Davant l’ERTO que Ambulàncies FALCK vol fer en plena pandèmia: Intervenció o nacionalització - Rojo y Negro\nArticuloCatalunyaSanidad Fuente: Secció sindical de CGT a Ambulàncies Falck 18/03/2020\n– El personal pressumiblement afectat per un ERTO està cobrint baixes de conductors/es de transport hospitalari que estan en baixa mèdica per coronavirus o confinament. Cal tenir en compte que el risc de contagi és molt elevat i que aquestes baixes es seguiran incrementant.\n– Ahir mateix la CGT denunciàvem com ambulàncies Falck no proporcionava els Equips de Protecció Individual (EPI) adequats per evitar contagis.\n– El sistema sanitari català està en una situació de tensionament màxim. Accions irresponsables com les d’aquesta empresa posen en perill al conjunt de la població catalana.\n– La Generalitat va anunciar ahir que procediria al pagament de nòmines de treballadors d’empreses proveïdores on el servei es tanqui. Per tant, no té sentit cap ERTO.\nFuente: Secció sindical de CGT a Ambulàncies Falck


Comprar Domaines Lupier el Terroir 2013 | Preu i opinions a Uvinum\n2012,\t2011,\t2010,\t2009 i\t2008\nNavarra (Navarra, Espanya)\nNOTA DE TAST DE Domaines Lupier el Terroir 2013 : Vista: Domaines Lupier El Terrer 2013 mostra un bonic i viu color cirera picota, net i brillant. Nas: És un vi negre subtil i elegant en tots els seus aspectes. El nas, expressiva i delicada, mostra un bon equilibri entre una llaminera i madura fruita negra i una infinitat de matisos especiats, completen el conjunt balsàmics, torrats i un fons mineral. Boca: Té una entrada intensa i agradable, bon recorregut, ple de sensacions afruitades, especiades i balsàmiques. Bona acidesa, tanins ben integrats, final llarg i persistent. Fumats i torrats apareixen intensos i amb gràcia en retronasal. MARIDATGE: Cuits, Porc a la graella, Carns vermelles a la graella, Pernil Ibèric de Gla, Carn de Bou, Ternera en salsa RAÏMS: Garnatxa Negra CELLER: Domaines Lupier GRAU ALCOHÒLIC: 13,5%\nDescripció sobre Domaines Lupier el Terroir 2013\nNOTA DE TAST DE Domaines Lupier el Terroir 2013:\nVista: Domaines Lupier El Terrer 2013 mostra un bonic i viu color cirera picota, net i brillant.\nNas: És un vi negre subtil i elegant en tots els seus aspectes. El nas, expressiva i delicada, mostra un bon equilibri entre una llaminera i madura fruita negra i una infinitat de matisos especiats, completen el conjunt balsàmics, torrats i un fons mineral.\nBoca: Té una entrada intensa i agradable, bon recorregut, ple de sensacions afruitades, especiades i balsàmiques. Bona acidesa, tanins ben integrats, final llarg i persistent. Fumats i torrats apareixen intensos i amb gràcia en retronasal.\nMARIDATGE: Cuits, Porc a la graella, Carns vermelles a la graella, Pernil Ibèric de Gla, Carn de Bou, Ternera en salsa\nRAÏMS: Garnatxa Negra\nOpinions sobre Domaines Lupier el Terroir 2013\nLa teva puntuació de Domaines Lupier el Terroir 2013:Puntua Domaines Lupier el Terroir 2013:\nFa olor bé, com a gerd. Bon gust, amb tocs de caramel.\nArnau Miralpeix , Dec 18\nOpinions sobre altres anyades de Domaines Lupier el Terroir 20132008\nVermell amb vores marronosos. Aromes a regalèssia, mentolats i balsàmics. Records dolços en boca.\nUn vi de Domaine Lupier et arregla qualsevol menjar.\nDomaines Lupier la Dama Navarra 2016\nSi et va agradar Domaines Lupier el Terroir 2013, també pots gaudir de ...\nSi vols comprar Domaines Lupier el Terroir 2013, a Uvinum trobaràs els millors preus de Vi negre Navarra.


L’Escola Octavio Paz i el Cor Vivace, units pel cor i per la música – Fem Escola a Barcelona\n08/06/2018 - Escola Octavio Paz\nCada curs té una banda sonora que va acumulant sensacions, projectes, aprenentatges il·lusions i moments agradables.\nLa banda sonora de l’Escola Octavio Paz ha bategat aquest curs al ritme de les investigacions i les recerques que sobre el cor han fet els infants. Un recital que ha comptat amb la presència afectiva i efectiva de molts col·laboradors que ens ajuden a fer avançar un projecte valent que vol fer de la innovació educativa una eina per a millorar els aprenentatges i les experiències vitals dels infants.\nLa primera activitat conjunta d’aquest curs va portar els infants de l’Escola Octavio Paz a un assaig del Cor Vivace a la seu del Cercle de Gràcia un plujós vespre de febrer. Allà, a la sala d’actuacions, tot escoltant les melodies, els infants van anar fent fins a vint creacions artístiques inspirades en la temàtica Love que presideix el repertori del Cor Vivace en aquest 2018. Es van fer servir materials convencionals i d’altres més insòlits, com els cordills, les llaminadures o la xocolata desfeta amb la qual es va fer la producció que el Cor va triar com a cartell de la gira dels concerts de la temporada.\nEl divendres 1 de juny i en el marc de la festa pedagògica OpenDay 2018, on tots els grups van mostrar cara al públic les seves recerques, va arribar la culminació d’aquest projecte.\nUn dels moments més emocionants del concert va ser la interpretació conjunta dels infants de l’OP i del Cor Vivace del tema d’Elton John Can you feel the love tonight.\nEl concert dirigit per Tomàs Rosado amb 31 cantaires del Cor Vivace, Gunnars Kalnins i Josep A. Garcia (teclat), Josema Martin (percussió) i coreografies de Cris Vidal, Mònica Samper i Gaizka Andueza va presentar set cançons que formen part del repertori de la gira Love. En un pati ple de gom a gom, tota la comunitat educativa acompanyada de les autoritats educatives i dels representants de les institucions col·laboradores, a més de les famílies i nombrosos amics de l’escola van escoltar i gaudir de la força interpretativa amb la que el Cor. Volem agrair l’entusiasme i la generositat amb la que han afrontat aquest repte.\nA més, els infants van exposar les conclusions de les seves recerques per mitjà de vídeos, representacions teatrals, moviment, cançons i poemes al teatre de l’escola i amb l’exposició de pòsters i de comunicacions que cada grup de referència va poder explicar a les seves famílies i al públic convidat. La festa va coincidir amb el lliurament del OP-magazine #núm.3, on a més dels articles del projecte de recerca, on hi ha entrevistes fetes pels infants i articles de tots els col·laboradors, referents tots ells de l’àmbit educatiu i artístic, comunicatiu i científic actual.\nCarme Rodríguez, mestra de l’escola\nLa veu dels mestresinclusió social, música\tNavegació per les entrades


El PS critica que el Comú d'Encamp retalli els serveis i apugi els preus de les activitats - FÒRUM.ad\nEl PS critica que el Comú d’Encamp retalli els serveis i apugi els preus de les activitats\nEl 17/06/13 20:04\nEl conseller socialdemòcrata del Comú d’Encamp, Joan Sans, ha criticat, aquest dilluns, les actuacions de la majoria encampadana en relació als serveis públics de la parròquia. Ha lamentat la manca de transparència i les decisions que s’estan prenent, com el tancament del Xiulet, la supressió d’un torn de colònies, l’encariment per al setembre de les activitats d’acompanyament de joves i infants de la parròquia i la supressió de les subvencions a les llars d’infants.\nLa roda de premsa setmanal del Partit Socialdemòcrata s’ha centrat, aquest dilluns, en la situació del Comú d’Encamp. El conseller Joan Sans ha comparegut per explicar les decisions que està prenent la corporació en relació a diversos serveis públics, i que tal com ha lamentat, no es faran oficials fins la propera sessió de Consell de Comú, el 4 de juliol.\nA més del tancament del Xiulet i la retirada de les subvencions a les llars d’infants privades de la parròquia, la corporació també ha pres la decisió d’eliminar el primer torn de les colònies d’estiu i d’incrementar el preu per a les activitats d’acompanyament de joves i infants de cara al setembre, cosa que Sans considera que no és apropiada.\nPel que fa al torn de colònies, el conseller ha indicat que s’ha decidit anul·lar-ho amb un afany de reduir la despesa, però que ni tan sols s’ha fet un informe amb el que això representa. Ha opinat que segurament no és una despesa gaire important, i que això implica que els infants que s’hi haguessin apuntat no tinguin una altra alternativa.\nA més, s’ha acordat apujar el preu de les activitats d’acompanyament de joves i infants, és a dir, de les hores on es queden els infants i se’ls ajuda també pedagògicament des que surten de l’escola fins que els pares els poden anar a recollir. Aquesta activitat tindrà a partir d’ara una matrícula de 40 euros que no existia i la quota s’apujarà un 12%, i Sans ha considerat que aquesta és una decisió poc apropiada per al moment. Ha indicat que no es tracta d’una activitat voluntària sinó que cobreix aquest espai en que els pares no es poden fer càrrec dels fills, i per tant pot suposar una despesa important per a les famílies.\nPer tot això, Sans ha lamentat que s’estiguin prenent decisions que poden suposar problemes per a les llars de la parròquia i que poden provocar que moltes famílies es plantegin portar els seus fills a altres parròquies.\nA més, però, ha criticat que tot això s’estigui decidint sense informar correctament a la població i als altres membres del Comú. Ha afegit que la informació oficial es donarà al Consell de Comú, però que hi ha un decalatge de dos mesos respecte a la sessió anterior, i que això dificulta que la informació arribi a temps a la ciutadania.\nNotícia Anterior: Els Bombers rescaten una menor accidentada a la Vall de Rialb durant una excursió escolar\nSegüent Notícia: L’Aeroport Pirineus-la Seu ha registrat prop de 6.300 vols des de la reobertura


08. BLAI BONET I DAMIÀ HUGUET, TERRA ENDINS: els paisatges de Santanyí i Campos\nItinerari pels indrets de Santanyí lligats a la figura de l’escriptor Blai Bonet. L’itinerari ens durà a conèixer molts territoris comuns amb el també escriptor Damià Huguet, veí de Campos i bon amic de Blai Bonet. Serà un itinerari terra endins, que ens durà a recórrer Santanyí, Campos, Llombards i altres escenaris d’autors amics: Bernat Vidal i Tomàs, Jaume Vidal Alcover...\nPunt d'Inici: C/ Ferrocarril, 40, Campos\nEntorn del recorregut: Mixt\nMitjà: Mixt ( a peu / en cotxe)\nRecomanacions: Notes sobre la poètica de Blai Bonet Blai Bonet i Rigo (Santanyí, 1926-1997), fou poeta i escriptor. Cursà estudis al Seminari Diocesà de Mallorca (1936-43), que hagué d'abandonar a causa d'una tuberculosi. Visqué una partida d’anys a Barcelona. Retornat a Mallorca, visqué molts d’anys retirat a la seva casa de Santanyí. El 1950 publicà el seu primer recull poètic, Quatre poemes de Setmana Santa. Forma part de l'anomenada Generació dels Cinquanta. El gener de 1953 deia Salvador Espriu de la poesia del jove Blai Bonet: “Una veu dolorosa i apassionada ens arriba avui d’una serena terra antiga i continuant, amb remots ecos del foll Ramon, l’accent essencial de Rosselló [Pòrcel]. Encarada amb la divinitat, pel camí del sofriment i de la malaltia, la intensa veu posa al descobert l’estremida intimitat d’un home que, enmig de les belleses d’un món vist a la força i amb recança amb ulls de vianant, combat amb fermesa per poder-se contemplar algun dia en una eterna pàtria, plena de pau, de vida i d’encalmat repòs” (Pròleg a Cant Espiritual. A: El color, p. 97). Àlex Susanna remarca la potència de l'obra de Blai Bonet: “No pot despertar mai la indiferència en qui la llegeixi. [...] Es tracta d'una obra contundent, arravatada, radical, lúcida, apassionada, exaltada, exultant, que si alguna cosa no pot provocar mai és la indiferència, la passivitat. Llegir-lo és exposar-se a ser sotraguejat, convulsionat, trasbalsat”. Insisteix Susanna: “la poesia, des d'un bon principi, fou per a Blai Bonet un mitjà de saciar la seva ‘set de viure’ i, més endavant, esdevindrà una forma de viure”. Gabriel Cortès saludà la publicació de “Entre el coral i l’espiga” accentuant les referències paisatgístiques del poemari: “El paisatge de Santanyí, de dolços turons color de violeta, festonejat de roques solemnes, ha trobat el seu poeta, Blai Bonet... l’espiga [és] com un símbol de la terra onada i severa estesa al peu del suau puig de Consolació: No sé com deu esser la primavera aquest any al Puig Gros...” (G. Cortes: “Perfiles”) Per a Àngel Terrón, “un fet distingeix Blai Bonet dels seus antecessors i companys de lleva. Ell és fill d’un pagès, és un home de fora vila, de la senzilla gent camperola amb una profunda saviesa oral i amb amor a la terra. No pertany com Costa o M. A. Salvà als terratinents que tenen una visió idíl•lica de la terra, la seva terra es cruïa quan no plou i s’infanta de sentors quan les llavors es mouen dins les argiles humides... Blai Bonet és el primer home de la pagesia que converteix en poesia culta una llarga i profunda tradició. Aquest si que és un trencament profund que revitalitza amb modernitat la visió de la natura. Aquest fet unit a la prodigiosa curiositat de Blai Bonet que abasta aspectes no estrictament literaris, la biologia per exemple, ha produït la síntesi gojosa de la seva poesia” Margalida Pons apunta algunes claus interpretatives de la poesia de Bali Bonet: “En Entre el coral i l’espiga Blai Bonet inicia un moviment centrífug de dissolució en els coses, com si volgués fondre la seva personalitat en l’entorn per tal d’explicar-lo i participar de la natura de cada objecte (...) La comunió amb l’entorn revela una concepció de la funció poètica de naturalesa hölderliniana: el poeta és un mèdium, l’ésser que vincula les esferes humana i divinal; aquesta visió és tamisada pel cristianisme, amb concessions a la mística”. Però, afegeix la crítica literària: “Bonet no és un veritable místic, perquè sempre s’entrebanca amb una humanitat massa potent” (Pons, M.: 36, 40-41) L’octubre del 1950 Jaume Vidal Alcover signava un poema: “Carta a Blai Bonet”; una relació que fou bàsica per a l’inici de la Generació dels 50: ... M’ha volgut allunyar la llumenera de tes vives estrofes, i ara sé que tens el cor mesell de caderneres i un hort amb font i fruites i un ciprer que et travessa al matí la vida closa, i un lliri i un estel i un colomer ... Així m’has arribat, entre campanes, inventant l’aire de bell nou, duent peixos de secrets nous de les llunyanes platges que l’ona acaba i dorm el vent, abelles que els teus ulls, esguards de flames, envien als racons del pensament... (citat per Pons, M., p. 14).\nRecorregut en google maps: http://goo.gl/maps/Dw9a4\n1. C/ Ferrocarril, 40, Campos\n-Damià Huguet: Campos: apunt en negre i blanc\nDamià Huguet i Roig (Campos 1946-1996), és un dels poetes més reconeguts a Mallorca del darrer quart de segle XX. Segons Joan Mas i Vives la seva poesia es caracteritza, entre d’altres elements, per “la presència abassegadora del món elemental de les societats arrelades a la terra i al mar, el dialectalisme lingüístic esquerp i contundent, la mediterraneïtat entesa com una realitat física i immediata, la presència de la col.lectivitat de què forma part”. El poema seleccionat, que parla del seu poble, Campos, forma part del recull Esquena de ganivet, publicat el 1976.\nIncapaç d’aglapir consells amb la memòria\nconsent desordenades rancors de tenir odi,\nabsent de mi, com impotent esclau de tota eufòria.\nAquí, que és Campos fins i tot quan som a fora,\nm’espera sempre carta al meu carrer Ferrocarril, 40.\nEscric en sec, com una arada que cerca el call de l’aventura.\nDeixau, però, que cresqui magritxol i pàl.lid d’estatura,\namb ulls menuts color de terra, provocatiu i indòmit,\nsempre acceptant el corc carnal i la tendresa absurda\nd’aquest vestigi cruel de tornar vell potser a deshora.\nTanmateix en aquest poble meu, de braus i de qualque fura,\nimpera sempre la bona llet del crit i l’oceà de la cultura\nque tot foraviler a ritme d’escarada escura.\nCampos sempre em convenç d’esser qui havent volgut volia.\nJo som un nus que ferma tot embull de lletra escrita\ntalment un sexe que sempre va de pedra dura.\nEm cria un camp carnal, cru i patètic,\non en tot temps s’hi esborren amors toscs i lletanies\nmolt part damunt el gest de voler fer del crit lletra menuda.\nMalgrat els versos i el furtiu coratge, acceptau-me inútil.\nSi em voleu mal acudiu sempre\na la primera plana d’una foto única.\nHe volgut ésser en Damià Canova sempre: La resta és literatura.\nFont: Huguet, D.: Antologia poètica, 25-27\n2. Oratori de Sant Blai (Campos)\n- Damià Huguet: El call del temps\nAquest poema d’Huguet forma part del recull Guarets a l'alba, publicat el 1987. La terra vermellosa de Campos –el call vermell-, la soledat del camp i de la garriga, el difícil fruit de la terra, i el cromatisme del paisatge es reflecteixen en el poema. El situam vora els sementers campaners que es descobreixen des de l’oratori de sant Blai.\nÉs aquí, entre aquests verds que la garriga té,\namb claror, i entre les pedres d’aquesta terra magra,\non creix, amb un silenci, l’espiga que hem amat.\nEls blaus de l’horitzó són sempre massa pàl•lids,\ni negregen fondals al ponent de l’atzar.\nNingú no acudiria a trescar aquests paratges\ndescalç entre parets, sense conèixer els signes\nque fiten aquests camps tan solitaris sempre.\nL’espiga és més que un símbol. I els romaguers no callen\nles colors dels sembrats que sempre enyoren pluges,\ni saben que és inútil pregar al déu del temps.\nImmensos sementers. Verdor de call vermell.\nSi el silenci roman, amb llunyans cants d’aucells,\nl’ombra del temps no dirà una paraula.\nEl gra de cada espiga farà créixer més gra.\nDestí obscur entre camins obscurs. Fites ben clares.\nLa vila dorm plàcidament i repiquen campanes.\nFont: Huguet, D.: Antologia poètica, 102\n3. Oratori de Sant Blai-El Palmer\n-Miquel Roig Adrover : Vora una sínia\nMiquel Roig Adrover va néixer a Campos l’any 1913. La seva obra poètica, no massa llarga, s’inscriu dins el model de l’Escola Mallorquina. Segons Massot i Muntaner, “el 30 de juny de 1946 havia introduït el català al diari falangista Baleares amb una Endreça a M. A. Salvà (Massot, J.: Cultura i vida a Mallorca entre la guerra i la postguerra, p. 229). El poema Vora una sínia se situa en l’àmbit rural del Palmer de Campos.\nHumil i en pau pagesa aureolada\nes troba pel Palmer entre l’arbreda\nl’antiga sínia, de què un jorn els moros\nens feren noble deixa\nDolç paisatge bucòlic, la campinya\nde sementers de xeixa i de civada\namb ombra d’ametlers i de figueres,\nsorolls d’aucells cantaires.\nEls horts són tot verdor d’una herba fresca\nsembrada pel gros bou i la vacada,\nun regueró argentí d’aigua sanglota\ndel ple safareig que raja.\nUn sol de maig que crema i enlluerna\nràpidament eixugarà aquella aigua.\nJa canta la cigala enmig de l’horta\ni el pinsà dalt la branca.\nLa sarment de la parra que s’enfila\nper la grossa figuera coll de dama.\nEl ca lladrant al bon veinat que rega\ni a la cabra estacada.\nOh sínia, símbol d’una gent que adora\nel treball, que és la font de sa esperança,\narrancant de la terra roja i seca\nel pa de ses entranyes.\nFont: Roig Adrover, M.: Els poetes insulars de postguerra, 108-109\n4. Els Llombards (Santanyí)\n-Blai Bonet: Als Llombards com a Casarsa\nLa narració seleccionada forma part dels textos que acompanyen el llibre de fotografies de Toni Catany, titulat La meva Mediterrània, de 1990. La passió pel cinema del poeta de Santanyí s’ens fa evident, com també el reconeixement per l’obra del director de Casarsa, Pier Paolo Pasolini. Tot, imbricat amb les vivències infantils de Blai Bonet a la terra de l’avior materna, es Llombards:\nL’instant més alt del film de Pasolini és el breu pròleg de la pel.lícula en la qual és evocada d’una forma tàcita la matinada de les infanteses d’Èdip. Pier Paolo a Casarsa, a les terres del Friül: el primer pla de la mare (Silvana Mangano) que mira la tendror del futur mentre dóna el pit a Èdip-Pier Paolo davant un retaule, un fons, una creixença de pollancres que es veuen i es deixen veure en la ascensió, que era la seva de-mostració en els caps de brot, capçulls tendres, blanquinosos, verds, dels arbres damunt l’estirat cel del nord, mentre el pare, oficial militar, negreja, vermelleja, engroga amb la seva silueta bella com una màquina d’enverinar al costat d’un redol de murtreres com a La tempesta de Giorgione.\nEl pròleg del meu Èdip, que també du un rei al cos, és una tanca voltada de paret seca que tancava mitja quarterada de terra prima de call vermell, que a un cap tenia les cases del padrins dels Llombards amb una figuera verdal i l’aljub davant i, a l’altra banda, que donava a la carretera de Ses Salines i a la carretera del far, una cisterna amb capella.\nA un costat de l’aljub, a un cornaló de l’hort, arran de la paret que feia paret al camí que venia de Sa Marina Rosera, hi creixien cinc tabaqueres de les anomenades de fulla d’espasa i que es feien altes com de dos metres i que al capçull de la planta feien un ramell de campanetes liles i blanques.\nDavant per davant de les tabaqueres, dos metres enfora, un redol de cascalls –adormidera, en castellà- que, en haver-se mustiat i assecat la flor escambuixada i color de rosa, deixava una bajoca rodona en forma de magraneta plena d’unes llavoretes que hi sonaven com un tamborino: era l’opi; en posaven una cabeça davall el coixí d’un nen o d’una persona que no es podia adormir.\nSi sentia dir que per la vila hi havia la brigada dels espions del Govern, el meu avi Tomeu, amb una ganiveta grossa, tallava fins arran de terra el tronc de les tabaqueres, tapava amb fems la terra on aguaitaven, blanques, les tanyades sembrades i amagava dins un paner les tabaqueres tallades.\nDarrere aquest pla de l’aljub, les tabaqueres de fulla d’espasa, els cascalls de l’opi..., entre les rodones figueres verdes i atapeïdes de juny, la meva mare anava vestida de ciutadana entre la guarda de les altres dones vestides de pagesa: s’havia tallat la coa de trunyella i duia el cabell a lo garçon, una bata de franel.la embotonada de dalt a baix. (...)\nDel pas dels mossàrabs per les terres d’aquí, n’havia romàs el clos on s’hi sembren, treuen, creixen, goixen, engruixen i posen un bon rodó les herbes de finor, la verdura i fruits per a la vianda d’olor.\nTotes aquestes coses com són ara la cisterna, les canals de teula, els regalons, les herbes per a cuinar la menjua per a la meva mare, que es delia per saber llegir i escriure, jo ho veia, ella ho sentia, eren un altre caràcter d’escriptura que el mossàrab havia deixat per al seu enteniment i raonament de les verdures, car la reunió de l’hort en el cuinat i en el quefer i mirament del cuinar era una raça de literatura de l’home en el camp dret davant el foc, l’aigua, el fogó i la greixonera i l’olla de terra...\nVivíem així: en un estil del segle XIII a la part forana de Mallorca, on jo era un al.lot de l’alta edat mitjana, i on la menjua i la mare n’eren l’escriptura.\nFont: Bonet, B.: “Als Llombards com a Casarsa. Imatges per a la Mediterrània de Toni Catany”. A: Catany, Toni: La meva Mediterrània, 43-44\n5. "La vida i els meus instants" Els Llombards\n-Blai Bonet: "La vida i els meus instants"\n"La vida i els meus instants" és un escrit que data de l’any 1987, en ocasió de posar el nom del poeta a l'Escola pública de Santanyí. Els records del Rafal dels Porcs i dels Llombards, hi són presents:\nCom que volen que el meu nom visqui escrit entre els estudiants, els seus pares i els professors de l'escola, és segur que sentin la curolla de saber cosa o altra de la meva vida, ja que, darrera un nom, hi ha moltes sortides de sol, una gernació d'horabaixes a sol post, sobretot mil•lenars d'hores viscudes a sol alt i a la plena de passió de viure, perquè les ganes d'escriure congrien ganes de viure, aquell desfici per encetar el món com qui enceta una síndria per a beure-se-la.\nJo vaig venir al món un bon matí, de matinada, una matinada de desembre, dia 10 de desembre de 1926, a Santanyí, a la casa on ara vivim.\nQuan vaig arribar a la terra del món, el món ja hi era amb totes les coses que varen arribar a la terra abans que l'home: la mar, les coves, les tenasses, els corns de tenassa, el fonoll marí, les mates llentrisqueres, les estepes bleneres, la pedra, la pedra que fa pedres com un taronger fa taronges..., les eugues que fan cavalls, la terra que fa pols, el vent que, de la pols, en fa un polseguer...\nLes meves edats de nin, fins que vaig fer dotze anys, estaven assenyalades per dos fets senzills i de casolà que s'empeltaven l'un a l'altre, i aferraven...[...]\nUn d'aquests dos fets era anar al Rafal [el Rafal dels Porcs, d'on son pare era euguer] des del Camp de l'Aljub, on els padrins dels Llombards tenien la casa amb un parell de tanques entorn [...]\nJo feia aquesta caminada petita amb una curolla magra, emocionada, deixondida: cercar el meu pare, el pare..., veure el meu pare que guardava les eugues, els cavalls a la possessió que els marquesos de Barberà, catalans de Barcelona, tenien a un quilòmetre i mig, o dos, del capdecantó que feien la casa i les tanques dels padrins [...]\nUn segon fet m'aconduí a descobrir i a sentir entre carn i cuiro l'altra fesomia de la paraula, les fesomies de la reialesa i majestat de la paraula, que és l'eina vital i social de l’escriptor: aquest fet: cantar quatre anys seguits, la Sibil•la des de la trona de l'església de Santanyí.\nFont: "La vida i els meus instants". Felanitx: Gràfiques Llopis, 1987 (extret de: http://www.mallorcaweb.com/magteatre/bonet-blai/vida.htm)\n6. El Rafal dels Porcs i Els Llombards\n-Blai Bonet: El Rafal dels Porcs i Els Llombards\nA l’obra Els Ulls, Blai esmenta el tarannà tradicional del seu pare, Blai Bonet i Perelló, que valorava, com diu Margalida Pons el “signe social de la dignitat que donava tenir un senyor i ser-li fidel, tota la vida i per principi”. Escriu Blai en Els ulls aquest record del pare quan treballava al Rafal dels Porcs: .\n“El meu pare estava sobretot treballat per l’horari penitencial dels llogats al Rafal dels Porcs: vivien a toc d’una gran campana que hi havia a la torre de les cases: menjaven en comunitat en una taula llarga dins la cuina, gran com una església, de les cases de l’amo, que estaven, i estan, costat per costat de les del senyor, i l’amo menjava amb la seva dona oi el meu avi, en un racó de l’entrada de les cases. (…) En els trenta-quatre anys que estigué llogat, des dels catorze anys fins que morí de tuberculosi pulmonar, el meu pare, que també es deia Blal, Blai Bonet i Perelló, mai no menjà amb el seu pare i ho acceptava amb naturalitat, com el resultat de l’ordre bo de les coses” (Els ulls, p. 11-12).\nDurant la guerra civil, un Blai encara nin fou traslladat a la casa dels avis dels Llombards: “Devers les quatre eren. Un cotxe descobert passà. Com un animal escapat. Entre un trebolí de pols, llavors el carrer no estava enquitranat, ni res. Entre el polseguer i des de la negror del cotxe, la veu d’una dona grossa, esqueixada com per Picasso, amb els braços esbrancats, cridava a banda i anda dels portals:\n-Bombardegen Palma, bombardegen Palma” (Els ulls, p. 39).\nFont: Bonet, Blai: Els ulls, p. 11-12 / Pons, M.: 33, 39\n7. Plaça del poble, Santanyí\n- Bernat Vidal i Tomàs: Memòries d’una estàtua\nBernat Vidal i Tomàs (Santanyí 1918-Palma 1971), el 1943 es llicencià en Farmàcia, i el 1946 fou nomenat apotecari titular de Santanyí. Activista cultural durant la postguerra, se li reconeix un mestratge sobre els membres de la Generació dels Cinquanta, en especial sobre Blai Bonet. Memòries d’una estàtua és una novel.la que, propera al costumisme, actua també com a crònica municipal, no exempta d’ironia; aparegué l’any 1953. Descriu els espais i evoca sensasions\nAl despertar-me a la consciència, hi havia al meu entorn alguns obrers amb bruses blaves i municipals amb uniformes color d’oliva. Molta al.lotea i alguns, pocs, senyors de cert respecte. El Faroler, agitat, donava ordes i les retirava. El Batle estava més quiet i amb el front pensatiu. Devia preocupar-lo el discurs.\nA l’estendre la mirada, vegí una plaça, ni gran ni petita, d’un poble –camperol i mariner-, que sabí, després, que no era ni petit ni gran. Una, dues, tres cases. La murada d’un corral, del qual guaitaven unes figueres de moro. Més cases, baixes totes, ja davallant pel camí de les Bassoles. Els camins d’aquesta part de la vila no porten a la mar. El gran pany de paret de l’hostal del Pabordo. El camí que va a Son Rossinyol amb les cases, torre i palmera, entre un embroll d’ametlers. El jardí clos de Can Caldés i la costa que puja cap a la plaça de la Carn. El cel era blau i l’aire dolç de primavera”.\nFont: Vidal i Tomàs, B.: Memòries d’una estàtua, 1988 / GEM, XVIII, 135\n8. “Santanyí és un poble fascinant" Damià Huguet\nDamià Huguet: Santanyí\nDamià Huguet (Campos, 1946-1996). Poeta. Les seves darreres obres foren el poemari Vols des d’Orly i el recull de narrativa Les fites netes. El fragment de prosa que segueix prové de l’article “Materials per a un retrat de Blai Bonet”, de 1989.\n“Santanyí és un poble fascinant, que conec com els calls de la mà; de gent alegre de cor i molt xerradora, entusiasta: un poble assentat damunt un turó que condensa tota l’essència del paisatge de la terra mediterrània, que dóna a la mar, asprament grec, vitalment sicilià, amb un toc particularíssim d’africanitat interior a la seva ruralia que el fa essencialment suggestiu i encisador. La terra és prima i rocosa, de call vermell, mala de solquejar, tot terrossos. Als sementers, atapeïts d’ametlers i garrovers gegantins, les barraques de roter, que hi abunden, atorguen al visitant el to serè de la pagesia, la imatge fascinant de l’home aferrat amb les ungles a les pedres, que desferra amb ràbia i ordena meticulosament, serenament, com un constructor d’ofici. Les garrigues s’abracen a la banda de llevant, rera els pinars que donen a la mar gran, amb penyals d’aspriu rocam a la costa brodada de cales. La verdor, rotunda, agressiva de les alzines, dels ullastres, és com una clapa d’ombres on foravila comença amb caràcter. Terres dilatades, les de Santanyí, on la pedra senyoreja, blanca i dura, estimada pel sol i la salabror que des de la mar a tot indret arriba”\nFont: Huguet, Damià: “Materials per a un retrat de Blai Bonet”. A: Blai Bonet, a l’ombra de l’esperit, 55. Palma: Govern Balear, 1989\n9. Porta Murada, Santanyí\n- Bernat Vidal i Tomàs: Pròleg a Entre el coral i l’espiga\nEl setembre de 1951 Bernat Vidal i Tomàs signava a Santanyí el pròleg del poemari de Blai Bonet, Entre el coral i l’espiga . El planteja com un itinerari pel poble de Santanyí, des de la plaça a la casa de Blai Bonet, gairebé a l’extrem del poble, a la carretera de Palma. Espais urbans, sensacions i un retrat tendre del jove poeta, malalt.\nEndolciré, amb xarop de poncir, la infusió de malves, i us acompanyaré a veure el poeta, sempre convalescent. Ens espera, allargat, els braços en creu, amb les noves cançons al Coral i a l’Espiga, que pugen pel seu cos melodiós de Modigliani.\nSi us plau, anem-hi.\nCapvespre tranquil d’estiu cansat. Mirau: la Plaça, per un sol moment, desplega sa bellesa austera. El ponent il•luminat s’arrapa a la terra, finsa besar l’atri...\n(Fira de la tarda. L’hora d’en Blai. La plaça i la vila tota és una taula de canvi. Tot el camp, tot el terme, és del color de l’espiga. Dins l’or de l’espiga, Blai ha midat la difícil, closa, bellesa d’aquesta hora, i de l’encontrada, resseca i ardenta, que impregnen d’ardor i de set la poesia de Blai).\nDe la plaça cap a la Porta Murada, per la costeta marinera...\n(A vila de teules clivellades està plena d’al•lusions a la mar. A la mar, propera i inabastable, com el cor que batega tan a prop dels dits, i és tan enfora de la sang que hi glateix! Blai, febrós, guarda amb avarícia la menta de la correntia i de l’embat. Juga amb un ramell olorós de coral. I, amb el cap sobre el coixí, com Rupert Broock, sent la mar per dins les venes).\nLa Porta murada, de pedres grises: damunt la porta un anyí i un ram verd. Baixa, a l’esquerra, la costa de Verger; allà l’aljub, amb un fasser a la vora; més lluny, entre un embroll d’ametlers, Son morlà. Veis? Per aquell camí blanc, divagàvem amb En Blai. De retorn, seguíem la teringa dels pins; al fons la vila dormida; blau el Puig Gros i el copó trabucat de Consolació.\n(De dalt de Consolació, de més enfora que ací, se veu més a prop la mar. La mar amb unaranda de cales. La mar amb una bena de penyals perquè no veja el pes gloriós del blat. La mar: arca translúcida, sonora, vivent, del coral. [...])\nAquest ésel carrer de Ciutat; Blai viu a les darreres cases. Reparau el recolliment d’aquest recó:\nEntre el coral i l’espiga\nSobre el portal romà un sagrament de pedra, i a darrera, una araucària de l’hort de la meva germana. Fixau-vos en l’esgrafiat d’aquest referit vellíssim: la seva color és la color de l’espiga, i té, com l’arena, marcada l’empremta de l’anar i venir de les ones més dolces a la platja...\nPer ací se va al Velar; hi veuríeu, enmg de garrovers i magranes, els campanars plens d’ales. Però hem de seguir tot dret, i, abans que al molí i a la Creu, haurem arribat a la casa d’En Blai...\n(Dins la cambra, desmaiat com pel somni, amb l’ànima tensa, l’hem de trobar. Dins la cambra, actualitza els records dels capvespres al camp i a la platja. Li tremola la veu. D’enyorament i esperança. I les forces incoercibles que dicten els moviments de la terra i de la mar, es confonen amb les passions del poeta. El poeta fràgil, fèrtil, intens, com l’espiga que es desflora en llavors, encès de vehempencia nítida, com el coral que reafirma el seu ardor vermellíssim dins el blau de la mar, picada de paràboles amatòries).\nArribam. Aquesta casa no ho és; ni aquesta. Aquí. Repica la vidriera. Blai crida:\n-Entrau, per endins!...\nLa cara somriu; els ulls cremen; els braços en creu se collen per a l’abraçada.\nSobre la vànova blanca, fulles de versos escampades. El títol enclava el poeta: entre el Coral i l’Espiga...\nOblidau les meves paraules.\nB. Vidal i Tomàs\nSantanyí, setembre 1951.\nFont: Bernat Vidal i Tomàs: pròleg. A: Bonet, Blai: Entre el coral i l’espiga , p. 9-12\n10. C/ de Palma, 74, Santanyí\n-Blai Bonet: Autoretrat\nBlai Bonet nasqué al carrer de Palma, núm. 44. A la narració “La vida i els meus instants” així ens ho conta: “Jo vaig venir al món un bon matí, de matinada, una matinada de desembre, dia 10 de desembre de 1926, a Santanyí, a la casa on ara vivim. Quan vaig arribar a la terra del món, el món ja hi era amb totes les coses que varen arribar a la terra abans que l’home: la mar, les coves, les tenasses, els corns de tenassa, el fonoll marí, les mates llentrisqueres, les estepes bleneres, la pedra, la pedra que fa pedres com un taronger fa taronges…, les eugues que fan cavalls, la terra que fa pols, el vent que, de la pols, en fa un polseguer…”.\nEl poema Autoretrat forma part del recull Comèdia, que fou publicat l’any 1960. Situam la composició a la casa natal de Blai Bonet.\nEl suny dels meus trenta anys fou un noi de finestra\na Santanyí, carrer de Palma, 74.\nEl meu pare era eguer, i cada nit em duia\nuna aspra llebre oberta, amb el ventre ple de mata.\nEm criaren amarg, com la pols de sivina,\nde cap agrest i alt, com el cap d’una cabra.\nNo em marcaren amb cuiro les marcades costelles,\nperò prest m’engrunaren l’os del front amb paraules.\nJo vaig conèixer abans el pecat que la mar.\nUna noia plorà entre el mur d’una casa\ni els meus genolls, abans que jo fos un noi alt\nque aprèn, sol, el seu cos i l’olorosa gramàtica.\nQuan un gall escometé l’aurora de la vida\na dins la meva veu tràgica i emmatada,\nun vagó de tercera em portà a un asil negre,\non em dissimularen darrera una sotana.\nL’octubre era fondo damunt uns plàtans pàl.lids\ncom les orelles grogues dels llatinistes d’aigua.\nM’acompanyaren Crist, la meva mare, el sac\nde roba i un vicari d’alpaca perfumada.\nEn el curs acadèmic, com les meravelleres\ninvasores i verdes, els set dons m’inundaven;\ni els confessors d’estiu, d’ull llimat i nas àvid,\nensumaven la meva jove lloba cansada.\nLa terra lleonarda, d’aiguamolls i de guilles,\nque fou la meva cuita adolescència pàl.lida\nno pogué suportar el sol de foc de la vida,\ni la sang en mi fou una camèlia tràgica.\nDeu anys vaig ésser un home estès i emblanquinat.\nCada dia la meva existència cridava;\ni deu anys de dormir sobre el cor fondo feren\ndel cos instrumental la meva ànima humana.\nAra, davant les cinc d’aquest matí d’agost,\nde l’acer del Montnegre i de Breda enllunada,\naccepto el meu escàndol de dolor masculí,\nperquè el sol surt enfront d’aquesta fulla blanca.\nFont: Bonet, B.: Comèdia. A: Antologia de poetes balears, 1987: 65-67\n11. Al pati emblanquinat de Can Blai Bonet\n-Blai Bonet: Primavera pública\nEl poema Primavera pública forma part del recull L'Evangeli segons un de tants, que fou publicat l’any 1967. Situam la composició, que recull l’ambient del poble i és carregada d’existencialisme i de referències florals o vegetals, a la casa natal de Blai Bonet.\nAl pati emblanquinat darrera els vidres,\nels tres geranis amb alguna flor\nsón verds i humits entre les caputxines.\nLes parets seques de les cases\nsón tot blanques de sol entre les revellides\nsoques negres d’aquesta parra vella,\nno verda encara però deixondida.\nDarrera les tres tàpies on la humitat verdeja,\nles espines de ser cartró civil aguanto,\nsepultat voluntari, entre el silenci\nde les vermelles, verdes tanques grises.\nHome amb en Blai per endavant, camino\najudat per un llapis, Blai que parla\nsempre després de Déu, Blai sempre escrit,\ncom la terra que mai no fuig com l’herba\ni que sobre el paper sempre és definitiva.\nAvui el cor és antic com el solc, com el vers,\ni l’aparició de tantes margarides\na nivell del número de les sabates.\nEl cansament d’aquesta poesia, tan fina\ncom la gossa eivissenca, és la meva cadira:\navui sóc l’home, vell com un soldat\nque al front vol mirar encara la porta de les liles.\nI jo, l’emblanquinat com una casa nova,\nrematat amb la creu i amb el nom que em persigna,\nhe d’anomenar l’om i el plàtan de la taula,\ni la fam que té el pa per a fer de no res el meu dia\nde la vida; un cartró on s’emmirallin\nla corda de l’escrit i el plor de l’alegria.\nSóc fill de Déu i estic fotut. Paraula.\nSi contemplo els geranis, em cria corbs la vista,\nperquè tinc Déu i terra i no tinc hora.\nMenjo silenci: la paraula neta.\nMentre miro el capvespre violeta,\ncom qui contempla un ganivet i plora.\nFont: Bonet, B.: L'Evangeli segons un de tants. Ed. Proa, Barcelona, 1967.\n12. S’Alqueria Blanca\n-Blai Bonet: Camins de la tarda\nEl poema “Camins de la tarda” forma part del recull Entre el coral i l’espiga, publicat el 1952. El paisatge de cap al tard hi és ben present; el situam pels voltants de s’alqueria Blanca,\nCaminois del meu pit on es reclina\nla tarda en somnis, vagament brostada,\ncom sempre, avui també,\nel ca del meu desig lentament passa\nper vosaltres, tot sol, i cerca, cerca\nun fantasma que viu. Tan viu que mata.\nJa els grisos ramatges es desperten\namb la clara verdor de fulles pàl•lides.\nHauràs vist tu els ulls de primavera\nsaltant damunt les rames?\nSabés jo endevinar sobre les soques\nel doble pas de la teva mirada!\nEl ca, dins el ponent, mira i escolta\nde les teves sandàlies la veu clara...\n¿Heu vist un somni tendrament violeta,\ncom aquest cel, color d’eixes muntanyes?\n¿Anau al somni, caminois brostats?\n¿O ja en veniu? Feis tots una olor d’ànima!\n-S’adormen els molins entre els Bellveures.\nEsquelles lentes dins el ponent grana...\nLa processó dels bous acompanya\nl’enterrament morat del cos del dia,\nmentre en les sínies ploren temors d’aigua...\nFont: Bonet, Blai: Entre el coral i l’espiga, p. 61\n13. El paisatge de s’Alqueria Blanca\n-Blai Bonet: El poder i la verdor\nEl recull poètic titulat El poder i la verdor fou publicat el 1981 a Campos i dedicat al jove Biel Huguet Ballester i al seu pare, el poeta Damià Huguet.\nDiu A. Susanna sobre aquesta obra i les més properes: “Són obres [El poder i la verdor, Teatre del gran verd, El jove, Nova York] apoteòsiques. Clarament fonamentades en l'excés i en la capacitat associativa enlluernadora, en les quals Blai Bonet recull, articula i potencia tota una extraordinària gamma de tons (líric, discursiu, meditatiu, serial, narratiu, oníric, popular, trobadoresc, tradicional, intertextual, visionari, etcètera), nivells de llenguatge (un lèxic col.loquial, riquíssim en neologismes o girs dialectals, profundament sensual, sobretot pel que fa a la materialització del paisatge, la flora o la fauna autòctona) i estructures (des d'un discurs organitzat gairebé com un poema fílmic o un poema novel.lat de ritme seqüencial, fins a una obra de trenta-dos cants... en elles s'hi troben, potser més ben formulats que enlloc, alguns dels seus màxims propòsits poètics.”\nEl paisatge de s’Alqueria Blanca és present en aquest fragment:\nPer a un home la pàtria no és lloc,\non va néixer menut, xerec i magre,\nperquè naixença, mugrons color de pansa,\nla llet entre el vouverivou i mare, que posà llevat\nper a fer pa de nen adormit, se’n van,\ntalment bavor d’una olla amb aigua al foc...\nLa pàtria és la tenaç continuitat de l’olor\nque els ametlers regalen quan són ells amb la flor;\nla pàtria és la veu d’uns aucells a un redol concret,\ntal i com l’aigua vol estar amb l’aigua,\ntal i com el jove vol ensumar i riure al país del jovent,\nperquè la vida no és una opinió...\nDe collera, sóc espanyol amb el matraç castellà\nde l’ós encamellat a una arbocera muda d’arboces.\nDe nissaga i de tendrums, sóc grec amb sol i pobrea de pillastre.\nEn mi Grècia expressada en Mallorques,\ndes de la preguntera original de la terra pregunta:\n¿no t’és passat, qualque pic, veure una flor\nde foravila, no saber-ne si ha per nom ‘copblau’, ‘comtell’,\n‘ravenissa’, ‘sardonàia’, ‘olivarda’, ‘aritja’, ‘vidauba’,\n‘amor de l’home’, que també ha el nom de ‘corre-corre...’,\ni, justament per mor de no saber-ne el nom,\naquella flor anònima roman per Tu convertida\nen la flor que sempre seguit et mana pensar-hi,\nremugar-hi, remuga qui te remuga,\nfins a rebordonir en Tu una flor heràldica?\nDoncs aquesta és la gràcia que sempre voldrà ser\nGrècia i Grècia en Mallorques, on els teixos del Galatzó\ndefensen i relliguen el teix en els teixos\nal Pujol Verd de s’Alqueria Blanca,\njust per amor al Teix que fa caminar teixos,\njust per amor de teix en el teix,\nque és teix just per amor al teix\ni just per amor\nFont: Bonet, B.: El poder i la verdor, p. 31\n14. Les gatoses al Puig Gros\nEl paisatge de s’Alqueria Balnca també és present en aquest fragment del El poder i la verdor:\nfan un fillol.\nEl cel s’enfila, vola, puja, va de vol cap a la terra.\nAladerns de Comassema són aladerns al Pujol.\nPicabaralles del Galatzó són picabaralles a Consolació.\nLes margarites de menudència en blancor\nja són arribades i seuen flors plegades\nentorn del pou del Pei. A Son Balutxo,\ntres amarantes remen, de verdor van blaves, treuen\ncascavells color de rosa portuguès.\nA Son Ponç, hi ha violetes. Jo n’he vistes,\nl’endemà de també veure’n a ‘Es Clovet’\nde Na Xesca Pasquala i d’en Bernat Nadal.\nNa Bel Ponç a una mà un ramell en duia\ni el donà a En Daniel: ‘són per ta mare’.\nSon Ponç és call vermell de sa Curia Blanca.\nLes violetes, que s’hi fan, però,\nsón violetes de terra en el temps de terra,\nque el març retreu al morat, que marceja\na Son Ponç, a ‘Es Clovet’ amb en Foll,\nque lladra com qui treu la flor a un llapis,\nel març que, del morat, vol treure la violeta,\ntalment l’Univers de l’amor inclassificable,\nque ara com ara pot just fer violetes,\nvioletes, violetes, violetes, violetes.\nFont: Bonet, B.: El poder i la verdor, p. 103, 106


L'Ontinyent perdona a Teruel, però aconsegueix un empat - loclar\nL'Ontinyent perdona a Teruel, però aconsegueix un empat\n26 Nov. 2018 10:11 | DEPORTES - ONTINYENT CF\nVicente Parras encara no va poder estar a la banqueta\nL'Ontinyent CF arranca un punt del seu viatge a Terol en un encontre on va dominar l'esfèric i va tenir ocasions per a aconseguir els 3 punts, encara que el meta Carlos Craviotto va tornar a ser un dels jugadors més destacats.\nEl partit va arrancar parell, amb els visitants tenint més el control de l'esfèric, però sense poder generar espais entre la defensa del Teruel que repel·lia sense problemes els acostaments blanc-i-negres. La primera gran ocasió va arribar en el minut 14 quan Julen Monreal es va trobar dins de l'àrea amb la pilota i el seu llançament es va estavellar directament en el pal de la porteria local. La resposta no es va fer esperar i Dieste va tenir també el gol per al Teruel, encara que providencial, com tots els partits, va estar Craviotto que va guanyar el mà a mà per a repel·lir el perill. A pesar que la pilota era per als valencians, el perill el generaven els locals, sobretot amb un Dieste que complicava una vegada i una altra la vida a la saga de l'Ontinyent. En el 32 la va tenir el propi davanter amb una rematada en el segon pal, mentre que en el 38 va tornar a aparèixer Craviotto per a detenir un nou tret del 9 aragonès. La jugada que va canviar el partit va arribar en el 41, quan després d'una recuperació en zona de centres, els locals van trenar una gran jugada per a deixar en profunditat cap a Ainoza, que amb un llançament creuat va batre al porter català de l'Ontinyent.\nDesprés de la represa els de Vicente Parras, que va tornar a veure el partit des de la graderia, van buscar un futbol més directe i ofensiu per a tractar d'igualar. Als 3 minuts de tornar de vestuaris va avisar Machado amb un llançament alt des de la frontal, i tan sols 2 minuts després va arribar el gol. Després de superar una lesió patida contra el Barça B que va tindre lloc a octubre, Tito Malagón, que tornava a ser titular després de tenir alguns minuts enfront del CD Ebro, va llançar directa una falta lateral a uns 35 metres de la porteria, sorprenent a tots i superant al porter que va poder fer més. Amb l'1-1 cap dels dos equips va renunciar a la victòria , i a pilota parada van arribar ocasions per a tots dos clubs. A poc a poc els blanc-i-negres es van fer amb el control del partit i les ocasions. En el minut 65 va ser David Torres qui va connectar un bon llançament que va detenir Valera quan es veia ja l'1-2. Tan sols 3 minuts després va ser Juanan qui la va tenir dintre de l'àrea xicoteta, però el seu tret va eixir alt. Els aragonesos van tindre el gol en el minut 70, però Craviotto va tornar a vestir-se d'heroi per a detenir la internada de Gabi per banda esquerra. L'última gran ocasió del partit arribaria per als de Parras en el minut 83 quan la parella de centrals que va acabar el partit, Calahorro i Monreal, van tenir una opció cadascun a pilota parada, la rematada del primer la va traure el porter i la del segon va eixir fora per poc.\nL'Ontinyent CF es troba en la tretzena posició en la taula amb 17 punts i aquest cap de setmana rebrà al Cornellà per a intentar canviar la ratxa com a local.


Escalfament i retorn a la calma\n* Alguns dels jocs han estat extrets de la pàgina web d'en Jordi Roca: "Educació Física, no gimnàstica"\nPILOTA QUE VOLA\nEl grup ha d´evitar que caigui a terra una pilota de platja. Es puntuarà l'habilitat general del grup.\nPILOTA AL COLL\nEn rotllana es van passant pilotes de diferent mida amb l´ajuda de la barbeta i el pit. Les pilotes no poden tocar a terra. Es contaran el nº de voltes aconseguit o les voltes en un temps determinat.\nPer grups hauran de transportar un membre del grup a través d'un llarg recorregut. És necessari que tots ajudin i que el transportat no toqui a terra.\nEn rotllana es col.loquen asseguts un sobre l´altre molt junts. Al senyal han de caminar a poc a poc. Hauran de mantenir un equilibri. És aconsellable indicar dreta-esquerra-dreta-esquerra per coordinar-ho una mica. Per fer-ho més divertit poden cantar una cançó. Es puntuarà l'originalitat i el desenllaç.\nEn rotllana. Un nen comença encenent un llumí que anirà passant al company del seu costat. El llumí ha de donar una volta sencera a la rotllana.\nEntre el grup hauran d´agafar un matalàs i ficar-hi una pilota a sobre. Amb la pilota en equilibri hauran de fer un recorregut determinat. Si la pilota cau hauran de tornar a començar.\nPUNTERIA AMB COMPANY\nEntre tots els nens n´agafen un altre fent un balanceig de manera que puguin fer-li empènyer una pilota amb el cul. Intentaran fer gol a una porteria on pot haver-hi un tros lluny.\nEs col.loquen tots els nens en fila índia davant de la cistella de bàsquet. Tiraran tirs lliures per ordre. Si un nen encerta acumula dos punts a la cistella, si el nen següent falla es queda aquests dos punts. Si encerta el llançament acumula dos punts més que es sumaran als que ja hi ha a la "caixa"(cistella). El primer de fallar es quedarà els punts acumulats i després es tornarà a partir de zero. Si no hi ha punts acumulats i es falla no passa res. Qui arribi primer a vint (o més, segons s'estableixi abans) punts queda eliminat. En nens més grans es pot fer rebot que dóna una segona opció de llançament i un punt per acumular. Aquest joc pot ser jugat en futbol o handbol també pel sistema de penals.\nDos equips en dos terrenys separats per una línia. Amb una pilota fluixa els d´un equip intentaran tocar els altres sense sortir del seu camp. Els tocats tenen un terreny alternatiu darrera des d´on poden salvar-se si toquen un contrari amb la pilota. Cal deixar clares les normes de bon principi perquè potser a l'escola hi juguen diferent: agafar la pilota d'un llançament contrari suposa l'eliminació de l'altre. Si la pilota toca a terra i després el jugador, aquest no és mort. Si la pilota toca dos o tres jugadors abans de tocar a terra es moren tots i si algú l'agafa abans que toqui a terra els salva.\nEn una porteria de futbol s´hi col.loca un porter i una fila índia de nens a fora de l'àrea. Cada nen té cinc punts. Aniran xutant a gol per ordre, qui marqui gol torna a la cua i el porter perd un punt. Quan un nen falla ha d´anar ràpidament a la porteria a ficar-s´hi de porter. És permès xutar molt ràpid encara que el porter no estigui a punt, d´aquesta manera no es distreuen i el joc és més àgil. Quan s´arriba a zero es queda eliminat. Guanya l´últim. Es pot fer amb el peu o amb la mà simulant l´handbol. S'ha de xutar sempre des de fora de l'àrea.\nHi ha dos equips en un terreny de joc reduït. Uns cons fan les porteries . Els dos equips es col.loquen en posició de cranc: panxa enlaire amb peus i mans a terra i el cul sense tocar a terra. No hi ha porters. En començar el joc tots estan a la seva porteria. Es deixa la pilota al mig de la pista i comença el joc. S´han de moure en posició de cranc i intentar fer gol a la porteria contrària amb el peus. En cap moment es pot tocar la pilota si es té el cul a terra. Quan la pilota va fora els límits del camp es tira dins el terreny de joc de nou. Les porteries es poden ampliar per guanyar en més gols. Si un jugador toca la pilota mentre té el cul a terra , la pilota passa a l´ altre equip i el jugador és amonestat amb un minut fora.\nHi ha dos equips en un terreny de joc reduït que llisqui força, un passadís ample o un gimnàs és perfecte. Uns cons fan les porteries. Els dos equips es col.loquen panxa a terra i s'han de moure amb l'impuls dels braços. Es tracta de fer gol colpejant la pilota sense agafar-la. Agafar la pilota suposa 1 minut d'expulsió. El principi del partit els dos equips es col.loquen a la seva porteria i el monitor tira la pilota al mig del camp. Evidentment no val aixecar-se sota cap concepte en ple joc. Hi ha una variant que és jugar amb quadrupèdia amb els genolls i les mans a terra.\nEn un camp de futbol es marquen dues zones a cada extrem que poden ser les àrees per exemple. Aquestes zones són les zones de MARCA. Per marcar gol (touchdown) només cal que un jugador toqui la pilota amb els peus o una altra part legal en el futbol dins de la zona de marca d´atac respecte la seva zona de marca. A part d´aquesta peculiaritat semblant al Futbol Americà la resta del joc és igual que el futbol.\nEn una pista poli-esportiva les àrees són les zones de MARCA. Per marcar gol (touchdown) només cal que un jugador toqui la pilota amb les mans o dins de la zona de marca d´atac respecte la seva zona de marca. A part d´aquesta peculiaritat semblant al Futbol Americà la resta del joc és igual a l'handbol. Per evitar individualismes es pot fer que només es poden fer tres passes amb la pilota a les mans i després l'han de deixar anar.\nELS GEGANTS DEL BÀSQUET\nEs tracta de jugar un partit de bàsquet amb la peculiaritat que per fer cistella s´ha d'estar a sobre d'un nen del mateix equip (gegants). Els nens que fan de gegants poden desfer-se quan vulguin i tornar-hi quan vulguin i tothom pot fer de gegant del bàsquet en algun moment del partit. Els rivals no podran tocar els gegants o seran castigats amb tres tirs lliures. La única forma de prendre'ls la pilota és saltant i tocant-la. Els gegants no poden fer més de cinc passes amb la pilota. La resta de nens jugaran un partit normal però no podran fer cistella, es dedicaran a passar la pilota al gegant més ben situat. Fer falta a un gegant suposa tres tirs lliures; si els nens es passessin de llestos i veguéssin que és més efectiu pel seu equip provocar tres tirs lliures, després caldria tirar-ne cinc o més a criteri del monitor.\nAmb una pilota de golf, un pal (de paraigua per exemple) i una gorra es pot fer una competició de golf. La gorra és el forat i es col.loca a diferent distància o amb obstacles que han de sobrepassar, cal improvisar proves divertides. Tots els nens tiraran des del lloc establert abans de canviar-lo. El monitor tindrà un requadre on anotarà les puntuacions que després s'acumularan en cada forat. Fer més de vuit tocs en un forat suposa posar un 8 a la puntuació i deixar tirar el següent.\nEn una taula o espai pla es marca un terreny de joc amb porteries molt grans. Dos o més jugadors per equip intentaran marcar gol bufant una pilota de tennis taula. Només val bufar, no és permès tocar la pilota amb les mans.\nEn una paret es xuta una pilota seguint un ordre. Qui no arribi a la paret, es passi d´una marca o toqui la pilota més d´un cop perd una "vida". Quan es perden tres vides es queda eliminat. Cal un espai força gran per poder xutar fort. Guanya l'últim que queda.\nDos equips de pocs jugadors en una pista de futbol sala. Cada equip està en un camp i no pot travessar a l´altre camp. Amb una pilota pels dos equips, els nens hauran de fer gol des del propi camp i evitar rebre'n parant la pilota reglamentàriament. No hi ha porters i està prohibit totalment entrar a l´àrea (només a recollir la pilota). Es tracta d´anar xutant amb punteria i rapidesa per agafar descolocats els rivals. Es fa durant un temps o fins a arribar a uns gols. Si no es fan molts gols es pot fer que els tirs al pal valen mig gol, així dos xuts al pal valdran un gol. Entrar a l'àrea suposa un penal sense porter des del mig del camp per l'altre equip.\nDos equips de pocs jugadors. Es fa un camp de volley amb una xarxa més baixa (depèn de l´edat) i es reparteixen els nens. Faran un partit de volley amb la peculiaritat que només val tocar la pilota amb toc de dits, a més, la pilota podrà fer un bot a terra abans de ser colpejada. La puntuació és com en el volley i la pilota ha de ser de volley.\nEn un espai força gran com un bosc o parc es fan diverses marques que simulen forats de golf. Els nens, per ordre, intentaran amb el frisbee fer punteria a les marques amb els mínims llançaments. Es pot puntuar com en el mini-golf. Evidentment es llança des d´on ha caigut el frisbee. Tocar només una part de la marca ja es considera entrar el frisbee al "forat".\nEs fa un terreny de joc com el de beisbol. Hi ha dos equips: un atacant i l´altre defensor. Un membre de l´equip defensor serà el "pitxer"o recollidor, els altres li hauran de passar la pilota amb els peus, quan la rebi (toqui) es para el joc. Els atacants que no estiguin salvats (en base) quan el pitxer la toqui queden eliminats. El xutador (amb el peu) té tres oportunitats per xutar la pilota que li envia el recollidor. Si falla xuta el següent. S´ha de xutar la pilota dins els límits del terreny de joc, després s´intentarà fer una carrera completa abans que la pilota arribi al "pitxer".Val plantar-se en una base i després xuta el següent. Si un defensor toca la pilota amb el cap abans que toqui a terra elimina el xutador i els atacants que estiguin entre bases. Es torna la pilota amb el peu, no valen mans. El joc es puntua per carreres completes i es canvien els papers quan tots han xutat.\nEn espai on hi ha quatre línies gruixudes a terra hi ha dos equips. Els equips estan partits ocupant dues línies no consecutives, hi ha la línia d'atac i la defensiva, no hi ha porters. Al fons es fan dues porteries força amples amb cons. Com en un futbolí els jugadors no poden sortir de la línia però si moure's lateralment per tocar la pilota. Es pot fer amb els peus o amb les mans, si es fa amb les mans es fa que no val agafar la pilota, només val colpejar-la. Si es fa amb els peus la pilota hauria de ser de foam o molt fluixa. Els que cometin infraccions estaran un minut penalitzats sense jugar. Es compten els gols.\nFarem dos equips i els distingirem si és possible amb “petos”. Es tracta de fer-se passades amb les mans mentre es compten en veu alta les vegades que la passada es fa amb èxit. Si arriben a 10 passades tenen un punt. L'equip que no té la pilota intentarà interceptar-la, quan ho aconsegueixi o caigui a terra seran ells els que intentaran fer 10 passades seguides. No és permès tornar la pilota a qui te l'acaba de passar. L'espai hauria de ser força gran. El joc permet múltiples variants com per exemple fer un bot entre cada passada, no moure's si es té la pilota, etc..\nJocs d'escalfament i retorn a la calma:\nEn rotllana. Un comença dient una paraula qualsevol. El següent ha de dir una paraula que comenci amb la darrera lletra de la paraula anterior. Per exemple: avió-oreneta-arribada. També es pot fer intentant enllaçar la última síl.laba. Es cronometra.\nAGAFAR LA FORQUILLA\nEl mestre seu en una cadira amb els ulls tapats. Sota la cadira hi ha un plat i una forquilla. Al voltant de la cadira, en cercle hi ha nens asseguts. Els nens han d´intentar acostar-se al plat i la forquilla i agafar la forquilla i tornar-la a deixar sense fer soroll. El monitor quan senti un soroll ha d´indicar d´on surt i després es canvien els papers. Pot fer-se també amb una campana sota la cadira que han de fer sonar els altres.\nEls molins (2 mestres) estan en cercle amb els ulls tapats i les cames obertes i amb un mocador a les mans que van movent. A l´interior del cercle hi ha més mocadors que els moliners (que estan a fora el cercle i són els nens) han d´agafar passant per sota les seves cames dels molins. Quan són tocats tornen a començar o es converteixen en molins. Hauran d'agafar tots el mocadors per parar el crono.\nDANSAR PEL PASSADÍS\nEstem en un passe de models i els nens han de disfressar-se amb qualsevol cosa imitant les top models. Pot haver-hi un munt de roba on s´agafen complements ràpidament. Es puntuarà l'originalitat, classe i elegància.\nEntre el grup es tria un component que farà de titella amb els ulls tapats. Sense utilitzar les paraules: endavant, endarrera, esquerra, dreta o similars hauran d´inventar un codi secret perquè el titella pugui agafar un tresor que el monitor col.locarà al terreny de joc. La resta del grup estarà en una zona que no podran travessar.\nEL PUNT MÉS PROPER\nAmb els ulls tapats els nens hauran de posar un objecte el més a prop possible d´una línia dibuixada a terra. Abans hauran contat les passes i s´ho hauran mirat bé. El que es passa queda eliminat. Els tres millors del grup puntuaran en centímetres (es sumaran els cmts. que falten per la línia) pel seu grup.\nEn un cercle un nen comença una frase dient una sola paraula. El del seu costat repetirà la paraula que ha dit i n´afegirà una altra i així successivament fins que algú falli. Es tracta de fer una frase al màxim de llarga possible. Es comptaran el nº de paraules de la frase fins que fallin. Si es diuen alguna cosa el grup puntua 1 sola paraula.\nLLANÇAMENT DE CÈRCOL\nEs tracta de fer un llançament de cèrcol a l´estil de llançament de disc i intentar ficar el cèrcol dins d´un con situat a uns quants metres. Entre tot el grup (i per ordre de llançaments) hauran de encertar tots els cercles (5 per exemple). Es cronometra.\nÉs un joc de relleus . Amb un frisbee que fa de plata de cambrers, els nens hauran de passar uns obstacles com cons o saltar per algun lloc i tornar el relleu. El frisbee s´ha d´agafar per sota amb la mà plana. Per augmentar la dificultat pot ficar-se algun objecte dins el frisbee. Si cau la plata han de tornar a començar. També es pot fer la variant de fer-ho amb dos fresbees. Hauran de fer el relleu complet. Es cronometra.\nPer grups de nens d´uns 11 anys o més. Amb quatre pilotes de bàsquet el grup ha de col.locar-se en un terreny de la pista. Des del propi camp han de llançar a cistella fent un fort llançament. Si toquen el tauler són dos punts, si toquen el ferro quatre i si fan bàsquet són deu punts. Cada nen farà dos llançaments i es puntuarà com s'ha explicat. Els nens + petits tiraran des d'un lloc proporcional a la distància dels grans i a la seva edat.\nENCISTELLA I AVANÇA\nA l'equip cinc nens (depèn del grup) seran els llançadors i la resta avançadors. Els avançadors es col.loquen en fila índia i davant d'uns quants cercles a terra (uns vuit o deu) que condueixen a la rodona central de la pista. Quan el monitor ho indiqui els llençadors (per ordre i des de la distància que volen) comencen a llençar a cistella. A mesura que els llençadors encerten, els avançadors avancen un cercle per cistella aconseguida. Al final, els avançadors van arribant al cercle central, quan tots entren es para el cronòmetre.\nEn grups de deu nens. Es tracta d´obeir les ordres del monitor fins que es pugui. Al final queden tots ben embolicats. Per exemple: poseu la mà dreta sobre una cosa blava, la mà esquerra ha de tocar un cap, els peus han de tocar una cosa de color negre,.... Es puntua pel nº d'ordres aconseguides.\nUn nen la para al mig del camp (només es pot desplaçar pel mig del camp) i crida "aranya", llavors els altres han d'atravessar el camp de punta a punta sense que l'aranya els atrapi. Si l'aranya els atrapa ells també faran d'aranya.\nUn nen la para (el comoecocos) i els altres han de fugir, si atrapa a algú aquest es converteix en comecocos. Això si, la consigna princiapal és que tothom haurà de desplaçar-se per sobre de les línies de terra.\nEl mestre amb una corda al mig d´un cercle reduït farà donar voltes a la corda per terra. Els nens per no ser fuetejats hauran de saltar. Almenys un nen haurà d'aguantar deu salts seguits.\nEs marca una rodona a terra. Per ordre es tiren les bales (una cadascú) des d'una distància determinada. Cada nen tirarà dues vegades des de distàncies diferents, cada vegada que s'entra una bala és un punt per l'equip. Al final es sumen els punts.\nÉs un joc de bales, cadascú té una bala. en un lloc de l'espai es fa un forat (el gua), van tirant per torns fins que algú aconsegueixi ficar la seva bala al gua.\nESTIRAR LA CORDA - SOGATIRA\nEs fan dos equips i cada un es col·loca en un costat diferent d'una corda llarga. A la senyal tots estiren cap al seu costat. Guanya l'equip que arrossegui l'altre equip al seu costat.\nDos equips es numeren i es posen cada un en un costat diferent. El mestre subjecte un mocador i diu un número. Els dos nens que tenen el número intenten agafar el mocador, qui l'agafi primer correrà cap al seu costat intentant que el seu rival no l'atrapi.\nEs posa un cordill alt de punta a punta del pati amb olles de fang plenes d'aigua o de "premis". Els nens, d'un en un, amb un pal i sense mirar, intentaran trencar una olla. Cada nen tindrà tres intents.\nTots els nens asseguts amb les cames estirades i col·locats un davant de l'altre agafant-se fort. Un nen estirarà del primer intentant arrencar-lo, quan ho aconsegueixi aquest li ajudarà. I així successivament fins que no quedi cap nen a terra.\nEs pot fer individualment, cadascú amb una corda, o en grups, on dues persones fan rodar la corda i els altres van entran. Hi ha cançons diferents per saltar: Si la barqueta es tomba, un dos tres la xarranca, el cocherito leré...\nEs dibuixa a terra 10 quadrats col·locats com el model. D'un en un, es llença una pedra al número 1, i cal anar saltant a peu coix pels quadrats individuals i amb dos peus als quadrats dobles, al tornar cal recollir la pedra sense caure. Si s'aconsegueix al següent torn cal tirar la pedra al número 2.\nCadascú es ficarà dins d'un sac itothom es col·locarà darrera de la línia de la línia de sortida. A la senyal tothom es mourà saltant dins del seu sac fins l'arribada. Qui arribi primer guanya.\nCada nen/a amb una xapa. Es fa un circuit a terra i els nens van llençant per torns la seva xapa. Si la xapa surt del circuit torna a començar. La primera xapa que acabi el circuit guanya.\nAsseguts en cercle. Comença un preguntant al del costat a l'orella "Perquè serveix...?" i dirà un objecte qualsevol. Llavors l'altre li contestarà "Serveix per..." i li donarà la resposta a l'orella. quan tots acabin de preguntar-se s'anirà dient les respostes en veu alta dient la pregunta de la dreta i la resposta de l'esquerra. Surtiran uns disbarats d'allò més divertits.\nUna persona amb els ulls tancats haurà d'atrapar a algú, palpar-lo i endevinar qui és, si ho endevina passarà a ser l'altre la gallina cega.\nEs fan dos equips i cadascun es col·loca en mig camp. Comença llançant un equip, si toca amb la pilota a algú el mata, el mort anirà a la zona de morts i llançarà, si mata a algú es tornarà a salvar. Si algú agafa la pilota a l'aire el que l'ha llençat estarà mort.\nFET I AMAGAR - LA LLAUNA\nUna persona la para, sense mirar contarà fins al número pactat. Els altres s'amagaran. Quan acabi de contar haurà de buscar als altres, es podrà moure però si veu a algú tornarà al lloc on parava i dirà 1,2,3 i el nom de la persona que ha vist. Si algú es vol salvar haurà de tocar el lloc on es para i dir "1, 2,3 salvat". El joc acaba quan tots siguin descoberts.\nEn cas del joc de la llauna en comptes de dir "1,2,3..." s'haurà de xutar la llauna.\nUn la para de cara la paret i els altres es posaran a l'altre extrem de l'espai. Quan el que pari digui "1,2,3 pica paret, 1,2,3 ja" sense mirar els altres s'aniran movent abançant cap a ell. Quan el que para acabi i es giri tothom s'haurà de quedar quiet perquè qui es mogui haurà de torna a començar. quan algú toqui al que para tota han de fugir perque qui para ha d'atrapar el que pararà la següent partida.\nEs fan cinc equips i es col·loquen cadascun en una cantonada i un al mig, els del mig diran "JA", llavors tots han de canviar de cantonada. El grup que es quedi sense cantonada anirà al mig.\nLES CADIRES MUSICALS\nEs posen en cercle tantes cadires menys una com participants siguin. Sona la música i tothom donarà voltes a les cadires. Si la música para tothom seurà, qui es quedi sense cadira estarà eliminat. Cada vegada s'anirà treient una cadira fins que guanyi una persona.\nEn parelles, un a quatre grapes farà de cavall. L'altre hi pujarà a sobre. El cavall s'anirà movent per fer caura al seu jinet, si cau es canviaran els papers.\n"CHURRO, MEDIA MANGA, MANGOTERO"\nEs fan dos equips, un s'ajupen col·locats un davant de l'altre. L'altre equip aniran saltant a sobre d'ells per torns, intentant que tots hi capiguen. Si ho aconsegueixen, el primer cantarà "churro, media manga mangotero, adivina lo que tengo en el puchero de mi abuelo"; alhora que s'anirà posant la mà a diferents zones del braç: churro-nina, media manga-colze, mangotero-espatlla. Llavors els d'abaix hauran d'endevinar a on té la mà, si ho endevina es canvien els papers.\nEs fan dos equips i es posa cada un en un extrem de l'espai amb la mà estesa boca amunt. Començarà un i anirà a l'altre equip, anirà acariciant les mans dels seus adversaris una a una fins que decideixi picar fort a algú. A qui li piqui haurà de sortir corrent a atrapar-lo.\nTots col·locats en cercle amb les mans juntes tocant-se els pelmells, un passarà amb l'anell i un altre farà d'investigadors. El que passa amb l'anell anirà passant d'un en un ficant les seves mans dins de les dels comapmnys, quan hagi passat per tots, l'investigador haurà d'endevinar qui té l'anell.\nJocs d'habilitats coordinatives:\nUns quants nens intentaran amb cercles caçar els altres nens. Els caçadors són els caça-papallones i els altres papallones que intenten escapar perquè no els cacin. Els nens caçats es converteixen en caça-papallones i els que acaben de caçar en papallones. S'aconsella utilitzar cercles grans per evitar que es facin mal al coll o al cap.\nELS MEC-MEC o COME-COCOS\nAprofitant les línies de la pista poli-esportiva es fa el joc del "come-cocos". Els cocos o víctimes van caminant, no corrent, sobre les línies marcades al terra. Un nen o dos (els MEC-MEC) surten d´un extrem de la pista caminant per sobre les mateixes línies amb les mans endavant i cridant: MEC, MEC, MEC, MEC. Quan toca a algú, el tocat es converteix en perseguidor i fa el mateix que el MEC-MEC. Al final no queda ningú. No val recular. Val caminar ràpid però no córrer, és molt important. Tampoc val saltar de línia a línia, s'han de resseguir amb els peus.\nDos grups. Cada grup tria un component que farà de titella amb els ulls tapats. Sense utilitzar les paraules: endavant, endarrera, esquerra, dreta o similars hauran d´inventar un codi secret perquè el titella pugui agafar un tresor que el MEF col·locarà al terreny de joc. La resta del grup estarà en una zona que no podran travessar. Cada grup sortirà d´una punta. El que agafi abans el tresor guanya. El codi pot ser donat pel MEF abans de començar. Per exemple: endavant - cotxe; endarrera - camió; para - bicicleta; etc..\nAmb els ulls tapats els nens hauran de posar un objecte el més a prop possible d´una línia dibuixada a terra. Abans hauran contat les passes i s´ho hauran mirat bé. El que es passa queda eliminat. Ho faran un per un. Cadascú haurà de buscar el codi propi que més bé li vagi per aconseguir l'objectiu: passes juntes, passes separades, pams, etc..\nDos equips. Cada equip té un terreny de joc. A cada terreny hi ha el mateix nº de pilotes de tot tipus que seran les bombes. En un temps determinat han de treure totes les bombes que tinguin al seu camp i tornar les que els arribin. Passat el temps guanya l´equip que tingui menys bombes. No val xutar les pilotes. També poden haver-hi indiaques o altres tipus de material.\nDUEL A TRES METRES\nDos equips. Es numeren i es col.loquen a uns vint metres cara a cara. A la mateixa distància dels uns i dels altres hi haurà una pilota per cada equip dins d´un cercle. Quan el MEF digui un nº qui tingui el nº sortirà corrent (com en el mocador) fins a agafar la pilota del cercle i llançar-la contra el rival del mateix nº que estarà a uns tres metres. No val sortir del cercle per llançar la pilota ni per esquivar el "tret". Es puntuen els encerts de cada equip.\nCercle. Un nen està al centre i diu un nom d´un nen alhora que el senyala, el nen al.ludit seurà a terra ràpidament, els del voltant es senyalen i es diuen el nom el més ràpid possible. El que triga més a reaccionar ha de seure a terra. Els eliminats resten asseguts a terra per complicar més el joc en els que encara estan drets. Al final només en queden dos. D'entre aquests dos s'escollirà mitjançant sorteig qui anirà al mig la propera vegada que s'hi jugui.\nCAÇA DE REBOT\nÉs un joc de persecució amb pilota tipus el popular mata-conills. Tothom "para" quan té la pilota i guanya l´últim a quedar viu, s´eliminen els tocats. Per tocar s´ha de fer rebotar la pilota al terra o en una paret abans de tocar el perseguit. També es pot fer com a variant del joc de matar conills o el joc de pilotes salvadores i matadores. Quan no es disposa de pilotes toves va bé fer el rebot per evitar que es facin mal. Els eliminats tornen a la vida quan és tocat qui els havia matat abans. Hi ha molt moviment.\nJOC DE LA SEDUCCIÓ\nEn un cercle hi ha parelles; un davant i l´altre darrera a mig metre. Dos nens no tenen parella. Per aconseguir parella hauran de picar l´ullet a els nens que estiguin davant. Quan aquests rebin el missatge aniran a formar parella amb els que els han cridat. Si el de darrera veu la intenció pot retenir la seva parella sense moure´s del lloc. Si queda sense parella haurà de picar l´ullet a algú per aconseguir-ne. Per motivar se´ls dirà (vigilant molt!) que els de davant són les dones de la parella i els de darrera els homes. Es canviaran els papers de tant en tant.\nA cada extrem de les espatlleres es situa un grup de nens. Al senyal començaran a pujar per ordre intentant arribar fins al final contrari de les espatlleres. Quan es creuin amb els altres no es podran tocar de cap manera ni desestabilitzar-se. Se'ls dirà que a terra hi ha cocodrils per motivar el fet de no ficar el peu a terra. Per baixar i fer-ho més motivant es poden col·locar bancs suecs en forma de tobogan i matalassos. Poden transportar alguna cosa per fer-ho més interessant i difícil de fer, per exemple una pilota de tennis o un cercle.\nPer grups de tres o quatre nens s´organitzen petites represenatcions de teatre d´un o dos minuts com a molt. Les escenes poden ser de la vida quotidiana o de qualsevol pel.lícula o sèrie de dibuixos animats. Després per ordre cada grup representarà la seva escena davant dels altres. Per ordre els nens que mirin l´escena aniran dient "Pausa" i "Play" per parar i engegar "la imatge" del que estan veient en la tele connectada al vídeo. Les pauses poden durar uns tres segons i les escenes seran sempre amb càmara lenta per ajudar a les pauses i perquè sigui més divertit.\nELS VAIXELLS ("hundir la flota")\nDos grups jugaran al joc dels vaixells però sent ells mateixos els torpedos, vaixells i capitans. Per jugar amb més de vint nens. Cada equip tindrà dos papers-requadres, en un hi apuntaran on es troben els seus propis vaixells (triaran les coordenades de la "e" al nº 5) i en l´altre anotaran els trets que tiren a l´enemic (caldrà un bolígraf) . Segons el nombre de nens per equip es faran més o menys vaixells. Cada membre (part) de cada vaixell tindrà un paperet on s´indicarà en quina posició es troba. Aquest paper només l´haurà d´ensenyar en el moment que és enfonsada la part de vaixell que ell representa (p.ex: b4). Els capitans, per ordre, diran una coordenada, si és vàlida per tocar una part de vaixell el nen de l´altre equip que la tingui ensenyarà el paper i el torpedo xocarà contra ell i restarà assegut. Si la coordenada és aigua també sortirà un torpedo però caurà a terra (matalàs) prop dels vaixells contraris. No és necessari que els vaixells es col·loquin com si estiguessin sobre un requadre, poden col·locar-se com vulguin però sempre units entre les seves parts. Un llançament que toca té dret a conservar el torn. Cada vegada sortirà un torpedo diferent dels dos que té cada equip. Equivalències segons el nº de nens: 1- 15 nens . grup = 1 vaixell de 5; 1 de 4; 1 de 3 + 2 torpedos + 1 capità. 2- 14 nens . grup = 1 vaixell de 5; 1 de 4; 1 de 2 + 2 torpedos + 1 capità. 3- 13 nens . grup = 1 vaixell de 5; 1 de 3; 1 de 2 + 2 torpedos + 1 capità. 4- 12 nens . grup = 1 vaixell de 4; 1 de 3; 1 de 2 + 2 torpedos + 1 capità. 5- 11 nens . grup = 1 vaixell de 4; 2 de 2 + 2 torpedos + 1 capità. 6- 10 nens . grup = 1 vaixell de 3; 2 de 2 + 2 torpedos + 1 capità.\nJocs d'Expressió Corporal:\nNÚMEROS, LLETRES I FORMES\nAmb l´ajuda del cos i per grups, els nens faran lletres, números i formes geomètriques com quadrats o rodones. El monitor coordinarà les figures que han de fer i ajudarà en els grups a formar paraules entre ells. Es puntuarà l'originalitat i rapidesa.\nORDENA I SIGUES ORDENAT\nSense parlar, utilitzant només gestos, els nens s´hauran d´ordenar en files segons els mesos de naixement, els dies de naixement o altres ordenacions més o menys complicades com els números de carrer on viuen, el número del DNI (en nens més grans), l´alçada, el pes, etc.. . Es puntuarà la rapidesa i efectivitat i es penalitzaran els grups que parlin.\nENDEVINA, ENDEVINA RÀPID!\nEl MEF dóna un paper a un nen amb títols de pel·lícules conegudes, artistes coneguts, sèries de TV., objectes, animals,.... Aquest, amb mim ha d´intentar que els companys coneguin el títol. Els altres poden fer preguntes que només tinguin com a resposta SI o NO. Es van canviant de papers a mesura que ho vagin encertant. També es pot fer una competició per equips. Cal mantenir un ordre de preguntes i respostes i sortirà un membre de cada equip en cada tanda. Qui encerti la resposta es queda el paperet. Al final es contaran els paperets guanyats.\nAmb els bancs suecs o cordes si no en tenim suficients fem un passadís. Ens imaginarem que estem en un "passe" de models i els nens han de disfressar-se amb qualsevol cosa imitant les top models. Pot haver-hi un munt de roba on s´agafen complements ràpidament. A partir s'una música marxosa aniran sortint un a un mentre els altres aplaudeixen. Es puntuarà l'originalitat, classe i elegància.\nÉs per nens força petits. Estan escampats per l´espai. Quan el MEF diu: -"Capsetes!"; tots s´ajupiran simulant unes capses. Després el MEF dirà:- "dins de les capses hi ha ....(qualsevol cosa, per exemple uns lleons). Tots els nens imitaran ser lleons fins a rebre noves instruccions per a convertir-se en capsetes per després tornar-hi. Es pot fer amb sons o callats, amb figures estàtiques o en moviment.\nRECULL DE GESTOS:\nAcompanyat d'explicacions sobre la importància del gest farem un recull de gestos coneguts per tothom. Després per parelles crearan un codi de gestos propi que mostraran als demés.\nLLEGIR ELS LLAVIS PER PARELLES:\nPer parelles cara a cara intentaran dir-se frases sense parlar, es tracta de llegir-se els llavis. S'aniran canviant les parelles. Es pot fer en forma de joc en grup per veure qui ho endevina abans. Aquest tipus de joc intenten demostrar que es pot comunicar sense paraules, que és un dels objectius que busquem en l'expressió corporal.\nESPORTS EN MÍMICA I CÀMARA LENTA:\nEs tracta d'imitar els gestos de diferents esports en càmara lenta. Es pot fer individual i després per parelles. Els alumnes escenificaran el que fan davant de tots. Tot seguit s'analitzaran els gestos. És ideal escenificar el tennis.\nEs tracta de fer estàtues sobre algun gest típic dels esports o jocs. S'analitzarà en grup. Es procurarà que impliquin tot el cos i no només els braços o els peus. Cal mostrar el gest d'esforç del cos i de la cara.\nJocs de control i consciència corporal:\nBUSCANT A ALGÚ QUE..\nEl monitor reparteix uns fulls que diuen BUSCA A ALGÚ QUE.. i diferents frases com: -hagi nascut el mateix mes que tu; -li agradin els dibuixos animats; -el seu nom (o algun cognom) comenci amb la mateixa lletra que el teu nom o cognoms; -tingui els ulls blaus; -porti ulleres; -tingui les sabates negres; -hagi anat en avió; -hagi dormit en tenda d'acampar; - que tingui dos germans; que tingui el mateix nº de peu que tu; etc.. . El difícil és que no val repetir ningú i s´ha d´omplir el full el més ràpid possible. Al final es posen les dades en comú. Caldrà fer diferents models de fulls per evitar que s´ho copïn.\nEn un bossa hi ha diferents objectes que els nens poden palpar sense mirar. Després en treiem un i ells han d´endevinar quin objecte falta. Es puntua amb 10 si ho encerten a la primera i anar baixant fins a un 0.\nEntre diferents arbres lliguem una corda llarga. Entre el recorregut de la corda hi fiquem diferents objectes per dificultar una mica el pas. Després els nens passaran agafats de la corda amb els ulls tapats. Es cronometrarà quan triguen. És permès espantar-los!.\nPer grups i en un bosc es tracta de fer monuments espectaculars amb materials que puguin trobar al bosc com branques, herbes, fulles, lianes, pedres,... . Es puntua cada grup per paràmetres: més original, el més alt, el més espectacular, impacte ambiental,.... . Després es fa la mitjana dels paràmetres, evidentment no es pot fer malbé el bosc, fer-ho és penalitzat. Entre el grup es pot repartir cordill perquè ho facin més bé.\nJocs de les Capacitats Condicionals:\nPASSAR PEL PONT\nEntre el grup han de fer ponts i un nen ha de passar per sota per comprovar que és segur i efectiu. Es puntua la imaginació, la cooperació del grup i la capacitat de crear noves formes de ponts.\nUn grup de monitors resta immòbil dins un cercle i els nens els han de treure. No val oposar resistència. Es cronometra un temps.\nEn un espai petit i amb grup reduït. El monitor haurà de “matar” a tots els nens amb una pilota fluixa en el menor temps possible, tots els nens hauran d'intentar no ser tocats. Els tocats hauran de seure a terra. No val tocar de rebot. El monitor cronometrarà quan triga.\nEn un bosc o pati es tracen dues línies a una distància d'uns deu metres. A un costat de la línia (sortida) es col.loquen tots els nens amb un globus i bufant han d'arribar a l'altre línia (arribada). No és vàlid servir les mans per res. Es para el crono quan arriba el cinquè.\nEL PAÍS DE PEDRA.\nHi ha un país on hi ha uns dimoniets dolents que quan toquen a algú amb unes pilotes i diuen alhora "pedra" el converteixen en pedra. També hi ha uns angelets protectors que tocant amb la seva "vareta màgica" els nens convertits en pedra els alliberen si diuen la paraula "lliure" o "salvat". Quatre nens seran els dimoniets i només dos els angelets. Aniran corrent en un espai delimitat fins que el MEF digui canvi i es canviïn els papers. La vareta màgica serà un mocador vermell (per exemple). Els dimoniets no poden tocar els angelets.\nEn un espai delimitat hi ha dos equips asseguts a terra amb una xanca de peu petita per nen a cada mà. Es tracta de marcar gol amb una pilota de tennis a la zona de gol de l'equip contrari tocant només la pilota amb la xanca i lliscant per terra. Els nens es col·loquen a la zona de gol i no poden sortir gaire. Si la pilota el toca qualsevol part del cos es considera gol del contrari. Es conten els gols.\nEL LLOP I LES CABRETES.\nTots els nens estan dins de cercles escampats per la pista menys dos que no tenen cercle. Els cercles són les cases de les cabretes. Hi ha una cabreta que no té casa i és empaitada pel llop. Quan la cabreta sense casa entra a casa d'una altra cabreta, la cabreta que l'ocupava surt corrent i ara és ella la que no té casa. Quan el llop toca la cabreta es canvien els papers. Si el llop es cansa molt també el canviarem. Hem de procurar que surtin a córrer totes les cabretes almenys una vegada. Els eliminats tornen a la "vida" quan el seu "assassí" és tocat.\nLES PILOTES DE FOC\nÉs un joc de relleus. Hi ha dos equips. Cada nen té un "plat fondo" (pica rodona) a la mà. A uns quants metres hi ha diversos plats fondos amb una pilota de tennis a dins. Resulta ser que les pilotes cremen molt, són pilotes de foc i només es poden agafar amb els plats, no es poden tocar amb les mans perquè ens cremaríem. Els nens han de córrer on són els plats, agafar els plats, buidar la pilota al seu plat, deixar el plat on hi havia la pilota al seu lloc i tornar a la fila amb la pilota on deixaran la deixaran dins d'un cercle. Ho faran en relleu fins que s'acabin les pilotes. Després es comptaran les pilotes de foc per veure quin equip n'ha agafat més.\nLES PILOTES AMAGADES.\nHi ha dos grups que fan dues files al mig de la pista encarats a la mateixa àrea de penal. Dins d'aquesta àrea hi ha escampats una trentena de cons petits rodons (plats fondos) col·locats al revés de manera que es pugui ficar una pilota a dins sense ser vista. El MEF haurà col·locat quinze pilotes de tennis dins dels cons girats. A l'ordre de començar sortiran en relleus corrent fins a l'àrea, una vegada arribin a dins tenen cinc segons per obrir un plat, agafa la pilota si n'hi ha i tornar. En cas de trobar pilota la deixa dins un cercle a prop de la fila. Només poden obrir un plat per torn i hauran de vigilar que no obrin cap plat ja obert amb anterioritat perquè no hi haurà cap pilota. Si no hi ha cap pilota tornaran a fer el relleu tan ràpid com puguin per no perdre temps. L'equip que trobi més pilotes guanya. Una variant és que un equip col·loca les pilotes mentre l'altre està d'esquena, pot col·locar dues pilotes en un mateix plat, serà la sorpresa doble. En aquest cas es pot cronometrar quan triga l'equip que obre els "plats". En nens molt petits no té sentit cronometrar perquè encara no entenen el concepte de temps.\nEs col·loquen tots els nens en fila índia davant de la cistella de bàsquet. Tiraran tirs lliures per ordre. Si un nen encerta acumula dos punts a la cistella, si el nen següent falla es queda aquests dos punts. Si encerta el llançament acumula dos punts més que es sumaran als que ja hi ha a la "caixa"(cistella). El primer en fallar es quedarà els punts acumulats i després es tornarà a partir de zero. Si no hi ha punts acumulats i es falla no passa res. Qui arribi primer a vint punts (o més, segons s'estableixi abans) queda eliminat. En nens més grans es pot fer rebot que dóna una segona opció de llançament i un punt per acumular. Aquest joc pot ser jugat en futbol o handbol també pel sistema de penals.\nHi ha dos equips en un terreny de joc reduït. Uns cons fan les porteries . Els dos equips es col·loquen en posició de cranc: panxa enlaire amb peus i mans a terra i el cul sense tocar a terra. No hi ha porters. En començar el joc tots estan a la seva porteria. Es deixa la pilota al mig de la pista i comença el joc. S´han de moure en posició de cranc i intentar fer gol a la porteria contrària amb el peus. En cap moment es pot tocar la pilota si es té el cul a terra . Quan la pilota va fora els límits del camp es tira dins el terreny de joc de nou. Les porteries es poden ampliar per guanyar en més gols. Si un jugador toca la pilota mentre té el cul a terra , la pilota passa a l´ altre equip i el jugador és amonestat amb un minut fora.\nHi ha dos equips en un terreny de joc reduït que llisqui força, un passadís ample o un gimnàs és perfecte. Uns cons fan les porteries. Els dos equips es col·loquen panxa a terra i s'han de moure amb l'impuls dels braços. Es tracta de fer gol colpejant la pilota sense agafar-la. Agafar la pilota suposa 1 minut d'expulsió. El principi del partit els dos equips es col·loquen a la seva porteria i el MEF tira la pilota al mig del camp. Evidentment no val aixecar-se sota cap concepte en ple joc. Hi ha una variant que és jugar amb quadrupèdia amb els genolls i les mans a terra.\nEs tracta de jugar un partit de bàsquet amb la peculiaritat que per fer cistella s´ha d'estar a sobre d'un nen del mateix equip (gegants). Els nens que fan de gegants poden desfer-se quan vulguin i tornar-hi quan vulguin i tothom pot fer de gegant del bàsquet en algun moment del partit. Els rivals no podran tocar els gegants o seran castigats amb tres tirs lliures. L'única forma de prendre'ls la pilota és saltant i tocant-la. Els gegants no poden fer més de cinc passes amb la pilota. La resta de nens jugaran un partit normal però no podran fer cistella, es dedicaran a passar la pilota al gegant més ben situat. Fer falta a un gegant suposa tres tirs lliures; si els nens es passessin de llestos i poguessin veure que és més efectiu pel seu equip provocar tres tirs lliures, després caldria tirar-ne cinc o més a criteri del MEF.\nPEIXOS A L'AIGUA\nA la pista poliesportiva els nens han d´anar d´una àrea de handbol a l´altre sense ser tocats per un altre nen que pot moure's per tot arreu menys les àrees. Els que han d'aconseguir l'objectiu són els peixos i el perseguidor és el pescador. Al crit de "Peixos a l'aigua!" començaran a córrer. Els tocats seran pescadors. No val quedar-se dins l´àrea molta estona, es contarà. Al final tots seran perseguidors o guanya el darrer a ser atrapat. Per fer el joc més ràpid es pot dir que l´últim a entrar a l´àrea perd i ha de fer de perseguidor.\nEn una porteria de futbol s´hi col·loca un porter i una fila índia de nens a fora de l'àrea. Cada nen té cinc punts. Aniran xutant a gol per ordre, qui marqui gol torna a la cua i el porter perd un punt. Quan un nen falla ha d´anar ràpidament a la porteria a ficar-s´hi de porter. És permès xutar molt ràpid encara que el porter no estigui a punt, d´aquesta manera no es distreuen i el joc és més àgil. Quan s´arriba a zero es queda eliminat. Guanya l´últim. Es pot fer amb el peu o amb la mà simulant l´handbol. S'ha de xutar sempre des de fora de l'àrea. No es pot fer amb grups molt nombrosos, caldrà partir la classe en dos grups i fer-ho un a cada porteria.


Deliciosos Plats Vegitarianskie - Torta de xocolata de taronja (vegana)\nTorta de xocolata de taronja (vegana)\nIntroduïu aquest pastís de formatge de xocolata de taronja celestial per obtenir un remolí d’interessants sabors. El toc de taronja entre la xocolata aporta un toc únic a aquest deliciós pastís de formatge.\n1/2 tassa de dates encaixades\n1 1/2 tasses d'ametlles crues\n3 cullerades soperes d’oli de coco\n(utilitzeu el mètode de doble caldera per mantenir-lo en cru)\nPer al formatge:\n3 tasses de anacards en remull\n3/4 tassa de suc de taronja\n2/3 copa d’atzavara\n1/4 tassa de cacau en pols\n3/4 tassa d’oli de coco fos\n1/4 tassa de xocolata fosca ratllada com a guarnició, opcional\nBarregeu tots els ingredients junts en un processador d’aliments o liquadors forts. Jo utilitzo el meu Vitamix i funciona com un encant sempre. Voleu que els fruits secs i les dates siguin consistents d’una mena de galetes gruixuda i menys maleable.\nBoteu la barreja en una paella de forma molla de 9 '(la manera més fàcil) o lligueu un pastís o una llauna de pastís amb paper encerat (menys fàcil) i trigueu-la a aquesta.\nPremeu la barreja als costats i al fons de la cassola.\nCongelar per configurar, com a mínim, una hora o més.\nPer fer el formatge:\nDesprés que els anacards s'hagin xopat durant almenys una hora, envieu-los a la liquadora o al processador d'aliments. Afegiu el suc de taronja acabat d’espremer, l’atzavara, el cacau en pols, la sal, l’extracte de taronja i l’oli de coco. Barregeu-ho a la mà durant aproximadament un minut, més si la vostra màquina necessita. La consistència serà la d’un budell gruixut, batut i majoritàriament abocable.\nRetireu la crosta del congelador i aboqueu-hi el farcit de formatge per sobre, tapant la paella diverses vegades al taulell per nivellar el farcit completament pla.\nCol·loqueu el formatge muntat de nou al congelador o a la nevera, com a mínim, 3 hores per posar-lo completament. Si el col·loqueu al congelador, es produirà un gelat més ferm, amb textura. Posar-lo a la nevera el deixarà molt més suau i més com una natilla.\nUn cop configurat el formatge, traieu-lo del frigorífic / congelador i poseu-lo al voltant de la vora exterior (o a qualsevol lloc que vulgueu realment) amb xocolata ratllada.\nXerra, serveix i gaudeix.\nTotal de calories: 5846 # hidrats de carboni: 403 g # greixos totals: 445 g # proteïnes totals: 114 g # Sodi total: 2169 g # sucre total: 281 g Nota: La informació mostrada es basa en els ingredients i la preparació disponibles. No hauria de considerar-se un substitut dels consells d’un nutricionista professional.\nBarres de mantega de cacauet (crues, veganes, sense gluten)\nBoles de Potència de Sèsam Banana (Vegana)\nCom fer fideus Udon (vegà)\nBol de Fideus Dolços i Picants (Vegan)\nPanets de botifarra (vegana, sense gluten)


4a edició de la Trobada – Networking “Sopar de Pallaresos 2019” |\n← Butlletí 31 , el primer de 2019\nPallarsActiu constitueix la taula de treball de Salut i Esport dels Pallars →\nPublicat el 10 d'abril de 2019 per admin\nLa Societat PallarsActiu ha celebrat aquest dijous, 4 d’abril, la quarta trobada networking de pallaresos .\nMés de 50 persones han assistit a la trobada. Entre els participants hi havia la Consellera de Justícia, dos exconsellers de la Generalitat; Sr. Ignasi Farreres i El Sr. Germà Gordó, la delegada Territorial del Pirineu, Presidents de Consells Comarcals del Jussà i el Sobirà, alcaldes i un gran nombre d’empresaris i professionals de diferents sectors econòmics i d’origen pallarès, han assistit a la trobada.\nDurant l’acte el Sr. Isidre Gavín, Secretari d’Infraestructures i Mobilitat del Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat, ha fet una exposició sobre el present i el futur de les infraestructures prioritàries a les comarques dels Pallars. Un tema que pels habitants dels Pallars representa, avui, una de les principals prioritats pel desenvolupament econòmic i social d’aquestes comarques del Pirineu.\nEn la trobada també s’han presentat els actes de celebració del centenari de l’extracció de les pintures romàniques de Mur que començaran el proper 5 de maig amb la celebració de l’aplec de Mur i la visita d’una delegació de periodistes d’Estats Units, on es troben actualment les pintures.\nL’acte ha finalitzat amb un sopar a peu dret on representants de l’administració, empreses i professionals han pogut compartir experiències i projectes de futur que tinguin com a pedra angular el desenvolupament territorial de les comarques dels Pallars i el seu creixement econòmic , demogràfic i en general l’equilibri territorial d’aquesta zona del Pirineu.


Es va poder celebrar la festa del patrons de Catalunya | Associació dels Amics de l'Arbre\nEs va poder celebrar la festa del patrons de Catalunya\nEl passat dissabte 27 d'abril, festa de la Mare de Déu de Montserrat, malgrat el risc de pluja anunciat, es va poder celebrar la festa dels patrons de Catalunya, programada dins els actes commemoratius de celebració del centenari de l'entitat.\nEl dia es va despertar plujós, ja que de matinada i fins a les deu del matí no va deixar de ploure amb ganes, fet que va propiciar que els registres de l'aigua recollida a la nostra ciutat fossin de l'ordre dels vint litres per metre quadrat. Aquella pluja, que va resultar tan beneficiosa per als sembrats, les plantes i els arbres, feia perillar, però, la celebració de la festa a l'entorn de la plaça de Sant Jordi, tal com s'havia programat, comptant que un dels actes centrals era la inauguració i la benedicció del mural de sant Jordi. Pendents en tot moment de les notícies meteorològiques dels mitjans televisius, aquests ens varen temperar els neguits en donar la notícia que la pluja, al nostre sector, escamparia a partir del migdia o a primera hora de la tarda. Assabentats d'aquesta previsió, els membres de la Junta Directiva posàrem fil a l'agulla i muntàrem el dispositiu previst perquè es pogués celebrar l'acte a la plaça de Sant Jordi.\nD'aquesta manera, i amb un temps força agradable, a les sis en punt s'inicià la celebració de la missa en honor de sant Jordi i de la Mare de Déu de Montserrat, la qual va ser oficiada per mossèn Josep M. Vilaseca, acompanyat dels cants de la Coral Bona Nova, dirigida per Jaume Oliveres. L'acte comptà amb la presència de Rosa M. Perelló, alcaldessa de la ciutat, i de dos regidors més. També hi assistí el membre del Comitè d'Honor del Centenari Antoni Pont Amenós, acompanyat de la seva esposa i d'uns quants amics de la ciutat de Reus. Igualment, hi feren acte de presència tots els membres de la Junta Directiva de l'entitat, així com familiars i amics de Màrius Amigó i Magí Capdevila.\nEn l'homilia, mossèn Vilaseca va fer referència a la imatge de la Mare de Déu de Montserrat que presidia la celebració, la qual havia estat donada per un anònim per a la seva veneració a l'ermita de Sant Eloi. Abans d'iniciar-se l'ofertori de la missa, es va procedir a fer la benedicció del mural de sant Jordi, a càrrec de l'oficiant, i la coral va entonar l'himne del gloriós sant Jordi.\nUn bon nombre de targarins va assistir a l'acte, contribuint amb la seva presència a donar suport i escalf a la festa. Un cop acabada la missa, el president de l'entitat va prendre la paraula per agrair la presència de totes les persones i entitats que havien contribuït, d'una manera o una altra, a la realització del mural, convidant-les tot seguit a retre homenatge als presidents Màrius Amigó i Magí Capdevila amb la descoberta de la placa indicativa dels seus noms en un passeig i en un camí del parc.\nSeguidament, un bon nombre de les persones presents es va voler acostar a veure el mural de sant Jordi de prop i van felicitar efusivament el seu autor, Josep Castellana Niubó, per l'obra realitzada. També es va lliurar a tots els assistents un díptic en record de la festa il·lustrat a la portada amb una pintura mural de Jaume Minguell pertanyent a la capella de la Mare de Déu de Montserrat de l'església parroquial de Santa Maria de l'Alba.\nA continuació, es va fer l'acte de descoberta de la placa indicativa amb el nom de Màrius Amigó i Rojals, president de l'Associació del 1920 al 1936. Vàrem poder comptar amb la presència dels seus néts, Montserrat i Jordi Amigó Mitjana i Rosa M. i Daniel Elies i Amigó, així com d'altres familiars de l'homenatjat. Un cop descoberta la placa, prengué la paraula Jaume Aligué, el qual, en nom de la Junta Directiva de l'Associació, va glossar la figura i l'etapa presidencial de Màrius Amigó. Seguidament, va prendre la paraula un seu nét, Jordi Amigó, el qual va agrair, en nom de tots els familiars, l'acte de reconeixement del seu avi. Finalment, en nom de l'entitat, foren lliurats sengles rams de flors a Montserrat Amigó i a Rosa M. Elies com a mostra d'agraïment.\nTot seguit, es va procedir a l'homenatge a Magí Capdevila Carnicer amb la descoberta de la placa que dóna el seu nom a un camí del parc. Poguérem comptar amb la presència de les seves filles, Magda i Anna Maria, i amb la d'altres familiars. Un cop feta la descoberta de la placa, encetà el seu parlament el president de l'entitat, el qual va retre homenatge, en nom de l'Associació, a la figura de Magí Capdevila, fent una exposició de la seva obra i dedicació durant els sis anys de presidència de l'entitat, iniciats el 1971 i acabats el 1977. En nom dels familiars del president Capdevila, prengué la paraula una seva néta per correspondre a l'homenatge que s'acabava de retre al seu avi. A continuació, es va fer entrega a les filles d'un ram de flors com a demostració d'estima envers el seu pare de part de l'Associació.\nTot seguit, l'alcaldessa va cloure l'acte amb un parlament que feia públic l'agraïment de la ciutat envers les persones homenatjades per la seva entrega i dedicació a la causa del parc, alhora que mostrava el seu agraïment, en general, a la tasca duta a terme al llarg de cent anys per l'Associació d'Amics de l'Arbre.\nAmb l'acte de reconeixement al segon i al sisè presidents de l'entitat, es va cloure una tarda d'actes festius celebrats al parc i emmarcats dins la celebració del nostre centenari.\nVolem fer públic el nostre agraïment a totes les persones que hi varen participar i encoratjar-les, des d'ara, a assistir a l'acte previst per al proper dia 1 de setembre, en què celebrarem la inauguració de la plaça de Sant Jordi.