41º 38,701'N ; 1º 34,226'E\nEn arribar al nucli de Rubió ens sorprèn la gran església de Santa Maria, situada a peus del castell de Rubió. La primera referència escrita del terme de Rubió es en un document de l'any 1069, quan el bisbe d'Osona va vendre als comtes de Barcelona el castell de Copons, el terme del qual limitava amb el de Rubió. El temple apareix documentat per primera vegada l'any 1082 en el testament de Bernat Ramon, que va donar 10 unces d'or a Santa Maria de Rubió.\nGràcies a les excavacions arqueològiques realitzades entre els anys 1985 i 86 es va poder conèixer bona part de la història d'aquest edifici. Es va localitzar un camp de sitges sota el terra de l'església excavades directament a la roca, el que en fa difícil la seva datació. Si sabem que es van deixar d'utilitzar a finals del segle X, gràcies als materials que es van utilitzar per sepultar-les. També es va localitzar una capa de cendres al seu damunt, fet que fa pensar que hi va haver un incendi o conflicte bèlic. Posteriorment es van excavar noves sitges, que en algun van tallar la trajectòria de les anteriors. Aquestes noves sitges es van utilitzar des del darrer terç del segle X fins la segona meitat del XI. En aquest moment es deixen d'utilitzar per a construir l'església romànica, de la que es van localitzar els seus fonaments.\nAquest temple romànic estava formada per una sola nau, que probablement estava coberta amb una volta de pedra. Es creu que aquesta era la seva coberta, doncs en els murs laterals hi trobem les pilastres on es recolzaria un arc toral. Malauradament, no es va conservar la capçalera del segle XI, per tant desconeixem com era.\nTambé es van localitzar nombrosos enterraments, utilitzats entre els segles XI i XIII.\nPels voltants de l'any 1300, la família Castellolí eren els castlans del castell de Rubió, quan van decidir construir un nou temple, de grans proporcions, per a mostrar el seu domini sobre la zona. Per la seva ubicació, es va dissenyar el temple com un element més en la defensa del castell.\nÉs tracta d’un edifici molt senzill format per una única nau, sense absis diferenciat.\nLa nau està dividida en dos trams, coberts amb voltes de creuria.\nEls dos trams estan separats per un arc toral que descansa en dues mènsules on es va esculpir l’escut dels Castellolí. Aquest està acompanyat per cards en el mur nord (Cardona?) i per lleons en el sud (Queralt?).\nEls seus nervis arrenquen de mènsules esculpides en els murs laterals. Els nervis centrals descansen el les mènsules esculpides amb els escuts dels Castellolí. Els més orientats acaben en dues mènsules esculpides amb dos personatges humans, un home i una dona en actitud d’ofrena. S’ha especulat amb la possibilitat que fossin els patrocinadors del temple, però la mala factura d'aquestes peces ens fa dubtar d'aquesta teoria. A més, sembla que siguin uns músics, doncs l'home porta una mena de castanyoles i la dona una cítara. Els més occidentals ho fan en una mènsula amb una àliga esculpida amb les ales obertes i en una que novament té l’escut dels Castellolí.\nLa clau de volta més occidental té representat a un pantocràtor, mentre que la del costat est representa a un Agnus Dei.\nInicialment el temple tenia només una capella adossada al mur nord i una petita sagristia en l’angle nord-est. En el segle XV es va afegir una capella simètrica amb la ja existent, però en el mur sud. Un segle més tard s’obren les altres dues capelles i un cor elevat als peus de la nau.\nLa darrera capella en construir-se data del 1626, segons podem veure gravat en un carreu.\nEn la capella més oriental del mur sud, avui podem veure una mènsula decorada amb l'escut dels Timor-Boixadors. La tradició ens diu que va ser feta esculpir per la pròpia Francesca de Timor, que estaria representada en la part superior de la mènsula. La capella es va construir l'any 1380, quan Bernat de Boixadors, fill de Francesca, va adquirir la jurisdicció de Rubió.\nEn el segle XVIII es construeix una nova sagristia, adossada al mur est, que va ser eliminada en la darrera restauració.\nL’església està il·luminada per dos grans finestrals: un obert en el mur est i l'altre en el mur sud, també en el presbiteri. Estan decorats amb calats gòtics i dividits per una fina columna. Es completa la il·luminació natural del temple amb una rosassa oberta en la part alta del mur oest.\nEl temple té dos accessos: un en el mur sud i un altre en el mur nord. Aquest darrer és el principal, al revés del que sol ser habitual. El motiu és per que era el que connectava el temple amb el castell. Durant molts anys es va especular sobre si aquesta portalada havia estat aprofitada del temple anterior, però les excavacions arqueològiques del segle passat, van posar de manifest que la porta era solidaria amb la resta de la fàbrica del temple i estava datada al voltant del 1300.\nLa porta està formada per un arc de mig punt envoltat per dues arquivoltes i un guardapols. Al seu damunt trobem l'escut dels Castellolí. La arquivolta exterior presenta una decoració a base de puntes de diamant en la part exterior i en l'intradós. La interior, en canvi, està decorada amb motllures i mitges canyes, com el guardapols.\nLes dues arquivoltes descansen en dues parelles de columnes, mentre que el guardapols ho fa en dues mènsules. Si bé l'estructura de la porta ens transporta a un edifici romànic, la decoració dels capitells i de les mènsules ens recorda que estem en un edifici gòtic. La mènsula esquerra és de temàtica vegetal, decorada amb fulles de figuera. Els capitells d'aquest costat presenten també una decoració vegetal distribuïda en dos nivells. En l'inferior veiem unes palmeres, més grans les dels extrems que la central. Per sobre trobem una sanefa feta amb perles, que ens recorda a una garlanda. De la seva part central penja una pinya. Al seu damunt veiem fulles que s'adapten a l'espai que queda en el capitell.\nSorprèn que tots dos capitells siguin idèntics i l'exterior no ha patit l'erosió. Sembla com si fos de factura moderna, però en les memòries de les campanyes de restauració que es van realitzar a finals del segle passat, no hi ha cap referència a la col·locació d'un capitell nou. En canvi si trobem que es van substituir tres dels quatre fusts de columnes, les seves bases, fent una còpia de la que es conservava en millor estat i tres carreus dels muntats.\nEn el costat dret trobem trobem fulles de parra decorant el capitell interior, mentre que l'exterior està decorat amb un altre tipus de fulles, que no sabem identificar. La mènsula del guardapols també presenta una temàtica vegetal a base de fulles en forma de cor.\nEn l'angle superior dels capitells veiem el cap mutilat d'un gos en el capitell exterior i en l'interior un altre animal (pot ser un gat?), que no podem identificar degut a l'erosió.\nEls cimacis de tots els capitells, que es perllonga pel muntant de l'arc central, estan decorats amb un motiu de tija ondulant, de la que van sortint elements vegetals de tres fulles.\nOcupa el muntant esquerre de la porta un paó, molt aixafat, per adaptar-se a l'espai disponible.\nAl davant de la porta hi ha l'antiga pila baptismal, que va ser substituïda per l'actual en el segle XVI.\nEn el mur nord es conserven dues gàrgoles, malauradament força mutilades.\nEn el mur sud trobem una altra porta, de petites dimensions i formada per un senzill arc de mig punt adovellat, resseguit per un guardapols. En el primer carreu del muntant esquerre es va col·locar un rellotge de sol, datat al segle XV.\nLa part superior del temple està formada per un terrat, els murs del qual estan plens d’obertures en forma d’espitllera. La part superior dels contraforts també és accessible i té merlets, convertint-se en baluards defensius. El campanar va ser modificat amb el pis superior entre el 1635 i 1936.\nEn l'interior del temple es conserva bona part del retaule dedicat als Goigs de la Mare de Déu i que va ser realitzat a finals del segle XIV, per encàrrec de Francesca de Timor. Està atribuït a un pintor anònim, conegut com a mestre de Rubió.\nFrancesca ja s'havia casat amb Berenguer de Boixadors i per aquest motiu en el guardapols veiem l'escut dels Timor-Boixadors. Aquest guardapols ha estat reconstruït en bona part, imitant a l'original, que estava en força mal estat.\nL'escena de la Coronació de Maria presideix el retaule. Jesús és qui corona a la seva mare, en presència de sis àngels, que hi ha per sobre d'ells i dos àngels orants als seus peus.\nEn el segle XVIII aquesta taula es va pintar de blau fosc amb estrelles, que servien de fons a una talla barroca de la Verge. Per sort, durant la primera restauració del retaule es va poder enretirar aquesta capa pictòrica i actualment tornem a veure l'escena de la Coronació de Maria.\nEn la part superior del carrer de l'esquerra veiem l'escena de l'Anunciació, on Maria coronada rep la visita de l'arcàngel Gabriel.\nDéu s'ho mira i li envia l'Esperit Sant, en forma de colom.\nEn el registre intermig es representa l'escena del Naixement. Veiem a Maria mostrant a Jesús, a Sant Josep i als pastors que han vingut a adorar-lo. El Nen està en una mena de bressol, que ens recorda més a un sepulcre, custodiat pel bou i la mula. Completa l'escena una dona al costat de Maria, probablement la partera.\nTanca aquest cicle l'escena de l'Epifania, que no es desenvolupa a la cova de Betlem, si no en un edifici. Melcior s'ha agenollat davant de Maria i del Nen i s'ha tret la corona. L'acompanyen Gaspar i Baltasar.\nAquest darrer presenta una aparença molt jove, on alguns hi han volgut veure traces femenines i la representació de Francesca Timor. Aquesta teoria es va fonamentar en les lletres que semblen haver-se pintat en la part baixa del seu vestit i que no som capaços de desxifrar. Hi ha qui afirma que hi diu F. Savella, referint-se a Savallà, terme del qual també n'era senyora Francesca.\nSobre l'escena de la Coronació i com sol passar en la gran majoria dels retaules gòtics, trobem l'escena del Calvari. És molt més expressiu i ple de personatges del que sol ser habitual. Veiem a Maria desmaiant-se, ajudada per un grup de dones. Al seu darrera veiem a alguns soldats, com també estan darrera de Sant Joan. A sobre de la Creu veiem dibuixat un pelicà, símbol de la redempció de la humanitat mitjançant la Crucifixió de Crist.\nTambé veiem als dos lladres crucificats als costats de Crist. De la boca de cadascun d'ells surt la seva ànima. La del lladre bo es recollida per un àngel, mentre que la del mal lladre es recollida per un dimoni.\nComença la narració del carrer dret amb l'escena de la resurrecció de Crist, que s'alça victoriós sobre un sepulcre de marbre rosa, mentre els soldats dormen.\nPer una finestra, veiem a Maria, a qui Jesús mira de reüll.\nEn aquesta escena veiem a un soldat que va vestit de vermell i que és diferent a la resta. Si ens fixem en el seu pit veurem un brodat o ensenya, que sembla correspondre's amb l'escut dels Timor- Boixadors.\nA continuació veiem com Jesús ha pujat al Cel. En la part superior de la imatge veiem els peus de Crist, acompanyats de dos àngels.\nEn la part inferior es trobem els apòstols i la Verge al voltant d'una roca, on han quedat marcades les petjades de Crist.\nEn la darrera escena, la de la Pentecosta, tornem a trobar als apòstols, en aquest cas al voltant de Maria. Sobre la Verge la figura de l'Esperit Sant, que reparteix el seu do entre tots els assistents.\nEn el segle XVIII i per tal de poder sufragar unes reparacions que necessitava el temple, es decideix vendre la predel·la del retaule. Finalment va anar a parar al Museu Episcopal de Vic, on s'exposa actualment.\nLa primera escena que veiem és la de l'oració a l'hort, on Crist rep la visita d'un àngel que li porta un calze, mentre els apòstols dormen. Segueix la narració amb el petó de Judes i el tall de l'orella que fa sant Pere a Malcus. Mentrestant, veiem a la resta dels apòstols fugint. Tanca aquest grup d'escenes la narració de la declaració de Jesús davant els sacerdots hebreus.\nContinua la narració amb les escenes de la la flagel·lació i la del camí cap al Calvari. Aquí veiem com un soldat etziba un cop de peu a Crist, mentre Maria i les dones el planyen. Per últim, trobem l'escena del Davallament de la Creu.\nQuan es va restaurar el temple, no es va restaurar el retaule, doncs el seu deteriorament requeria una acció específica sobre aquesta obra. Si que es va decidir recuperar la volumetria original, incorporant una còpia de la predel·la. Aquesta la va fer Emili Colom, que va voler deixar constància que aquest element era modern incorporant a dos personatges nous en l'escena del Davallament. Així podem veure al cap del servei de restauracions de la Diputació de Barcelona de l'època, Antoni González i a l'aparellador Josep Maria Moreno al fons de l'escena.\nAl damunt de l'escena de l'Anunciació hi ha una imatge del profeta Isaïes, al damunt de la resurrecció de Crist es va representar al profeta David i al damunt de la Crucifixió hi ha la Santa Faç.\nLa decoració del retaule es completa amb les imatges d'Apòstols i profetes, representats en els muntants. D'esquerra a dreta en la filera superior veiem a sant Pere, al rei David, al profeta Isaïes i a sant Pau. En el segon nivell trobem a sant Joan, a sant Andreu, a sant Mateu i a un Apòstol sense identificar. La tercera filera està ocupada pel profeta Isaïes de nou, pel rei Salomó, i dues noves representacions del rei David.\nEn el penúltim nivell trobem a Sant Jaume el Major, a Sant Bartomeu, a un Apòstol no identificat i a Sant Jaume el Menor. Completen les imatges les figures del Rei Salomó, de Sant Lluc, de Sant Judes Tadeu i del profeta Ezequiel.\nEns sorprèn veure quatre representacions del Rei David, tres del profeta Isaïes i dues del Rei Salomó en un mateix retaule. També que un dels Isaïes porti nimbe de sant i no de profeta. Hem tret aquesta informació de l'opuscle editat pel Servei de Patrimoni Arquitectònic Local de la Diputació de Barcelona, ens encarregat de la restauració del temple i del retaule. Ens semblen estranyes tantes aparicions d'aquests personatge i algunes d'elles amb estètiques totalment oposades, però les identificacions es van fer en base als textos dels filacteris i per gent molt més qualificada que nosaltres i com que no tenim una alternativa millor, hem decidit mantenir-les.\nEl temple tenia un altre retaule gòtic, en aquest cas fet per Lluís Borrassà i dedicat a sant Antoni Abat i santa Margarida. Actualment es conserva en el Museu Episcopal de Vic.\nEn la taula central veiem als dos sants sota un arc lobulat. Sant Antoni sostè un bàcul en forma de Tau i un llibre, mentre que santa Margarida, que està coronada, porta la palma del martiri, un llibre i una creu.\nAl seu damunt, trobem l'escena de la Crucifixió, amb Maria i les dones a l'esquerra i sant Joan i els soldats a la dreta de la Creu.\nEn el carrer de l'esquerra hi ha dos espais on es narren alguns moments de la vida de sant Antoni. A la part superior veiem al sant temptat pel dimoni en forma d'una noia. Sabem que és el dimoni i no una donzella per que sota el vestit veiem unes urpes i no uns peus o sabates. El sant refusa la temptació assenyalant amb el dit una foguera i dirigint-se cap a la cova on estava fent vida eremítica. En l'espai inferior veiem a sant Antoni apallissat pels dimonis i Crist surt a buscar-lo i a reconfortar-lo.\nEl carrer del costat dret està dedicat a santa Margarida. En el compartiment superior veiem al governador Olibri atret per la bellesa de la santa, que està pasturant un ramat d'ovelles. En la part superior veiem a Olibri demanant-li matrimoni. Santa Margarida va refusar aquest oferiment i el governador empipat va fer-la decapitar, escena que es representa en el registre inferior. Veiem a un àngel que surt a buscar l'ànima de la santa.


8M Jornada de lluita\nInici > Dona i igualtat > Dones a la CGT > 8M Jornada de lluita\nJornades contra les violències contra les dones\n8M - Juntes i en lluita contra les desigualtats - #FeminismeAraiSempre\n8M - Juntes i en lluita contra les desigualtats\nAixí és com ens trobem les dones, especialment els darrers segles, Juntes i en Lluita contra les Desigualtats, juntes i en lluita per la nostra emancipació, per un humanisme integral, per una societat d'igualtat, justícia social, democràcia directa i llibertat solidària, com ens va llegar el moviment anarquista Mujeres Libres.\nLes dones, l'anarcofeminisme, tot el moviment feminista inclusiu actual, portem molts anys en lluita, ja que el patiment que ens infligeix l'enemic és insuportable. Un patiment que abasta allò físic, allò psicològic i allò ètic; que ens afecta a tots nivells: vida política, pública, laboral, social, econòmica, personal, afectiva, sexual, cultural, educativa, creativa…\nL'enemic al qual ens enfrontem és molt fort, polifacètic i agressiu. Derrotar-lo significaria haver aconseguit la plena transformació social, haver construït una nova societat de justícia, llibertat i igualtat plena per a la totalitat dels éssers humans.\nAquest enemic s'anomena patriarcat, ha existit pràcticament des de sempre, s'ha disfressat de múltiples formes, ha comptat amb àmplies aliances i no ha dubtat a servir i utilitzar un ampli ventall d'ideologies polítiques, socials i econòmiques per aconseguir perpetuar el seu gran objectiu: la dominació de l’home sobre la dona; gestant els pilars de la seva societat masclista, sexista i androcèntrica, acompanyada pel racisme, la xenofòbia, el colonialisme i imbricada pel reaccionarisme, l'explotació del neoliberalisme i el supremacisme autoritari, totalitari i negacionista.\nPerò si hi ha un aliat amb el què s'identifica especialment és amb el capitalisme. Tots dos, capitalisme i patriarcat, es retroalimenten mútuament per tal que la societat actual que seguim suportant sigui la societat de les desigualtats.\nEn aquesta societat, la desigualtat més gran és la que patim les dones enfront dels homes. Discriminació, extorsió, abús, menyspreu, explotació, marginació... en igualtat d’oportunitats; en visibilitat pública; en accés a llocs de treball de responsabilitat i gestió; en el desenvolupament professional; a la injusta bretxa salarial i de pensions; en el repartiment del treball domèstic i el treball de cures; a l'explotació mercantilista i objectualització sexual.\nPer a la CGT, com a organització anarcosindicalista, el 8 de Març continua sent el Dia Internacional de la Dona Treballadora, perquè en aquesta societat de desigualtats i classista, la classe treballadora és explotada i aquesta explotació es multiplica quan parlem de dona treballadora.\nAquesta és la nostra lluita com a dones i com a treballadores: una lluita feminista, anarcofeminista, inclusiva, unitària, on hi tenen cabuda totes les sensibilitats sobre la conceptualització de ser dona, de la identitat personal, el gènere, el moviment Trans, Lgtbiq+… la nostra lluita planteja una revolució social integral basada en la justícia social i la llibertat, la igualtat absoluta i real entre homes i dones, una societat anticapitalista i plenament llibertària, sense dones explotades, sense cap ésser humà exclòs.\nEl 4 de març s'ha organitzat la presentació del llibre: Dones Llibertàries a València a càrrec de la seua autora Cristina Escrivá.\nÉs un acte previ al dia internacional de la dona treballadora que organitza la secretaria de la dona de CGT-València.\nPosteriorment es realitzarà una tertúlia sobre les activitats de Dones Lliures durant la guerra civil espanyola.\nBarris feministes en lluita - Assemblea Feminista València\nAccions #8M2022 als barris de #València!\nAcí us deixem totes les activitats que farem durant el cap de setmana del 5 i 6 de març als barris de Ciutat Vella, Poblats Marítims-Algiròs, Benimaclet i Russafa\n#BENIMACLET #8M2022 | Barris Feministes en Lluita a #València:\nLêgerîn Azadî i l'Assemblea Feminista de Benimaclet 𝙐𝙨 𝙘𝙤𝙣𝙫𝙤𝙦𝙪𝙚𝙢 a aproximar-vos al Moviment de Dones del Kurdistan,\ndissabte de març\n#CIUTATVELLA #8M2022 | Barris Feministes en Lluita a #València:\nFem un barri feminista, fem un barri per a totes.\nPer fer-ho possible el jovent i la xicalla sou necessàries!!\n#POBLATSMARÍTIMS-ALGIRÓS #8M2022 | Barris Feministes en Lluita a #València:\nUs esperem dissabte de març per a trobar-nos als carrers Apropa't al CERCAVILA FEMINISTA\nA les 10.30h començarem a la Zona Santiago i acabarem a Cabanyal Horta, on també dinarem juntes*. Atentes Perquè prompte us direm com apuntar-vos al menjar!\nTota la info en el cartell\nDesprés de tota la jornada juntes, anem cap a la mani des del CIE


Els de la Baixa Saxònia estrenen una versió híbrida endollable i una variant esportiva R per al seu SUV compact\nVolkswagen actualitza el Tiguan amb versions ecològiques i esportives Volkswagen\nL’actual generació del Tiguan porta al mercat des de l’any 2016, i seguint el patró comercial de Volkswagen aquest 2021 li toca estrenar una versió renovada o restyling de mitja vida comercial. Aquestes actualitzacions estètiques i mecàniques tenen com a objectiu renovar elements clau del model i mantenir-lo fresc i atractiu en un segment cada cop més competitiu.\nNou Volkswagen Tiguan Volkswagen\nI és que el Tiguan és un dels models amb més pes específic dins la gamma de Volkswagen. De fet, ens va agradar molt quan vam poder provar-lo ara fa un temps, ja que ens va semblar un cotxe equilibrat, sobri i eficaç tant en la versió compacta com en l’allargada o Allspace.\nTiguan Allspace, aventures XXL\nDes que el Tiguan va aparèixer al mercat per primer cop l’any 2007 ha venut més de sis milions d’unitats de les dues generacions del model a tot el món, en un èxit comercial que ni tan sols s’esperaven dins la companyia. Ara el producte completa dos espais que li restaven buits per arribar a tots els perfils de possibles compradors amb una versió híbrida endollable i una variant picant i esportiva.\nEstèticament el Tiguan evoluciona poc en aquest restyling, ja que només incorpora novetats en el frontal, amb uns fars i una calandra heretats dels moderns Golf i T-Roc, i en els interiors estrena el nou sistema d’infoentreteniment MIB3 amb una pantalla tàctil de 9,2 polzades i un nou sistema de so signat per Harman Kardon.\nMés enllà de l’estètica i del nou sistema d’infoentreteniment, cal destacar que aquest Tiguan renovat també incorpora millores en el sistema Travel Assist, que pot oferir assistència a la conducció (manteniment distància i velocitat, circular dins del carril...) a velocitats de fins a 210 km/h en un nivell 2 sobre 5 en l’escala de la conducció autònoma.\nUna aposta mecànica contundent\nPerò anem a pams. La versió híbrida endollable, PHEV o plug-in del Tiguan s’anomenarà Tiguan eHybrid i combinarà un motor gasolina 1.4 TSI de 150 CV amb un petit propulsor elèctric de 115 CV per oferir una potència total combinada de 245 CV i 400 Nm de parell i uns 50 quilòmetres d’autonomia en mode totalment elèctric. Aquest plantejament mecànic no és cap novetat, ja que és un sistema que fan servir altres models del grup com el nou Cupra León o el Golf GTE, entre d'altres.\nAquest Tiguan eHybrid no farà que Volkswagen abandoni el dièsel, ja que mantindrà els motors 2.0 TDI de 150 CV associats a canvi DSG i tracció integral 4Motion però amb un nou sistema de dosificació d’urea o AdBlue sobre els gasos del tub d’escapament per oferir el “dièsel més net del món”, segons resa la companyia en el seu comunicat.\nEl Tiguan encara manté els motors dièsel en el seu catàleg. Això sí, promet que són els "més nets del món"\nPerò la gran novetat d’aquest Tiguan restyling és l’aparició de l’esperat Tiguan R. És el primer cop que el SUV alemany rep una versió esportiva i prestacional R, tot i que Volkswagen encara no ha volgut confirmar l’aposta mecànica del Tiguan “més dinàmic i potent” mai fabricat segons la marca.\nVolkswagen Tiguan R Volkswagen\nAmb tot, podem avançar que el Tiguan R tindrà un sistema de tracció total 4Motion i una potència igual o superior als 320 CV gestionats per un canvi DSG. I és que el Cupra Ateca manté els 300 CV de potència i, com ja sabem a aquestes altures, cap Seat o Cupra pot ser més potent que el Volkswagen equivalent.\nDetall llandes, disc i pinces fre del Volkswagen Tiguan R Volkswagen\nEl que sí que sabem ja d’aquest nou Tiguan R és que inclou alguns nous detalls estètics, com ara una nova signatura lumínica en els fars posteriors amb tecnologia led, les fantàstiques llandes de 21 polzades amb pinces de fre d’alt rendiment o un nou difusor esportiu que dialoga amb els quatre tubs d’escapament signats per Akrapovic.\nInterior Volkswagen Tiguan R Volkswagen\nEn els interiors el nou Tiguan R també inclou uns seients específics tipus bucket de competició i un botó integrat al volant que activa de manera immediata el mode de conducció Race, el més radical i que allibera tota la potència del SUV esportiu.\nFinalment, els nous Tiguan eHybrid i Tiguan R arribaran al mercat durant l’any 2021 a un preu de venda encara per confirmar però que serà uns 5.000 euros més car de mitjana que la versió renovada de l’Ateca que es va presentar ara fa unes setmanes.\ncotxes Volkswagen Tiguan


Batet nega que hi hagi "pressió judicial" sobre l'independentisme\nCanviar la forma d'estat no seria una "prioritat" dels socialistes en una reforma de la Constitució\nLa candidata del PSC al 28-A, Meritxell Batet, aquest dilluns en roda de premsa a l'ACN M.T.\nBarcelonaLa candidata del PSC al 28-A, Meritxell Batet, ha negat aquest dilluns que hi hagi "pressió judicial" sobre l'independentisme. La ministra s'ha expressat en aquests termes en una roda de premsa a l'ACN després que ERC anunciés la proposta d'una llei per aixecar les causes judicials contra l'independentisme que hauria de servir, segons els republicans, per saber què opina el PSOE sobre la causa del Procés.\n"Jo no parlaria de pressió judicial sobre l'independentisme", ha dit Batet, argumentant que la independència és una proposta política "perfectament legal" i que "es pot defensar" a Catalunya amb "tota llibertat". A l'espera de conèixer els detalls de la proposta d'ERC, doncs, la cap de llista ha deixat clar que els socialistes la rebutjaran si el que es busca és un "trencament de la divisió de poders".\nEn la mateixa entrevista, Batet també ha reaccionat a una altra proposta dels republicans que també defensa Podem: un referèndum sobre la continuïtat de la monarquia. Tot i no posicionar-se directament en relació amb la consulta, sí que ha deixat clar que la forma d'estat no serà una "prioritat" per als socialistes a l'hora de reformar Constitució. Batet ha considerat que el cap d'estat té un "caràcter simbòlic ben reconegut" a la carta magna, i ha afegit que en la reforma de la norma cal abordar els "problemes reals" dels ciutadans.\nLa cap de llista ha evitat mullar-se un cop més amb la possibilitat d'un eventual pacte PSOE-Cs. Deixant clar que Pedro Sánchez busca una majoria suficient a les eleccions per governar sol i sense dependre de cap altre formació, ha afegit que està "molt definit" que Cs ha fet un "cordó sanitari" sobre els socialistes i que "vol formar un govern amb PP i Vox".\nI tot i admetre que els d'Albert Rivera comparteixen "molt més programa" amb els populars i l'extrema dreta i que els socialistes volen aplicar un programa socialdemòcrata, s'ha resistit a tancar la porta un acord amb el partit taronja. Una estona abans, als micròfons de RAC1, Batet ha admès que hauran de parlar amb altres partits per "garantir les polítiques socialdemòcrates", però també aquí ha evitat vetar Cs. Per contra, ha dit que l'"esgarrifa" que la dreta espanyola "abraci les tesis de l'extrema dreta en comptes d’aïllar-la".\nPer evitar que la dreta arribi al poder, Batet ha assegurat a l'ACN que l'única recepta és votar socialista. En un nou dard a ERC, amb qui el PSC es disputa el primer lloc a les eleccions, ha dit que cal votar Pedro Sánchez per "no córrer riscos", recordant que els republicans van tombar els pressupostos de l'Estat i que podrien portar a una situació de bloqueig. Des de RAC1 ja havia retret als d'Oriol Junqueras que "deixessin caure" Sánchez i que, des del Govern, no facin polítiques d'esquerres.\nEl PSOE no ha renunciat al federalisme\nDurant la roda de premsa, Batet ha negat que el PSOE hagi renunciat al federalisme, encara que les referències federals hagin desaparegut del programa electoral. Situant el marc de referència dels socialistes en la Declaració de Granada i la de Barcelona –en què s'estableixen les bases d'una reforma federal de la Constitució–, Batet sí que ha admès, però, que ara cal posar l'accent en la necessitat de garantir l'autogovern, amenaçat per la voluntat recentralitzadora de la dreta.\nBatet considera que les 110 mesures que ha promès el PSOE tenen present els ciutadans catalans: "Veig Catalunya en totes i cadascuna de les mesures", ha dit a RAC1, i ha explicat que, per exemple, en les mesures de subsidis o beques "també hi són els catalans i catalanes". Ha negat un cop més, però, l'autodeterminació. Tot i que l’any 2013 ella mateixa va avalar al Congrés el dret a decidir, ha assegurat que ella mai ha estat a favor de "votar ruptures", ja que creu que "no porta enlloc", i ha assegurat que està totalment "en contra del dret a l’autodeterminació".\nPel que fa als debats televisius, el rebuig de Pedro Sánchez al de Televisió Espanyola –sense Vox i amb ERC– i, en canvi, l’acceptació del debat de la corporació d’Atresmedia –amb Vox i sense ERC ni JxCat–, Batet considera que "és encertat" perquè "és absurd negar que un partit que marca amb el seu discurs la societat" com el de Santiago Abascal "no estigui en un debat electoral". A l'ACN ha afegit que creu que, tot i que defensa valors que van en contra de la democràcia i la Constitució, el partit d'ultradreta ha de poder expressar-se lliurement.\nmeritxell batet PSC Eleccions generals 2019


SEGONS ‘LE MONDE’\nLa policia investiga l’exjugador i ex director esportiu del Barça, que podria haver mantingut una relació amb la jugadora agredida\nÉric Abidal en una imatge d’arxiu. // EFE - Enric Fontcuberta\nActualitzada el 16-11-2021 11:31\nGir de guió en el cas l’agressió brutal a la jugadora del PSG, Kheira Hamraoui , a mans d’uns encaputxats que la van assaltar i agredir amb una barra de ferro. Segons informa el diari Le Monde , l’exblaugrana Éric Abidal podria estar implicat en l’atac a Hamraoui per una venjança personal després d’una ruptura amorosa, ja que tots dos podrien haver mantingut una relació entre el 2018 i el 2020, quan ella jugava al Barça i Abidal n’era el director esportiu.\nSegons el diari francès, la policia ha descobert que la targeta SIM del telèfon de Hamraoui estava a nom d’Abidal, fet que demostraria la seva relació. Per això, els investigadors refreden la hipòtesi inicial d’una agressió per rivalitat esportiva, instigada per la migcampista del PSG Aminata Diallo. Recordem que la policia la va detenir dimecres passat i la va tenir 36 hores entre reixes.\nMÉS - Ataquen l’exblaugrana Hamraoui amb una barra de ferro i la policia deté una companya del PSG\nAra, però, pren força la possibilitat d’una venjança amorosa i la Fiscalia ha confirmat que aviat es prendrà declaració a Abidal. De fet, no es descarta cridar a declarar també la seva dona, Hayet Abidal.\nSegons diverses jugadores del PSG, Hamraoui va trucar a Éric Abidal l’endemà de l’atac que va rebre la nit del 4 al 5 de novembre. Segons els testimonis de les jugadores, els dos sicaris haurien cridat a la migcampista del PSG: “Així doncs, te’n vas al llit amb homes casats?”.


El CAP Mútua Rubí promociona el Dia Mundial de la Diabetis\nV El CAP Mútua Rubí promociona el Dia Mundial de la Diabetis\nDes de 1991 se celebra tots els 14 de novembre el Dia Mundial de la Diabetis.\nL'objectiu del dia mundial de la diabetis per 2018\nAugmentar la consciència de l'impacte que té la Diabetis en el si de la família i promoure la importància de la família en la cura, prevenció i educació de la diabetis\nPerò què és la diabetis?\nLa diabetis és una malaltia crònica, és a dir que ens acompanyarà tota la vida. Es caracteritza per l'augment dels nivells de glucosa en sang. La insulina és l'hormona que aporta la glucosa (provinent dels aliments) a les cèl.lules pel seu correcte funcionament. El pàncrees del pacient diabètic no fabrica la insulina suficient o aquesta no s'utilitza de forma adequada.\nUn problema a nivell mundial!\nL'Organització Mundial de la Salut considera la Diabetis tipus 2 com una greu pandèmia en increment continu que afecta de mitjana al 12% de la població. La seva prevenció és un objectiu prioritari que s'aborda des de l'Atenció Primària. S'estima que un 80% dels nous casos es podrien prevenir amb una alimentació saludable i augmentant l'activitat física.\nHi ha diversos tipus de diabetis?\nDiabetis juvenil o Tipus 1\nApareix en nens o adolescents. El pàncrees no pot produir la insulina necessària segons els nivells de glucosa en la sang. El seu tractament és amb administració d'insulina\nSol diagnosticar-se en adults. És la més freqüent. El pàncrees pot generar insulina, però no en quantitat suficient o el cos no l'aprofita correctament. Pot passar desapercebuda durant temps. Incideix en persones predisposades genèticament, però amb la mediació necessària de certs factors de risc lligats a obesitat, sedentarisme, hipertensió arterial i alteració dels greixos en la sang. En principi no fa falta usar la insulina, però al llarg dels anys pot ser necessària. El tractament es basa en una dieta saludable i activitat física. Pot precisar de medicació oral\nEn aquest cas apareix un augment de la glucosa en la sang de l'embarassada que desapareix amb el part.\nCom es diagnòstica?\nA través d'una analítica de sang.\nEl diagnòstic precoç és molt important.\nLa Diabetis se sol diagnosticar tard, quan ja existeixen anomalies metabòliques. Per aquest motiu davant persones amb algun factor de risc i una glucosa alterada, encara sense diagnòstic de diabetis (prediabetis) l'Equip d'Atenció Primària recomanarà intensificar accions preventives, fomentant un estil de vida saludable centrat en l'alimentació i l'exercici.\nManteniu el teu pes normal\nSigueu físicament actiu. Practica activitat física 30 minuts al dia\nLimiteu les activitats sedentàries\nAneu amb compte de la teva tensió arterial i dels lípids en sang\nPreneu molta fibra\nNo prengueu begudes ensucrades\nPreneu més proteïna vegetal en comptes d'animal\nUtilitzeu olis vegetals\nPreneu fruita, verdura, llegums i fruita seca\nMengeu cinc vegades al dia\nPreneu menys de 4 tasses de cafè o te al dia\nTots els tipus de diabetis poden provocar complicacions en diverses parts de l'organisme i provoquen l'augment de factors de risc com el sobrepès o l'obesitat.\nAmb el temps els nivells elevats de glucosa en sang poden afectar al sistema circulatori dels principals òrgans del cos i provocar complicacions com són: infart de miocardi, accidents cerebrovasculars, isquèmia d'extremitats inferiors que poden precisar amputació, insuficiència renal, ceguesa... És imprescindible un control rigorós de la glucosa i dels factors de risc cardiovascular (hipertensió, colesterol, obesitat, sedentarisme i tabac)\nLes complicacions de la diabetis es poden prevenir!\nAmb una dieta saludable, realitzant activitat física de manera regular, mantenint un pes corporal normal, evitant el consum de tabac i prenent la medicació.\nEl paper de la família!\nLa família ha d'adoptar un patró d'alimentació adequat i ha d'aprendre a actuar enfront de situacions greus com la hipoglucèmia i, en casos de nens petits, són els pares els que han de prendre les decisions.\nLa família ha de tenir accés a l'educació de la diabetis per reduir l'impacte emocional de la malaltia que pot generar una qualitat de vida negativa. S'ha demostrat que el suport familiar en la cura de la diabetis té un efecte substancial en la millora dels resultats de salut.\nSi sou Diabètic tingueu en compte aquests 10 consells\n∙ És important mantenir el pes adequat\n∙ Si us han receptat alguna medicació, preneu-la correctament\n∙ Controleu els teus nivells de glucosa\n∙ Tingueu una dieta equilibrada, variada i sense aliments ensucrats\n∙ Aneu amb compte amb els vostres peus i utilitzeu calçat adequat\n∙ Cada 2 anys acudiu al teu oftalmòleg per fer un fons d'ull\n∙ Manteniu una bona higiene bucodental\n∙ No fumeu i modereu el consum d'alcohol\n∙ Practiqueu exercici físic controlat\n∙ Gaudiu d'un descans tranquil, eviteu l'estrès i tingueu una bona salut emocional.\nEl vostre Centre d'Atenció Primària CAP Mútua de Rubí\nSi voleu saber més, teniu algun dubte o en la vostra família teniu antecedents de diabetis, demaneu visita programada amb la vostra infermera de referència del CAP.\nInfografia Dia Mundial de la Diabetis (JPG 1.8 MB) Descarregar\nDra. Isabel Macho - CAP Rubí


homo viator. De rebus diversis: L'hort de la Sort\nNo és, l'hivern, l'estació de la mort, sinó, de la dormició. Els qui dormen no estan morts; i, de tant en tant, es desperten.\nÉs un capvespre de les darreries de gener, quan ja la gent no es desitja un bon any nou, perquè ja no és nou del tot. Ja han passat prou dies per haver-se complit els nous naixements i les morts dels benvolguts. Inexorable, el temps no fa marxa enrere.\nEstem a l'Hort de la Sort, intentant fotografiar algun ocell. Caminem curosos damunt la terra tova del troç on encara és petit i tendre el planter d'hortalisses. Ni la terra ni els arbres estan formigats: les formigues reposen a les galeries del formiguer, gaudint del menjar que hi van guardar durant els dies llargs i calorosos de l'estiu, mentre les cigales malfeineres no paraven de cantar escondides en l'ombra dels arbres ben fullats. Passem per la vora d'un favar ufanós que dóna els primers fruits. Les faveres estan florides; mai hauria pensat que tinguessen unes flors tan delicades i hermoses; una planta plebeua amb ornamentacions de princesa.\nAl costat de l'hort n'hi ha un altre, amb un casalici blanquejat. Hi creix un pi sempre vestit amb fulles perennes, i també un arbre despullat de les fulles caduques. Entre les rames retallades al cel es veu un niu gran i ben construït. Serà un bon lloc per covar els ous i criar els pollets nou-nascuts, quan arribe el temps de primavera. Surt de la casa una senyora d'amable càracter i de narrativa fàcil i clara. Ens fa saber que en aquell niu habiten les tòrtores. "Al meu home, que me se va morir fa poc, sempre li ho dia, que no matare les tòrtores, pobretes. El meu home era caçador, però les tòrtores no les matava".\nSe'ns presenta "Platxetes", un gos jovenet, blanc, amb platxes de colors. Lladrugueja sense parar. La senyora diu que li fa molta companyia. "Si se'm moria, ja pluc plegar gàbies". "És que, de quan se va morir l'home, tinc una pena molt gran; això és una pena molt grossa; més que quan no tens què posar a l'olla."\nAcabem la xarratola i seguim recorrent l'hort. El sol s'ha post darrere la serralda del Caro i envermelleix tènuement uns núvols plans i trencats. Una parella de gats quiets ens miren de reüll, desconfiats. A poc a poc, gradualment, s'espessa la foscor, mentre la lluna s'eleva pel Coll de l'Alba, una mica emboirada, a dos dies de fer el ple.\nEl ronc d'un tractor -només això- em recorda que el món de les màquines i la pressa segueix allà fora.\nPublicado por J.J.R.C. en 19:22


Formes magnètiques a fer lletres i números\nFes lletres i números a trossets. Tens fins a 77 peces de fusta (de 6 formes diferents i en 26 colors) amb un imant a la part posterior perquè les enganxis a una superfície metàl·lica. Si no saps on usar-les, et proposem la nostra Pissarra magnètica de fons negre, on segur que ressalten.\nPuzle magnètic per a fer lletres i números. Juguem-hi!\nAquest trencaclosques no només serveix per començar a construir lletres o números, també ens ofereix un món de possibilitats creatives. Arcs, ponts, cares, edificis, animals ... tot es pot fer gràcies a la diversitat de les seves formes i colors.\nPuzle magnètic per a fer lletres i números, Ens agrada perquè...\nIdeal per a que els nens a partir de 3 anys experimentin, es diverteixin i s'apropin a la composició de grafies.\nCapsa de 13,5 x 21,5 cm\nVe en una capseta de fusta amb tapa per mantenir-recollides però no inclou la pissarra magnètica negra que es veu a la foto. No apte per a menors de 3 anys.


Acta assemblea 03/10/2012 | Assemblea Drets Socials Eixample\n« CANCEL·LAT! 29/09, 12.00 h – Acte contra el feixisme al Clot | 13 d’octubre, manifestació global: No devem, no paguem, de nosaltres depèn! »\nActa assemblea 03/10/2012\nAssemblea oberta de la CUP-Eixample per debatre sobre la participació en les eleccions autonòmiques de Catalunya. Diumenge 07 a les 11:30 al Casal Independentista La Cruïlla\nDiumenge hi ha una manifestació/concentració a Plaça Catalunya al matí, però es desconeix el convocant i el lema\nLa propera assemblea es celebrarà al Fort Pienc i es decidirà si es trasllada per la propera a Sagrada Família. La decisió es posposa fins la setmana vinent a l’espera d’una possible resolució sobre el desnonament de La Resposta\nDissabte 29 setembre passat va haver una trobada que va anar força bé on van participar diferents col·lectius, entitats i barris. Es va acordar fer acció contra l’euro per recepte pel 15 octubre a Barcelona. S’està replantejant però, per la proximitat a la convocatòria del 13-O\nEs decideix fe runa kafeta entre varies comissions. Es mirarà la disponibilitat a l’Ateneu Popular de l’Eixample (APE) i es proposarà data.\nDesnonament senyora Fe\nEstà a l’espera de rebre una carta que li atorgui un pis de protecció. En cas de no rebre la carta, el divendres s’anirà a Habitatge per saber el perquè.\nLa manifestació serà el dissabte 13 a les 18hores a Plaça Catalunya.\nDijous 03 a les 19hores hi ha reunió de preparació de la mani al Ateneu Rebel (poblenou). Allà es preguntarà per temes que queden pendents com el pagament dels cartells. Al blog de la convocatòria hi ha el manifest, que s’està traduint al català.\nHauria de ser més important i rebre més treball realitzar una contraconvocatòria a les manifestacions feixistes del 12 octubre.\nLa manifestació del 13-O ha estat treballada des de fa temps, i amb una participació molt especial de l’ADSE-Dreta.\nHi ha acord en fer difusió d’ambdues convocatòries, tot i que es desconeix una convocatòria definitiva de contramanifestació a la feixista. El dia 12 octubre, hi haura manifestacions a Pl Catalunya i Pl Espanya al matí.\nUnitat Contra el Feixisme i el Racisme (UCFR) es reunirà a la Farinera el diumenge 11 al matí. Allà es decidirà si hi ha contraconvocatòria.\nEs farà taller de pancartes el dissabte 06 a les 20h al APE\nEs diu que sembla que no hi ha una posició clara de tots els sindicats de la CGT, i això fa que la resta d’agents convocant no tinguin clar la realització de la convocatòria.\nDe totes maneres, es diu que si finalment es convoca com a Vaga General, això serà per donar cobertura legal, i a la pràctica serà més aviat una Jornada de Lluita. S’haurien de fer accions amb costos repressius mínims o baixos però amb transcendència i/o simbòlics.\nEs comenta també la possibilitat de que Espanya hi hagi una Vaga General convocada per UGT i CC.OO coincidint amb una vaga també a Portugal i Grècia.\nEs decideix que l’ADSE-Dreta segueixi el treball engegat per la darrera Vaga General de contacte amb els col·lectius del barri, centres de treball, AMPAs, etc.\nQue si cal reformular l’estratègia de l’assemblea per fer-la més adient no hauria d’haver impediments.\nQue cal donar importància a la caga de consum, com a forma important de participació individual.\nQue s’haurà de fer molta difusió i que es poden fer accions al barri pel 31-O\nBancs/caixes i Espai de coordinació\nGràcia es desvincula de l’acció comuna de Barcelona contra els bancs tot i que eren els amfitrions de les reunions. Hi participen molt poques assemblees.\nEs comenta que cal l’Espai de Coordinació per fer accions fortes a Barcelona de forma mensual.\nEs proposa aprofitar les eleccions autonòmiques per pressionar als partits polítics que estan endeutats amb els bancs per tal que redueixen la seva despesa electoral. Això es faria en una primera fase on se’ls enviaria una carta, i una segona fase en la qual es guixaria els cartells electorals denunciants els costos electorals. Es respon que té més sentit fer la segona part directament i es proposa recuperar la proposta de l’ant passat de cremar la publicitat electoral de forma col·lectiva\nExtensió: es reunirà a la Cruïlla el dimarts 09 a les 20h. Es convida a tothom a participar.\nButlletí: aquest mes sortirà\nAssemblea APE: S’està a l’espera de la data de l’assemble plenària de col·lectius\nDifusió: un company té impressores disponibles per utilitzar.\nPropera assemblea: Dimecres 10 octubre a les 20:30 hores a la Plaça del Fort Pienc.\nPosted on Octubre 4, 2012 at 11:05 pm in Actes\t| RSS feed | Respon\t| Trackback URL


Borís Gruixenko (Allen) és un ciutadà rus covard i mesquí. Té una opinió pèssima de la seva família, se sent totalment incomprès pels seus germans i només troba refugi filosòfic en les seves trobades amb la seva cosina Sonja (Keaton), de la qual està secretament enamorat.\nEncara que el seu pacifisme sembla condemnar-lo a morir, una agitada casualitat fa que capturi uns oficials francesos després de ser disparat des d'un canó. Convertit en heroi de guerra, Borís es fa amb l'alta societat de Sant Petersburg, però encara somia de casar-se amb Sonja -el matrimoni de la qual és un fiasco.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=L%27última_nit_de_Borís_Gruixenko&oldid=27991289»


Dones i novel·la criminal a Espanya (1975-2010): autores, figures de poder, víctimes i criminals /MUNCE | ADHUC\nDones i novel·la criminal a Espanya (1975-2010): autores, figures de poder, víctimes i criminals /MUNCE\nNegre i femení\nItxaro Borda i la novel·la criminal basca\nNovel·la criminal i gènere a Galícia\nRosa Ribas: narrativa criminal\nAna Paula Maia: lírica de la brutalitat\nPatrícia Melo: novel·la de favela\nEl projecte proposa l'estudi de la novel·la criminal escrita per dones a Espanya entre 1975 i l'actualitat. Els seus objectius bàsics són l'elaboració d'un catàleg-base de dades d'aquests textos per a la seva consulta en línia i l'anàlisi d'aquestes narratives (literàries i, si escau, fílmiques) des de la perspectiva dels estudis feministes, de les dones i del gènere.\nEs focalitzarà especialment en l'estudi de la representació de les dones com a figures de poder (policies, jutgesses, fiscals, etc.), com a víctimes (analitzant les formes de violència que s'utilitzen contra elles) i com a criminals, a través dels textos d'autoria femenina prèviament catalogats i d'un corpus seleccionat de textos d'autoria masculina. Aquest estudi permetrà analitzar l'evolució –fins i tot en el llenguatge– dels models de feminitat/masculinitat que aquest gènere reflecteix sempre de manera molt directa.\nFinalment, i degut a la importància que té el relat criminal en la cultura popular actual, s'estudiaran també aquestes representacions de la dona en les sèries televisives produïdes a Espanya els darrers anys per tal d'analitzar-hi la pervivència, subversió o evolució dels estereotips.\nElaboració d'un catàleg-base de dades de la novel·la criminal espanyola escrita per dones en els darrers 35 anys amb la intenció de quantificar els resultats de la seva producció. Consulta a través d'una pàgina web dissenyada en Drupal per optimizar la cerca automàtica en obert. Publicació de la informació base en CD.\nAnàlisi dels textos de novel·la criminal mencionats des de la metodologia dels estudis feministes, de dones i de gènere. S'estudiarà com es representen les figures de poder. Es compararà la representació de les figures femenines en aquests textos amb un corpus significatiu d'autoria masculina. S'analitzarà també com es representa en aquests textos la violència en relació amb la dona (dona víctima i dona botxí). Així mateix, es tindran en compte els personatges femenins en posició subalterna (ajudants del detectiu, subinspectores, etc.) i s'estudiarà l'evolució en la representació de les masculinitats que s'observa en aquest gènere literari. S'examinarà el llenguatge dels personatges femenins i masculins com a reproducció o subversió dels estereotips de gènere.\nEstudi de la novel·la criminal com a gènere de la cultura popular. Anàlisi de les relacions entre societat i narratives criminals (textos literaris i fílmics). Estudi de les relacions entre crim real i crim literari a través dels processos de ficcionalització de les pàgines de successos. Anàlisi de la representació de les diverses identitats culturals (nació, ètnia, etc.) en la novel·la criminal i de la transposició del codi narratiu de la novel·la criminal al llenguatge fílmic.


El Palau de Gel va acollir al 2n Concurs Internacional Cambra Romànica\nde Emma Roch\t el 20 oct. 2020\nL’edició 2020 del concurs va tenir lloc, el passat 17 i 18 d’octubre, al Palau de Gel i es va realitzar a porta tancada a causa de la situació actual provocada per la Covid-19. No obstant això, va ser transmès en directe a través del canal de YouTube, Amics de la Cambra Romànica.\nFoto: Amics de la Cambra Romànica\nDurant el dissabte 17 d’octubre es va desenvolupar la fase eliminatòria, mentre que el diumenge es van donar a conèixer els guanyadors. Van participar en total 51 artistes dividits en dues categories, avançada i de base. El primer lloc de la categoria avançada el va obtenir el Trio Jakob, el segon Dèlia Quartet, la menció del jurat va ser per al Duet Rondeau i el premi del públic se’l va emportar Hiru Neska. Pel que fa a la categoria base, el premi va ser per al Quartet Manén i Twin Strings, que van ser reconeguts amb el premi del públic.\nAmics de la Cambra RomànicaEl Palau de Gel\nEmma Roch 228 posts 0 comments\nNaturlandia serà la seu del Campionat del Món de Triatló d’Hivern 2021\nGuanya una nit romàntica a l’Hotel Barceló Raval de Barcelona!


Comerç - Howling Pixel\nLes collites obtingudes eren més grans que el necessari per la subsistència de la comunitat.\nExemple de comerç neolític (en aquest cas, de cultures americanes precolombines). Hi ha diversitat d’estratègies, segons les necessitats, l’adaptació a l’entorn... Hi ha comerç d’abast continental, però en aquesta època la major part del comerç és regional, i sobretot, local. En general, són sistemes econòmics igualitaris i poc competitius, que busquen el benefici en les dues parts que fan el tracte\nLa introducció de la moneda\nL'únic inconvenient que tenia el diner era que al ser un acord dins d'una comunitat, podia tenir no sentit un diner fora de context. Per exemple, si l'element d'intercanvi d'una comunitat eren dents de balena, aquelles dents no tenien cap valor fora de la comunitat. És per això que una mica més endavant va sorgir el concepte de divisa. La divisa, ara sí, és un element d'intercanvi acceptat en una zona molt més àmplia que no la pròpia comunitat. La divisa més habitual era l'or pur, encara que al llarg de la història també han aparegut altres, com la sal o el pebre. Les divises van facilitar el comerç inter-continental en gran manera.\nAl llarg de l'edat mitjana, van començar a sorgir unes rutes comercials intercontinentals que intentaven suplir l'alta demanda europea de béns i mercaderies, sobretot de luxe. Entre les rutes més famoses destaca la Ruta de la Seda, però també n'hi havia d'altres importants, com les rutes d'importació de pebre, de sal o de tints.\nUn altre dels serveis oferts pels bancs era el transport de diners. Es podia ingressar diners en un establiment i després anar a altre establiment del mateix banc i retirar-los, fins i tot entre països diferents. Aquest servei en particular va propiciar molt el comerç internacional en fires, on els comerciants podien tornar als seus països d'origen sense que els seus diners corregueren el perill de ser robats per roders.\nMés endavant van aparèixer altres serveis bancaris que també van ajudar molt a desenvolupar el comerç, com el paper-moneda i la lletra de canvi.\nL'era dels descobriments\nEl descobriment d'Amèrica pels europeus va suposar un altre pas en el comerç europeu. El nou flux d'or que obtenien els espanyols de manera "quasi-gratuïta" a Amèrica del Sud, va sanejar i consolidar les xarxes comercials i de capital europees. La banca europea va créixer d'una manera exponencial i van començar a sorgir els grans bancs europeus, com el Banc d'Amsterdam, el Banc de Suècia o el Banc d'Anglaterra.\nLes expedicions comercials\n"Atac en el Medway", de Pieter Cornelisz van Soest, mostra una batalla de la segona guerra Anglo-Holandesa.\nEl comerç transatlàntic\nReaccions teòriques al comerç capitalista\nPer exemple, dins el comunisme llibertari es donava una gran importància al consum i es creia que el comerç s'havia de supeditar a això; àdhuc algun anarquista considerava que el consum garantia els pilars del treball i la producció. Doncs, la revolució social en suprimir la propietat privada dels mitjans de producció i socialitzar-los també modifica en essència el comerç. Alexander Berkman, un dels representants més importants al segle XX del comunisme llibertari parteix del postulat que tota acció de compra i venda es basa en la propietat privada. En conseqüència, la socialització de la propietat privada acabarà amb ambdós mecanismes. La propietat social o pública dels mitjans de producció, canvi i transport suposaran que tota matèria primera, producte o servei sigui públic, de la comunitat col·lectiva i solidària que ensems gestiona i distribueix les matèries, productes o serveis, sigui pública; és per això que el comerç serà lliure i descapitalitzat, això és, que prescindirà del capital o qualsevol forma de pagament monetària. El comerç es transformaria de tal manera que desapareixeria, àdhuc l'intercanvi desapareixeria. La filosofia comunista llibertària addueix a això que la transacció que hi hauria fora la següent: l'obrer que fabrica un producte el posarà a l'ús de la comunitat, del qual un agricultor se'n podrà beneficiar, segons les seves necessitats; alhora, aquest obrer podrà emprar lliurement i segons les seves necessitats els productes agrícoles que el camperol haurà posat dins el mercat comunitari. Aquest seria el mecanisme al qual quedaria reduït el comerç. Hom obtindria dels mercats tot allò que necessités, alhora que hom hi aportaria el producte del seu treball. La "venda" seria l'aportació del producte i la "compra" la recollida del producte als mercats per altri. L'abundància comunista, teoritzada per Piotr Kropotkin és la base que permet de desplegar tota aquesta argumentació. En una societat on hi ha el benestar i la garantia que els productors, lliures i propietaris tots –a través de la comunitat, societat, poble, etc.–, forneixen els mercats on ells mateixos i d'altres productors s'abastiran d'allò que necessiten. Per a l'anarquista comunista és un intercanvi lliure i directe, sense l'intermediari que és el diner. Aquest tipus de "comerç" s'ha anomenat científicament socialització dels béns de consum. És en aquest punt on es diferencia el comunisme del socialisme, per tal com el socialisme no preveu aquesta pràctica.\nLes innovacions en el transport\nUna de les primeres aportacions de la revolució del transport va ser el ferrocarril. Gran Bretanya va ser la pionera en aquest àmbit, i a conseqüència d'això, en l'actualitat té la xarxa de ferrocarrils més densa del món. En Espanya la primera línia de ferrocarril es va construir en 1840 entre les poblacions de Mataró (el Maresme) i Barcelona (el Barcelonès).\nEl colonialisme i el neo-colonialisme\nEl colonialisme és un sistema en el qual un estat clama sobirania sobre altre territori fora dels seus límits, i la gent que l'habita. Sovint, per facilitar la dominació de l'economia, recursos, força laboral o inclús els seus mercats. En canvi, el neo-colonialisme, encara que té els mateixos objectius: dominació econòmica, comercial, etc.; utilitza altres mitjans de pressió indirectes, com a estratègies financeres, econòmiques o comercials.\nEl proteccionisme i les àrees de lliure comerç\nOrganització del comerç actual\nMembres de la OMC.\nL'Organització Mundial del Comerç (OMC) és una organització internacional amb seu en Ginebra (Suïssa), que vigila els tractats comercials d'entre els seus membres. Fou creada en 1995 com un secretariat per administrar els Acords Generals de Taxes i Comerç, uns tractats comercials de la postguerra mundial, el qual va cedir moltes competències a la OMC.\nLa mundialització, des del punt de vista econòmic, és una tendència derivada del neo-colonialisme que tracta de fer una zona de lliure comerç a nivell internacional. La mundialització neix a conseqüència de la necessitat rebaixar costos de producció per tal de donar l'habilitat al productor de ser competitiu en un entorn global. Nombrosos grups pacifistes i ecologistes reclamen en contra d'aquesta tendència, a favor d'altres polítiques més proteccionistes. Altres grups sindicalistes també estan fortament oposats a la globalització, car les multinacionals traslladen llocs de treball des dels països del Primer Món fins a països del Tercer Món, amb sous molt més baixos.\n↑ «Comerç». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ 4,0 4,1 BERKMAN, 1981: 234\nGEORGI, Frank (ed.): Autogestion: La dernière utopie?. Paris: Sorbonne, 2003. ISBN 2-85944-485-8\nEl poder Ming va fer possible la construcció d'una gran flota marítima i un exèrcit d'un milió de soldats. Tot i que el comerç marítim privat i les missions oficials procedents de la Xina havien existit ja en dinasties anteriors, al segle XV, la flota que existí sota el comandament de l'almirall musulmà i eunuc Zheng He va superar tot el que s'havia vist amb anterioritat. Hi va haver grans projectes de construcció, inclosa la restauració del Gran Canal, de la Gran Muralla i la creació de la Ciutat Prohibida de Pequín durant el primer quart del segle XV. Les estimacions de la població en el període tardà dels Ming es mouen entre els 160 i els 200 milions d'habitants. La dinastia Ming es considera sovint com un punt culminant de la civilització xinesa, així com una dinastia en les que sorgiren els primers indicis del capitalisme.L'emperador Hongwu, que governà del 1368 al 1398, va tractar de crear una societat en la que fomentà l'autosuficiència de les comunitats rurals de manera que no tinguessin cap necessitat d'establir una relació comercial amb els centres urbans. La seva reconstrucció de la base agrícola de la Xina i l'enfortiment de vies de comunicació a través d'un sistema de missatgeria militaritzat; com s'aconseguí un gran excedent agrícola aquest podria ser venut en mercats situats al llarg de les rutes. La cultura rural i el comerç van rebre la influència de les tendències urbanes. Les classes superiors de la societat, consagrada com una aristocràcia acadèmica, també es van veure afectades per aquesta nova cultura basada en el consum. En una trencament amb la tradició, les famílies de comerciants va començar a formar candidats a convertir-se en estudiosos i funcionaris, i adoptar els trets culturals i les pràctiques típiques de l'aristocràcia. Paral·lelament, aquesta tendència també influí en la filosofia social i política, la burocràcia i les institucions governamentals, i també en les arts i la literatura.\nActualment, els historiadors del període prefereixen matisar aquesta ruptura entre l'edat antiga i l'edat mitjana, de manera que entre els segles III i VIII se sol parlar d'antiguitat tardana, que hauria estat una gran etapa de transició en tots els àmbits: en l'àmbit econòmic, per la substitució del sistema esclavista pel feudalisme; en l'àmbit social, per la desaparició del concepte de ciutadania romana i la consolidació dels estaments medievals; en l'àmbit polític, per la descomposició de les estructures centralitzades de l'imperi que donà pas a una dispersió del poder; i en l'àmbit ideològic i cultural, per l'absorció i substitució de la cultura clàssica per les teocèntriques cultures cristianes o islàmica (cadascuna en el seu espai).L'edat mitjana s'acostuma a dividir en dos grans períodes: alta edat mitjana (segle V a segle X, sense una clara diferenciació amb l'antiguitat tardana); i baixa edat mitjana (segle xi a segle XV), que al seu torn pot dividir-se en un període de plenitud, la plena edat mitjana (segle XI a segle XIII), i els dos últims segles (edat mitjana tardana) que van presenciar la crisi de l'edat mitjana (segle XIV i XV).\nLa paraula edifici vol dir «fer foc» (de l'indoeuropeu æde, foc i del llatí facere, fer), la qual cosa no ha d'estranyar quan se segueix dient llar a l'habitatge.\nEs tracta d'una obra de fàbrica, dedicat a albergar diferents activitats humanes: habitatge, temple, teatre (edifici), comerç, etc.\nDe l'origen del nom sembla desprendre's que els primitius edificis van servir per a albergar el foc, evitant que l'apagués la pluja o el vent, car no era senzill encendre'l.\nLa imaginació humana va millorar les tècniques de construcció i decorar les diverses parts, fins a fer de l'activitat d'edificar una de les Belles Arts, l'Arquitectura.\nGranota (o granot i arcaicament i dialectalment rana) és el nom d'ús generalitzat per designar diversos amfibis de l'ordre dels anurs. Concretament, es refereix a tots els membres d'aquest ordre que no tenen la pell rugosa a l'esquena, ja que aquests se solen anomenar gripaus. Aquests amfibis viuen generalment a llocs d'aigües dolces com estanys i rius. Més del 90% de les espècies de granota pertanyen a la família Ranidae. Algunes espècies, com la granota verda (Rana esculenta), la granota comuna (Rana radibunda) i la granota vermella (Rana temporaria), són comunes a Catalunya i a Les Illes Balears. La granota vermella en realitat és de color bru rosat, sí que és vermella la granota saltadora (Rana dalmantina), que habita alguns indrets d'Europa.\nL'Oficina del Cens dels Estats Units (de l'anglès United States Census Bureau) és una part del Departament de Comerç dels Estats Units. És l'organisme governamental que s'encarrega del Cens als Estats Units. El seu objectiu és donar una font de dades de qualitat sobre la població dels EUA i la seva economia. El seu director entrant és Robert M. Groves, nomenat l'abril del 2009, pel president Barack Obama.\nAquestes oficines es troben al Ministeri de Comerç on s'elaboren els estudis estadístics, i és un departament governamental dels EUA. És l'equivalent a l'Institut d'Estadística de Catalunya.\nEl segle III aC és un període de l'edat antiga caracteritzat per l'auge de Roma, que s'acaba imposant a l'etern rival, Cartago, en una sèrie de guerres que afecten a tota la Mediterrània. Els grecs comencen un lent declivi polític que no es correspon amb el cultural, ja que continuen sent el model per a les cultures d'Occident i Orient.


El Linux pels nens i per a les nenes\nUn Linux per a ús domèstic\nEl sistema operatiu Linux de moment no està pensat per a ús domèstic. El Linux s'utilitza molt, i en algunes ocasions fins i tot més que el Windows, per empreses: Xarxes, servidors, etc. No s'ha ideat encara un Linux per a ús domèstic, ja que té uns entorns i funcionaments molt complicats. S'ha de dir que el Windows "va sol", és a dir, no cal ser un expert per instal·lar-lo i et detecta maquinari, t'instal·la els programes molt fàcilment, és molt configurable, molt personalitzat, molt fàcil de fer servir, etc.\nPer contrari, però, el Windows és feble i està ple d'errors, com tots sabem té el seu efecte característic: "es penja". S'ha de dir que el sistema de fitxers EXT2 del Linux guanya molt en estabilitat al FAT32 del Windows, guanya tant que ni ens ho imaginem nosaltres. Les empreses han emigrat al Linux perquè per posar un exemple una empresa que tingui un servidor no pot permetre's el luxe que el seu servei s'aturi constantment o hi hagin aturades crítiques, en canvi el Linux és molt segur en aquests aspectes, és totalment estable.\nUn Linux per a nens i nenes\nSi és difícil un Linux domèstic encara ho és més un Linux per nens, això quasi és totalment impensable, tenint en comple que un nen no sap instal·lar ni desinstal·lar el Windows, segur que no ho sabrà amb el Linux, no ens imaginem un nen fent partint discs durs i convertir-los en EXT2 o en FAT32.\nEns podem mirar, però, un Linux pre-instal·lat per a nens, que ja el tinguin posat (pels pares, per exemple) i hi juguin i s'hi diverteixin més que amb el Windows. Amb tota la varietat de jocs que hi ha i els grans emuladors que també hi podem trobar.


El pont de s'Illot recupera el terra de fusta per evitar caigudes dels vianants\nEs tracta de la via per a vianants que enllaça les àrees urbanes de Sant Llorenç i Manacor\n2 min. Manacor 03/09/2018 13:34\n651x366 El pont està situat a la desmbocadura del Riuet i uneix s'Illot llorencí amb s'Illot manacorí. / J. S. El pont està situat a la desmbocadura del Riuet i uneix s'Illot llorencí amb s'Illot manacorí. / J. S.\nL'Ajuntament de Manacor s'ha fet càrrec de la renovació completa del terra del conegut com a pontet de s'Illot. "És cert que el paviment estava degradat i, a part de la mala imatge que podia oferir, durant els dies més humits era fàcil que la gent hi patinàs", explica el regidor delegat de s'Illot, Antonio García. Per això des de la delegació s'ha atès la demanda de canvi de paviment, tal com reclamaven els veïns, els comerciants i hotelers de s'Illot.\nDe fet, abans de la renovació, el paviment del pont de s'Illot s'havia cobert amb lones sintètiques. La millora realitzada recentment ha consistit a instal·lar-hi un nou paviment de fusta "per recuperar la imatge del pontet que els silloters i silloteres tenen dins el cap i que, tal com m'havien fet arribar, enyoraven", explica el delegat Antonio García.\nAixí, la fusta tractada perquè sigui adequada per funcionar com a paviment cobreix la superfície del pont. "Crec que tothom està content amb aquesta actuació; a més de minimitzar-hi el risc de caigudes perquè aquesta superfície no patina, recuperam la imatge original d'aquest pont que, tanmateix, és un dels símbols que identifica tant els silloters que viuen a la part del municipi de Manacor com a la part de Sant Llorenç", afegeix García\nLes tasques de renovació del terra del pont s'han realitzat utilitzant fusta tractada perquè resisteixi les inclemències del temps i de la mar. Es tracta d'un material que s'usa tant a molls com a clubs nàutics. Aquesta actuació ha suposat una inversió de 12.380 euors i l'ha duita a terme una empresa especialitzada “que ha guanyat el concurs públic que des de l’Ajuntament es convocà per poder enllestir aquesta actuació”, concreta García.\nTot plegat ha permès reforçar-ne l'estructura i reposar tot el paviment amb un tipus material totalment adequat i que és molt semblant al paviment original del pont, amb la qual cosa aquesta infraestructura recupera part de l'estètica inicial.


Torpede al turisme\nLa gracieta de reactivar el turisme de gatera, en el que semblava la recta final de la pandèmia, ens sortirà cara, per moltes rialles que ens facin els enginyosos memes que aquesta setmana han inundat la xarxa. A la llarga, el viatget d’estudis en qüestió, compost per concert, botellada i, finalment, hotel a compte dels contribuents, ens costarà més que les indemnitzacions d’haver-ho prohibit. S’han disparat contagis i hem passat, en temps rècord, de ser la comunitat amb la incidència més baixa de covid a ser susceptibles d’entrar en breu en el semàfor taronja dels mercats emissors. Tot plegat, un autèntic torpede a la línia de flotació del turisme, que semblava fins fa poques setmanes que per fi tendria una temporada mitjanament decent.\nEnmig del guirigall, resulta preocupant la manca de debat sobre com afrontam aquesta nova crisi. Alguna cosa hi té a veure que els motius del contagi passen per seguir les darreres consignes del Partit Popular i Vox, tan aficionats com són a resoldre tots els problemes del país anant de canyes. De cañas por España, de cañas por la libertad, de cañas porque me da la gana... Deu ser que, de tant pimplar, tenen el cap espès i no els dona per a més, perquè escarrufa veure com alguns, fins i tot ara, troben que seguir el model Ayuso ens pot treure del forat.\nPer als qui troben que les morts de Madrid són assumibles i que la butxaca va per davant de tot, convindria que entenguessin que les Illes Balears no són Madrid. La nostra economia depèn del turisme internacional, que, a diferència del madrileny, tenen governs que prioritzen la salut. I evidentment que no és just que fins ara comerç i restauració s’hagin hagut d’endur en solitud la galtada de les restriccions. Però precisament per això i, perquè a diferència d’altres, han fet els deures i actuat amb una responsabilitat lloable sense més ajut que els seus estalvis (de l’inestimable ajut de Madrid, en parlam un altre dia), és vergonyós que ho puguin tornar a perdre tot pel mal cap d’alguns.\nEncara no sabem les conseqüències de tot plegat, però sorprèn que, per voler salvar una part del mercat turístic, precisament aquell que ens aporta manco valor, s’hagi posat en risc la resta de l’economia i, sobretot, la salut d’uns ciutadans que durant un any han estat semiconfinats. Ha estat un curs horrorós en què els nostres alumnes han hagut d’estudiar amb una semipresencialitat precària, no hem pogut anar a un restaurant, gaudir d’un concert o fer una simple torrada amb els amics. I això els que tenim la sort de tenir feina assegurada, perquè són milers els que, a més, del confinament pandèmic, s’han hagut de menjar un autoconfinament econòmic.\nTotes aquestes restriccions tenien una raó de ser: salvar vides i arribar a l’estiu amb uns indicadors positius que ens permetessin rescabalar part de les enormes pèrdues. Per això, les declaracions dels infants confinats són tan ofensives. Com es pot demanar als ciutadans adults que renunciïn a la seva llibertat perquè, tot seguit, uns adolescents malcriats facin el que els rota? Quins valors estam inculcant als joves que enmig d’una pandèmia prioritzen la seva llibertat individual per damunt de la de tota una comunitat?\nÉs ben lícit que ens enfadem amb ells, però tampoc seria just que els arbres no ens deixin veure el bosc. Si s’han engatat massivament passant-se per l’arc del triomf la normativa és perquè les autoritats encarregades d’evitar-ho no han estat a l’altura i, sobretot, perquè algú ha permès que s’arribi a aquesta situació. A l’hora d’escriure l’article no s’ha sentit una autocrítica del nostre govern que ens faci pensar que aquesta serà la darrera bacanal de l’estiu. Molt preocupant, tenint en compte que el vaixell no aguantarà un segon torpede. De fet, la nau ja fa aigua i no sabem si aguantarem aquest.\nOpinió turisme de gatera pandèmia macrobrot


De bisbes, capellans i els seus sermons…\nNovament el sermó d'un capellà (en aquest cas el de La Bisbal del Penedès) ha fet entrar en ebullició el personal.\nVeig que encara hi ha gent que no ho té clar, per això els hi recordaré: TOTES les esglésies (catòlica, musulmana o jueva) són iguales; masclistes, homòfobes i, de manera genèrica, autoritàries. La diferència entre elles està en la societat en la que actuen. A l'Europa heredera de la revolució francesa, el màxim a que poden aspirar és a fer sermons pels seus, cada vegada més grans i menguants, fidels; a determinats païssos àrabs poden imposar la seva dictadura teocràtica al conjunt de la societat.\nA Europa, si puguessin, ens farien passar per l'aro. A l'estat espanyol ja van fer-ho (no fa tant), durant dècades.\nCatalunya o Espanya no són França o Suècia. Aquí encara l'església vol condicionar el conjunt de la societat, i quan tenen un govern "amic" encara ho mig fan. Però la majoria de la societat passa olímpicament de la seva concepció medieval de la moralitat.\nSóc ateu, però profundament laicista. Crec que s'han de respectar totes les idees, fins i tot les més absurdes. Respecto les creènces, sempre i quan quedin situades en l'ambit estrictament privat.\nSi un capella o un iman, a casa seva i davant el seu ramat diu imbecilitats, el probema serà de qui continua anant a sentir-ho.\nSi un regidor o un diputat (i més si no és creient) va a casa d'un capellà, perquè a les festes del poble és "tradició" que vagin els representants civils, i allà sent sermons masclistes o homòfobs, que no es queixi.\nAls imbècils que protesten si un regidor es nega a anar a la processió o la misa de "festa major" i després es posen les mans al cap quan senten bajanades com les del capellà de La Bisbal, doncs això, fe'ls-hi constar la seva imbecilitat...


Últimes dades: Sense morts per coronavirus, però amb diversos positius a Tarragona\nTarragona no registra cap mort per coronavirus, però certifica 9 positius nous\nLa demarcació acumula 2.455 contagis i 317 morts testades\ndijous, 11 de juny 2020 - 13:31h\nEs registren 9 contagis de Covid-19 | TarragonaDigital\nLes regions sanitàries del Camp de Tarragona i les Terres de l'Ebre han registrat 9 nous casos de coronavirus en les últimes 24 hores. El Departament de Salut ho ha confirmat en l'últim balanç presentat aquest dijous al migdia. En total, la xifra de positius acumulats al territori s'eleva als 2.456 —2.125 al Camp de Tarragona i 329 a les Terres de l'Ebre. Pel que fa a les defuncions, en les últimes hores no se n'ha registrat cap i la xifra es manté a les 432 morts acumulades, entre sospitosos i confirmats.\nDes de Salut s'ha informat que 3 nous pacients que han rebut l'alta i ja són 1.200 les persones que han superat la malaltia als centres mèdics de casa nostra des de l'inici de la pandèmia, 1.071 al Camp de Tarragona i 129 a les Terres de l'Ebre.\nAra mateix, amb les darreres dades són 317 les persones que han mort per coronavirus confirmat a les comarques tarragonines. Ara bé, si se sumen els casos positius i els sospitosos, la xifra s'eleva fins a les 432 víctimes. En relació amb les residències, hi ha 496 positius confirmats de coronavirus, hi ha hagut un total de 86 defuncions per Covid-19 testades en aquestes instal·lacions —84 al Camp i 2 a l'Ebre— i un total de 42 morts derivades de possibles contagis.\nCasos positius confirmats per prova diagnòstica PCR i test ràpid: 2.125 a la regió sanitària del Camp de Tarragona i 329 a la regió sanitària de les Terres de l'Ebre.\nCasos positius confirmats de residents a residències: 480 a la regió sanitària del Camp de Tarragona i 16 a la regió sanitària de les Terres de l'Ebre.\nDefuncions als centres hospitalaris i sociosanitaris (casos positius i sospitosos): 246 a la regió sanitària del Camp de Tarragona i 24 a la regió sanitària de les Terres de l'Ebre.\nAltes hospitalàries: 1.071 a la regió sanitària del Camp de Tarragona i 129 a la regió sanitària de les Terres de l'Ebre.\n"Preocupant: Es dispara la xifra de famílies a TGN que han de demanar ajuda a Càritas" "Balanç: Els nous ajuntaments de TGN compleixen el primer any després de les eleccions"


El Consorci Forestal de Catalunya demana que s'adoptin mesures per a regular l'accés a Sant Llorenç del Munt | La torre del Palau\nEl Consorci Forestal de Catalunya demana que s'adoptin mesures per a regular l'accés a Sant Llorenç del Munt\nL'entitat lamenta que es fomenti el consum desmesurat de natura alhora que es limita la gestió forestal sostenible\nper NacióGarrotxa , Olot, 20 d'octubre de 2020 a les 20:00 |\nEls parcs naturals de Catalunya es massifiquen cada cap de setmana. | Arxiu\nEl Consorci Forestal de Catalunya demanarà als diferents partits polítics amb representació al Parlament de Catalunya que adoptin mesures de regulació de l’accés al medi natural i que es recuperi el full de ruta per als usos del bosc que fa anys que està aturat. La petició la farà per escrit, coincidint amb els efectes d’un cap de setmana en què espais com el Parc Natural del Montseny, Sant Llorenç del Munt o la Fageda d'en Jordà (Garrotxa) han tornat a registrar una sobredimensionada afluència de visitants, tot i la crida de les autoritats a limitar la mobilitat.\nLa regulació de l’ús públic del bosc és un debat recurrent i un problema creixent i el Consorci Forestal, que agrupa propietaris i associacions forestals catalanes, considera que les diferents administracions no afronten de forma decidida. Per això emplaça als diferents partits a obrir un debat sobre la política forestal i a incloure en els seus programes electorals les propostes que facin possible disposar d’un full de ruta que fa temps que reclama, per a gestionar amb eficiència un espai que representa el 60% del territori català. L’organització de silvicultors de Catalunya demana una regulació de l’ús social de l’espai que no atempti contra els drets dels titulars dels terrenys.\nUna massificació que afecta la biodiversitat i abusa de la propietat privada\nCada any es fa més palès un canvi de sensibilitat a nivell social, que ha popularitzat molt les sortides a la natura. La incisiva promoció de l’ús terciari dels boscos per part de l’Administració d’espais naturals i l’interès creixent per la pràctica d’activitats físiques han portat a un increment descontrolat de consum de natura.\nAquest fet, amb exemples com el d’aquest cap de setmana amb centenars de vehicles ocupant espais protegits o amb deixalles abandonades al bosc, suposa un perjudici directe a nivell ambiental, econòmic i també social. I és que la massificació porta a la degradació de molts espais singulars i al deteriorament de la biodiversitat, a la pèrdua de la tranquil·litat que moltes especies necessiten, i a la proliferació d’abusos sobre les propietats privades.\nEls veïns es queixen de la "massificació dels boscos" i reclamen "més respecte pel medi ambient"\nAquest fenomen es fa especialment evident en moments com els caps de setmana de tardor, amb la invasió i col·lapse literal de moltes de les zones més concorregudes de la nostra geografia, i que des del Consorci Forestal porten denunciant des de fa anys.\nA diferència d’altres països o regions, a Catalunya sempre han estat oberts a veïns i al públic en general els boscos i els milers de quilometres carreteres secundàries i de camins públics i privats que fan possible la gestió d’aquests espais. No obstant això, aquests constitueixen una infraestructura verda fràgil que ara es posa en perill.\nLa promoció de l’ús del bosc no s’acompanya d’una regulació apropiada\nEl Consorci Forestal de Catalunya veu amb preocupació com, en contra del que passa als espais urbans, aquest canvi d’usos i la promoció de l’ús públic dels espais naturals com a font d’ingressos per al sector turístic, la restauració i les activitats directament vinculades, no s’ha acompanyat d’un diàleg i d’una regulació que eviti la socialització dels beneficis.\nPer contra, les despeses de gestió i conservació de les finques cauen exclusivament ens mans dels seus propietaris. L’entitat també considera un contrasentit i una greu irresponsabilitat que mentre sembla que hi ha barra lliure pel consum desmesurat de natura, es dona la paradoxa que creixen les limitacions i restriccions a la gestió forestal sostenible imposades pel Departament de Territori, sota el pretext de la conservació i millora de la biodiversitat. Precisament, els silvicultors entenen la gestió forestal sostenible i planificada com una eina per la conservació de l’espai i pel desenvolupament econòmic del territori.\nEl Consorci Forestal de Catalunya és una associació privada, independent i sense ànim de lucre que aglutina la propietat forestal privada i implicada en la gestió del bosc. Són socis propietaris a títol particular, empreses i un bon grup d’associacions d’àmbit local que sumen prop de 1.500 socis amb més de 200.000 hectàrees forestals distribuïdes pel conjunt de comarques catalanes.\nSocietat, forestal, Consorci Forestal de Catalunya, Parlament de Catalunya, silvicultors, mesures, medi natural, regulació