que presenta un percentatge del 85% d'èxit (manteniment de l'habitatge):\nL'habitatge és un dret humà.\nElecció i control de totes les persones usuàries.\nSeparació d'habitatge i tractament.\nOrientat cap a la recuperació de la persona usuària.\nCompromís actiu sense coerció.\nReducció del dany.\nPlanificació centrada en la persona.\nSuport flexible i disponible durant el temps necessari.\nAquest model d'atenció a persones sense llar presenta com a primer pas de la intervenció social facilitar a la persona un habitatge individual de caràcter permanent i incondicional, des de la qual reconstruir la seva vida amb el suport d'un equip de professionals socials. D'aquesta manera, els compromisos que el participant del programa adquireix són:\nImatge 1. Implantació del model d'Hosing First.\nAcceptació d'una visita setmanal de l'equip\nMantenir una entrevista d'avaluació semestral\nAportar un 30% dels ingressos, si els tinguessin\nFer bon ús de l'habitatge i normes bàsiques de convivència\nHousing First ha demostrat tenir èxit entre la població sense llar més crònica (així ho demostra el seu sistema d'avaluació), arribant a convertir-se en el paradigma de les estratègies nacionals de diferents països europeus en l'últim lustre. De fet, trobam experiències d'àmbit municipal o comunitari en la major part dels països europeus. A tot el món, els programes Housing First aconsegueixen donar resposta a les necessitats complexes de les persones que viuen al carrer.\nI SI MIRAM AL MÓN? EXPERIÈNCIES INTERNACIONALS EN MATÈRIA DE SENSELLARISME\nCal començar aquesta aproximació mundial al fenomen del sensellarisme parlant del gran treball fet per Leilani Farha, relatora especial de Nacions Unides sobre el dret a un habitatge adequat. Farha, va presentar el març de 2017 un informe centrat en la manca de llar (7). L'esmentat informe assenyala que la realitat del sensellarisme demostra la incapacitat dels Estats per protegir i assegurar els drets humans de la població més vulnerable. Seguint aquest informe, podem resumir la situació actual del fenomen dels sense llar a nivell mundial, així com els reptes dels estats per al seu abordatge:\nAssolir una definició universal. La manca de llar no només significa situació de carrer. La relatora aposta per un concepte flexible i adaptat a les diferents circumstàncies, proposant una definició internacionalment vàlida i des d'un enfocament tridimensional: la manca del recurs material d'habitatge i el que socialment comporta, l'estigmatització soferta per les persones sense llar i la seva consegüent discriminació i la necessitat de reconèixer-les com a titulars de drets humans.\nEstigmatització de les persones sense llar: La societat criminalitza les persones que veuen vulnerat el seu dret a l'habitatge. Com a conseqüència, pateixen violacions d'altres drets com el dret al treball i a la salut. Els estats estan obligats a derogar lleis i mesures que castiguin i obstaculitzin la vida d'aquestes persones i protegir-les dels delictes d'odi.\nDistingir les causes: Més de la meitat de la humanitat ja viu en ciutats. Els governs s'han oblidat de les seves obligacions en matèria de protecció social, inclosa l'habitatge assequible, i han permès que els mercats privats orientassin l'ús del sòl i del desenvolupament urbà cap als seus interessos econòmics. L'habitatge és un dret humà i no una mercaderia.\nImpacte en les dones: Els salaris desiguals, la violència de gènere i altres formes de discriminació aboquen les dones a la manca de llar.\nCol·lectius vulnerables: La manca de llar "afecta de manera desproporcionada a determinats grups com els joves, les persones amb discapacitat, els migrants i els refugiats, els treballadors pobres i les persones lesbianes, gais, bisexuals i transgènere. A cada un de diferents maneres, però amb causes estructurals comunes". Per això els estats han d'assegurar la no discriminació en el gaudi del dret a l'habitatge.\nResposta estratègica: Són necessàries tot un seguit de polítiques i programes intersectorials que abordin simultàniament l'exclusió social i la privació d'habitatge.\nMesura del fenomen: "Els estats tenen l'obligació de mesurar la magnitud de la manca de llar utilitzant dades desglossades per gènere, raça i altres característiques pertinents". Les xifres oficials no es poden basar només en registres d'albergs.\nAcabar amb el sensellarisme és possible: Al llarg de l'informe es presenten estratègies d'èxit en la lluita global contra el sensellarisme. Iniciatives de la societat civil com l'Institute of Global Homelessness, els avenços en la formulació del dret a la ciutat, o la creació de lleis de protecció i promoció del dret a l'habitatge, demostren que és molt el que es pot i queda per fer.\nSegons les previsions, la població urbana mundial es duplicarà d'aquí fins al 2050. Les poblacions, activitats econòmiques, interaccions socials i culturals, així com les repercussions ambientals i humanitàries, es concentren cada vegada més a les ciutats, i això planteja enormes problemes de sostenibilitat en matèria d'habitatge, infraestructura, serveis bàsics, seguretat alimentària, salut, educació, ocupacions decents, seguretat i recursos naturals, entre d'altres. D'acord amb això el 20 d'octubre de 2016 s'aprova la Nova Agenda Urbana (NAU) en la Conferència de les Nacions Unides sobre l'Habitatge i el Desenvolupament Urbà Sostenible (Hàbitat III) celebrada a Quito, Equador. NAU cerca promoure ciutats més incloents, compactes i connectades per mitjà de la planificació i disseny urbà, governança i legislació urbana, i l'economia urbana. Els seus principals compromisos en matèria d'exclusió i sense llar son (8):\nEstimular la provisió de diverses opcions d'habitatge adequat que siguin segures, assequibles i accessibles per als membres de diferents grups d'ingressos de la societat, tenint en compte la integració socioeconòmica i cultural de les comunitats marginades, les persones sense llar i les persones en situacions de vulnerabilitat, i evitant la segregació. Adoptarem mesures positives per millorar les condicions de vida de les persones sense llar, amb la intenció de facilitar la seva plena participació en la societat, i per prevenir i eliminar la manca de llar, així com per combatre i eliminar la seva tipificació com a delicte.\nPromoure polítiques en matèria d'habitatge a nivell nacional, subnacional i local que donin suport a la realització progressiva del dret a un habitatge adequat per a tots com a element integrant del dret a un nivell de vida adequat (...) que se centrin en les necessitats de les persones sense llar, les persones en situacions vulnerables, els grups de baixos ingressos i les persones amb discapacitat, ...\nElaboració de polítiques d'habitatge que promoguin enfocaments d'habitatges integrats locals abordant els ferms vincles entre l'educació, l'ocupació, l'habitatge i la salut, de manera que es previnguin l'exclusió i la segregació. A més, ens comprometem a lluitar contra la manca d'habitatge i combatre i eliminar la seva penalització mitjançant polítiques específiques i estratègies selectives d'inclusió activa, per exemple amb programes integrals, inclusius i sostenibles de tipus "Housing First".\nAssegurar que ningú no es quedi enrere, el que suposa posar fi a la pobresa en totes les seves formes i dimensions, inclosa l'eradicació de l'extrema pobresa, garantir la igualtat de drets i oportunitats, la diversitat socioeconòmica i cultural, i la integració en l'espai urbà, millorar l'habitabilitat, l'educació, la seguretat alimentària i la nutrició, la salut i el benestar, i eliminar la discriminació i totes les formes de violència, garantir la participació pública mitjançant l'accés segur i equitatiu per a tothom, i facilitar l'accés equitatiu per a tots a la infraestructura física i social i els serveis bàsics, així com a un habitatge adequat i assequible.\nFomentar l'ocupació plena i productiva.\nEn el seu afany pel canvi de paradigma, es reconeix la funció rectora dels governs nacionals per a la definició i aplicació de polítiques urbanes inclusives i eficaces, i lleis per al desenvolupament urbà sostenible, així com les contribucions igualment importants dels governs subnacionals i locals, de la societat civil i altres interessats pertinents, de manera transparent i responsable.\nAixí mateix destacam Els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS), del Programa de les Nacions Unides per al Desenvolupament, també coneguts com a Objectius Mundials, definits com una crida universal a l'adopció de mesures per posar fi a la pobresa, protegir el planeta i garantir que totes les persones gaudeixin de pau i prosperitat. Els 17 Objectius es fonamenten en els èxits dels Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni, incloent noves àrees com el canvi climàtic, la desigualtat econòmica, la innovació, el consum sostenible i la pau i la justícia. Els ODS proporcionen orientacions i objectius clars per a la seva adopció per a tots els països conformament amb les seves pròpies prioritats i els desafiaments ambientals del món en general. Els ODS són una agenda inclusiva. Aborden les causes fonamentals de la pobresa i ens uneixen per aconseguir un canvi positiu en benefici de les persones i el planeta. "Eradicar la pobresa és al cor de l'Agenda 2030, i també hi és el compromís de no deixar ningú enrere", va dir l'Administrador del PNUD, Achim Steiner (9).\nMúltiples experiències al llarg del planeta tracten d'adoptar mesures sobre la base de les recomanacions, per abordar el problema, tal com mostra la següent imatge:\nImatge 2.Abordatge d'experiències de persones sense llar en el món (10).\nLES PERSONES SENSE LLAR: UN REPTE EUROPEU\nLes persones sense llar, sent el col·lectiu més afectat per l'exclusió social a Espanya i a Europa, no s'han beneficiat històricament de l'aplicació de les polítiques de cohesió. Les mesures implementades al llarg d'aquests anys han estat basades en cobrir necessitats bàsiques i l'abordatge de situacions d'emergència. Les polítiques necessàries, però, han de ser integrals a llarg termini i han de tenir com a objectiu l'eradicació del sensellarisme.\nJa l'any 2010, amb motiu de l'Any Europeu de Lluita contra la Pobresa i l'Exclusió, el Parlament Europeu va considerar que en tots els Estats membres trobam persones sense llar i que això constitueix una violació inacceptable dels drets humans fundamentales (11). Per això, demana al Consell que es comprometi a solucionar la situació de les persones sense llar abans de l'any 2015. Igualment sol·licita a la Comissió que desenvolupi una ambiciosa estratègia de la UE com a part de l'Estratègia 2020, ja EUROSTAT, que recopili dades sobre les persones sense llar a la UE per poder desenvolupar estratègies adequades.\nEl Parlament Europeu, en aquesta Declaració, dóna suport a la consecució de les següents prioritats:\nCap persona que dormi al carrer.\nCap persona que visqui en un allotjament d'emergència més enllà de l'emergència pròpiament dita.\nCap persona que visqui en un allotjament provisional més enllà del necessari per aconseguir un allotjament decent.\nCap persona que abandoni un recurs d'acollida sense opcions d'habitatge.\nCap jove que es quedi al carrer com a resultat de la transició cap a una vida independent.\nTot i el retard en la posada en marxa de polítiques que abordin aquestes prioritats, el 2013 es va aprovar el document "Confronting Homelessness in the European Union" (12) que acompanya la Comunicació de la Comissió Europea al Parlament, al Consell, al Comitè Econòmic i Social i al Comitè de les Regions: «Towards Social Investment for Growth and Cohesion -including implementing the European Social Fund 2014-2020» (13). En aquest document, dirigit específicament (i per primera vegada com a prioritat de les polítiques socials) a combatre el fenomen dels sense llar, es marquen les prioritats de treball que interpel·len les polítiques socials estatals en una triple direcció:\nDesenvolupar polítiques: en matèria d'habitatge, intervenció sociosanitària, millora den l'ocupabilitat, prevenció, participació, garantia de rendes, actuació en emergències, etc.\nMillorar la governança, els partenariats i el finançament per combatre el fenomen dels sense llar.\nMesurar i monitoritzar el sensellarisme en els estats membre i a nivell europeu.\nEls objectius prioritaris de l'Estratègia 2020 de reducció de la pobresa són claus per a la inclusió social de les persones sense llar i no seran assolibles si a la UE no hi ha una atenció específica que asseguri el seu impacte i la seva evolució, tenint en compte que parlam de la població més exclosa de la UE. Particularment, en la lluita contra la pobresa i l'exclusió social, l'Estratègia 2020 pretén reduir almenys en 20 milions el nombre de persones en situació o risc de pobresa i exclusió social a la UE. La Comissió Europea i el Consell de Ministres van adoptar l'Informe conjunt sobre Protecció Social i Inclusió Social de 2010 i particularment en relació amb el sensellarisme es demana als estats membres l'elaboració d'estratègies integrades per a les persones sense llar, centrant-se en:\nLa prevenció com la manera més eficaç per combatre el fenomen dels sense llar, posant especial èmfasi en la reducció dels desnonaments i a reduir al mínim els casos de persones que abandonen les institucions (com presons, hospitals o centres de salut) sense una llar a on anar.\nLes polítiques de provisió d'allotjament temporal o en situacions de crisi s'han d'orientar cap a allotjaments més permanents.\nL'enfocament Housing First com a prioritat d'intervenció.\nMillorar la governabilitat incloent un fort lideratge de la principal autoritat pública competent, la participació efectiva de tots els actors clau i un consens sobre l'estratègia acordada.\nA més, l'Informe conjunt sobre Protecció Social i Inclusió Social de 2010, adoptat per la Comissió Europea i el Consell de Ministres, esmenta altres elements a tenir en compte en les estratègies per a l'eradicació del sensellarisme:\nDisposar d'informació basada en evidències i avaluació de les polítiques incloent dades consistents sobre el sensellarisme a Europa.\nFormular objectius de forma clara i concreta ja sigui en la prevenció del sensellarisme o en la reducció de la seva durada, millorant la qualitat dels serveis o augmentant l'oferta d'habitatge assequible.\nEl paper de l'habitatge social i públic com una de les principals solucions davant del sensellarisme.\nAdaptació als nous grups de risc com les persones migrants i temporers (treballadors mòbils).\nAnys després, les propostes i recomanacions han quedat molt difuminades per polítiques escasses per part de molts estats de la Unió Europea, o pràcticament inexistents com en el cas d'Espanya.\nNo podem parlar de la lluita contra el sensellarisme a Europa sense esmentar a FEANTSA, Federació Europea d'Organitzacions Nacionals que Treballen amb Persones sense Llar i que se centra exclusivament en la lluita contra la manca d'habitatge. Creada el 1989, FEANTSA reuneix serveis sense ànim de lucre que ajuden a les persones sense llar a Europa, amb més de 130 organitzacions membres de 30 països, inclosos 28 estats membres. La majoria són federacions nacionals o regionals.\nFEANTSA treballa per acabar amb la manca d'habitatge mitjançant les següents accions:\nEntaular un diàleg constant amb les institucions europees i els governs nacionals i regionals per promoure el desenvolupament i la implementació de mesures efectives per acabar amb la manca d'habitatge.\nDur a terme i difondre investigacions i recopilació de dades per a promoure una millor comprensió de la naturalesa, l'abast, les causes i les solucions de la manca d'habitatge.\nPromoure i facilitar l'intercanvi d'informació, experiència i bones pràctiques entre les organitzacions membres de FEANTSA i les parts interessades rellevants, per tal de millorar les polítiques i pràctiques que aborden la manca d'habitatge.\nAugmentar la consciència pública sobre la complexitat de la manca d'habitatge i la naturalesa multidimensional dels problemes que enfronten les persones sense llar.\nEn resum, es pot afirmar que a Europa s'ha obert un nou escenari per a la reestructuració de les polítiques d'atenció a les persones sense llar centrada més en la prevenció del sensellarisme i la utilització de l'habitatge com a eix d'intervenció, mitjançant els programes d'habitatge social i el model Housing First. Aquesta transformació de les polítiques d'intervenció amb el sensellarisme està mostrant unes taxes d'èxit notables, destacant com a paradigma el cas finlandès, anteriorment esmentat, i l'evolució positiva de Regne Unit, França, Bèlgica i Holanda.\nEl sensellarisme com a repte estatal i autonòmic\nÉs de vital importància comptar amb plans o estratègies que articulin les respostes que actualment es donen al sensellarisme i que suposin un clar lideratge per part de l'administració pública. A això se li ha de sumar necessàriament una dotació pressupostària suficient i la implicació i delimitació de les responsabilitats de diferents departaments, més enllà dels serveis socials, per a l'establiment d'objectius clars de reducció de l'abast del problema, mecanismes de coordinació i seguiment, etc.\nEl 6 de novembre de 2015, el Consell de Ministres va aprovar la primera Estratègia Nacional Integral per a Persones sense Llar, un projecte que forma part del Pla d'Inclusió Social i l'objectiu és millorar l'atenció, reduir el nombre de persones que viuen al carrer i restaurar el seu paper en la societat. El Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat va liderar l'elaboració de l'Estratègia, i va consensuar el document amb les organitzacions del Tercer Sector, amb altres ministeris i amb les comunitats autònomes. L'Estratègia reconeix que hi ha fonts dispars d'informació entre les comunitats autònomes i les principals ciutats espanyoles, si bé diferents recomptes apunten que el nombre de persones sense llar ha augmentat durant els últims anys. Entre les principals mesures destaquen afavorir l'accés a rendes mínimes, el foment de la mediació familiar, impulsar suport en situacions de pèrdua d'habitatge, millorar l'ocupabilitat, afavorir contractacions o crear una xarxa de recursos. Precisament, un dels aspectes essencials de l'Estratègia té relació amb aquesta Xarxa de Recursos. Precisament, un dels aspectes essencials de l'Estratègia té relació amb aquesta Xarxa de Recursos ja que diferents experiències, especialment al Canadà i als Estats Units, conclouen que destinar una persona sense llar a un habitatge, dins d'un ampli programa d'acompanyament social per aconseguir la seva reintegració, millora notablement la seva situació personal, principalment el seu estat de salut. L'Estratègia contempla també la millora de l'accés a la sanitat d'aquestes persones.\nLes línies estratègiques són cinc: la prevenció, la sensibilització, la seguretat, la restauració del projecte de vida i la millora de la informació. Lamentablement, l'Estratègia no només no està complint amb els objectius programats, sinó que no compta amb finançament per a l'abordatge del complex problema del sensellarisme. Els recursos econòmics destinats provenen de les partides destinades a afers socials, bé des de les comunitats autònomes o bé des de les corporacions locals, sent del tot insuficients i no implicant a altres àrees com habitatge, sanitat, etc.\nD'altra banda, el sistema de polítiques i estratègies autonòmiques i locals és irregular i escàs. No totes les autonomies disposen de plans estratègics per a l'eradicació del sensellarisme o els mateixos no estan dotats pressupostàriament. Destacam les iniciatives locals de Barcelona (Pla de lluita contra el sensellarisme 2016-2020), Las Palmas de Gran Canària (Pla Estratègic d'Atenció Integral a Persones sense Llar 2017-2021), Saragossa (Primer Pla d'Atenció a Persones sense Llar), Ajuntament de Madrid (Estratègia Municipal per a la prevenció i atenció al Sensellarisme 2015-2020), Comunitat de Madrid (Pla d'Inclusió de persones sense llar de la Comunitat de Madrid 2016-2021) i els recents Plans d'Inclusió de persones sense llar de Cadis i Granada 2018-2021. La resta de comunitats i/o ajuntaments, compten amb plans generals d'inclusió, en els quals s'inclou el sensellarisme, però no com a plans focalitzats i concrets del fenomen.\nLes persones sense llar a tot el món tenen una trista característica comuna: totes són víctimes de violacions dels drets humans.\nSegons càlculs de l'ONU, hi ha més de 100 milions de persones sense llar a tot el món. Aquesta sorprenent xifra mostra que al món els governs no han estat capaços de protegir els drets humans i garantir que les necessitats més bàsiques de la seva població estiguin cobertes. Globalment, el nombre de persones sense llar ha augmentat després de la crisi econòmica de 2008, en haver-se produït en molts països un increment de la desocupació, la inseguretat en el treball i la pobresa activa. Aquesta situació s'ha vist agreujada en molts llocs per les mesures d'austeritat dels governs, que han suposat una retallada de la despesa en habitatges socials i refugis per a persones sense llar.\nEls mètodes basats en l'habitatge han mostrat una alta taxa d'èxit en països com Canadà, EUA, Portugal, França, Bèlgica, Dinamarca o Finlàndia. Housing First és tan revolucionari i innovador com simple: proporcionar a les persones sense llar amb més dificultats, directament, com a primer pas i de manera permanent i incondicional, un habitatge. Aquesta metodologia sumada als recursos vinculats a la salut i l'ocupació, haurien de ser la pedra angular de la intervenció, el destí de la qual no és altre que restaurar els drets que tot ésser humà ha de tenir i que cap societat o retallada econòmica hauria de suspendre, drets tan essencials com la Salut, l'Ocupació, la Seguretat i l'Habitatge.\nSens dubte, els diferents estats i administracions tenen assignatures pendents de cara a l'abordatge integral del fenomen dels sense llar:\nIncrementar el coneixement: L'increment d'avaluacions i recomptes que indiquin dades reals. Les dades disponibles ens indiquen que el sensellarisme no és un fenomen uniforme, sinó que hi ha diversos perfils diferenciats de persones sense llar que responen a solucions diferents. Avançar en aquest camí seria fonamental per planificar solucions adaptades.\nIncorporació real a la política: En els últims anys han proliferat les estratègies i iniciatives polítiques per a l'abordatge del sensellarisme. No obstant això, aquelles estratègies que estan demostrant a Europa ser eficaces són les que es converteixen en plans i compten amb pressupostos plurianuals per al desplegament de les seves mesures. A Espanya comptam amb l'Estratègia Nacional Integral per a les Persones Sense Llar (ENISPSH), però no compta amb pressupost propi. El mateix passa amb els escassos plans locals o autonòmics. Sense finançament, els plans no deixen de ser llistats de bones intencions.\nMobilització ciutadana: La mobilització de la societat al voltant d'una causa augmenta el seu coneixement i disminueixen els estereotips, protegeix les persones afectades de patir discriminació, delictes d'odi i agressions. A més, facilita el treball de les institucions i promou la presentació i posada en marxa d'iniciatives polítiques. La societat mobilitzada es converteix en un aliat poderós per a la solució de problemes socials.\nInnovació en els models d'intervenció: Analitzant els resultats que fins al moment s'han obtingut en la intervenció amb les persones sense llar i el seu cost, vam concloure que lluny de ser eficient, suposa un cost econòmic important per a les administracions, amb uns resultats poc encoratjadors. Els models d'intervenció tradicionals (albergs, centres de nit, menjadors) es troben més a prop de la caritat i la beneficència que no de la restauració dels drets socials perduts. Centrats en la cobertura de necessitats bàsiques i el cobrament de prestacions, no s'ataca el nucli del problema i perpetuen situacions abocant a la cronificació i la síndrome de "la porta giratòria". L'aposta per models innovadors mostra la seva eficàcia, així com la dignificació de la persona.\nIncorporació de l'habitatge, salut i seguretat com a drets incloents: És urgent el debat sobre la incorporació de l'habitatge com a dret subjectiu (i reclamable) i la incorporació dels departaments d'habitatge com a actors principals en les polítiques socials. De la mateixa manera, l'aposta s'ha d'orientar cap a la creació sistematitzada de recursos sociosanitaris específics i la protecció de la seguretat i dignitat de les persones sense llar.\nLa prevenció: poc o res s'ha fet en aquest camp per evitar que les persones caiguin en l'espiral que condueix al carrer. Per eradicar definitivament el problema cal proporcionar una solució estable als que estan sense llar, però també evitar que caiguin més persones en aquesta realitat.\nTenim al davant un repte, una lluita i un somni com a professionals d'allò social, com a ciutadans i com a persones:\nQUE NINGÚ NO VISQUI AL CARRER\nFEANTSA (2018). Tercer informe sobre exclusió residencial A Europa. Informe anual.\nParlament Europeu (2011). Resolució del Parlament Europeu, de 14 de setembre de 2011, sobre una estratègia de la UE per a les persones sense llar. P7_TA(2011)0383.\nMinisteri de Sanitat i Serveis Socials i Igualtat (2016). Estratègia Nacional Integral per a Persones sense Llar 2015-2020. Edita Ministeri de Sanitat i Serveis Socials i Igualtat.\nAjuntament de Barcelona (2017) Pla de lluita contra el sensellarisme 2016-2020. Departament de Comunicació de l’Àrea de Drets Socials.\nConsejería de Políticas Sociales y Familia (2016). Plan de inclusión de personas sinhogar de la Comunidad de Madrid 2016-2021. Dirección General de Servicios Sociales e Integración Social.\n(1) Plataforma per a la inclusió residencial i a favor de les persones sense llar. www.bestebi.net\n(2) En línia: http://www.who.int/suggestions/faq/es/index.html Definició de Salut adoptada per l'Organización Mundial de la Salut.\n(3) En línia: https://ec.europa.eu/commission/priorities/deeper-and-fairer-economic-and-monetary-union/european-pillar-social-rights/european-pillar-social-rights-20-principles_es\n(4) INE Encuesta sobre las personas sin hogar, 2012. En línia: https://www.ine.es/dyngs/INEbase/es/operacion.htm?c=Estadistica_C&cid=1254736176817&menu=ultiDatos&idp=1254735976608\n(5) Consulta a http://hatento.org/\n(6) Informe Feantsa-Abbé Pierre «Tercer Panorama de la Exclusión de Vivienda en Europa»\n(7) En línia: https://www.ohchr.org/sp/issues/housing/pages/housingindex.aspx Informe ONU\n(8) Nova Agenda Urbana. Nacions Unides. http://habitat3.org/wp-content/uploads/NUA-Spanish.pdf\n(9) Font ONU: http://www.undp.org/content/undp/es/home/sustainable-development-goals.html\n(10) Contingut de la imatge obtingut de diverses fonts des de la https://www.ighomelessness.org/online-hubes\n(11) P7_ (2010)0499: Declaració del Parlament Europeu de 16 de desembre de 2010, sobre l'estratègia de la UE en relació amb les persones sense llar.\n(12) SWD (2013) 42 final. 20/2/2013\n(13) COM(2013) 83 final


IV Concurs internacional online de curts pel consum responsable | Rural Living Lab Pirineus\n← Ajudes a projectes d’estudi i anàlisi en matèria de joventut a Catalunya i beques per a la realització de tesis doctorals en matèria de joventut\nEcoturCAT, una xarxa i un portal per promoure l’ecoturisme →\nIV Concurs internacional online de curts pel consum responsable\nL’associació Economia i Desenvolupament (Ecodes) convoca l’IV Concurs internacinal online de curts pel consum responsable.\nLa finalitat d’aquest concurs és difondre els valors de la sostenibilitat, entesa com la conjugació de la protecció del territori, i del medi ambient que ho sustenta, amb el desenvolupament social i econòmic de la societat que habita aquest territori.\nAquest any, el tema específic del concurs es centrarà en el consum responsable, entès com el conjunt d’accions que tracten de trobar solucions viables als desequilibris -socials i ambientals- per mitjà d’una conducta més responsable per part de tots. En particular, el consum responsable està relacionat amb la producció i distribució, ús i eliminació de productes i serveis, i proporciona els mitjans per repensar sobre els seus cicles de vida. L’objectiu és assegurar que es satisfacin totes les necessitats bàsiques de la comunitat global en el seu conjunt, es redueixen els excessos i s’evita el dany ambiental.\nPodran concursar els realitzadors individuals o col·lectius que ho desitgin. Els participants hauran de ser majors d’edat.\nLa data límit per a la presentació de projectes és el 31 d’octubre de 2010.\nFont: web de l’associació Ecodes.


L’avaluació al Batxillerat i la promoció de curs – Col·legi Sant Miquel\nL’avaluació al Batxillerat i la promoció de cursCSM2013-03-06T16:22:55+01:00\nEn cada curs de batxillerat hi ha tres avaluacions, una per cada trimestre, les dates de les quals poden ser consultades al calendari del curs. Cadascuna de les avaluacions ve precedida per cinc dies d’exàmens de totes les matèries, per a la realització dels quals s’aturen les classes habituals i es fa un horari especial. Amb això hom pretén de facilitar la concentració de l’alumnat i la seva dedicació a l’estudi. Els pares en rebran el corresponent informe. A més, existeix una avaluació inicial, que serveix de referència primera del seguiment del curs que està fent l’alumne/a, per tal de detectar de seguida possibles problemes. D’aquesta avaluació també en reben informe els pares, però no s’aturen les classes per realitzar els exàmens.\nEl professorat té en compte, a l’hora d’avaluar, els conceptes, procediments i actituds de cada alumne/a, segons que s’especifica per a cada matèria. (vegeu els criteris d’avaluació detallats de les diverses matèries).\nCada trimestre es reuniran els professors de batxillerat dels diferents grups constituïts en Junta d’Avaluació, coordinada pel tutor/a. La Junta d’Avaluació que valora a un/a alumne/a estarà formada per tots els professors que imparteixen classes a aquest/a alumne/a. En aquesta Junta es sotmetran a debat les qualificacions dels alumnes i es prendran les decisions definitives sobre la qualificació dels alumnes. També es poden proposar solucions a possibles problemes que puguin aparèixer tant en el rendiment d’un alumne/a com en el d’un grup o d’una matèria en concret. Els professors portaran a la Junta les seves qualificacions que estaran expressades de forma numèrica del 0 al 10. El 5 es considera aprovat.\nPromocionen de primer a segon els/les alumnes que aconsegueixin superar totes les matèries de primer i aquells que com a màxim no hagin superat dues assignatures. En aquest cas, tindran l’oportunitat d’aprovar-les encara en dues convocatòries extraordinàries d’examen: una al setembre i l’altra al llarg del segon curs. Cada matèria té previstes, a més, en el seu programa, les activitats d’avaluació i seguiment continuats de la matèria suspesa al llarg del segon curs. Qui suspengui més de dues assignatures a primer curs, l’haurà de repetir tot sencer.\nAproven el batxillerat aquells/es alumnes que hagin superat totes les assignatures de segon i primer curs de Batxillerat. Si un/a alumne/a suspèn alguna matèria, tindrà la possibilitat de tornar a cursar només aquelles matèries el curs següent. L’alumne pot estar escolaritzat a batxillerat fins a quatre cursos.\nÉs molt recomanable que l’alumne/a s’informi bé dels criteris d’avaluació concrets de cada matèria, publicats en la Intranet, donat que cadascuna presenta les seves especificitats. Hi ha, però, una sèrie de criteris comuns a totes les matèries de batxillerat:\nSi un/a alumne/a falta a classe, serà penalitzat/da en la nota d’Actitud de la matèria corresponent, de la següent manera: Les absències que no estiguin degudament justificades descompten el 50% de punts cadascuna en la nota d’actitud. Aquelles que estiguin justificades, en canvi, no seran tingudes en compte. No obstant, convé recordar que les absències constants, encara que estiguin justificades, interfereixen greument el seguiment i l’assimilació de les matèries per part de l’alumnat, de manera que, a partir d’un 20% d’absències en una assignatura, tot i que estiguin justificades, el professorat pot optar per valorar negativament l’actitud de l’alumne, i fins i tot pot perdre el dret a l’avaluació continuada de la matèria en aquella avaluació, i quedar per tant no avaluat, llevat de casos excepcionals que seran estudiats pel claustre.\nSi l’alumne no es presenta a un examen parcial, perd la nota corresponent i aquest examen no se li torna a fer. Cada professor establirà els mecanismes per avaluar aquesta part de la seva assignatura, sempre que l’absència sigui justificada amb un certificat mèdic o institucional (no seran vàlids en aquest cas els justificants dels pares).\nD’altra banda, qui falta a totes les matèries d’un dia i només assisteix a aquella en què es realitza un examen parcial, no té dret a examinar-se’n. Si ho fes, perdria automàticament la nota d’aquell examen.\nQui no faci l’examen d’avaluació d’una assignatura, encara que sigui per motius justificats, no podrà ésser-ne qualificat en aquella avaluació, donat que es tracta de l’examen més important. Cada professor establirà els mecanismes de recuperació que consideri adients.\nQui és trobat copiant en un examen suspèn aquella avaluació i només pot obtenir un 5 com a màxim de nota final en aquella assignatura, llevat de casos excepcionals, a judici del professor de la matèria, que hauran de ser comunicats al coordinador, el qual n’informarà el Claustre de professors i ho sotmetrà a la seva aprovació en la reunió d’avaluació pertinent.\nEn tots els exàmens, parcials i d’avaluació, l’alumne/a només podrà disposar dels elements imprescindibles per a realitzar l’examen; la resta d’objectes, especialment els telèfons mòbils i altres elements electrònics, seran dipositats fora del seu abast fins al final de l’examen.\nEn els exàmens finals es pot pujar la nota, però també baixar-la, a criteri del professor. En canvi, en els exàmens extraordinaris no es pot, en cap cas, baixar la nota.