Diumenge, 14 de juliol 2013 00:00\nCrida a prohibir l’alcohol durant els debats del Dáil\nL’actitud i comportament d’alguns parlamentaris durant el darrer debat sobre la Llei de l’Avortament, que va durar 13 hores des del dimecres a la tarda fins al dijous a la matinada, ha generat diverses crítiques per part d’alguns diputats com Gerry Adams (Sinn Féin), que ha demanat que el bar del Parlament segueixi la mateixa normativa d’horari de venda d’alcohol que qualsevol altre pub i és que l'altre dia va romandre obert fins a les 5 del matí.\nAdams ha denunciat que al Dáil (la cambra baixa) es prenen decisions que afecten milions de persones i que troba totalment inacceptable que alguns diputats vagin una mica ebris. Adams, fins i tot, va una mica més enllà i creu que s’hauria de considerar el Parlament com un lloc de treball, fet pel qual no s’hauria de permetre la venda d’alcohol.\nEn un dels incidents més remarcables de la nit el diputat del Fine Gael, Tom Barry, va agafar la seva companya de partit Áine Collins i la va fer seure a la seva falda després que Collins li hagués dit que tenia fred. Barry va reconèixer l’endemà que havia estat bevent al bar, això sí, sense passar-se.\nEls excessos al bar del Parlament no són cap novetat tot i que el ministre de Comunicacions, Pat Rabbitte, hagi dit que el consum d’alcohol s’hagi reduït molt en els darrers 10 anys. Fa gairebé dos anys va publicar-se un llibre sobre el declivi del Fianna Fáil en què s’explicava que tant el llavors Taoiseach Brian Cowen com diversos membres del govern es passaven de frenada amb l’alcohol durant les sessions de debat al Dáil que, en principi, havien de suavitzar els efectes de la crisi.\nURL curta: ves.cat/hgY_\nDimecres, 19 de juny 2013 00:01\nL’alt consum d'alcohol dels irlandesos és culpa dels britànics\nQualsevol problema que hi hagi a Irlanda és culpa dels britànics i l’alcoholisme no n’és cap excepció. Aquesta és la conclusió a la que arriba un estudi dut a terme per la University College Dublin (UCD) que ha comptat amb la participació de 3.500 estudiants de 21 anys d’edat.\nEl que queda clar és que els estudiants irlandesos beuen més que els seus homòlegs estrangers però sembla ser que hi ha diferències entre els mateixos irlandesos depenent del lloc d’origen i del seu entorn cultural i social. En contra de la creença popular el clima no té res a veure amb l’alt consum d’alcohol a l’illa.\nEls que beuen més són els de les zones que formaven part del Pale, és a dir, la zona de la costa est entre els comtats de Dublin i Louth on des del primer moment hi hagué un control total per part dels britànics (o normands); per contra, els que provenen de zones rurals que no van patir una ocupació tan intensa beuen menys.\nLa religió també és un factor important i els fidels de l’Església d’Irlanda (protestants) o els qui han anat a una de les seves escoles, els agrada més posar el colze a la barra que no pas als qui provenen o han estudiat en un ambient catòlic.\nBàsicament, que l’alcoholisme és una influència cultural dels britànics.\nURL curta: ves.cat/gRIb\nDiumenge, 02 de juny 2013 00:00\nLlei seca els divendres al tren de Dublin a Waterford\nEl comportament incívic derivat del consum d’alcohol ha provocat que des de divendres passat al bar del tren que fa el trajecte entre Heuston Station (Dublin 8) i Waterford no se serveixi alcohol ni tampoc es permeti consumir les begudes que els passatgers hagin pogut comprar abans de pujar al tren. La mesura afectarà els trens de les 13h15 i de les 15h10.\nEl problema d’aquest trajecte i d’aquesta hora de la tarda és que hi ha molts usuaris que l’utilitzen per anar a comiats de solter a Carlow o Kilkenny. Evidentment, com sol passar en aquests esdeveniments la festa comença força abans d’arribar a destinació i això ha generat moltes queixes per les molèsties causades a la resta de passatgers.\nTanmateix, aquest fet no és cap novetat car als trens de tornada de diumenge en el mateix trajecte ja hi ha la llei seca a fi d'evitar problemes amb els qui encara no n’han tingut prou amb tot el cap de setmana.\nURL curta: ves.cat/gBIn\nDijous, 25 April 2013 00:00\nL’esport irlandès no podria sobreviure sense l’alcohol\nDurant el debat que va tenir lloc ahir al Comitè Parlamentari Sobre Turisme i Esport va quedar clar que, malgrat els danys que l’alcohol provoca als qui n’abusen, sense el patrocini d’esdeveniments esportius per part d’empreses de begudes alcohòliques molts clubs i competicions es veurien obligats a desaparèixer.\nAquesta dependència econòmica s’ha accentuat durant els anys de crisi en què el govern ha reduït les seves subvencions dels 311 milions d’euros l’any 2008 fins als 54 milions d’enguany i alhora per la reducció d’altres fonts de finançament com quotes de soci, venda d’entrades i patrocinis d’altres sectors.\nAixí doncs, els representants de les aproximadament 100 entitats esportives aplegades sota l’Irish Sports Council van recomanar encarar el problema de l’alcohol d’una altra manera tenint en compte la importància que per a molts clubs tenen aquests patrocinis.\nPer la seva banda, Peter O’Brien, portaveu de la indústria de begudes alcohòliques, va afirmar que la inversió d’entre 30 i 40 milions d’euros anuals en publicitat relacionada amb l'esport no té l’objectiu de fer augmentar el consum sinó que els consumidors triïn entre marques diferents.\nURL curta: ves.cat/fjXE\nDiumenge, 31 de març 2013 00:00\nComprar un bitllet de tren per poder beure una pinta\nHi ha qui no pot passar ni un dia sense beure una pinta i després d’estudiar les escletxes legals de la Intoxicating Liquor Act de 1927 uns quants van anar al Madigan Bar de Connolly Station (Dublin 1) que, en estar situat en una estació de ferrocarril, va poder esquivar la prohibició. Nogensmenys, era el més semblant a una discoteca on s’ha de pagar només per entrar.\nLa condició per a poder accedir a la barra era tenir un bitllet cap a un altre comtat, éssent el més barat el que duia a Drogheda (Comtat de Louth) per 13,50 euros, només anada. Un empleat d’Iarnród Éireann que era a la taquilla de venda va assegurar que n’havien venut uns quants però pocs els van validar a les màquines, és a dir, que la majoria de les 80 persones que hi havia al Madigan Bar eren uns pseudoviatgers sense cap intenció de pujar al tren.\nD’altra banda, la zona de Temple Bar (Dublin 2) va ser un oasi de tranquil·litat amb els pubs tancats i només alguns turistes despistats o alguns comiats de solter que no sabien que aquell dia era un dels tres de l'any en què no es pot servir o vendre alcohol; els que van notar una gran augment de clientela foren els cafès que no serveixen alcohol. La recompensa va arribar a mitjanit quan els pubs van poder obrir durant unes dues hores.\nURL curta: ves.cat/ei0x\nCrida a poder servir i vendre alcohol Divendres Sant\nL’Associació de Restaurants d’Irlanda (RAI) ha dit que la prohibició de servir o vendre alcohol el Divendres Sant és una cosa d’una altra època i creuen que ha arribat el dia de canviar l’antiquada Intoxicating Liquor Act, que data del 1927. La raó principal adduïda per la RAI és que la imatge del sector de la restauració se’n ressent.\nInicialment la llei estipulava tres dies a l’any sense alcohol –Nadal, Divendres Sant i Sant Patrici- però l’any 1960 va aixecar-se la prohibició per al dia de Sant Patrici que, curiosament, ha esdevingut el dia que més s’associa a l’alcohol arran del consum desmesurat per a celebrar la festa del Sant Patró; bàsicament, s’ha passat d’un extrem a l’altre.\nNogensmenys, hi ha diverses excepcions en la venda d’alcohol el Divendres Sant: els restaurants del canòdroms, els que viatgen en avió, tren o ferri, els que van a un teatre que tingui llicència de bar, institucions culturals nacionals i hostes d’hotel. Aquest darrer cas és gràcies a la decisió d’un jutge de Galway que l’any 2009 va determinar que seria ridícul condemnar 9 restaurants de la ciutat que havien servit vi en els seus àpats.\nURL curta: ves.cat/ehJc\nDijous, 27 de desembre 2012 00:00\nL’ambulància per a borratxos aturada\nEl projecte de Cara Ambulances de proveir d'un servei d’ambulància per als qui es passessin de frenada als pubs de Galway i que havia d’haver entrat en servei el passat mes de setembre roman aturat després que l’Associació de Propietaris de Pubs hagi criticat la iniciativa perquè considera que dóna una mala imatge de la ciutat. Cara Ambulances ha afirmat que tornarà a estudiar el tema i decidirà si tira el projecte endavant o ho deixa estar. Enfront de les crítiques ha assegurat que el servei no només serviria per atendre borratxos sinó que també ajudaria a persones que patissin alguna indisposició o lesió no relacionada amb el consum abusiu d’alcohol.\nDivendres, 19 d'octubre 2012 00:00\nAnuncien la unió "whiskera" entre Irlanda i Escòcia\nL’empresa Teeling Whiskey ignorarà el consell popular que recomana fer els experiments amb aigua gasosa i ha anunciat que en els propers mesos anirà posant al mercat diversos beuratges híbrids que combinaran whiskey irlandès amb whisky escocès. El que sí que serà únicament irlandès serà la denominació de la beguda remarcant la “e” a la paraula whiskEy, a diferència de l’escocesa whisky.\nLa primera mescla és entre un whiskey pur de malta (single malt) de la Cooley Destillery i un whisky pur de malta de 10 anys de Bruicladdich que han estat madurant junts durant 8 anys a la mateixa bóta de roure. És a la venda per 50 euros a la Celtic Whiskey Shop de Dawson Street (Dublin 2) i a l’aeroport de Dublin.\nDiumenge, 14 d'octubre 2012 00:00\nDiageo anuncia un increment de 5 cèntims per pinta\nContinuen els anuncis d’augment de preus en productes de primera necessitat –a Irlanda- i si fa unes setmanes les diverses empreses energètiques van informar que apujarien la tarifa de l’electricitat i el gas ara ha estat Diageo, empresa de begudes alcohòliques tant conegudes com la icona nacional Guinness, qui ha anunciat un increment de 5 cèntims per pinta. L’Oficina Central d’Estadística calcula que el preu mitjà serà de 4,04 euros.\nEvidentment els propietaris de pubs no han rebut la notícia amb gaire alegria perquè ja fa anys que el volum de negoci va disminuint -un 8% enguany- i han definit l’acció de Diageo com un cargol més al taüt en què s’ha convertit el sector. La cervesera ha justificat l'acció per l’augment en el preu de l’ordi, que s’ha doblat en només 3 anys.\nDes que va començar la crisi hi ha hagut una bona pila de pubs que s'han vist obligats a tancar, sobretot els dels comtats més rurals però també alguns de força coneguts al centre de Dublin que han plegat en no poder fer front al retorn dels préstecs demanats per dur a terme inversions faraòniques durant els darrers anys del boom econòmic.


El Parc Temàtic català: l'infrafinançament de la Catalunya rural La República\nCarles Salvadó Usach 17/08/2020\nAls governants se’ls omple la boca, i a nosaltres les oïdes, parlant de la cohesió social i econòmica de la nostra societat, entenent cohesió com la vinculació dels membres del país entre ells mateixos i com a grup. Sempre es parla de les dades globals i estadístiques que representem la totalitat dels catalans. Normalment, els percentils estan referits a l’economia en la seva globalitat utilitzant el percentatge de la població. Els economistes i estadistes ens n’han ensenyat molt i bé.\nEl fet, i el problema, és que els paràmetres que ens han de garantir mantenir un país equilibrat, saludable, sostenible, i respectuós amb el medi ambient no tenen en compte el territori. Sempre ens oblidem de la cohesió territorial.\nFer un balanç sobre què aporten les ciutats i el món rural al país és complicat. Tan importants són els centres de producció i de coneixement de les ciutats com el que proporciona el món rural: primer sector, natura, salut i energia.\nAra que el Gobierno ha decidit arrabassar les arques municipals de molts ajuntaments per tal d’endarrerir la implosió econòmica de l’estat espanyol, és bon moment de comparar algunes dades entre diferents realitats municipals del nostre país. Triem dos municipis: l’Hospitalet de Llobregat, una gran ciutat, i Ginestar, un petit i bonic poble de les Terres de l’Ebre.\n* A Ginestar, amb un cens de 762 habitants (2018) i un pressupost, aquell any, de gairebé un milió d’euros, li corresponen poc més de 1.250 € a cadascun dels seus veïns i veïnes.\n* A l’Hospitalet, amb un cens de 261.000 habitants (2018) i un pressupost de 350 milions, li’n corresponen uns 1.340 €.\n* A Barcelona, per comparar amb la capital, l’import dóna gairebé 1.400 €, gairebé un 10% més que a Ginestar.\nVolem una cohesió territorial com cal, on sigui evident i acceptat per tothom que Catalunya no ha de ser una gran metròpoli envoltada d’un parc natural, on viuen reserves d’indis autòctons mig abandonats.\nA més de projectes públics i amb visió nacional com el desplegament de la fibra òptica arreu del territori, cal un finançament municipal que sigui just. I cal entendre que els conceptes Justícia i Igualtat no són en absolut sinònims.\nÉs més, avui en dia, els ajuntaments més grans tenen una renda per càpita de finançament municipal més alta que els petits. Certament, inversemblant!\nO el país, començant pel Parlament, es posa les piles en aquesta matèria, o, certament, es consolidarà un país més semblant a un parc temàtic que no pas a una societat cohesionada socialment, cultural i econòmica.\nUna bona manera per posar fil a l’agulla en l’assoliment dels ODS (Objectius de Desenvolupament Sostenible) que propugna l’ONU seria un finançament del territori, començant pel municipal, més just. Ens hi va el futur.


Apartment San Gottardo Lugano Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia S. Gottardo 95, Massagno, Lugano, Suïssa, 6900 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment San Gottardo és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Lugano. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Banca del Gottardo, Galleria Gottardo, Via Pretorio 9 (Edifici Cirera) a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Lugano. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar, ascensor.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment San Gottardo és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Lugano.\nTots els comentaris (9) Parelles (1) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (2) Grups (4)


L’actriu nord-americana Lucy Liu, de 50 anys, té un valor net de 16 milions de dòlars, viu amb el fill Rockwell, però encara s’ha de casar. - biografia | Gener 2021\nLucy Liu Networth - Gener 2021\nFets de Lucy Liu\nNom del naixement Lucy Alexis Liu\nProfessió Actriu, actor de veu\nNom del pare Tom Liu\nPare de professió Enginyer civil\nNom de la mare Cecilia Liu\nMare de professió Bioquímic\nRelació amb Zach Helm (2004), George Clooney (2000), Will McCormack (2004 - 2007), Noam Gottesman (2014)\nPremis Premi Elecció per Adolescents, Premi al Guild Actors de Pantalla\nSibil·lacions Alex, Jenny\nFilmografia Charlie's Angels, Charlie's Angels: Full Throttle, Ally McBeal (1998- 2002), Elementary (2012- 2019)\nEducació Escola Stuyvesant, Universitat de Michigan\nData de naixement 2, 1968 de desembre\nLucy Liu, l’actriu nord - americana guanyadora del premi Teen Choice Award, va obtenir una gran fama com Alex Munday a Charlie's Angels (2000) i la seva pel·lícula seqüeles Charlie's Angels: Full Throttle (2003).\nProfessional des del 1990, Liu registra 96 crèdits d’actuació i ha aparegut en èxit comercial com Payback (1999), Shanghai Noon (2000) i sèries de pel·lícules Kill Bill .\nA més, ha treballat en la famosa sèrie de televisió Ally McBeal (1998-2002) amb Portia de Rossi i en Elementary (2012-2019) .\nQuè val la pena l’actriu Lucy Liu?\nLucy Liu, una actriu nord-americana d'origen asiàtic, famosa per Charlie's Angles, tindrà un valor net de 16 milions de dòlars al setembre del 2019 .\nQuant guanya salari Lucy?\nAmb el viatge professional de gairebé 3 dècades, Lucy té de fet una suma important de sou.\nBé, pel seu treball a Elementary, Liu guanyava 130.000 dòlars per episodis; l’espectacle es va allargar durant 7 temporades fins al 15 d’agost de 2019, en total 154 episodis.\nL’actriu i actor de veu nord-americana Lucy Liu és famosa per aparèixer a la sèrie de televisió Angels i televisió elemental de Charlie\nFont: Hollywood Reporter\nA més, l’actriu asiàtica i nord-americana va fer a la mà d’aparicions de pel·lícules a la mà d’unes presentacions de milions de dòlars:\nquè és el valor net de John Legend?\nCharlie's Angels (2000) 1 milió de dòlars\nMigdia de Shanghai (2000) 2, 5 milions de dòlars\nCharlie's Angels: Full Throttle (2003) 4 milions de dòlars\nBill Kill: Vol. 1 (2003) 5, 5 milions de dòlars\nQuè fa Lucy Liu i actualment?\nDes del 15 d’agost de 2019, Lucy Liu fa veu a la sèrie web de comèdia fosca Why Women Kill amb Ginnifer Goodwin i Reid Scott a la veu en off.\nEl guanyador del premi Screen Actors Guild en dues ocasions serà Sienna a la propera pel·lícula de drama de comèdia Stage Mother, tot i que el detall de la producció encara no ha estat.\nHo savies? Liu, famós pel pseudònim de "Yu Ling", és també artista i mostra sovint les seves pintures i fotografies en exposicions. Va assistir a la New York Studio School (2004-2006).\nVida personal: els nadons i els més joves de 6 nens\nLucy Liu va néixer el 2 de desembre de 1968 a Jackson Heights, Queens, Nova York. El seu nom de naixement és Lucy Alexis Liu i és la menor de 3 fills, els pares de Liu (el pare) Tom Liu era enginyer civil mentre que la seva mare Cecilia treballava com a bioquímica.\nTé un germà que es diu Alex i una germana que es diu Jenny .\nImatge de la infància de Lucy Liu (dreta) amb el seu germà i la seva germana\nL' estudiant Stuyvesant High School va anar a la Universitat de Nova York però després es va traslladar a la Universitat de Michigan i va obtenir el títol de batxiller en idiomes i cultures asiàtiques.\nUna nord-americana de nacionalitat, Lucy Liu prové d’origen ètnic asiàtic.\nEdat i altura actuals\nA setembre de 2019, Lucy té 50 anys i 160 cm d’alçada.\nMare d'un fill: Està casada i qui és el seu marit?\nDe fet, Lucy Liu mai està casada oficialment, però és la mare d’un fill anomenat Rockwell Lloyd .\nDoncs bé, l’actriu es va convertir en monoparental a través d’un substitut de gestació el 2015, però, manté el llavi tancat pel que fa als detalls sobre el pare del fill.\nLucy Liu i el seu fill Rockwell\nFont: Facebook @wonderwall\nMentrestant, ella és soltera, però, va mantenir moltes relacions en el passat.\nLucy Liu va estar compromesa amb Zach Helm un breu any 2004. A més, va mantenir relacions amb George Clooney (2000), Will McCormack (2004 - 2007) i Noam Gottesman (2014) .\nDades interessants: El 1991, després d'un possible símptoma del càncer de mama, l'Estrella Primària va tenir una cirurgia mamària.\nGaudeix d'un estil de vida innovador: casa i cotxes\nUna àvia usuària d’Instagram i Twitter, Lucy Liu té més de 810K i 248K seguidors respectivament, a partir del setembre del 2019 .\nAmb la propietat de la fortuna massiva, l’actriu viu un estil de vida fastuós i sovint llueix el seu luxe incloent-hi roba costosa i viatges a les seves xarxes socials.\nFonts indiquen que l’actriu actualment viu a Nova York, tot i que encara s’ha d’obrir sobre la seva residència actual.\nsalari alton brown\nEs venen cases que valen milions\nAl gener del 2019, va vendre la seva casa de dues plantes a Studio City, Califòrnia, per un import de 3, 06 milions de dòlars .\nLa propietat té una superfície de 4.098 metres quadrats amb 4 habitacions i 5 banys decorats amb rajoles ceràmiques fetes a mà.\nDoncs bé, l’estrella de Charlie’s Angels va comprar la casa el 2001 a l’actriu guanyadora de l’ Oscarscar Patricia Arquette i l’havia posat al mercat el 2018 per 4, 199 milions de dòlars, i després a uns 3, 5 milions de dòlars abans d’entrar en marxa.\nLucy Liu va vendre la seva casa Studio City per 3, 06 milions de dòlars a principis del 2019\nA més, al febrer de 2019, Liu es va separar amb els seus condominis de Nova York a Manhattan, venent 2.995 milions de dòlars per a cadascun, tots dos en menys d'un mes.\nL’actriu nord-americana Lucy va obsequiar els seus dos apartaments de Manhattan el febrer del 2019, va vendre cada unitat per import de 2.995 milions de dòlars\nDoncs bé, l’actriu havia comprat les unitats per separat, la unitat superior de 1.816 metres quadrats per 2 milions de dòlars el 2005, i el 2006 va agafar 2, 05 milions de dòlars més per al pis de baix .\nL’ambaixador de la marca per a la campanya Tardor / Hivern 2016 per a Bruno Magli, condueix cotxes de luxe.\nPosseeix passejades cares com Ford, Cadillac i Volkswagen XL1.\nAl 2008, el Ferrari 250 GT SWB, California Spyder, de Califòrnia, impulsat per Lucy a la pel·lícula Charlie's Angels: Full Throttle va ser subhastat.\nImplicació en el treball benèfic\nBé, Lucy Liu va ser la portaveu del recaptador de fons de càncer de mama Lee National Denim Day el 2001. A més, va esdevenir ambaixadora del Fons dels Estats Units per a UNICEF el 2004 .\nL’actriu partidària activa del matrimoni gai i del col·lectiu LGBTQ, l’actriu, el 2011, es va convertir en portaveu de la campanya de drets humans.\nLa fortuna d’escala a milions de dòlars: viatge de carrera\nDes que Liu es va convertir en el repartiment del drama de comèdia jurídica Ally McBeal el 1998 fins el 2002, la seva carrera va girar molt.\nSeguit pel seu paper de Pearl, una prostituta de classe alta\nMel Gibson va presentar la pel·lícula Payback (1999), l’actriu nord-americana “va tenir presentacions d’ofertes lucratives.\nConsiderada una de les actrius versàtils de talent, Lucy després va treballar a Charlie's Angels (2000) i la seva seqüela Charlie's Angels: Full Throttle (2003) amb Cameron Diaz, Drew Barrymore i Demi Moore.\nPel que fa a la realitat, la sèrie de cinema de Charlie's Angels va obtenir dos premis MTV Movie Awards (2001, 2003) i va sumar un total col·lectiu de 523, 2 milions de dòlars.\nLucy Liu com Alex Munday a Charlie's Angels\nA banda d’aquests, va fer recusos i guanys massius a través d’aparicions de pel·lícules a Shanghai Noon (2000), Chicago (2002), Kill Bill: volum 1 (2003), Kill Bill: volum 2 (2004) i Lucky Number Slevin (2006).\nFins a la data, Lucy Liu té 96 crèdits d’actuació al seu compte, ha treballat al costat d’actors com Jackie Chan, Queen Latifah, Uma Thurman, Morgan Freeman i Bruce Willis.\nVoice-Over en pel·lícules i sèries de televisió\nDoncs bé, l’actriu de Nova York va fer una gran fortuna mitjançant la veu en off a les pel·lícules d’animació: com a Master Viper a la franquícia de Kung Fu Panda (2008, 2011, 2016) i com a Silvermist a Tinker Bell (6 trames).\nD'altra banda, Lucy també va fer aparicions destacades a TV a MADtv (2000), Joey (2004- 2005), Cashmere Mafia (2008) i Dirty Sexy Money (2008-2009) amb Peter Krause .\nMés recentment, va retratar Joan Watson a la sèrie de drama procedimental Elementary (2012-2019).\nVa ser cambrera abans de convertir-se en actriu\nInicialment, cambrera del club Showcase de la comèdia Ann Arbor fins als anys 1988-1989, Lucy va fer moltes aparicions en escena, inclosa Alice in Wonderland i va aconseguir concerts per a la sèrie de TV Hercules: The Legendary Journeys and Pearl (1996-1997) .\nCol·lecció de taquilla i pel·lícula\nPayback (1999) 90 milions de dòlars 161, 6 milions de dòlars\nMigdia de Shanghai (2000) 55 milions de dòlars 100, 5 milions de dòlars\nCharlie's Angels (2000) 93 milions de dòlars 264, 1 milions de dòlars\nChicago (2002) 45 milions de dòlars 306, 8 milions de dòlars\nCharlie's Angels: Full Throttle (2003) 120 milions de dòlars 259, 1 milions de dòlars\nBill Kill: volum 1 (2003) 30 milions de dòlars 180, 9 milions de dòlars\nBill Kill: volum 2 (2004) 30 milions de dòlars 152, 2 milions de dòlars\nLucky Number Slevin (2006) 27 milions de dòlars 56, 3 milions de dòlars\nKung Fu Panda (2008) va pronunciar el mestre escurçó 130 milions de dòlars 631.7 milions de dòlars\nKung Fu Panda 2 (2011) 150 milions de dòlars 665, 7 milions de dòlars\nKung Fu Panda 3 (2016 ) 145 milions de dòlars 521, 2 milions de dòlars


Deltebre, el futur es menja el present. – Oriol Miró Serra. Recreació Històrica, patrimoni i fortificació de Guerra Civil\nMai 6, 2010 Desembre 14, 2015\nDeltebre, el futur es menja el present.\nBenvinguts de nou a aquest humil espai que us dedico cada cert temps, per aquesta ocasió m’he centrat en un petit però important detall del Riu Ebre, que vaig visitar aquesta passada setmana santa. Es tracta del pas de barca de Deltebre, en realitat hauria de dir dels tres passos de barca, ja que en vaig veure dos més per sorpresa. Els seus noms són Garriga, Olmos i La Cava i estan apunt de desaparèixer a causa d’un modern pont de ciment que està creixent al costat del pas de barca Garriga, que per sort o desgracia es quasi una condemna a mort per al tradicional medi de pas de molts veïns de l’Ebre durant segles.\nA base de preguntar als veïns vaig poder saber l’ ubicació del pas de barca Garriga i va ser fàcil arribar-hi. El primer que em va sorprendre va ser l’avançat estat de la construcció del pont, tot i no ser un expert en termes de construcció no em sorprendria que en un any ja estigui ben enllestit.\nDesprés, com no, vaig girar els meus ulls cap a la barcassa que en aquell moment travessava el riu, no es com el de Miravet, aquesta es a motor i d’una capacitat que deu rondar els nou cotxes, tot i que en aquell moment en portava només set, segons vaig poder contar. Tot plegat em va produir una estranya sensació de desil·lusió per el progrés, que massa sovint es la causa de mort d’un mitjà de transport de llarga tradició. Si que significarà una millora immensa, però algunes coses s’haurien de salvar per bé de la memòria col·lectiva de la gent.\nD’allà em vaig dirigir al següent pas de barca, es tracta del que s’anomena Olmos, aquest molt més petit, amb capacitat per dos, màxim i fent un veritable trencaclosques cabrien tres. Val la pena, veure aquella barcassa de petites dimensions travessar el Riu Ebre, riu que en aquell punt ja sap que li queda poca vida, el fet de poder-lo agafar fa descobrir una noció del temps molt més pausada.\nDel tercer, ja em disculpareu, però no el vaig saber trobar i no us podré descriure com es el que s’anomena La Cava, això em fa pensar que potser m’en vaig saltar un. Però a vegades una decepció porta descobriments, en aquest cas va ser un petit niu de metralladora de la Guerra Civil Espanyola que vaig trobar mentre passejava riu avall, per un passeig prou arreglat que han fet a Deltebre i que segueix la vora del riu. Si que es cert que no ho buscava pas, però ja que hi era i portava una mica la decepció de no haver trobat el meu objectiu. Li vaig dedicar unes fotos per documentar-lo i compartir-lo amb vosaltres.\nCom haureu vist, d’aquesta sortida, no en puc dir èxit total, ja que m’hagués agradat trobar els tres passos, però si un èxit raonable, i com no encantat de compartir-lo. Ja ens veiem el dia següent per aquí.\n← L’Arboç, terra de vi i de puntes al coixí.\nBrigades Internacionals a la Serra de Pàndols, un record del 38. →


A mesura que m'he anat formant en la ciència econòmica he anat descobrint diversos errors i febleses en la democràcia, fins al punt de concloure que no és el millor sistema d'organitzar la política. En aquest article exposaré les meves conclusions, influenciades tant per la meva desconfiança envers l'estat com per l'escola de l'elecció pública o public choice school. Aviso des del començament que la majoria dels errors de la democràcia que menciono fan referència al sistema actual de democràcia representativa. Per tant, no tots els arguments presentats en aquest article són aprofitables per a criticar altres tipus de gestió pública com la democràcia directa o democràcia líquida, que també compten amb nombrosos inconvenients i errors.\nAls llibres de text d'economia trobem sovint un capítol dedicat a les "fallades de mercat", però gairebé no hi trobem "fallades d'estat" o "de democràcia" (ja que la majoria d'estats occidentals són considerats democràtics). Anem doncs a discutir, punt per punt, per què la democràcia no és el millor sistema possible. Els punts que tractaré són els següents: ignorància racional, la importància dels lobbies, el concepte de representació, la miopia governamental i la falta d'incentius d'actuar eficientment.\nPer explicar el que s'anomena ignorància racional aplicat a la democràcia, cal començar definint el concepte de bé públic. Per fer-ho, utilitzaré la definició i un exemple del professor Sala-i-Marín, que es caracteritza per explicar conceptes econòmics de manera senzilla. Segons el professor, aquest tipus de béns «són aquells que molta gent pot utilitzar alhora […] i quan un els utilitza, el benefici és per a l'usuari però els costos es comparteixen entre tots». I posa l'exemple de les terres pastura «Si les terres de pastura són comunals (com l'eren el la Europa medieval), l'herba que menja la meva vaca em beneficia a mi, el propietari, perquè permet que la meva vaca doni millor llet o millors vedelles. No obstant això, la destrucció que genera la meva vaca [cost] quan menja, és compartida per tots els propietaris de vaques ja que elles es queden sense pastura per menjar». En democràcia, a l'hora d'enfrontar un procés electoral, passa quelcom semblant, però a la inversa. Tots estaríem d'acord en què el votant perfecte seria aquell qui segueix l'actualitat política a la premsa, es llegeix tots els programes electorals, compara totes les propostes i fets dels partits polítics i, després d'una profunda reflexió que pot durar dies, vota. Això, que seria ideal, ningú ho fa. Per què? Doncs perquè al tractar-se la democràcia d'un «bé públic a la inversa», no hi ha incentius per fer-ho. El votant perfecte, al informar-se, deliberar i votar, està assumint tot el cost, però el benefici no és tot per ell sinó que és compartit amb els altres més de 20 milions de votants. En l'argot econòmic diríem que es privatitza el cost i es socialitza el benefici. T'interessaria un negoci en el què has de realitzar una gran inversió inicial tu sol i, si hi ha beneficis, els has de compartir amb milions de persones que ni coneixes? La resposta general és no. No obstant això, hi ha un cas en què el benefici de votar es maximitzaria i el benefici que obtindria el votant en qüestió seria significant: el cas en què el seu vot sigui el decisiu. Només hi ha un problema: això és gairebé impossible(*). A les eleccions generals a Espanya de 2011 hi van haver, aproximant, 25 milions de vots. La probabilitat de què el teu vot sigui el decisiu és de 1/25.000.000, és a dir, 0'000004%. És 250 vegades més probable que et toqui la loteria o 5.000 vegades més probable que et moris en un accident de cotxe ¡anant a votar! És a dir, si en les últimes eleccions no haguessis votat, o haguessis votat totalment el contrari, ¡el resultat hagués estat el mateix! Com veiem, al ser el benefici de votar insignificant, el que acaba passant és que allò racional en un procés electoral és ser un passota (votar sense coneixement de causa o no votar). Degut a la falta d'incentius que tenim al votar amb coneixement de causa, acabem votant basant-nos en elements emotius o trivials. Es produeix una futbolització de la política i de la democràcia. Igual que per un culer els del Barça són «els bons» i els del Madrid «els dolents», el mateix efecte es produeix entre determinants votants. El vot emotiu i trivial, de bons i dolents, es pot veure clarament en famílies afectades per la Guerra Civil. S'associa el PP amb el franquisme (molts dels seus socis van ser càrrecs polítics de la dictadura) i al PSOE amb la Segona República (va ser un dels partits republicans més importants en aquest període). Un nét d'un republicà afusellat per Franco mai de la vida es plantejarà votar al PP, ja que ho associarà ràpidament amb els qui van acabar amb la vida del seu avi, encara que en el seu programa (ni se'l llegirà) hi hagin més propostes del seu interès que les del programa del partit que vota. El mateix en el cas d'un catòlic que vota a la dreta i no es planteja votar al PSOE ni a IU per les salvatjades que va fer part de l'esquerra durant la guerra civil en contra els religiosos. Per acabar posant un exemple de vot emotiu, un votant catalanista que desitja, per sobre de tot, la independència de Catalunya per motius purament emocionals, ni es plantejarà llegir el programa de Ciutadans, ni molt menys votar-lo, encara que coincideixi amb ells en un 90% i, en canvi, només tingui un punt en comú amb el partit que dona suport. Resumint, no tenim incentius per un vot informat i raonat, i acabem votant per elements emotius o trivials, cosa que provoca que el resultat de les eleccions no sigui l'ideal.\nUn altre de les fallades de la democràcia és la presència i la influència dels lobbies. Aquests grups tenen la característica d'unir sota el mateix paraigua a individus que tenen un mateix interès prioritari i, al ser prou nombrosos, influeixen fortament al poder polític per tal d'aconseguir privilegis a canvi de vots. Els candidats polítics no estan interessats en el votant individual normal i corrent. El seu únic vot els aporta molt poc, no els farà guanyar l'elecció (ja hem vist que el fet que un partit guanyi per tan sols un vot de diferència és gairebé impossible). En canvi, el vot dels milers de persones que formen part d'aquests grups d'interès els poden aportar moltíssim, i fins i tot els poden resultar imprescindibles per a obtenir una victòria electoral. Els polítics, doncs, es concentren en aconseguir el vot d'aquests col·lectius més o menys concentrats i organitzats prometent concedir-los privilegis, o mantenint-los en cas que ja els tinguin, augmentant el benefici dels grups en qüestió, en comptes de centrar-se en el benefici comú. El cost d'aquests privilegis als grups d'interès queda diluït entre els milions de contribuents, però el benefici el gaudeix tan sols el «lobby». Exemples de grups privilegiats d'interès poden ser els petits comerciants, els funcionaris, l'Església Catòlica, els sindicats, les patronals, pensionistes, cinema, etc.(**) Qui proposi treure privilegis a algun d'aquests grups, perdrà el vot dels seus membres. Per què cap partit, o gairebé cap, proposa la tan necessària liberalització d'horaris comercials a Barcelona? Perquè qui ho faci perdrà el suport dels petits comerciants. Per què cap partit proposa l'eliminació dels privilegis dels quals gaudeixen els funcionaris i passar a tractar-los com a treballadors d'una empresa privada? Perquè qui ho faci perdrà el suport de tots els funcionaris. Per què els partits polítics japonesos realitzen tantes propostes a favor dels jubilats i tan poques per la gent jove? Perquè la piràmide de població del Japó s'està invertint, hi ha molts més jubilats que joves, i els polítics no volen perdre una bossa tan considerable de vots. Mentre els polítics es concentren en acontentar als grups privilegiats d'interès, sovint s'obliden de la «majoria silenciosa».\nA més a més, també hem de tenir en compte el problema que té l'efecte de la representació no vinculant. De fet, més que un error de la democràcia en general, és una fallada de la democràcia representativa. Un dels problemes és que al votar no elegim sobre qüestions concretes, sinó que votem partits que tenen un programa que no és res més que un pack de propostes a les que hem de donar suport en la seva totalitat al moment de votar a la candidatura. Algunes propostes les compartim, altres no, però no podem fer esmenes i, per tant, al votar, generalment estem acceptant propostes a les que no donem suport. El segon problema és que un cop els candidats dels partits són «representants del poble» poden fer el que vulguin. El programa electoral que has votat pot ser incomplet en qualsevol moment per part del governant sense que aquest fet tingui cap conseqüència. En el sector privat, en canvi, els contractes són d'obligat compliment, i existeix una tercera part que s'encarrega que aquest contracte es compleixi. Abans de la Revolució Francesa (origen de tots els nostres mals, mai és mal moment per recordar-ho), el que predominava era el mandat imperatiu. El mandat imperatiu consisteix en què el representat elegeix a una persona per tal de transmetre i defensar obligatòriament la decisió ja deliberada i presa pel representat. Explica Miguel Anxo Bastos en una de les seves conferències, que el Rey Carles V va fer reunir a les Corts a La Corunya (després de ser expulsats de Santiago de Compostel·la) per aprovar un nou tribut. El tribut es va aprovar subornant als procuradors, que havien estat indicats pel poble de votar contràriament a la creació del impost. A l'assabentat-se, els procuradors van ser penjats als seus pobles per trencar el sagrat principi de mandat imperatiu. En la meva opinió, doncs, el mandat imperatiu és molt més just que el concepte modern de representació pel fet que reflexa obligatòria i de manera clara la voluntat del representat. Però si es desitgés, sense canviar de sistema, la opció de castigar al representat que no compleix amb el programa, una bona opció és incorporar el recall, un element que permet portar a votació la decisió de cessar o no a un càrrec públic, un cop s'han recollit determinat nombre de signatures (encara que, insisteixo, això seria maquillar els defectes del sistema però no substituir-lo).\nEl fet que la gestió pública sempre estarà orientada al curt termini constitueix un altre dels errors. Per què? Doncs perquè els nostres governants pateixen una mena de miopia que no els permet pensar a més de quatre anys vista, que és quan tenen eleccions. Què passa si, per al bé de l'economia d'un país, el partit de govern ha de fer dures reformes, que són impopulars i comporten sacrificis immediats, però que poden arribar a ser beneficioses a llarg termini? Probablement, encara que no sempre, el més normal és que perdi les següents eleccions (***). Per tant, existeix l'incentiu per part dels polítics d'actuar a curt termini i de prendre mesures que maximitzaran els seus vots, però no el benefici de la societat. Es poden proposar solucions per tractar d'arreglar aquest problema, però no sempre funcionen. Per exemple, se sol dir que als Estats Units la limitació del càrrec de President a dos legislatures fa que el President, si és votat per segon cop, pugui governar amb l'objectiu de deixar un bon llegat al país a llarg termini, al no veure's mai més lluitant per la reelecció. No obstant, aquest argument no sempre funciona. A Mèxic, per exemple, l'últim any del mandat d'un govern és conegut com a “Año Hidalgo” (chingue a su madre el que deje algo), fent referència a que, com precisament no s'han de tornar a presentar a la reelecció, despilfarren i aprofiten el càrrec per beneficiar-se a si mateixos, caient en corrupció. Deuen haver moltes més solucions per arreglar aquest problema, però sempre seran maquillatge i no solucions finals. El problema de la miopia governamental no el solem trobar, per posar dos exemples, en la empresa privada i en la monarquia absoluta. La gestió per part d'empreses privades mitjançant la funció empresarial a través del mercat, sense tenir la necessitat de caçar vots dels diferents grups d'interès ni de tenir un horitzó temporal curt, provoca que puguin realitzar les mesures, projectes i inversions que són beneficioses per l'empresa a llarg termini en lloc de centrar-se en l'efecte immediat. Amb una monarquia absoluta, si pensem en ella com una propietat privada d'un individu sobre l'estat, passa quelcom semblant (abans de la Revolució Francesa, cap rei va cobrar més del 10% d'impostos i els seus deutes eren bastant baixos si els comparem amb els actuals)\nPer últim, i ho mencionaré sense aprofundir-hi gaire, tenim la carència d'incentius per actuar d'una manera eficient. Polítics i buròcrates utilitzen diner aliè al prendre decisions i al invertir, cosa que comporta una sèrie d'incentius perversos que a la vegada portaran ineficiència. Un empresari, si inverteix malament, ho paga ell; un polític, si fa quelcom malament, ho paguem els altres. A més a més, ens trobem un problema, quan es crea un organisme públic, encara que sigui totalment inútil, és molt difícil que s'acabi eliminant. Per tant, ineficiència i expansió de l'estructura estatal són conseqüències de la gestió pública democràtica.\nMalgrat tots els problemes, trobar una alternativa a la gestió pública democràtica és un tema complex, on encara hi ha molt per investigar. Acabaré l'article amb la famosa frase de Churchil, «La democràcia és la pitjor forma de govern, excepte totes les altres formes que ja han estat provades».\n(*) Hi ha hagut algun cas on s'ha decidit el resultat d'una elecció per un sol vot. Per informació extra aquí: http://www.nber.org/papers/w8590.pdf i\n(**) Hi ha grups (petits botiguers, jubilats, funcionaris...) que poden ser defensats perfectament per tots els partits siguin del color que siguin. Però hi ha altres sectors (Església Catòlica, LGBT, sindicats, patronals...) en què no tots els partits poden defensar els privilegis de tots al existir un trade-off (si vols donar privilegis a l'Església Catòlica per obtenir el vot als seus fidels no pots, a l'hora, concedir drets o privilegis als homosexuals; si vols donar privilegis a la patronal, no podràs donar-los als sindicats). En aquest cas, cada partit s'especialitza en un grup diferent (veure paper del professor Giacomo Ponzetto http://crei.cat/people/ponzetto/strategic_extremism.pdf). Tot i aquest incís, cal dir que l'argument exposat a dalt segueix sent vàlid: cada partit s'especialitza en un lobby per captar els seus vots, i oblida a la majoria de ciutadans que no estan enquadrats en cap grup d'interès.\n(***) Em ve al cap el govern socialdemòcrata a Alemanya, abans que arribés Angela Merkel al govern.


El Comissariat de Propaganda que va organitzar la Generalitat de Catalunya al cap de poques setmanes d’esclatar la Guerra Civil és el protagonista del suplement especial que he redactat per a la revista Sàpiens. En una trentena de pàgines explico les principals actuacions que va portar a terme aquest organisme persuasiu, innovador i modern, que tant va excel·lir durant el conflicte bèl·lic.\nEl títol “Aixafem el feixisme” fa referència al cartell més emblemàtic que va editar el Comissariat de Propaganda i un dels més famosos de la Guerra Civil, el del fotògraf publicitari Pere Català Pic, on s’hi mostra una espardenya esclafant una creu gammada.\nContingut del suplement especial\nEl pròleg del suplement va a càrrec del professor del Departament de Mitjans, Comunicació i Cultura de la UAB, Enric Marín, i segueix amb una entrevista al Secretari de Difusió i Atenció Ciutadana, Miquel Gamisans.\nEl primer article del suplement està dedicat a l‘esclat publicitari que vivia Catalunya abans de la Guerra Civil i sense el qual no es pot entendre tot allò que va fer el Comissariat de Propaganda.\nSegueix amb dos articles sobre el context de creació del Comissariat de Propaganda i com, des d’un principi, va veure la conveniència d’adaptar els seus missatges segons si s’adreçava a la rereguarda, a la resta de la zona republicana, a l’àmbit internacional o al front de guerra. També, com adequava la propaganda en funció dels fets polítics, militars i socials que anaven succeint.\nS’hi parla de l’impulsor del Comissariat de Propaganda Jaume Miravitlles, de la figureta d’El més petit de tots, de la cançó que s’ha recuperat, de l’extravagant visita de l’actor de Hollywood Errol Flynn, de com estaven estructurades les seves oficines centrals ubicades a l’Avinguda 14 d’abril, el Llibre d’Or del Comissariat de Propaganda, entre moltíssimes altres curiositats.\nEl punt i final el posa una ressenya sobre l’exposició que acollirà el Palau Robert sobre el Comissariat de Propaganda, de la qual en sóc comissaria.\nFiled Under: Enciclopedia del Comissariat, Sin categoría\tTagged With: #Aixafem el feixisme, #Comissariat de Propaganda, #Jaume Miravitlles, #Pere Català Pic\nPrevious Previous post: Nova Iberia, revista de luxe del Comissariat de Propaganda\nNext Next post: El Llibre d’Or del Comissariat de Propaganda\n2 replies to El Comissariat de Propaganda a la revista Sàpiens\nMoltíssimes gràcies a tothom que hagi participat a rescatar de l’oblit la fabulosa tasca del Comissariat de Propaganda.\nUn ineludible i pioner referent a nivell internacional, que a casa nostra encara roman pràcticament desconegut\nAndreu, moltes gràcies pel teu comentari.\nA partir de demà, s’obre al públic una exposició sobre el Comissariat de Propaganda al Palau Robert de Barcelona, que he comissariat.\nSi t’interessés anar-hi, degut a la situació actual, cal reservar cita prèvia: http://palaurobert.gencat.cat/ca/exposicions/sala1/2020/ComisariatPropaganda/


Detingut de nou l''estafador de l'amor' per desfalcar 70.000 euros a una dona discapacitada La República\nDetingut de nou l”estafador de l’amor’ per desfalcar 70.000 euros a una dona discapacitada\nACN Barcelona.-Els Mossos d’Esquadra van tornar a detenir el passat 21 de maig Albert Cavallé, el conegut com a ‘estafador de l’amor’, en aquest cas acusat d’estafar 70.000 euros a […]\nACN Barcelona.-Els Mossos d’Esquadra van tornar a detenir el passat 21 de maig Albert Cavallé, el conegut com a ‘estafador de l’amor’, en aquest cas acusat d’estafar 70.000 euros a una dona discapacitada a qui va conèixer a través d’una aplicació de contactes. Segons informa la policia catalana en un comunicat, la relació es va iniciar a l’octubre i, a mesura que es va guanyar la seva confiança, li va començar a demanar diners per satisfer les seves necessitats sota l’excusa que li calien per resoldre qüestions personals, com una operació greu del seu pare en un país estranger o pagar els honoraris d’una advocat per recuperar una herència. L’arrestat té diverses denúncies per estafes a dones, vuit detencions prèvies, i ja ha passat per diversos judicis.\nEls Mossos acusen el detingut, de 39 anys, dels delictes d’estafa continuada, furt a l’interior de domicili, apropiació indeguda de vehicle i obstrucció a la justícia.La investigació es va iniciar a principis d’any a partir de la denúncia d’una companya de feina de la dona. La denunciant va explicar que la dona patia una discapacitat i que des de feia mesos estava donant a un home que havia conegut una part molt important dels seus estalvis i li havia comprat una motocicleta de gran cilindrada després de demanar un crèdit. També va aportar el nom del presumpte estafador, que coincidia amb el conegut com a ‘estafador de l’amor’.Els agents es van posar en contacte amb la dona i el seu entorn. Tot i que inicialment va manifestar dubtes de denunciar l’home, però finalment ho va fer el mes de març passat.Segons els Mossos, a partir de l’inici de la relació sentimental el compte bancari de la denunciant va començar a minvar fins a una reducció de 70.000 euros, dels quals més de 36.000 eren transferències i enviaments de diners a l’investigat. El presumpte estafador es va guanyar la seva confiança amb l’objectiu de gestionar el seu patrimoni i disposar dels seus diners i les claus per accedir als seus comptes bancaris. A més, els Mossos afegeixen que, després de presentar la denúncia, la dona i el seu entorn familiar van començar a rebre amenaces.La detenció va tenir lloc el passat 21 de maig en un restaurant de l’Eixample de Barcelona. Després de passar a disposició judicial, l’arretat va quedar en llibertat.El detingut té vuit detencions prèvies, la majoria per fets relacionats, per diverses presumptes estafes amb el mateix modus operandi sobretot entre els anys 2016 i 2018. L”estafador de l’amor’ s’ha enfrontat a diversos judicis. En diversos d’ells ha quedat absolt, però en altres no. Al desembre del 2019, el jutjat penal número 3 de Barcelona el va condemnar a un any de presó per haver-se quedat 1.000 euros d’una noia amb una falsa inversió en borsa.


• Blasco Ibáñez\nLa regidora de Patrimoni i Recursos Culturals, Glòria Tello, ha donat a conèixer que l’Ajuntament de València està elaborant una valoració tècnica dels documents pertanyents a la família Lorenzo Noguera sobre Blasco Ibáñez, dels quals s’ha conegut que existeix un interés en posar-los a la venda. Així mateix ha avançat que, en tindre els resultats, l’Ajuntament convocarà a una reunió als propietaris del material per donar-los a conèixer si és viable la seua adquisició.\nSi bé l’Ajuntament de València no ha rebut mai cap petició formal per part de la família Lorenzo Noguera per donar a conèixer este material, “ni per escrit ni per cap altre mitjà” segons ha puntualitzat Tello, en tindre coneixement d’una subhasta que es farà pròximament a Madrid, el consitori ha engegat els mecanismes per conèixer exactament el material i poder tasar-lo de manera professional.\n“Este tipus d’operacions, com en general tot el que es gestiona amb diners públics, de tots els valencians i valencianes, s’ha d’estudiar amb detall, evitar les presses i aplicar la responsabilitat pública. Per això plantegem una valoració tècnica del material i després realitzar una reunió entre l’Ajuntament i els interessats en vendre, ja que l’Ajuntament sempre ha tingut interés en tot allò pertanyent a la figura de Blasco Ibáñez i que ajude a contextualitzar millor la seua figura i a posar en valor el seu llegat”, ha indicat la regiora Glòria Tello.\n“Tant és així que l’Ajuntament de València està bolcant-se amb distintes intervencions per posar en el lloc que es mereix de la història un dels valencians més internacionals que tenim com és Vicente Blasco Ibáñez. Hem reformat íntegrament la casa museu de l’escriptor, amb una completa renovació del discurs expositiu, en unes intervencions que han suposat 70.000 euros d’inversió, hem aconseguit culminar el trasllat del sarcòfag de Blasco Ibáñez fins el vestíbul d’entrada del Cementeri General, hem creat i convocat per primera volta la beca Blasco Ibáñez, tenim un conveni amb la Fundació, a través del qual el consistori realitza una subvenció directa a la Fundació de 12.000 euros anuals, així com 30.000 euros anuals compromesos en inversions de l'Ajuntament en la casa museu i 20.000 euros anuals de l'Ajuntament en realitzacions d'activitats culturals a la casa museu”, ha dit la regidora Tello.\nA més, l'Ajuntament està treballant en l'elaboració d'un programa d'activitats en memòria de la setmana d'homenatges (del 15 al 22 de maig de 1921) que la ciutat de València va dedicar a l'escriptor Vicente Blasco Ibàñez, després de la seua consagració internacional. “Estem fent una aposta ferma des de fa cinc anys per a recuperar una de les figures més rellevants que tenim els valencians”, ha afirmat la regidora de Patrimoni i Recursos Culturals, qui ha avançat que “es realitzaran activitats que celebren les seues fites i iniciatives al voltant del món, per a donar-les a conéixer al públic general”.


El Girona calcula que haurà de cobrir un capital de 3 milions en la conversió en SAE - Diari de Girona\nEl Girona calcula que haurà de cobrir un capital de 3 milions en la conversió en SAE\nEl club està pendent de saber la quantitat exacta per concretar el procés i fer-ne una àmplia campanya de difusió\ngirona | jordi roura 14.11.2008 | 01:00\nEl Girona farà una àmplia campanya per promoure la venda d´accions entre els seus abonats. diari de girona\nGIRONA FCMentre en l'aspecte esportiu el Girona progressa adequadament, instal·lat a la zona intermèdia de la classificació, en l'apartat institucional l'activitat també és destacable. Un dels temes que més feina porta és la preparació de tot el procés de conversió en Societat Anònima Esportiva (SAE), que arrencarà entre gener i febrer de 2009.\nTots els clubs que ascendeixen de Segona B a Segona A i que no són Societats Anònimes Esportives tenen un any per desenvolupar el procés i convertir-s'hi. El Girona ja ha fet diverses reunions a la Lliga de Futbol Professional (LFP) i segueix treballant per poder-ho tenir tot a punt a principis de 2009 i poder començar a vendre les accions. Abans d'arribar a això, però, s'ha de fer una feina prèvia i al club, en aquest sentit, no han perdut el temps: tota la documentació requerida pel Consell Superior d'Esports, l'organisme que fixarà el capital mínim per cobrir, ja s'ha enviat, inclosa una auditoria dels comptes del club de les darreres temporades.\nS'espera que el CSD es pronunciï sobre la xifra exacta a cobrir abans d'acabar l'any. El Girona, però, ja ha fet els seus càlculs i preveu que haurà de vendre accions per un valor d'entre 2,5 i 3 milions d'euros. El club haurà de fer una assemblea extraordinària de socis una vegada conegui la quantitat per informar els seus gairebé 6.000 abonats i aprovar la conversió. De la mateixa manera el Girona també treballa per llançar una àmplia campanya de difusió de tot el procés, amb l'objectiu d'engrescar la ciutat i les comarques en un moment econòmic molt delicat.\nLa directiva s'ha proposat que les participacions estiguin com més repartides millor. El procediment de venda s'està acabant de perfilar, però la voluntat del club és que hi hagi tres terminis diferents. En un primer moment només podran adquirir títols del club els socis; després s'obrirà un altre període també destinat als abonats sense límit d'adquisició; i finalment es permetrà que el públic en general pugui invertir en el club.\nTot el procés de conversió en Societat Anònima Esportiva ha de culminar el juny de l'any que ve. Al Girona estan convençuts que podran superar aquest tràmit sense dificultats i que d'aquesta manera es podrà consolidar el club al Futbol Professional. Una de les incògnites serà veure si l'Ajuntament adquireix accions, tot i que el més probable és que no ho faci.\nEl mes que ve han de pagar 200.000 euros de prima de l´ascens. Esports


El 'Polònia' aragonès\nEl programa d'esquetxos fa 14 temporades que s'emet a Aragón TV\nBarcelona 10 de d’agost del 2020. 16:42\nA Catalunya és ‘Polònia’, al País Basc, ‘Vaya semanita’ i, a l’Aragó, ‘Oregón TV’. Fa 14 temporades que el programa desmunta els tòpics més famosos sobre els aragonesos a la televisió pública de la seva comunitat, Aragón TV. Ara, el seu humor arriba a tot Espanya de la mà de Tele-5 i Factoría de Ficción (FDF), que aquest dimarts 11 d’agost l’estrenen en ‘prime time’ de forma simultània (22.00 hores).\nImitacions, paròdies i esquetxos constitueixen l’eix central d’aquest xou còmic creat per Félix Zapatero, que fa broma sobre les singularitats i idiosincràsia aragoneses. La vida diària, el món de la política o de la música són protagonistes dels gags, i les seves versions de famoses cançons s’han fet virals internacionalment i acumulen milions de reproduccions a YouTube.\nDestacats actors i humoristes aragonesos, com Marisol Aznar (’Cuerpo de élite’), Jorge Asín (‘Lo dejo cuando quiero’), Laura Gómez-Lacueva (’El reino’), Francisco Fraguas (‘Museo Coconut’), Luis Rabanaque (‘El último aragonés vivo’), Alfonso Palomares (‘Citas del amor oscuro’), Chavi Bruna (‘En el fondo norte’), David Angulo, Alfonso Pablo Urbano (‘Bendita calamidad’), Pablo Lagartos (‘El último show’), Yolanda Blanco (‘El limbo’), Rafa Blanca (’En el fondo norte’) i Rafa Maza (‘El último show’) encarnen els atípics i singulars personatges de l’univers oregonès en seccions com ‘Desayunando con...’, ‘Problemas de pareja’ i ‘Nosolomúsica’, en les quals donen la volta als tòpics aragonesos.\nNetflix estrenarà un documental sobre Héroes del Silencio\nEmissió regular a FDF\nEl diumenge 16 d’agost, a partir de les 21.30 hores, tindrà lloc la segona entrega d’‘Oregón TV’ a Cuatro i FDF, on a partir del dilluns 17 començarà les seves emissions regulars de dilluns a divendres, a les 17.00 hores.


Casino Recreatiu (la Pobla de Claramunt) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCasino Recreatiu (la Pobla de Claramunt)\nAquesta és una versió anterior d'aquesta pàgina, de data 00:04, 15 set 2016 amb l'última edició de JoRobot (discussió | contribucions). Pot tenir inexactituds o contingut no apropiat no present en la versió actual.\nBarri de Sant Procopi. La Pobla de Claramunt (Anoia)\n41° 33′ 25″ N, 1° 40′ 24″ E / 41.556864°N,1.67339°E / 41.556864; 1.67339Coord.: 41° 33′ 25″ N, 1° 40′ 24″ E / 41.556864°N,1.67339°E / 41.556864; 1.67339\nCasino Recreatiu és una obra del municipi de la Pobla de Claramunt (Anoia) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.\nÉS una construcció de planta rectangular i coberta a dues vessants mirant als costats llargs (o sigui a la façana principal). Just al mig de la façana s'aixeca un cos vertical que és el que dóna lloc a l'entrada principal i que està encapçalat per una petita estructura decorativa que recorda una xemeneia petita, i sota una finestreta tapinada.\nLa façana és totalment simètrica, dividida per 8 pilastres de secció rectangular i 2 de secció circular. Als costats (banda i banda) destaquen 2 estructures més altes que la resta de l'edifici (exceptuant l'entrada ) i estan formades per dos nivells de finestretes tapinades d'arc rebaixat.\nDe la resta de la façana destaquen finestres grans d'arc rebaixat i als costats laterals un acabament de façana amb 2 esglaonats a cada banda centrats per una petita estructura semi- circular.\nTot el conjunt és de color ocre.\nEstà documentat com a "Casino Recreatiu" entre els anys 1928-1941.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Casino Recreatiu\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 «Casino Recreatiu». Pat.mapa: arquitectura. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Casino_Recreatiu_(la_Pobla_de_Claramunt)&oldid=17484328»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 maig 2019 a les 11:35.


Amposta preveu que la ciutat superi els 25.000 habitants el 2015\nL'Ajuntament d'Amposta va aprovar ahir amb els vots de CiU, a l'equip de govern, i el suport del regidor del grup mixt, Ramon Chordà, la revisió del Pla General d'Ordenació Urbana (PGOU), tot i els vots contraris de PSC-IE i ERC. Els partits d'esquerra van criticar que aquesta aprovació es faci a un mes de les eleccions municipals, i sense el consens de les diferents forces polítiques. Aquest PGOU preveu que Amposta passi en menys de 15 anys dels 18.000 als més de 25.000 habitants.\nEn els darrers 3 anys, la capital del Montsià ha crescut en 2.500 habitants, apropant-se als 18.200. El fort creixement d'Amposta en els darrers anys fa que la revisió del Pla General d'Ordenació Urbana (PGOU) permeti ser ambiciós en aquest aspecte, preveient superar el llindar dels 25.000 habitants l'any 2015. Per absorvir aquest creixement d'Amposta, el pla general té previst crear 200 noves hectàrees de sòl residencial, intentar equilibrar els diferents motors econòmics de la ciutat, i potenciar el centre de la localitat com la zona comercial i de serveis del municipi. L'aprovació inicial del PGOU es va realitzar ahir tot i les crítiques de l'oposició de presentar un "document que ha de marcar les línies a seguir del creixement d'Amposta" a un mes de les eleccions municipals "convertint-ho en un acte electoralista". No obstant això, l'equip de govern format per una majoria absoluta de CiU, amb el suport del regidor del grup mixt, Ramon Chordà, va tirar endavant l'aprovació del pla.


Obligacions amb l’Agència Tributària durant l’exercici\nEl marc fiscal d’Andorra es va tancar en 2015, any en el qual es va establir el famós IRPF (Impost sobre la Renda de les Persones Físiques), complementari al IS o Impost de Societats, referit a les societats limitades, anònimes o unipersonals. Abans del mateix ja s’havia establert en 2012 l’equivalent a l’IVA espanyol, conegut al país pirinenc com IGI (Impost General Indirecte).\nEstablert el sistema, quines obligacions té un resident a Andorra davant l’Agència Tributària al llarg de l’exercici fiscal? Amb aquest article pretenem sintetitzar el quin, el quant, el com i el quan, a fi que no se’t passin els terminis i facis les declaracions sense errors. Si tens algun problema o pregunta sobre els formularis, no dubtis a posar-te en contacte amb nosaltres.\nL’ha de presentar tot aquell que resideixi, fiscalment, a Andorra.\nHi ha cinc tipus de renda sobre les quals s’aplica aquest impost:\nRendes de treball\nRendes de capital immobiliari\nRendes del cabdal mobiliari\nRendes dels guanys i pèrdues de capital\nL’IRPF tipus és del 10% i s’ha de presentar entre l’1 d’abril i el 30 de setembre de l’exercici posterior al que estem declarant. És a dir, que si estem presentant la declaració de l’exercici de 2016, presentarem els models corresponents entre abril i setembre de 2017.\nLes persones l’IRPF de les quals solament greu sobre la seva renda de treball, capital immobiliari o rendes exemptes, no farà falta que presentin la declaració. Ull! El pagament ho hauran de fer igualment, però el percentatge en el cas de les rendes de treball variarà, aplicades les reduccions que toquin i sempre tenint en compte que els primers 24.000€ no tributen.\nEls formularis de presentació variaran en funció de les rendes sobre les quals s’apliqui l’impost, però podem dividir-los entre els de lliurament obligat i els formularis facultatius.\nEls models obligatoris són el Formulari 300 (Declaració de l’Impost sobre la Renda de les Persones Físiques) i el 300L, que és la fulla de liquidació de l’impost.\nEls formularis facultatius són cinc:\n300A, de dades personals, familiars i econòmics\n300B, de rendes de treball i rendes de capital immobiliari\n300C, de rendes d’activitats econòmiques (com les d’un autònom, per exemple)\n300D, de rendes de cabdal mobiliari\n300I, de guanys i pèrdues del capital personal\nL’Impost de Societats grava sobre tots els beneficis obtinguts per les societats que estan establertes fiscalment a Andorra.\nLa data final de liquidació està fixada pel 31 de juliol (en cas que l’exercici econòmic coincideixi amb l’any natural), mentre que el pagament a compte es fa com a més tard dos mesos després, fins al 30 de setembre.\nCom expliquem en la comparativa entre autònoms i societats a Andorra de la setmana passada, el tipus és del 10%, a pesar que en certs escenaris aquest impost pot veure’s reduït fins al 2%, condició per la qual moltes empreses decideixen traslladar la seva residència fiscal al nostre país.\nPer presentar-ho solament cal anar al Departament de Tributs i Fronteres amb el nombre de registre tributari i, si fos necessari, una autorització de representació. També es pot realitzar per Internet, a través de l’Oficina Virtual de www.impostos.ad.\nL’Impost General Indirecte és l’equivalent a l’IVA a Espanya i el concepte és el mateix. Els béns i serveis tributen al 4,5%, al 2,5%, al 1% o al 0%, un valor molt baix en comparació del 21%, 10% i 4% que es paga a Espanya o el 20%, 10% 5,5% i 2,5% de França.\nLa seva liquidació es fa mensual, trimestral o semestral depenent de la quantitat que es declari:\nMenor a 250.000€: liquidació semestral, amb la primera declaració al juliol i la segona al gener de l’any posterior a l’exercici\nEntre 250.000 i 3.600.000€: liquidació trimestral, en els mesos d’abril, juliol, octubre i gener de l’any següent\nMajor a 3.600.000€: liquidació mensual\nLa regularització de l’impost es realitza al gener de l’any següent a l’exercici.\nPer declarar el IGI considerarem el IGI repercutit, el suportat d’importacions i el d’operacions interiors. Podem fer-ho a través de l’Oficina Virtual o presentant els formularis 900 i 910, relatius al règim normal o al simplificat.\nL’Impost sobre la Renda de les Persones No Residents s’aplica sobre aquelles persones o empreses que hagin obtingut benefici a Andorra sense residir fiscalment al país i per a això ens hem de guiar del conveni per evitar la doble imposició entre Andorra i el país corresponent, en cas que hi hagi. Amb Espanya i França són de recent creació i ens evita l’aplicació d’aquesta retenció en moltes ocasions.\nEl tipus normal és del 10% i existeixen, com en els altres impostos a Andorra, reduccions. Les declaracions són trimestrals, sigui el que sigui la quantia: el primer trimestre es liquida a l’abril, el segon al juliol, el tercer a l’octubre i la cambra al gener de l’any següent a l’exercici fiscal. Els formularis són els 700/710, 700A/710A i 700B/710B.Altres obligacions durant l’exercici\nExisteixen altres obligacions menys generals amb l’Agència Tributària, que podem resumir en la Fiscalitat de l’Estalvi (declaració anual al març de l’any següent a l’exercici), el ISI de les assegurances (liquidació trimestral al març, juny, setembre i desembre, amb la regularització durant els tres primers mesos de l’any següent a l’exercici) i l‘Impost sobre les activitats de jocs d’atzar, amb pagaments trimestrals a compte.\nDeclara els teus impostos amb l’ajuda de Innovagestors\nEl sistema fiscal a Andorra és relativament nou, per la qual cosa si necessites ajuda o no tens clar quins formularis emplenar, quins no, quins deduir-te o quins drets i obligacions exactes tens, t’instem al fet que et posis en contacte amb nosaltres perquè t’assessorem fiscalment com vam portar fent amb els nostres clients des de 2008.\nPrevObligacions amb la seguretat social durant l’any\nQuan no és necessari fer comptabilitatNext


La llibertat insubornable de Pedrolo | Catorze.cat\nArxivat a: Biblioteca, Tast editorial, La llibertat insubornable de Pedrolo\n"Als Escolapis, cada matí el feien anar a missa, i ell se les empescava per estalviar-se-la. Sovint agafava un llibre i se n'anava al parc de Sant Eloi a fer temps. Altres vegades, es quedava al llit fins a migdia, simulant que no es trobava bé". Ho explica la periodista Bel Zaballa al llibre Manuel de Pedrolo. La llibertat insubornable (Sembra Llibres). L'escriptor, nascut a l'Aranyó l'1 d’abril de 1918 i mort a Barcelona el 26 de juny de 1990, ben aviat es va revelar com un lector compulsiu i un activista ingovernable. Llegim 14 fragments del llibre que mostren la identitat d'un home que entenia l'escriptura i la vida com una eina de combat.\nFoto: Arxiu familiar, 1985\n1. Manuel de Pedrolo esdevindria l'escriptor més perseguit per la censura franquista. Textos mutilats, obres que acumulaven pols a l'arxiu general. [...] Pedrolo va veure com una quinzena dels llibres que havia enviat als censors li eren retornats plens de ratllades, ja fossin en una sola paraula o en paràgrafs sencers.\n2. En relació amb el problema de consciència que representava passar pel filtre de la censura, ho va veure clar des de bon començament: valia més publicar el llibre, ni que fos poc o molt trinxat, que no pas guardar l'obra al calaix. «Ben mirat potser és preferible dir una mica ara que esperar a dir-ho tot el dia de demà, quan les circumstàncies ja seran unes altres i molts dels nostres llibres tindran únicament un valor històric, si és que en tenen cap», argumentava a Jordi Arbonès el 1967. Lamentablement, una desena de novel·les no va poder ni publicar-les retallades; van ser prohibides de dalt a baix.\n3. [Ho explica el periodista Robert Saladrigas] «Una de les pitjors coses que et podien passar era que et retiressin el passaport! Doncs ell no en va voler tenir mai cap.» Els motius que el portaven a no voler fer-se el passaport, a ratllar la casella d'adhesió al movimiento nacional de l'agència Behar, eren els mateixos pels quals escriuria sempre i només en català i pels quals es va negar a col·laborar amb cap publicació en llengua castellana. Malgrat que allò volgués dir ser menys conegut i tenir més dificultats per a publicar i poder viure de l'ofici d'escriptor.\n4. «Em limitava, ben cert, però molt més m'hauria limitat si hagués escollit un idioma que no era el meu, car aleshores no hauria pogut dir res del que volia dir, en la forma que ho volia dir, des de la circumstància en què em calia dir-ho.» A més, les coses per ell eren molt clares: si hagués escrit en la llengua de l'opressor, hauria contradit les idees que escampava.\n5. —Sempre has escrit en català? —li van demanar en una entrevista.\n—A un escriptor castellà li ho preguntaries, si sempre ha escrit únicament en la seva llengua?\n6. «Sóc un d'aquells que van néixer dins els murs. I, encara que no els accepti, tinc una moral de presoner», havia fet dir al protagonista de M'enterro en els fonaments. [...] La lluita constant contra els límits, la vinculació intel·lectual amb l'existencialisme, el compromís, la responsabilitat d'un mateix i del «pes feixuc i l'angoixa de la llibertat» eren el rerefons de tot el seu pensament. Això el faria postular-se a favor de totes les lluites d'alliberament («cap alliberament no és total si no comprèn classes, sexes, races i pobles»). La llibertat és la nostra manera de ser homes, insistia. Perquè «no som lliures d'ésser lliures; hi estem condemnats».\n7. «En la nostra condició de catalans, tots sabem que només hi ha una manera d'ésser lliure i d'ésser just: ser conscients de nosaltres mateixos i no permetre que mai se'ns arrabassi aquesta consciència, perquè l'home que es renega ja no és ningú per a decidir i les seves obres ja no li pertanyen: ha perdut tot sentit de la responsabilitat.»\n8. —Un lema?\n—Cap. Si calgués tenir-ne un, seria: Per Catalunya!\nVa ser una de les respostes del qüestionari Proust que li va fer Lluís Permanyer el 1967.\n9. Lluny d'aquella moral religiosa i de les imposicions socials de l'època, escrivia en defensa dels drets de les dones en una societat encara gens igualitària, lamentant-se d'un món masclista que només havia fet lloc a les dones «a la cuina, al llit i a la cambra dels infants». No és casualitat que el personatge més conegut de tota la seva obra, encarregat de salvar la humanitat, fos una dona, l'Alba.\n10. Pedrolo es demanava ja aleshores on eren les dones en l'esfera pública, i en una carta a Antoni Maria Badia i Margarit li reitera que a la Comissió d'Honor del II Congrés Internacional de la Llengua Catalana n'hi hagués només una d'entre els trenta-nou comissaris. «És que tan sols la consellera de Cultura del Consell Insular de Mallorca és digna de figurar-hi? Seria ridícul pretendre-ho.» Amb tot, l'incomodaven les quotes que començaven a imposar-se alguns partits, les considerava un senyal encara de discriminació, i es demanava quan arribaria «el moment de decidir entre persones».\n11. Per Pedrolo, era clar com l'aigua que homes i dones tinguessin els mateixos drets. En una entrevista de 1968 va voler recordar els mots de Lenin quan escrivia: «Sense incorporar les dones al compliment de les funcions públiques, al server de la milícia i de la vida política, sense arrencar-les de l'atmosfera embrutidora de la casa i de la cuina, és impossible d'assegurar la veritable llibertat; fins i tot és impossible de construir la democràcia». Per la mateixa regla de tres, defensava que havien de tenir els mateixos drets i de poder viure amb normalitat tant els heterosexuals com els gais i les lesbianes.\n12. Era amb aquella mateixa naturalitat que escrivia obertament de sexe, tot fent servir un llenguatge impúdic i obscè. «El sexe, d'una manera o altra, ocupa gran quantitat d'hores de la vida diària de l'home i de la dona normals i repercuteix en totes les seves activitats. No és immoral de parlar-ne; ho és, en canvi, de deixar-lo de banda o al·ludir-hi amb timidesa de benpensant». [...] «Molts, moltíssims, fan que sigui de debò una cosa lletja i bruta per la manera d'atansar-s'hi, per la manera, sobretot, que molts mascles tenen de veure la dona, objecte per a ells d'una satisfacció fisiològica que ni arriba a ésser-ho, car un acte sexual és un acte entre dos, i hi ha d'haver amor, tendresa, desig de coparticipació, perquè sigui autèntic. Si no hi ha això, no hi ha res».\n13. Veia en la literatura una eina de combat. Entenia que l'escriptor havia de ser un crític de la seva societat, encara que aquell no fos l'únic motiu pel qual escrivís. «No crec en una literatura recreativa que no compromet ni l'autor ni el lector. Hi ha un compromís, indefugible, de cada home amb ell mateix, i el novel·lista té el deure de posar-ho en relleu. Una novel·la és més que una història ben o mal contada: és sempre un testimoni de la nostra condició, una presa de posicions i, en definitiva, un acte de protesta».\n14. «Artistes o no, tots ens devem els uns als altres». I això havia fet i feia amb les seves obres. «Cal inquietar aquest home, obligar-lo a sortir de la seva indiferència, de la seva resignació, desvetllar de nou la seva consciència i forçar-lo a angoixar-se amb nosaltres, amb tots els qui ens sentim insatisfets perquè dos mil anys d'amor organitzat ens han dut a un carreró sense sortida.»\n© Bel Zaballa\n© Sembra Llibres, 2018\nAnònim1714, 03/04/2019 a les 17:14\nHaurem de recordar-lo com allò que és, un independentista abans que aquesta paraula fos d'ús comú per part de tots els polítics com a voluntat de ser nosaltres mateixos. Malauradament, per molta gent només és l'autor del "Mecanoscrit del Segon Origen" però per mi té molt més valor com a persona que m'ha fet obrir els ulls al sentiment nacional que era dins meu


El radar de Sarrià: Consell de Barri de Sarrià\nens falta tanta i tanta democràcia! :(\n26 de febrer de 2010, a les 11:50\nParlant de "temes menors" que potser no ho són tant, i de "petits detalls" que tal vegada no són tan petits com poden semblar a primera vista, encara me n’he deixat un.\nSi rellegiu el quart paràgraf del meu article ara hi posa "la rehabilitació d’habitatges del barri" quan aquest matí hi posava "la rehabilitació de vivendes del barri". El mot "vivendes" no és correcte i me n’ha fet donar compte una amiga mitjançant un comentari privat que agraeixo.\nEvidentment si jo escric “vivendes” la culpa és meva, però en aquest cas ho és per partida doble:\n1/ per no saber prou català tot i que m’hi esforço,\n2/ per fiar-me massa de l’ajuntament, que en l’ordre del dia que ens van repartir dimarts parlava dels “... ajuts per a la rehabilitació de vivendes als tres nuclis històrics...” i “... aquesta inversió permetrà que prop de 215.000 vivendes...”.\nPotser el nostre ajuntament hauria de canviar de correctors lingüístics, o posar-n’hi algun si no en té. És un altre suggeriment que els faig.\n26 de febrer de 2010, a les 14:48\nLa teòrica tasca dels Consells de Barri és favorir la participació dels ciutadans i de les associacions del barri en la vida i la presa de decisions. Ple que es veu, però, això no s'acaba de complir del tot.\nI es cert: què els hi costava penjar els documents al web?\n27 de febrer de 2010, a les 12:41\nPel que em diuen persones que segueixen aquests temes amb més assiduïtat que jo, la participació dels ciutadans i el teixit associatiu dels barris es limita a rebre informació de la casa gran. Vindria a ser una situació 1.0 en un món 2.0\n2 de març de 2010, a les 8:05


Cinc coses que no sabies d’Enric Valor - À Punt\nArrepleguem algunes curiositats, frases sorprenents i altres aspectes de la vida de l’escriptor que potser són desconegudes\n22 d'agost 2021 - 17:56\nTal dia com hui, fa 110 anys, va nàixer a Castalla un dels escriptors i filòlegs valencians més coneguts: Enric Valor. No obstant, potser més allà de les rondalles o la flexió verbal, hi ha alguns aspectes de Valor que són desconeguts. Prova d’això és el fil de Twitter a mode de test que ha compartit el compte d’À Punt, amb preguntes extretes de les entrevistes que va oferir a la RTVV, les quals han sigut contestades erròniament per la majoria dels usuaris. Per solucionar aquest problema, us oferim les respostes al qüestionari de Twitter.\n1. Cada 22 d'agost se celebra l'aniversari de Valor a...\n— À Punt (@apunt_media) 22 de agosto de 2021\nCada 22 d’agost des de 2011, un conjunt d’entitats culturals de Castalla i Petrer queden a les cinc de la matinada per a veure l’alba des de l’alt de Guisop. L'alt de Guisop, fet matèria literària com l'alt dels Eriçons en l'obra Temps de batuda, era un indret estimat i sovintejat per Enric Valor, que va escriure: "La mar es veia com una franja blava i remota que s'omplia d'or fos i de plata bellugadissa per davall del punt on s'aixecava el sol". L'alt del Guisop simbolitza, segons els organitzadors, "l'epicentre enlairat del món real, literari i màgic del mestre i escriptor on es fonen país i paisatge al caliu de la llengua estimada".\nHomenatge a l'Alt de Guisop de 2021\n2. Enric Valor va dir que era un "enamorat de la llengua" com...\nTal com es desprén de l’entrevista de Molt confidencial, Enric Valor no concebia una altra manera de relacionar-se amb la llengua amb la qual un ha crescut: ell era un enamorat de la llengua “com tota persona normal”.\n3. Quin llibre li va recomanar son pare quan tenia 10 anys?\nTot i que la majoria dels nostres usuaris donaven per fet que un defensor per la llengua com Enric Valor coneixeria des de ben jove clàssics de la nostra literatura com Tirant lo Blanc, en realitat el llibre que li va donar a llegir son pare va ser Madame Bovary. Amb aquesta lectura, Valor va tindre clar que volia dedicar-se a la literatura.\n4. Com va proposar Enric Valor que s'anomenara la rambla de Méndez Núñez d'Alacant?\nUna de les primeres accions que va dur a terme Enric Valor quan es va formar l'agrupació regionalista a Alacant durant els anys de la República, va ser la de proposar canviar el nom a la Rambla Méndez Núñez, ja que no tenia cap connexió amb la ciutat. Segons explica a l’entrevista Molt confidencial, no van contemplar el nom de València com a conseqüència de l’animadversió que hi havia entre Alacant i València. Per això va proposar rambla de Catalunya, i li ho van acceptar.\n5. Quina de les següents paraules va aportar Valor al 'Diccionari català-valencià-balear'?\nRuscada és la paraula emprada en municipis com Castalla, Alcoi o Monòver per a referir-se a la bugada, és a dir, operació de llavar la roba o conjunt de roba que es llava. Tal com explica Enric Valor a l’entrevista que va oferir a les tertúlies de Ràdio 9, aquesta és una de les paraules que van incloure al diccionari català-valencià-balear gràcies a la seua contribució.\nLes altres paraules incloses al test, colgar-se i escombra, procedeixen de les variants balear i catalana respectiva. Colgar-se, a les Balears, significa "anar-se’n a dormir". Escombra és com en diuen majoritàriament a Catalunya les graneres.\nSi vols saber més curiositats d’Enric Valor, no et perdes el documental d’Homenatges que tenim a la carta:\nQuè és l’efecte Mandela? Crevillent, un exemple d'alternativa a les grans companyies elèctriques L'escriptora castellonenca a qui retiraren un premi per ser dona El testimoni d'una afectada per la pantanada que encara està pagant el crèdit per a refer-se dels danys Quins bolets són comestibles i quins no? Toni Pau: “La plaça d’Hondures és el Magaluf de València” El Carxe, l’última frontera del valencià 'TàP Zàping': “La cançó del finançament” Botifarra ens repta amb l'embarbussament valencià més enredrat


La FCM romandrà tancada del 10 al 16 d’agost\nHernández, Mogeda, i el debutant Cerezo, brillen en la 6ª cursa del CMV a Los Arcos\nEl Campionat del Mediterrani de Velocitat va celebrar el passat 31 de juliol la sisena prova de la temporada al circuit navarrès de Los Arcos. Tot i tractar-se d’una cursa al vell mig de les vacances d’estiu, els pilots de la FCM van respondre amb una gran participació i oferint, com sempre, un gran espectacle.\nFerran Hernández, pilot de la Copa Honda CBR 300R, puja a l’esglaó més alt del podi per segona vegada aquesta temporada.\nEl jove pilot de Castellnou de Bages va acariciar el doblet a terres navarreses, després d’endur-se la segona cursa de la jornada, i quedar a menys de tres dècimes del vencedor de la primera, Alejandro Díez.\nL’alegria del barceloní Guillem Erill, poleman del dia, va durar només tres voltes, les que va necessitar el francès Cauchi per superar-lo. Cauchi, molt entonat en els primers compassos de la jornada, no va ser capaç de finalitzar la cursa.\nDesprés d’onze voltes amb mil i una alternatives al capdavant de la cursa, liderada per fins a sis pilots diferents, Alejandro Díez va ser el més ràpid en els revolts decisius, enduent-se d’aquesta manera la victòria final en una renyidíssima arribada amb sis pilots creuant la bandera de quadres de manera pràcticament simultània: primer Díez, segon Melgar, tercer Sánchez, quart Hernández, cinquè Erill i sisè Canales.\nSi la primera cursa de dia de la Copa Honda CBR300R al circuit de Los Arcos va presentar diverses alternatives, la segona va tenir només un nom propi: Ferran Hernández. El del Bages va dominar la cursa pràcticament de dalt a baix. Només Melgar i Torres van eclipsar el domini d’Hernández en les dues primeres voltes. Adrián Torres va ser l’únic pilot capaç de seguir el ritme infernal d’Hernández, qui va creuar exultant la bandera de quadres. Torres i Melgar van ocupar la segona i tercera posició en la segona cursa del dia.\nDetallàs de Ferran Hernández amb Beatriz Neila\nD’aquesta manera, Hernández va pujar a l’esglaó més alt del podi per segona vegada aquesta temporada, acompanyat del líder de la classificació, Eduard Melgar, i Alejandro Díez.\nMés enllà de rebre la copa que el coronava com a campió de la jornada, Ferran va voler mostrar un missatge de suport per a la pilot Beatriz Neila, lesionada fa unes setmanes. Detall de campió!\nFarran i Cerezo dominen la Challange Honda CBR 250R\nPer altra banda, en la categoria Challange Honda CBR 250R, victòria del líder, Èric Farran, en la primera cursa, i per Adrián Cerezo en la segona. Cal destacar les fantàstiques actuacions tant del francès Aurel Nyul Verlaque, com de l’aragonès Marcos Barrientos, tots dos lluitant fins al final per aconseguir la primera posició.\nMogeda no afluixa ni per vacances.\nEls pilots més jovenets del Campionat del Mediterrani de Velocitat, els de la Copa Rieju RS3, tampoc van faltar a la cita a terres navarreses.\nDaniel Mogeda, actual líder de la categoria Rieju, va tornar a mostrar-se intractable una vegada més. L’actual campió de la PromoCat1, que enguany ha fet el salt a la Copa Rieju, va deixar palès una vegada més el seu gran talent sobre les rodes, primer aconseguint la Pole, i després enduent-se la primera de les dues curses de la jornada, només set centèsimes per davant d’un rapidíssim Alejandro Doyle, qui va estar a punt d’amargar la brillant actuació de Mogeda. L’alemany Alan Kroh va liderar el grup perseguidor, creuant la bandera de quadres en tercera posició, i només unes dècimes per davant de Nil Roig, quart.\nLa segona cursa del dia va tenir com a vencedor el local Unai Orradre. El pilot pamplonès va sorprendre amb una fantàstica segona cursa on no va donar opció a cap dels seus rivals. L’austríac Tristan Walch va firmar la millor actuació de l’any finalitzant la segona cursa de la jornada en una merescudíssima segona posició, mentre que Alejandro Doyle va finalitzar tercer, assegurant-se d’aquesta manera una plaça en el podi final, el qual el va estar conformat pels pilots Daniel Mogeda i Unai Orradre i l´esmentat Doyle.\nLa propera cursa del Campionat del Mediterrani de Velocitat tindrà lloc el proper 4 de setembre al circuit de Motorland, Aragó.\nFotos: Pix Motorr\nData: 29/08/2020 - 30/08/2020\nFCM Copa Catalana de Promovelocitat a Alcarràs


Urban Navy / Crystal Teal\nFets per a aquells que gaudeixen de viatges de cap de setmana i sortides minimalistes de diversos dies, el nostre lleuger i altament transpirable Ballee de 50 litres compta amb un nou sistema Dyno Lite ™ que li permet ajustar el tauler posterior sobre la marxa, sense treure la bossa.\nAquest paquet també disposa d'un ajust específic per a les dones, amb corretges d'espatlla i una geometria especial del darrere.\nPes, XS / S 1361 g.\nDescobreix l’àmplia varietat de productes de muntanya que tenim en catàleg de la marca The north face, actualment en estoc i al millor preu online. A trekkinn, la teva botiga online de muntanya, compra en línia i sense sortir de casa productes exclusius de la marca The north face com The north face Banchee 50L. T’ho portem directament a casa en 24/48 hores i amb totes les garanties.


Borsa Psicòlegs/as social EEIIA Serveis Socials. Edicte de correcció bases reguladores.\nS'ha publicat l'edicte de correcció d'errors de les Bases Específiques per a la constitució d'una borsa de treball de Psicòlegs/as de l'Equip Específic d'Infància i Adolescència i els Serveis Socials d'Atenció ... vore més\nBorsa Tècnic Intermedi en Prevenció de Riscos Laborals. Edicte de correcció bases reguladores.\nS'ha publicat l'edicte de correcció d'errors de les Bases Específiques per a la constitució d'una borsa de treball de Tècnic Intermedi en Prevenció de Riscos Laborals, Grup C, Subgrup C1, mitjançant el sistema ... vore més\nBorsa de monitors/as activitats esportives. Llista definitiva d'admesos i exclosos. Data primer exercici\nS'ha publicat l'edicte d'aprovació de la llista definitiva d'admesos i exclosos, aprovació de l'Òrgan Tècnic de Selecció i la data del primer exercici.Es convoca a els/les aspirants el dilluns 13 de juny de 202 ... vore més\nEducació. Escola d'Estiu 2022\nDel 27 de juny al 29 de juliol. Inscripcions de l'1 al 10 de juny\nL'Àrea d'Educació de l'Ajuntament de Massanassa ha organitzat un any més l'Escola d'Estiu per als xiquets i xiquetes des dels 3 anys d'Educació Infantil fins a 6é d'Educació Primària.Es desenvoluparà al Poliesp ... vore més\nProgramació Setmana del Major 2022\nInici este dimecres dia 1 fins al diumenge 5 de juny de 2022\nDes de l'Ajuntament de Massanassa, s'informa a la població sobre les activitats que es realitzaran durant la Setmana del Major d'enguany que tindrà inici este dimecres 1 de juny de 2022. Enguany comptarem amb a ... vore més


Alerta groga a Balears per altes temperatures | Viu Marratxí\nAlerta groga a Balears per altes temperatures\nXavier R. | 17/08/2012 | Seccions: Al Dia, Serveis\nA Marratxí es podrien arribar fins els 36º de màximes entre les 12 i les 19 hores\nL’onada de calor podria perllongar-se fins a mitjans de la setmana entrant\nMapa Meteoalarm per avui\nLa Direcció General d’Interior, Emergències i Justícia ha emès avui (10:59 h.) un nou comunicat d’alerta groga, decretant l’Índex de Gravetat Zero (IG-0) del Pla Especial de Fenòmens Meteorològics Adversos, per altes temperatures. Al comunicat d’ahir la zona en alerta era l’interior de Mallorca, mentre que en el d’avui s’estén a tot l’arxipèlag.\nD’acord amb l’AEMET (Agència Estatal de Meteorologia) s’esperen temperatures màximes a Marratxí de 32º, que podrien arribar, en les hores centrals del dia, i fins a mitjan capvespre, als 36º. Per la seva part les mínimes, no baixaran dels 22º en les hores nocturnes. A més, a partir de demà dissabte, els capvespres, la humitat relativa de l’aire podria arribar fins el 90%, el que farà augmentar la sensació tèrmica i la incomoditat.\nL’Agència meteorològica europea, EUMETNET, mitjançant el seu servei d’alertes Meteolarm situa a pràcticament la meitat de la península Ibèrica en alerta taronja, mentre que l’altra meitat, al igual que les Balears, en alerta groga.\nA continuació incloem les recomanacions de la Direcció General d’Emergències en cas de temperatures elevades:\nEn una situació d’IG-0 per temperatures altes, la DGIEJ recomana els ciutadans les següents actuacions:\n• Heu de conèixer els signes i símptomes de malalties causades per la calor, comprendre que s’ha d’aturar l’activitat quan es presenten símptomes i prendre ràpidament mesures preventives.\n• Organitzeu la feina més pesada a les hores més fresques del dia.\n• Durant l’aclimatament (pot durar fins a dues setmanes) s’ha de fer una exposició a la calor de manera gradual, fent pauses de recuperació freqüents.\n• Procureu estar acompanyats.\n• Preneu suficient aigua fresca (un got petit cada 15 o 20 minuts segons la quantitat de suor), fins i tot sense set.\n• Utilitzeu roba lleugera, fluixa i transpirable (per exemple cotó). Si esteu al sol tapeu-vos el cap.\n• Feu descansos freqüents i curts en llocs frescos i amb ombra (que permetin que el cos es refresqui)\n• Mengeu aliments lleugers amb freqüència.\n• Eviteu la cafeïna i les begudes alcohòliques. (aquestes begudes fan que el cos perdi aigua i augmenti el risc de desenvolupar malalties causades per la calor).\n• Durant el dia manteniu les finestres i persianes tancades per protegir l’habitatge de la calor.\n• Aprofiteu per ventilar ca vostra durant la nit, quan les temperatures han baixat.\n• Beveu molta d’aigua sense esperar tenir set.Eviteu tot tipus de begudes alcohòliques.\n• Si preneu algun medicament de manera crònica, consulteu amb el metge; ell us recomanarà la quantitat de líquids que podeu beure al dia d’acord amb la vostra edat i el vostre estat.\n• Eviteu els menjars calents o pesats. Recordeu la dieta tradicional d’estiu basada en plats freds, amanides i fruites.\n• Utilitzeu roba apropiada: lleugera, no ajustada, de colors clars i preferentment de cotó. Utilitzeu un capell o una gorra per protegir-vos del sol.\n• Utilitzeu protecció contra els raigs solars, al menys 30 minuts abans de l’exposició al sol.\n• No és recomanable fer activitats que exigeixin un esforç físic important quan fa molta calor. Si és necessari peu una hidratació prèvia a l’exercici i beveu de 2 a 4 gots d’aigua fresca cada hora. Si us sentiu cansats o us maregeu, interrompeu la vostra activitat i tracteu d’anar a un lloc fresc o amb ombra.\n• Planegeu les activitats al matí o al capvespre quan les temperatures no són tan altes.\n• No deixeu infants, ancians o animals en cotxes amb les finestres tancades.\n• Si teniu a càrrec vostre càrrec gent gran, vigileu estretament la seva situació física, animeu-los a beure líquids encara que no tinguin set i superviseu l’aparició d’algun possible símptoma de deshidratació.\n• Presteu atenció als familiars d’edat que visquin sols.\n• Vigileu que els infants no facin exercicis o jocs exposats al sol a les hores punta de calor.\n• Si viviu sols, tracteu de mantenir contacte periòdic amb veïns i familiars.\nTanmateix cal incidir sobre la prohibició de fer foc als boscos (http://forestal.caib.es)\nPer a més informació relativa als efectes sobre la salut de les persones aneu al portal web www.portalsalut.caib.es


FILTRA ELS RESULTATS FILTRA ELS RESULTATS Classificació Hotel 2 * 4 * Població Sort Selecciona una opció per veure els detalls\nAparthotel Pey Resort Av. Montserrat, 10, Sort Pey Resort és un complex hoteler de 4 plantes composat per 20 habitacions estàndard (dobles i triples), 20 apartaments i 7 àtics sota teulat. Les habitacions estan equipades amb calefacció, WiFI grat... > Hotel Pessets & Spa Avda. Diputació,3, Sort Gaudeix de la màgia d’un paisatge únic i viu mil aventures en família, amb amics o en parella: escapades d’esquí, senderisme, esports d’aigües braves, turisme de salut i relax… L'hotel Pessets & SPA e... > Hotel Pey Resort Av. Montserrat, 10, Sort Pey Resort és un complex hoteler de 4 plantes composat per 20 habitacions estàndard (dobles i triples), 20 apartaments i 7 àtics sota teulat. Les habitacions estan equipades amb calefacció, WiFI grat... >


ESPAI DE CONSTRUCCIONS | Vés al contingut\n← VISITEM EL PANTÀ DE RIALB I EL POBLE DE TIURANA\nELS NOSTRES ANUNCIS →\nESPAI DE CONSTRUCCIONS\tPosted on 26 Març 2014\tby escolaelvinyet 9.30h Els infants surten de l’aula per anar a l’espai elegit. A l’espai de construccions s’escolta una música relaxant de fons. Els infants escriuen o enganxen el seu nom a la cartellera de la porta i se situen dins l’espai, segons els seus interessos, en petit grup o individualment.\nL’aula està dividida en diferents racons:\n-Una taula amb fulls i colors, on creen i il•lustren històries, plasmen les seves construccions,…\n-Un racó amb contes, fotografies i llibres d’edificis i construccions.\n-Diversos materials (fustes, troncs, pedres,…) i jocs distribuïts per l’aula.\nTot està disposat per a que pugui fluir la imaginació i la creativitat, on el joc simbòlic juga un paper important (vehicles, naus, un zoo, la casa de mil i un contes, una perruqueria, un garatge,…).\nEls infants poden observar, manipular, experimentar, equivocar-se, aprendre dels propis errors i tornar a començar, per gaudir de les gestes aconseguides.\nLa fotografia és un bon recurs per poder immortalitzar tot allò que han construït.\nCanvi de música, que anuncia el moment de començar a recollir per anar a esmorzar.\nQuan està tot recollit busquem un lloc a la tarima. Ara poden verbalitzar allò que han creat, construït, dibuixat,… Els altres escolten amb atenció.\nTots tornen a la seva aula són les 10.30h\nAquesta entrada ha esta publicada en CONSTRUCCIONS, Curs 2013-2014, ESPAIS. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\t← VISITEM EL PANTÀ DE RIALB I EL POBLE DE TIURANA


Una cistella - Diari de Girona\njosep alum 04.07.2020 | 23:57\nUna cistella Diari de Girona\nha escrit, s'escriu i s'escriurà encara molt sobre la pandèmia que ens ha capgirat la vida durant uns quants mesos. Per un metge, encara que estigui jubilat, resultaria llaminer parlar-ne des d'un punt de vista més o menys científic. Però, d'una banda, em seria molt difícil aportar alguna cosa que no s'hagi dit i, de l'altra, depassaria el meu compromís com a col·laborador comarcal del diari. Per això, ho deixo per a una altra futura ocasió.\nLa cistella de bàsquet que m'ha suggerit aquestes línies té a veure també amb la pandèmia. És una cistella urbana ubicada des de fa moltíssims anys en una de les places més emblemàtiques de Blanes: la plaça dels Dies Feiners. O sigui, la de darrere l'ajuntament. Una microinstal·lació esportiva d'una sobrietat insuperable. Envoltada de contenidors de brossa, de vehicles aparcats i altres petits inconvenients, també dissuasius, no ha perdut mai la seva capacitat de convocatòria pel jovent que hi viu a prop i pel que no hi viu tant. Generacions de nens i joves blanencs hi han passat llargues estones jugant. Ja sigui assajant el tir, sigui fent partidets o vint-i-unes.\nEls he anat a veure jugar algunes tardes, quan després de les set el sol declina, la calor afluixa, i van apareixent a poc a poc pels carrers veïns botant les seves pilotes. Amb la satisfacció i la motivació extra que entre els esportistes hi hagi algun dels meus nets, he comprovat i celebrat la feina de suplència que ha fet la cistella les setmanes postconfinament, durant les quals les instal·lacions esportives municipals romanien encara tancades.\nLa cistella no ha propiciat només una suplència esportiva. També integradora, paritària i relacional, donat que els partidets han aplegat noies i nois de diferents edats i fins i tot nanos. Quin esport habitual no és el bàsquet. També un bon grapat de pares i avis ens hem pogut retrobar després de molt temps de no veure'ns. Darrere les mascaretes i mantenint la distància social, però contents.\nLa plaça del Dies Feiners compta des de fa uns mesos amb un projecte de remodelació i urbanització. El projecte, dissenyat per un arquitecte blanenc, va resultar guanyador d'un concurs públic que es va convocar. Seria tot un encert que la proposta guanyadora contempli que en un lloc o altre de la plaça hi seguirà instal·lada una cistella de bàsquet urbana.


Que venen revolts! - Regió7\nQue venen revolts!\n19·06·19 | 23:09\nQuan aquest article surti a la llum pública, faltarà només un dia per tal que comenci l'estiu, un període desitjat i esperat per la gran majoria dels mortals, uns mortals amb unes expectatives de gaudi, de descans i de «dolce far niente» que es pressuposa que van lligades a una càrrega de les bateries neuronals. Segurament cadascú de nosaltres té les seves fantasies relacionades amb l'estiu, que si una travessa per la muntanya, que si una bona migdiada sota el para-sol a la platja, que si converses en terrasses amb coneguts i amics ben ensulfatades amb cervesa o cava, en aquest cas per tal d'ajudar a l'economia del Penedès, que si... tantes i tantes coses.\nNo voldria ni és la meva intenció generalitzar malgrat que per a una part de la població, el meu consell és: «Agafeu-vos ben fort, que venen revolts!». I doncs? Per començar a trobar inconvenients a l'estiu podem esmentar un canvi en la distribució del temps, uns capvespres més llargs i anar a dormir més tard, i a sobre l'estrès afegit d'intentar combinar tasques pera les diverses generacions que poden compondre una família, què farà la canalla, els progenitors, els avis i altres familiars afegits, com oncles i besavis i sí, esmento besavis, ja que l'alta esperança de vida del nostre petit país té efectes secundaris com eixamplar la constel·lació familiar. A tot plegat podem sumar-hi el compaginar-ho amb els horaris laborals. I m'ho descuidava, per a altres soferts mortals, desplaçar el territori familiar a una altra residència, la segona, que per als afortunats voldrien que fos la primera.\nUna primera reflexió per a les persones amb tendència a la rigidesa mental, prepareu-vos per a tots els canvis esmentats, ja que a les persones amb un cap excessivament estructurat les variacions els generen un estat d'alerta, que si no el maneguen prou bé, generen irritabilitat i angoixa. Si voleu fer patir aquestes persones, encara que sembli mentida hi ha gent a qui agrada fer patir, només els heu de preparar un viatge sorpresa, no els aviseu amb dies d'antelació i se sentiran esmaperduts i no us ho agrairan. Ai!, els canvis no són gaire bons si no s'estructuren amb temps.\nUna segona reflexió és per a les parelles, de cop hauran de compartir i relacionar-se les 24 hores del dia durant unes setmanes. Una prova d'estimació quan no s'ha fet la resta de l'any; és el mateix cas de les persones que es jubilen, que, de sobte, a les 12 del migdia ja s'han ensopegat diverses vegades al corredor del pis. Una fantasia força estesa en parelles en que la relació és difícil, és que compartir vacances o un viatge resoldrà la relació i, moltes vegades, no és així. Compartir una relació tensa, agreuja la situació i, si la motxilla ja està plena, no la buidarem gaire i tenim força possibilitats de tensar més la corda. Ja sé que no és així sempre, però les estadístiques ens indiquen que el setembre és quan s'inicien més processos de divorci, si no ho és a l'agost és perquè els jutjats estan tancats i, com a efecte col·lateral, els advocats fan vacances.\nNo generalitzo i recordo les persones en situació d'atur o de pobresa, que, per a elles, l'estiu només significa una continuació del calvari.