Accés als estudis de grau per a més grans de 25 i 45 anys - UPC Universitat Politècnica de Catalunya\nAccés als estudis de grau per a més grans de 25 i 45 anys\nAccés als estudis de grau per a més grans de 25 i 45 anys https://www.upc.edu/ca/graus/acces-i-admissio/vies-dacces/acces-als-estudis-de-grau-per-a-mes-grans-de-25-i-45-anys /++theme++homeupc/assets/images/logomark.png\nPer accedir a la UPC per aquesta via cal fer el següent:\n- Tenir 25 anys en l'any natural en què es realitza la prova.\n- No haver superat les PAU (o equivalent).\n- No tenir cap títol de tècnic superior de formació professional, d'arts plàstiques i disseny o d'esports (o equivalent).\nInformació detallada referent a la prova per a més grans de 25 anys (matrícula, calendari, lloc de realització…)\nSuperar la prova d’accés a la universitat per a més grans de 45 anys\n- Tenir 45 anys en l'any natural en què es realitza la prova.\n- No tenir cap titulació o qualsevol altre requisit general d’accés que habiliti per accedir a la universitat.\nInformació detallada referent a la prova per a més grans de 45 anys(matrícula, calendari, lloc de realització,…)\nRealització d’una entrevista personal\nLa Universitat Politècnica de Catalunya nomenarà un tribunal i convocarà a una entrevista a les persones que han superat la prova d'accés per a més grans de 45 anys i que han formalitzat la preinscripció universitària.\nLes entrevistes es realitzaran el dia 23 de juny en format no presencial segons l’horari indicat a la convocatòria.\nLes persones candidates rebran la convocatòria específica per correu electrònic.\nLa valoració assolida serà d’apte o no apte.\nResultat de l'entrevista (23 de juny).\nEls candidats que accedeixin a la universitat mitjançant les proves d’accés per a més grans de 45 anys tenen reservat un 1% de les places de cada ensenyament. Si el resultat de l'entrevista és APTE/A, la persona interessada haurà de consultar l'assignació de places al portal d'accés a la universitat segons el calendari establert.\nLa resolució d'admissió té validesa únicament per cursar els estudis a la Universitat Politècnica de Catalunya, per al grau adjudicat i per a la convocatòria del curs vinent.


Els orígens de… EL NINOT DE NEU\n“És hivern, i uns nens decideixen fer un ninot de neu, li posen un rasclet com a boca, i uns trossos de teules en forma de triangle com a ulls. I de sobte comencem a sentir la veu del ninot de Neu, que no en sap res de la vida, tot just acaba de néixer i el que li agradaria és poder caminar i calçar-se uns patins per patinar sobre el gel com ha vist que fan els nens. Però el ninot de neu, evidentment, no en té de cames i no pot fer tot el que li agradaria, és per això que resta palplantat, impertèrrit allà on l’han fet els nens, just davant de casa seva.\nSembla que ningú més pot escoltar els seus pensaments que el gos de la família dels nens, un vell mastí que li explicarà coses sobre el sol, sobre la vida, i sobre els que viuen a la casa a la que ell pertany. Li explica que quan era petit, el deixaven viure a dins de casa, i deixaven que a l’hivern s’escalfés amb l’estufa, que en aquesta època era el millor del món. El ninot de neu es preguntava si realment era tan fantàstica i tan especial una estufa.\nI el gos li va dir que era justament el contrari al Ninot, negre, calenta, esvelta… I li va dir que des d’allà on estava, si mirava a l’interior de la casa, la podia veure. Va ser veure-la, i el ninot de neu va quedar totalment encisat, ja no veia res més que no fos aquella estufa negre, ni el fred, ni el gèlid temps que feia fora emblava animar-lo. Tenia la necessitat de mirar-la i remirar-la sense entendre ben bé perquè.\nVa arribar la primavera gairebé sense adonar-se, i un bon dia en sortir el sol, el ninot de neu finalment es va desplomar del tot i es va fondre com ho fa la neu, entre el que en quedava hi destacava l’atiador que els nens havien fet servir com a nucli per construir el ninot de neu. És per això que el ninot sentia la necessitat imperiosa de mirar-se una vegada i una altra aquella estufa a través de la finestra, en certa manera l’un necessitava l’altre, es complementaven.”\nAquesta és la trista història de “El ninot de neu” un conte de fades escrit per Hans Christian Andersen a Copenhage i publicat el 2 de Març de 1861. Al igual que la història de El petit avet no són uns contes especialment alegres ni amb un gran esperit nadalenc, pròpiament dit, ja que els dos ens narren tristos finals per a personatges inanimats que sovint són oblidats o queden relegats un cop ha passat el seu moment de màxima esplendor, tal com es fa a moltes cases amb els arbres de Nadal, o com passa amb els ninots de neu que s’acaben desfent.\nI és que cal destacar que en línies generals, els contes d’Andersen no han estat mai especialment alegres, i sempre han tingut moments i passatges per fer-nos reflexionar. Aquest és un conte molt commovedor i líric, que juntament amb el conte de El petit avet, escrit uns quants anys abans (desembre de 1844), descriuen la visió tràgica que l’autor tenia sobre la seva pròpia vida.\nPerò perquè escriu Andersen un conte tan trist sobre un Ninot de Neu? I perquè ho fa 17 anys després d’escriure El petit avet? Perquè si per una banda El petit avet era una crítica a la societat en la que a Andersen li va tocar viure, El ninot de neu narrava més aviat una experiència personal, un moment vital pel qual Andersen estava passant. I és que segons molts historiadors, Andersen, quan era ja adulta es sentia atret tant per homes com per dones, i és que durant molts anys Andersen es va sentir rebutjat i condemnat a amagar la seva homosexualitat. Doncs bé, la història de El ninot de neu té el seu origen i inspiració en la relació que Andersen va mantenir amb Harald Scharff, un jove ballarí del ballet del teatre nacional de Copenhage.\nAndersen i Scharff es varen conèixer el 1857 a París, coincidint amb una escala que va haver de fer Andersen per tornar a Copenhage. El jove Scharff vivia allà amb la seva parella. Allà van visitar junts Notre Dame, però no es tornaria a retrobar fins 3 anys després a Alemanya, on va tornar a coincidir amb la parella. Varen passar junts una setmana i sembla que va ser en aquell moment que Andersen es va enamorar de Scharff segons es pot deduir del seu diari personal. Un cop es va separar de Scharff, Andersen es va sentir força deprimit i desanimat, va anar a passar els Nadals a casa d’un amic, on sembla que va recobrar una mica la il·lusió, i va ser en aquell moment, a finals de 1860m que escriuria el conte que avui ens ocupa. Un conte que ens narra una història d’amor no correspost i dolorós que era com es sentia en aquell moment Andersen.\nLa amistat entre Andersen i el ballarí va continuar en el temps, i finalment varen iniciar una relació l’any 1862, que duraria gairebé dos anys, i que acabaria a finals del 1863 sembla que per desencís del ballarí. Ja que el famós escriptor danès va intentar reprendre les relacions amb Scharff en més d’una ocasió.\nSigui com sigui, les seves excentricitats, la seva tràgica vida amorosa, el seu desencís amb el món, aquesta estranya sensació d’incomprensió i de solitud, la seva crítica social van ser els que varen fer de HC Andersen un autor de contes i històries tan apassionants i tan commovedores com: La sireneta, El vestit Nou de l’Emperador, El soldadet de plom, La princesa i el pèsol, L’aneguet lleig; i d’històries nadalenques com La venedora de llumins, El petit avet o aquesta que us he portat avui.\nAvui us porto algunes il·lustracions d’aquest clàssic d’Andersen, un clàssic no il·lustrat tan extensament com d’altres del propi autor, però del que us puc ensenyar alguna coseta. Comencem amb aquesta imatge de l’any 1871.\nI després una mica de varietat, algunes de més clàssiques i altres de més modernes.\nEl Trompeta recomana… CONTES D'HIVERN (II)\nAmb l’arribada del mes de Desembre és un bon moment per portar-vos alguns contes que ens parlen d’aquesta estació, del fred, ja sigui de manera directa o indirecta. Avui dos contes molt diferents, recent sortits al mercat això sí, un català, i l’altre una traducció. Dos contes fantàstics, preciosos i sorprenents que me ve realment molt de gust acostar-vos i que passen a engreixar la llista de contes d’hivern que ja us he portat en alguna que altra ocasió.\nEL PAÍS DE L’HIVERN, Xavier Blanch, Il·l. Francesc Rovira, Col·l. Capsa de contes, Editorial Baula (octubre 2013) –> Després de dedicar-li a cada estació el seu propi conte en forma de “El país de…”, Xavier Blanch dóna per finalitzada la col·lecció amb aquest quart títol anomenat El país de l’hivern. Un conte que ens parla una vegada més de com és el país de l’hivern, que comença amb moltes festes: Nadal, Sant Esteve, els Sants Innocents, l’Home dels Nassos, Cap d’Any, els Reis… Però evidentment no tot és alegria, gresca i xerinola al País de l’Hivern i és que el Rei Fred vol que el seu reialme sigui gèlid, que no hi hagi ni un bri d’herba verda als camps, i és per això que té tancada en una torre de gel a la princesa Primavera. Però evidentment, i com passa cada any, la princesa Primavera tard o d’hora acabarà escapant i començarà el seu regnat. I així es van succeint estació rere estació.\nUna vegada més els textos són perfectes i les il·lustracions també, i això fa impossible que no t’agradi aquest conte, així com els seus companys d’aventures.\nHILO SIN FIN, Mac Barnett, Il·l. Jon Klassen, Editorial Joventut –> Aquest conte tot justa ha sortit al carrer i només veure’l em va captivar. Té alguna cosa que el fa especial, i és que en quant vaig veure les il·lustracions vaig pensar que l’il·lustrador em sonava. “Jo he recomanat alguna cosa d’aquest home” vaig pensar. I remena que remenaràs trobo que l’altre conte que us havia portat d’ell era “On és el meu barret?” on un ós havia perdut el seu barret.\nDoncs bé, aquesta vegada es tracta d’una història totalment diferent que ens narra la història d’una nena que una freda tarda d’hivern troba una capsa plena de fils de tots colors i es teixeix un jersei. Al acabar es dóna compta que li ha sobrat fil a la capsa, i li fa un jersei al seu gos. Però encara li en sobra i li fa a un jersei a un noi i al seu gos que es troba pel carrer. I així continua teixint i teixint i transformant el seu poble gris i apagat pel fred de l’hivern en un poble acolorit, on no només les persones portaran els seus jerseis, sinó que fins i tot la nena teixirà per cobrir els arbres i els edificis. Fins i tot un noble ric s’interessa per la màgica capsa de la nena a la que no se li acaba mai el fil, però el final de tot plegat no us el desvetllaré pas ara. Deixeu-vos sorprendre.\nDibuixant a… EL TRENCANOUS I EL REI DELS RATOLINS\nEls orígens de… EL TRENCANOUS I EL REI DELS RATOLINS\nSi us parlo del Trencanous potser a molts de vosaltres us ve al cap un ballet clàssic o el nom de Tchaikovsky, però què us semblaria que us expliqués que aquest ballet prové en realitat d’un gran clàssic de la literatura infantil? Doncs sí, i ara us en faig un petit resum de l’argument:\n“La història comença la Nit de Nadal a casa dels Stahlbaum. Els més petits de la família, la Marie i el seu germà Fritz estan asseguts mirant fascinats els regals al voltant de l’arbre de Nadal. El padrí de la nena Drosselmeier, els hi regala un castell de joguines, on tots els seus habitants ballen al ritme d’una capsa de música. De sobte, la Maria descobreix d’entre totes les joguines un bonic soldat de fusta que serveix per trencar nous que la deixa totalment encisada. Tan ella com els seus dos germans comencen a partir nous tot utilitzant el brillant artilugi, fins que en Fritz acaba trencant el trencanous quan intenta col·locar-li una nou massa gran a ala boca perquè la parteixi.\nLa nena l’arregla amb una cinta del seu vestit i finalment tota la família se’n va a dormir. Però la Maria que volia passar més estona amb el Trencanous va a l’habitació de les joguines i l’espectacle que presencia és totalment sorprenent: les joguines han pres vida! I estan lluitant contra un exèrcit de rates encapçalats pel seu Rei que té set caps coronat samb set petites corones d’or! La Maria es posiciona amb les joguines i finalment acaben vencent l’exèrcit de rosegadors. Però amb tot el terrabastall, la nena li dona un cop a la vitrina de vidre i queda ferida.\nPerd el coneixement i mentre està al llit el Senyor Drosselmeier li explica una història fantàstica, la història de la princesa Pirliplat, de com aquesta va ser embruixada i convertida en un ésser horrorós pel rei de les Rates. Només podrà salvar a la princesa un jove capaç de partir amb les dents una duríssima nou. Passen quinze anys i després que molts nobles i valents provaren de partir la nou amb les dents sense cap resultat, va aparèixer el nebot de l’avantpassat d’en Drosselmeier , que era el rellotger del reialme, que no se li resistia mai cap nou quan provava de partir-les amb la boca. Així que dit i fet, el jove partí la nou, la princesa recuperà la seva bonica figura i qui va quedar convertit en un ésser horrible va ser el noi que havia trencat la nou. El rei, que havia promès que la seva filla es casaria amb aquell que aconseguís desfer l’encanteri, no va voler casar la jove amb un ésser tan horrible i que aquell home el succeís com a Rei. I tot i que el rei mai no el va honrar, la gent del poble sí que ho va fer i des d’aquell moment van començar a construir trencanous de fusta honrant aquell noi convertit en aquell home tan horrible.\nEl padrí li arregla el Trencanous, i des d’aleshores mai més es torna a trencar. La nena se n’adona des d’aquell dia que el seu Trencanous és en realitat el nebot de l’avantpassat d’en Drosselmeier que està encantat i condemnat a viure en forma de ninot de fusta; i es pregunta què pot fer per ajudar-lo. El seu padrí li respon que l’únic que pot fer és continuar creient amb els seus somnis.\nLes històries amb el ratolins, un viatge al país de les joguines i tota una sèrie d’aventures es van succeint. I finalment, la Maria i el Trencanous vencen per sempre als ratolins i al seu Rei. Els pares de la nena es pensen que tot plegat és per la febre causada per la infecció de la ferida que la nena es va fer al caure contra la vitrina de les joguines i mai se l’acaben de creure.\nPassen els anys i la nena es mira el seu antic Trencanous, recorda les aventures que varen viure plegats i li diu que ella mai hauria fet com la princesa Piriplat, que ella si hauria casat. De sobte toquen el timbre, és el seu padrí que va acompanyat del seu nebot. No és un altre que el jove noi que trencava les nous amb les dents a la història de la princesa Piriplat! Quan els dos joves es queden sols, el noi li agraeix la seva ajuda per vèncer a la reina de les Rates, i que gràcies això s’havia trencat l’encanteri que el tenia dins d’aquell cos de fusta. Li va demanar matrimoni i si es volia convertir en la seva reina en el Palau de Massapà. La noia va acceptar i explica la història que al cap d’un any el jove Drosselmeier la va venir a recollir amb un carruatge d’or tirat per cavalls platejats. Es van casar, van ser molt feliços i van menjar molts anissos.”\nAquesta història que us he explicat rep per títol El Trencanous i el Rei dels Ratolins, i va ser escerita l’any 1816 per Ernst Theodor Amadeus Hoffmann, també conegut per les seves inicials E.T.A Hoffman. Hoffman va ser un home sens dubte polifacètic, va ser escriptor, jurista, dibuixant, caricaturista, pintor, cantant (tenor) i compositor musical, també va participar activament del moviment romàntic de la literatura alemanya. Nascut a Konigsberg, antiga Prusia Oriental de família hongaresa i polaca la seva feina com a jurista el va portar a viure a Alemanya, on va desenvolupar tota la seva carrera.\nAra però el que ens interessa és la seva vesant com a autor de literatura, va escriure innombrables reculls de contes, la majoria d’ells fantasmagòrics i amb cert aire de misteri, i d’ell diuen que va inspirar a autors de renom com Edgar Allan Poe. No hem d’oblidar que Hoffmann va ser contemporani als famosos germans Grimm que varen publicar els seus contes entre 1812 i 1815m, només un any abans de la publicació del Trencanous, i que els famosos germans van servir d’influència a molts autors que es van iniciar en l’àmbit de la literatura infantil, suposant així una gran embranzida per aquest gènere.\nPerò perquè El Trencanous i el Rei dels Ratolins és el seu conte més famós? Doncs ben senzill, perquè és l’obra de Hoffmann de la que se’n varen fer més adaptacions. Però sens dubte la més important a nivell literari fou la que en va fer Alexandre Dumas (pare) l’any 1844. Alexandre Dumas va ser un conegut escriptor francès de molt renom per algunes de les seves obres com El Conde de Montecristo o Els Tres mosqueters.\nDesprés de la revisió que en va fer Dumas, l’any 1891-1892 el conte va ser convertit a Ballet de la mà de Piotr Ilich Chaikovski. El ballet està dividit en dos actes i tres escenes, i és probablement en els països Europeus el Ballet més conegut per tothom, representat sobretot en èpoques Nadalenques.\nÉs des d’aquell moment que el Trencanous passa a ser conegut mundialment, i a convertir-se en un dels ballets més representatius de Chaikovski, no obstant això seria injust oblidar qui va ser el veritable autor d’aquesta història que no fou altre que Hoffmann.\nUna altra de les adaptacions que es varen fer de la història i del Ballet va venir de la mà de Maurice Sendak l’any 1983, quan li varen proposar dissenyar els personatges, escenaris i imatge gràfica de la nova adaptació del Ballet de Chaikovski dirigida per Kent Stowell i protagonitzada pel Pacific Northwest Ballet’s.\nPerò la feina de Sendak no es va quedar aquí, i és que l’any 1984 publicava una nova versió del conte de Hoffmann il·lustrat per ell mateix. Un total de 99 pàgines amb magnífiques il·lustracions que explicaven fil per randa la història tal i com la va crear Hoffmann, amb tots els personatges i escenes que posteriorment varen ser eliminades en el Ballet. I no és d’estranyar que l’autor de “Allà on viuen els monstres” fes una feina excel·lent entorn a un conte amb tanta riquesa de personatges i un imaginari tan i tan ampli.\nEn definitiva, El Trencanous i el Rei de les rates s’ha convertit en un autèntic clàssic de la literatura infantil, i un dels contes per excel·lència per explicar al Nadal. Un conte probablement estrany, surrealista i complicat; però una història que sens dubte no deixa de sorprendre.\nD’il·lustracions sobre el famós conte de Hoffmann us en puc portar moltíssimes, des de més clàssiques fins a més contemporànies, però totes elles amb una imatge força clara sobre el trencanous i sobre com és.\nÉs impossible però parlar-vos del Trencanous sense portar-vos algunes imatges del Balet de Chaikovski.\nAra però m’agradaria portar-vos l’adaptació en forma d’imatges que en va fer imatge Sendak per al Pacific Northwest Ballet’s l’any 1983.\nI un any després Maurice Sendak publicaria la seva pròpia versió del conte, amb imatges com aquesta.\nI ja per acabar em feia molta il·lusió portar-vos la portada de la darrera versió del conte que ha arribat a les nostres contrades, es tracta d’un Trencanous editat per Baula, i il·lystrat per al fantàstic il·lustrador Éric Puybaret, que fa una vegada més, una feina d’il·lustració excel·lent i que li dóna una imatge nova a la història.


Bases Mossos d'Esquadra - Oposiciones Guardia Urbana, Policía Local y Bomberos\nInicioNosotrosOfrecemosBlogOposicionesOposiciones Mossos d'Esquadra 2017Convocatoria 2017Bases Mossos d'EsquadraOposiciones Guardia Urbana 2017Bases Guardia UrbanaOposiciones Guardia Urbana 2015Oposiciones Policias Locales 2017Oposiciones Bombers Generalitat 2.016Oposiciones Bomberos 2015Oposiciones CNP 2016Oposiciones Bomberos 2012 - Cursos RealizadosOposiciones policiales y cuerpos de bomberosConsejos OposicionesSer de los mejores en la oposiciónConsejos antes del examenConsejos temario y psicotécnicos aptitudinalesConsejos prácticos psicotécnicos personalidadConsejos psicotécnicos aptitudinalesComo superar el psicotécnico de personalidadConsejos afrontar cuestionarios BomberosEnlaces de interésPromoción internaSubinspector Bomberos Generalitat 2017Cabos y Sargentos GUBCabos y Sargentos BomberosAptitudinalesCursos AptitudinalesAptitudinales, la mejor inversiónEntrevistaPrepara tu entrevistaEntrevista por competenciasEntrevista personalConsejos prácticosErrores más habitualesFuerzas ArmadasCoachingCampusContactoEstamos en...\nOposicionesOposiciones Mossos d'Esquadra 2017Bases Mossos d'Esquadra\nRecursos Humanos Convocatoria oposiciones Mossos d'Esquadra\nLa siguiente recopilación tiene carácter informativo, para obtener datos oficiales consulta las bases. La información presentada esta verificada según Generalitat de Catalunya (2011).\nFuente: Generalitat de Catalunya La primera fase (1F) consta de diferentes\nPrimera prueba, consta de la siguientes subpruebas:\n+ Comprobación de los datos antropométricos\n+ Comprobación causas de exclusión médica\nLa segunda fase (2F) es la..\nSuperación curso selectivo de formación básica policial en el ISPC\nLa tercera fase (3F)\nPrácticas en un lugar de trabajo determinado por la Dirección de General de Policía.\nBases provisión plazas Mossos d´EsquadraRequisitos\nPulsa sobre las pestañas para ir visualizando los contenidos que te interesen.\nPosseir el títol de graduat/ada en ESO, EGB, FP 1 o equivalent, o qualsevol altre de nivell superior. Si es tracta d'un títol obtingut a l'estranger, cal disposar de\nl'homologació corresponent del Ministeri d'Educació.\nNo estar inclòs/a en cap causa d'exclusió mèdica de les que estableix l'annex 5 de les bases de la convocatòria.\nNo haver estat condemnat/ada per cap delicte o, en cas d'haver-ho estat, tenir extingida la responsabilitat penal i cancel·lats els antecedents\npenals, o si correspon la seva cancel·lació, haver-ho sol·licitat, i no estar inhabilitat/ada per a l'exercici de les funcions públiques, ni estar separat/ada mitjançant\nexpedient disciplinari del servei de cap Administració pública.\nPosseir el permís de conduir vehicles de la classe B, en vigor, o permisos equivalents d'acord amb la normativa aplicable.\nEls requisits (excepte la possessió del permís de conduir vehicles de la classe B, en vigor o equivalent) han de complir-se dins del termini de presentació de sol·licituds i\ns'han de continuar complint fins a la presa de possessió com a funcionari/ària, llevat del requisit de l'edat.\nPrimera fase1ª prueba: Conocimientos, Aptitudinales y Personalidad\nTest de 50 preguntes en relació amb el temari que s'inclou a l'annex 3 de les bases de la convocatòria.\nPuntuació: 0-10 punts - Mínim 5 punts per superar la prova\nDescarregat pdf amb el temari (2011) des d'aquest mateix enllac [+]\nDescarregat pdf amb correccions al document anterior [+]\nBateria de tests adreçats a avaluar les capacitats intel·lectuals i els processos de raonament de la persona aspirant.\nSubprova orientada a avaluar els trets de la personalitat de la persona aspirant, així com la seva adaptació personal i social.\nQualificació: apte/a o no apte/a\nAptitudinales, Personalidad...Si quieres más información de cómo preparalas y de como te podemos ayudar, no dudes ponerte en contacto con nosotros [+]. 2ª y 3ª prueba: Pruebas físicas y Catalán + (Datos Antropométricos y Revisión Médica)\nExercicis que composen aquesta prova:\n1r exercici: circuit d’agilitat\n2n exercici: cursa llançadora\nDescarregat pdf amb la descripció i gràfics de la realizació d'ambdues proves des d'aquest enllaç [+]\nPer fer la prova, les persones aspirants hauran de presentar-se amb roba esportiva.\nNo es podrà provar cap element o material abans de la realització dels exercicis.\nLes persones aspirants assumeixen la responsabilitat de complir les condicions físiques necessàries per al desenvolupament dels exercicis.\nLa persona aspirant que no faci algun dels exercicis o faci 2 nuls a l'exercici d'agilitat serà exclosa del procés selectiu.\nCadascun dels exercicis es valorarà d'acord amb el barem que es confeccioni tenint en compte els resultats obtinguts per totes les persones aspirants del mateix sexe, agrupades per\nfranges d'edat: de 18 a 24 anys, de 25 a 29 anys i de 30 a 34 anys.\nCada exercici es puntuarà de 0 a 10 punts.\nLa puntuació final s'obtindrà dividint entre dos la suma total de punts aconseguits en cadascun dels exercicis físics.\nPer superar la prova s'haurà d'obtenir una puntuació mínima de 5 punts.\nEs comprovarà en una única crida, en un dia i una hora determinats, que es compleixen els requisits mínims d'alçada i d'índex de massa corporal.\nSeran excloses les persones que no compleixin el requisit d'alçada establert (1,65 m els homes i 1,60 m les dones).\nSeran excloses les persones que tinguin l'índex de massa corporal (IMC) de Quetelet inferior a 18,5 o superior a 30: IMC = Pes en kg / Alçada en metres (al\nAquesta comprovació es realitzarà de forma independent durant la realització de la prova física i, si escau, paral·lelament al desenvolupament de la comprovació de les causes mèdiques\n1a part: expressió escrita S'hi avaluaran el domini de l'expressió escrita mitjançant la redacció d'una carta personal de 150 paraules com a mínim i els coneixements pràctics de llengua mitjançant sis blocs de\npreguntes sobre coneixements sintàctics i de comprensió.\nDurada màxima: 1.30 hores\n2a part: expressió oral S'avaluarà l'expressió oral per mitjà d'una exposició oral i una conversa sobre temes generals d'actualitat.\nLa qualificació d'aquesta prova és d'apte/a o no apte/a.\nExempció: acreditació documental d'estar en possessió del nivell intermedi de català (B) de la Secretaria de Política Lingüística, superior o\nequivalent, d'acord amb la normativa vigent.\nComprovació de les causes d'exclusió mèdiques\nAquesta comprovació comportarà un reconeixement mèdic. Cada una de les proves a realitzar es faran en una única crida en els dies i les hores que es determinin.\nA l'inici del reconeixement mèdic, s'haurà de contestar un qüestionari mèdic amb la declaració jurada de malalties i tractaments mèdics. La no formalització del qüestionari, així com\nl'omissió intencionada i/o la falsedat de les dades sol·licitades, comportarà l'exclusió automàtica del procés selectiu.\nAquesta comprovació es farà després de la prova física.\n4ª prueba: Adecuación psico-profesional\n1ª Subprueba: Psicotécnicos\n2ª Subprueba: Entrevista\nAdequació psicoprofessiona, consta de dues proves:\nPrimera subprova - Proves psicotècniques\nSegona subprova - Entrevista\nTrobaràs més informació de les subproves en les següents pestanyes.\nOrientades a avaluar l'adequació de les característiques de la persona aspirant en relació amb les tasques a desenvolupar.\nUn cop avaluades les proves psicotècniques, el tribunal qualificador fixarà els criteris que determinin quines persones aspirants han de fer l'entrevista i es publicarà\nla llista de les persones aspirants convocades.\nNota de recopilació: Ens ve a dir que aquestes proves son eliminatòries, ja que es fa una tria "el tribunal qualificador fixarà els criteris que determinin quines persones aspirants\nha de fer l'entrevista".\nConsistirà en una entrevista per contrastar i ampliar el resultat de les proves psicotècniques amb vista a determinar l'adequació de la persona aspirant al perfil professional desitjat.\nPsicotécnicos de personalidad y preparar la Entrevista para Mosso d'Esquadra son dos capítulos claves para llegar a tu objetivo. Estos escollos se presentan al final de la\nprimera fase, con mucho camino ya realizado, no puedes fallar......Si quieres información para mejorar tus posibilidades y averiguar como podemos ayudarte, no dudes ponerte en\ncontacto con nosotros [+]. Segunda y Tercera fase\nConsistirà en la superació d'un curs selectiu de formació bàsica policial d'una durada no superior a nou mesos.\nS'avaluarà, de manera independent, tant l'assoliment del nivell acadèmic com l'adquisició del perfil de competències i actituds de servei necessaris\ndeterminats per l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya.\nEn quedaran exemptes les persones aspirants que acreditin, mitjançant la certificació corresponent, haver superat i obtingut el diploma d'un curs de la mateixa durada i del mateix contingut impartit per l'Institut de Seguretat Pública de Catalunya.\nPer superar el curs de formació bàsica s'haurà d'obtenir una puntació mínima de 35 punts sobre un màxim de 70 punts a l'avaluació\nacadèmica i la qualificació d'apte/a en l'avaluació del perfil de competències i actituds de servei.\nLes pràctiques són de caràcter selectiu i obligatori, d'un mínim de 12 mesos de durada, dividides en períodes avaluables de 3\nmesos, que tindran cadascun d'ells també caràcter selectiu.\nEs portaran a terme prestant servei efectiu en un lloc de treball determinat per la Direcció General de la Policia, idoni per a l'obtenció del\nnivell de professionalització i formació integral de la persona funcionària en pràctiques.\nLa qualificació d'aquesta fase serà d'apte/a o no apte/a.\nDescarga las bases correspondientes a la Convocatoria de plazas para Mosso d'Esquadra (año 2011) pulsando la imagen o desde este mismo enlace [+]\nSi vols rebre convocatòries\nCorreu * Nom Població Aviso legal | Política de privacidad | Mapa del sitio Inicia sesión


Ple - 22/03/2013 » La Cala RTV\n22 . Mar, 2013 a les 12:56\nEl ple d'aquest dijous es va destinar a l'aprovació de diversos convenis. De fet es va aprovar per unanimitat de totes les forces polítiques el conveni de col·laboració de la Cala Ràdio amb l'Agència de Comunicació Local SA. Des d'una altra vessant, més social l'Ajuntament de l'Ametlla de Mar a través de plenari i, també per unanimitat, va aprovar diversos convenis amb el Consell Comarcal del Baix Ebre. En concret, el conveni en matèria de Serveis Socials i Benestar Social, el conveni per al Banc d'Ajudes Tècniques dins el programa d'atenció a les persones amb dependència (ProdeP), el conveni pel funcionament del servei d'atenció a les dones 2013, i el conveni per la prestació del servei social d'atenció domiciliària.\nPel que fa al referent a precs i preguntes, des de l'oposició es van traslladar diverses qüestions a l'equip de Govern sobre l'Hotel previst a la urbanització Tres Cales, el centre social de Tres Cales, el Mercadona, les obres de Roques Daurades, entre d'altres.\nEl plenari va rebre la visita dels alumnes de quart de l'Escola Sant Jordi que van conèixer de prop el seu funcionament. I és que els alumnes van aprofitar ahir per visitar la Casa de Vila abans de l'inici de les vacances de Setmana Santa.


Arriben els test d'automostra a Manresa: com i quan es repartiran? - Regió7\nArriben els test d'automostra a Manresa: com i quan es repartiran?\nEl Departament de Salut va reprendre aquest dilluns la campanya de cribratges massius a la Catalunya Central\n03·05·21 | 16:07\nUn moment de la jornada de cribratges | OSCAR BAYONA\nEl Departament de Salut va reprendre aquest dilluns la campanya de cribratges massius amb automostres, que a la regió central van començar divendres a Artés. A Manresa es començaran a fer a partir d'aquest dimarts 4 de maig a dos punts diferents de la ciutat: al CAP Sagrada Família i al CAP de Les Bases.\nLes proves, que es fan a través dels CAP, s'adrecen a persones de menys de 70 anys asimptomàtiques, que no hagin passat la covid els darrers 3 mesos i que no hagin completat la pauta de vacunació. Els resultats es coneixen al cap de 24 o 72 hores a través de La Meva Salut.\nLa setmana passada, la directora del SAP Bages-Berguedà de l'ICS, Elisabet Descals, destacava que «l'automostra és una eina segura i el fet que el pacient s'ho pugui fer a casa comporta que li sigui més còmode i també ens ajuda a la gestió d'aquestes proves a nivell d'atenció primària. I segons la subdirectora de l'Agència de Salut Pública de la Regió Sanitària de la Catalunya Central, Imma Cervós, mentre s'avança en la campanya de vacunació, els cribratges «ens poden ajudar a avançar-nos al virus i tallar el màxim nombre de cadenes de transmissió de persones asimptomàtiques\nComençaran el 4 de maig, i obrirà dimarts de 17 a 19h i els dimecres i divendres de 10 a 12h.\nCAP de Les Bases\nEs distribuiran i recolliran els estoigs d'automostra en una carpa exterior, els dimarts de 17 a 19h, i els dimecres i divendres de 10 a 12h.\nLes persones que hi participen poden recollir l'estoig d'autopresa en un espai designat als seus respectius CAP. A Berga s'han fet aquest matí durant la primera jornada de cribratges amb automostra que Salut organitza a través dels professionals dels Centres d'Atenció Primària.\nEn total s'han fet només 29 automostres en una arrancada fluixa de la campanya que es mantindrà oberta fins a nou avís tots els dilluns i divendres als matins d'11:30 a 14:30h i els dimecres de 15 a 18h.\nEl calendari havia de ser el mateix que a Berga però l'ens de salut comarcal ha informat que una vegada es tingui el material s'informarà dels dies i hores en els quals es podrà dur a terme l'automostra.


Abris Hotel Adler Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n65 Let Pobedy Street 4, Vall Imeretinskaya, Adler, Rússia, 354340 - Veure al mapa\nMés informació sobre Abris Hotel\nDissenyat tant per oci com per negoci, Abris Hotel està situat idealment a Adler; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Adler. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes.\nL'ambient de Abris Hotel es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de parc infantil, ping pong, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Adler, el Abris Hotel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Activitat Pons: de maig 2017\n2n d'ESO imparteix xerrada al col·legi Saavedra\nL'alumnat del projecte Global Scholars de 2n d'ESO imparteix una xerrada de ciberbullying als alumnes de sisè de Primària del col·legi Saavedra. 30/05/17\nAlumnes a l'Orquestra Simfònica del Conservatori de la Diputació de Tarragona\nL'ex-alumne Jan Schmitz, flauta travessera, com a solista i les alumnes Jordina Ollé i Enia Velilla en els violins, en el 'Concert Final de curs de l'Orquestra Simfònica del Conservatori de la Diputació de Tarragona'. Enhorabona!\n"Interludis" de l’Aula d'Arts Escèniques, Música i Dansa.\nEls nostres companys Montse Díaz, Sebastià Garcia i M.Carme Domingo han sigut felicitats per l’equip directiu de l’Institut en agraïment al seu treball en la posta en escena de l’espectacle Interludis que el passat dijous 25 de maig l’Aula d’Arts Escèniques, Música i Dansa del nostre Institut va oferir al Teatre el Magatzem de la Cooperativa Obrera Tarraconense.\nAmb un caire filosòfic, íntim i personal, l’espectacle de Música i Dansa dut a terme per l’alumnat del nostre Centre va gaudir de merescuts aplaudiments i elogis. Composicions musicals de diversos estils, creades pels propis alumnes, així com també textos en prosa poètica, vertebradors de l’espectacle, i la dansa, es van anar succeïnt amb una gran qualitat artística, a mode d’obra d’art total.\nUn vespre al Metropol i dues Tardes al Magatzem. Arts Escèniques, la Música i la Dansa\nEls propers dijous 25 de maig i 1 de juny a les 19h, sou convidats al Teatre El Magatzem (de la Cooperativa Obrera Tarraconense, C/ de Reding 14) per compartir les actuacions de l'alumnat de l'Aula d'Arts Escèniques, Música i Dansa del nostre Institut.\nEns oferiran, com a cloenda del curs dos espectacles:"Interludis", Música i Dansa, el dia 25 de maig, amb música i coreografia de creació pròpia; i l'obra de teatre "Alfonsina", el dia 1 de juny, creada per la nostra companya Rosanna Gavaldà.\nAquesta obra de Teatre, Alfonsina, que ofereix una dramatització de la vida i obra de la poeta argentina Alfonsina Storni, es representarà tanmateix el dimecres 31 de maig a les 21h al Teatre Metropol, en la Mostra de Teatre Jove 2017.\nCAV de 1BAT en un taller de realització audiovisual\nEl passat 16 de maig els alumnes de Cultura Audiovisual de 1BAT, van assistir a l'institut Pere Martell per participar en un taller pràctic de "Realització en un plató de Televisió" dirigit pel professor Alex Romero, a qui agraïm l'esforç per dur a terme l'activitat.\nEl passat 11 de juny, les alumnes de 1r de BAT, Clàudia Elijas, Claudia Picón, Gemma Romeu i Maria Velasco, van participar, amb l'assessorament de la professora Roser Figueras, a la "Competició de Debat per a Joves Europeus". Tot i no obtenir premi van realitzar unes intervencions molt reeixides que mereixen la nostra felicitació.\nAquesta competició és un projecte conjunt de "The European Petrochemical Association (EPCA)" i "PlasticsEurope" dirigit a estudiants d'entre 16 i 19 anys per debatre sobre qüestions relacionades amb la química.\n- web EPCA: https://epca.eu/education/EYDC2017\n4t d'ESO a Stuttgart. ERASMUS+\nL'alumnat de 4t d'ESO que participa en el projecte ERASMUS+ es troba aquests dies a Stuttgart amb els seus companys europeus de projecte. Els acompanyen els professors Pilar Izquierdo i Carlos Jerez.\n4t d'ESO i Projecte als espais llegendaris de Tarragona\nEls alumnes de 4t d'ESO i del Projecte han fet la dinàmica proposada per la Biblioteca Pública de Tarragona, sota la guia de Emili Samper, visitant tres espais on s'han explicat tres llegendes:\nPla de la Seu: Els apostols de la seu\nClaustre de la catedral: La processo de les rates\nCasa Castellarnau: El fantasma de la casa Castellarnau\n3r d'ESO al riu Francolí\nL'alumnat de 3r d'ESO fa sortides de treball al Parc del Francolí amb el professorat del Ciències Experimentals\nLuis González entrevistat al Diari de Tarragona\nEntrevista del Diari de Tarragona al professor del departament de Tecnologia Luis González on s'aborda la seva vesant artística.\nFoto Lluís Milián\nForrar objetos y convertirlos en arte. Diari de Tarragona 2-5-2017\nConcurs d'agendes 2017/18\nDissenys candidats a ser portada i contraportada de les agendes 2017/18, realitzats pels alumnes de l'optativa de 4t d'ESO d'Informàtica.\nJornada de portes obertes. Batxillerat\nL'Institut Pons d'Icart convida el futur alumnat de BAT i els seus pares, a la Jornada de Portes Obertes de Batxillerat.\nDia: dilluns, 8 de maig de 2017\nEl nostre Institut proporciona un grau excel·lent de formació, com ho demostren els resultats obtinguts pel seu alumnat, en una variada oferta d’estudis per a les tres modalitats de batxillerat:\n- Artístic (arts escèniques,\nmúsica i dansa)\nInformació de les matèries i itineraris que s'ofereixen:\nRelacionat amb aquest currículum l'Institut dissenya un ampli ventall d'activitats complementàries a les activitats regulars a l'aula. Entre d'altres:\n- Assistència a obres de teatre\n- Participació en premis literaris\n- Intercanvi amb alumnes danesos\n- Participació en premis de l'àmbit\n- Activitat d'esquí\n- Excursions per l'entorn natural\n- Actuacions de l'àmbit artístic\n- Tallers i xerrades de Ciència\ni fòrum Tricks\n- Viatge de BAT a Berlín\nMatemàtiques a l'Institut. Una bella eina per a una lectura del món\nEl passat 27 d'abril, Ramon Masip i Ramon Nolla van impartir la xerrada "Matemàtiques a l'Institut. Una bella eina per a una lectura del món", dins del marc de l'exposició 'Experiències matemàtiques' que el MMACA va muntar a Tarragona. En aquesta es va posar l'accent en el paper divulgador-motivador-formador-aprenent del professorat de cara a fer lectures del món des de l'òptica matemàtica, i en una anàlisi del component estètic d'aquesta matèria com a punts de partida per fer matemàtiques a l'Institut. Aquests punts es van concretar en una presentació d'activitats realitzades amb l'alumnat.\nAlumnes a l'Orquestra Simfònica del Conservatori d...\n"Interludis" de l’Aula d'Arts Escèniques, Música i...\nUn vespre al Metropol i dues Tardes al Magatzem. A...\nCAV de 1BAT en un taller de realització audiovisua...\n4t d'ESO i Projecte als espais llegendaris de Tarr...\nMatemàtiques a l'Institut. Una bella eina per a un...


Importació i Exportació Vladivostok - Calculadora de càrrega Groupage\nGroupage Shipping Calculator us ajudarà pel vostre compte calcula el cost del lliurament del remitent al destinatari.\nPer fer un càlcul ràpid, assegureu-vos d'emplenar els camps següents Punt de sortida, destinació, pes, volum... Empleneu els camps restants si cal que ens envieu una sol·licitud després del càlcul automàtic per aclarir el càlcul.\nDesprés d'omplir els camps, feu clic al botó. Рcalcular el cost del transport\nA continuació, la calculadora oferirà opcions de lliurament entre les quals podeu triar la corresponent, després de la qual cosa ens podeu enviar el vostre càlcul per aclarir-nos.\nAtenció, la calculadora només calcula el cost en importar mercaderies a través de Vladivostok.


Festa Major de Bellcaire d'Urgell - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nPropera edició: 20/05/2022 a 23/05/2022\nLa Festa Major de Maig de Bellcaire d'Urgell d'enguany ofereix una abundant -i diversa- oferta musical per a gairebé tots els gustos, a part de les activitats i espectacles habituals per a tots els públics, la continuació dels actes amb motiu del 50è aniversari de la colla sardanista Flama Catalana i alguna novetat espectacular com és ara el camp de làser combat que es muntarà el dissabte a la pista descoberta del Camp d’Esports.\nA les 8 de la tarda, PREGÓ DE FESTA MAJOR a càrrec d’ANTÒNIA RIBES RUBIÓ, del Centre de Diagnòstic Biomèdic de l’Hospital Clínic de Barcelona.\nA 2/4 de 10 del vespre, actuació de QUIM MASFERRER («El Foraster») amb l’espectacle BONA GENT. Preu entrada: 15 euros. Podeu adquirir els tiquets a les oficines de l’Ajuntament o per Internet al web www.latracaevents.com.\nA partir de 2/4 d’1 de la matinada, animada SESSIÓ DE DJ’s amb DJ LARO i DJ HUGO.\nDe les 10 del matí a la 1 del migdia, CAMPIONAT DE PARTIDES RÀPIDES D’ESCACS. Organitza: Club d’Escacs Bellcaire.\nLloc: Bar de les Piscines\nA partir de les 5 de la tarda, camp de LÀSER COMBAT (activitat per a tots els públics. Podeu consultar-ne les normes a les pàgines de Bellcaire Informació a les xarxes socials).\nLloc: Pista descoberta del Camp d’Esports.\nA les 6 de la tarda, inauguració de l’exposició de pintures d’Albert Corretgé i Àngel Piulats\nLloc: Sala d’Exposicions de l’Ajuntament (entrada pel c/ Jaume I)\nA les 7 de la tarda, CONCERT amb l’orquestra ROSALEDA.\nA les 8 de la tarda, SESSIÓ DE BALL amb l’orquestra ROSALEDA.\nA partir de 2/4 d’1 de la matinada, NIT JOVE amb l’actuació de MARIA JACOBS, concert amb LO CRIT i sessió de DJ amb DJ LAU.\nA les 11 del matí, UN TOMB PER BELLCAIRE D’URGELL: visita guiada pel nucli antic a càrrec de VICENT FONT. En acabat hi haurà un tast de productes locals per als assistents. Preu: 5 euros.\nA 2/4 de 12 del matí, FESTA DE LA VELLESA. Rebuda a l’Ajuntament dels avis i àvies que celebren enguany el 80è aniversari, amb els seus acompanyants.\nA les 12 del migdia, celebració de l’Eucaristia cantada per les corals Flor de Lli de Linyola i Bellcant de Bellcaire.\nA la 1 del migdia, VERMUT MUSICAL amenitzat per LOS GURRIONES.\nA partir de 2/4 de 7 de la tarda i dins dels actes amb motiu del 50è aniversari de la colla sardanista Flama Catalana, CONCURS DE COLLES SARDANISTES amb la cobla LA SELVATANA.\nA les 8 de la tarda, SESSIÓ DE BALL amb l’orquestra LA SELVATANA.\nA partir de les 12 del migdia, JOCS INFLABLES per a la mainada.\nA partir de les 6 de la tarda, diversió per a tots els públics amb el circuit CRAZY JUMP RACE.\nAjuntament de Bellcaire d’Urgell\n25337 - Bellcaire d'Urgell\nTel: 973 58 60 05


El pivot brasiler és el que ha marcat més gols a la UEFA Futsal Cup, a la Lliga, a la Copa del Rei i a la Copa d’Espanya de la història de la secció\nWilde Gomes da Silva és l’home gol del futbol sala blaugrana. Des que va fitxar pel Barça, a l’estiu del 2010, n’ha marcat 205 en competicions oficials. D’aquesta manera, el pivot brasiler és el màxim golejador de la història de la secció a la UEFA Futsal Cup (20), a la Lliga (133), a la Copa d’Espanya (20) i a la Copa del Rei (28).\n“En tots els equips que he estat i a la selecció brasilera sempre he marcat molts gols i la intenció era aquesta, però no creia que seria el màxim golejador de la història del club. No m’ho esperava i m’agrada, la veritat”, manifestava Wilde a www.fcbarcelona.cat. En cinc anys el Palau s’ha convertit en un golejador de rècord. Comenta: “Sempre he intentat marcar, no per ser el màxim golejador, sinó per ajudar l’equip. És el més bonic. No ho buscava, però ha passat i estic molt content”.\nEls tres més especials\nD’aquests 205 gols, el ‘13’ blaugrana té força clar amb quins tres moments es quedaria: “Primer amb els dos que vaig marcar a la final de la Copa d’Espanya del 2011, que era el primer títol del Barça. Va ser a Segòvia, contra ElPozo, el meu exequip. També recordo molt els gols a la pròrroga de la Lliga que vam guanyar contra ElPozo i finalment, és clar, els de la Copa d’Europa de Lleida. Pels partits que eren, crec que aquests van ser els més importants”.\nJust davant d’una nova Final a Quatre de la UEFA Futsal Cup, Wilde es vol treure l’espineta de Bakú. Revela: “L’any passat no estava al 100%, estava refredat i amb febre. Em va costar una mica, però l’important és guanyar, com va passar”. En l'àmbit personal, es presentarà a Lisboa en un gran estat de forma. “Em trobo bé físicament i a la pista. Arribo en un dels millors moments de la temporada, estic fent uns bons partits i espero ajudar l’equip a guanyar la Final Four”, conclou.


[ Espai Claudàtor ]: de novembre 2008\nPublicado por Príncep de les milotxes en 9:00 8 comentaris: Vínculos a esta entrada\nL'obra poètica de Marisol González,VIII (Afegiràs abril).\nTrenta poemes conformen el Premi Ciutat de Vila-real de l'any 1992, guanyat per quarta vegada per la nostra poeta. Novament el sentiment amorós esdevindrà la pedra clau d'aquesta obra. Cirurgiana de les emocions, Marisol dibuixarà la lenta anihilació de l'amor, el camí que ens dreça cap a la seua desaparició; un camí plagat d'històries que ens llegim, que construïm per tal de no saber-nos aïllats i sense rumb.\nEternitat en l'amor?\nAcceptació d'una inevitable pèrdua?\nEns rovella el temps les il·lusions?\nDe fet, les emocions experimentades en l'inici de l'enamorament són descriptibles... Dir el contrari, és un tòpic, un reble poètic, innecessari; ho compararia a la pluja obscura de les estalactites sobre la pell d'un/a espeleòleg/ologa de tresors. La pell es revoluciona (ho diu al primer poema seleccionat), possibilita l'amplificació de plànols secrets, de laberints per a l'estima, els còdecs de la qual són aqüífers íntims de luxe i complicitat. Però la nit s'acosta, s'esfullen els jardins nevats de pètals freds, solitaris... i la boira acampa.\nEn la soledat del cor udola una lentitud plena de tristesa.\nM'he despertat amb cireres del teu rostre, amb dolces carícies del teu nom. Un desig de fondre'ns ens serrava les dents i ens passejava l'esquena. Intensament ens preníem, amb declaracions íntimes en la llengua. Amb plaer m'he begut tots els teus mots. Rodolàvem per una platja matinera, els braços encerclant dos anys d'onades intermitents. Tu em miraves i em deies blaus. Jo batia clarors, a punt de menjar-me el món. M'he alçat avui diumenge quasi a les onze amb la intenció de comprar el diari que, ben segur, no dirà res sobre aquest cataclisme d'amor.\nHi ha nits revoltades\nde dolor i averanys.\nHi ha l'insomni sec com una fuetada\nde temps contra les dents.\nHi ha la intensa paüra\nde l'estómac i l'amor\nen motles triangulars.\nHi ha càstigs i la boca\nque respira menys,\nels ulls cremats de culpa\ni mares fosques\nque contenen l'alé.\nHi ha una platja de desamor\nals meus peus,\nla terrible buidor\ndel fred i les meues mans\nque busquen esguards.\nHi ha la llibertat\nde les set del matí\nde no pensar en res i moure's\ni el cant de dos o tres ocells.\nHi ha nits així\nde pedres al ventre\ni una atraient remor de mort\nen els polzes.\nI jo sols aconseguesc d’adormir-me\nSi m’imagine que t’abrace\n(en el coixí de papallona,\nQue és el meu preferit).\nDesembre mor en un crit de sorra.\nTrenca la lluna els vidres\nde la matinada més buida\ni em calen ara les aus que desconeixes\nper guarir l'arbre de cants\nque signifiquen pluja.\nT'estime humilment i pobra\ncom una nadala en cos de camisa,\ninútilment com una espera sense braços.\nDescendeix el dolor en el calendari\ncom un retard de música fosca\ni el fred amera la pell\nde son i desig que em quallen\nla neu de les mans.\nDesembre és una cuirassa\nde llums artificials i despossessió,\nuna galeria d'oblits\nmecanografiats en la blanca tristesa.\nSi pensasses en mi una d'aquestes nits\ni escoltasses els concerts de Vivaldi\nque t'he amerat de rosada\nsobre l'atzur de tots els desigs impossibles...\nSi creguesses la misèria dels meus mots\norfes de realitat i vi\nespecialment quan ets a prop...\nSi em dedicasses un record\no el blau delicat de les violetes\nque de vegades té la lluna...,\njo ho sabria.\n(Era aquesta esperança secreta\nun auguri de roses fredes\nen la primavera del sobreviure.)\nA cabdells de fum esmicole les ànsies.\nPlouen ferides sense pell\nde dalt a baix de la meua espera\nun dilluns de qualsevol segle\nencantat de lluna.\nNavegue inicis de llum marina\ni el llac assedegat\nde les paraules fosques.\nTenen xiprers els correlats\ndel sentiment com un camí\nde lentes despulles.\nLa rialla de les teues dents\ns'assembla a l'herba de les trompetes\ni m'apropa el tacte amorosit\nde les violetes en gener.\nHi ha un agost lent d'ossos i pluja,\nuna finestreta en el ventre de l'ocàs\ni algunes tendreses pobres en el vent.\nHi ha tots els records mossegant-me\nel bescoll i les ratlles fetes,\ni el centre del dolor més amagat\nlliurant-me a fosques la batalla.\nHi ha camins i peus nuvolats d'espera,\ndestins esmussats, el plany i la pèrdua\ni et sones excessos d'amor\n(és aquest un constipat\nde tanta humanitat junta,\ni els ulls rojos, a punt de plorar-te,\nno saps com enllumenen la vida).\nJo m'engrunse com una condemnada\nen la teua respiració\ni t'estime cada pam d'existència,\nem perd en un pou de desig\ni faig oracions per al teu cansament.\nSols em neguiteja,\nque siga tan a prop el nadal\ni que la fosca em feresca\nde llunes adverses i desabril.\nuna tèrbola lluna d'arraps i llebres.\nfa molt de vent en les entranyes\nsinó d'atrapar-te cançons.\ntants pams de distància junts\na recer d'abril.\nen el centre de l'hivern,\nSenzillament una ferida d'ocells\nAgrair la fotografia a sapaho.\nPublicado por Príncep de les milotxes en 8:16 4 comentaris: Vínculos a esta entrada\nL'obra poètica de Marisol González,VII (Aprenc la separació).\nPremi de poesia Ciutat de Vila-real de l'any 1991, aquesta obra de 29 poemes continua aprofundint el sentiment amorós i l'experiència de la separació, de la lenta pèrdua, d'allò que hagués pogut estar l'amor.\nCom difícil d'acomplir és allò projectat pel cor!\nExplicitar l'absència, la soledat tan profunda que les paraules palesen... Viure en perenne melangia. Enyorar la carn que et retorna la mirada...\nPer què despullar-se davant d'una humanitat immadura, d'un públic que, de vegades, mesquí resol el viure estúpidament?\nMarisol batega sentiments per tot arreu. Ja li és indiferent el què diran, què en pensaran. Pel do de la paraula se li escapa tot l'amor i ens vessa, gratuïta, l'experiència.\nExperimentar l'amor, la festa, el ball d'uns gens que xiulen aromàtics per un Tu.\nMàgiques les sensacions!\nMalaurats aquells qui ho desconeixen!\nMalaguanyats i tristos els que pensen que n'és cursileria!\ni no et conte la pluja\nque m'ha entretingut els versos\na mitja vesprada.\nHas treballat molt avui,\ni quan badalles obscurs desficis\nni se t'ocorre potser\nque t'he dedicat les mans\nl'oroneta blava que es remulla\nen un esquit de Mediterrània,\nla dolça complaença d'ales\nper al teu polze,\nla insuportable intensitat\ndel record amerat de vent\no l'arc de Sant Martí\nsobre les fulles de les memòries\nsis de març, a Nules,\ni llenguatges incerts.\nT'han dit, Isabel,\nque, de vegades, els violins\ns'encenen en flama\nNo saps tampoc\nque lentament aprenem\ncàntics de salvació\nsota aquesta pluja de cendra.\nI que les xiriomoies\nja no fan gust de cap país,\nni les margarides són bressol\nde cap tardor.\nLes ciutats petites\njuguen a conillet amagadet\nen les ungles de la distància,\ni nosaltres repassem les històries\ni afegim els punts i les comes\na cada illa de somnis\nperduda enmig d'oceans insuportables\nque navega l'esperança.\nLa soledat em tremola als ulls\nquan veig allunyar-se\nla possibilitat que em crides.\nAixí cada nit\nm'adorm amb un silenci de ferro\ncreuant-me el pit\ni em desperten ferides estridents\nque no diuen els noms,\ncom bafs de subtil penediment.\nAixí des de fa illes de temps\nque habiten l'angoixa:\ncada jorn, com un cercle d'inicis,\nal ritme de la llum,\nel so de l'espera.\nI l'abril que ha vessat les llàgrimes\nals batecs de la pluja.\nEl matí xiuxiueja la llum\nsobre els teus muscles\ni et recorde\namb el cos menut i fonedís\ncaminant per l'avinguda\na finals del setembre.\nHe plenat els llocs de tots els dies\nd'epitelis que se m'hi atansen de sobte\ni em captiven\namb la més cruel de les llibertats.\nmentre descanse la rutina esquerpa,\nretrobe un dolor punyent i dolç\nentre la tassa i les bambolles de l'aigua\na l'hora absent dels desdejunis.\nDuies una samarreta negra\ni estels en els muscles;\net veig els llavis\nanunciant-me tempestes de soledat\ni em desfaig com el sucre\nen la tebiesa del teu record.\ni els pobles de la serra\nsón avui deserts de places\namb xiquets i vells\n(un avió de llum desfeta\nparteix la ratlla als núvols\ni molt probablement deu anar a Manises).\nAvui que no és setembre\nni migdia ni darrer esplet d'estiu\nsinó un capvespre de silenci,\nem bec la teua presència\npels racons buits de les branques.\nAcí, en aquestes escales on ara m'assec\n-és talment com si veiés\nels teus turmells bruns de papallones-,\na l'ombra d'aquest arbre\nque encara no té fulles,\nem parlares tendrament de la casa\n(el record dels teus llavis\nés l'heura que m'arrapa\nI els ocells dels teus muscles\nanunciant-me el vent sec\nde les estacions irrepetibles.\nQue aquest poble s'assemblava al teu,\nmentre descendíem carrers estrets\nÉs ara la font\nque em respon la tristesa mentre camine.\ní ací l'indret de la fotografia\nque mai no va eixir,\natapeït encara d'intencions.\nI ara el llavador\non ens esquitàrem la pell de son.\nla remor fresca del rierol,\nla nostàlgia dels salzes\ni una mitja lluna\nque s'esllengueix al cel,\npotser també la benvinguda dels geranis.\n(El banc on t'adormires\nsobre els meus genolls\nresta despert de membrança\na l'entrada del poble).\nDiversament -per ignorades\nbranques de llum-\nm'arriben els versos.\nCom et puc retrobar les parpelles,\nl'encens del teu esguard a l'andana,\nles línies negres dels teus ulls\nel vint-i-quatre d'agost.\n«Euskadi és com un conte».\n(Em guarde les síl·labes\ni els besos).\nTe n'has anat amb un clam de boira.\nHi ha l'heura de la membrança\nenfilant-se a les cames de les ferides.\nTota la fam és un ventre inert,\nun pou de violetes que diuen adéu.\nNo hi ha ningú a l'altra banda de les mans.\nL'angúnia inicia remors\ncom nusos de distància entre pètals.\nEls carrers sense presència\nsón avui el bosc amarg de tots els dies,\ntrenes de contes blaus\nque estiregassen els cabells del capvespre.\nM'agrada seure als parcs\ntranquil·lament al vespre\nsense tenir res a fer\nsinó encetar el teu record\ni que un vent de cotó\nm'amere la pell del teu ventre.\nM'agrada demanar una orxata gran\nal quiosc de l'avinguda\nperquè m'he quedat a soles\ni dispose d'escriure't\nels versos d'amor més intensos i subtils.\nI veig la gent que passa,\na peu i en els cotxes,\ntanta gent amunt i avall\na les set i quart.\nFa dies que em fa mal l'estómac\ni en seure m'estreny la roba\nla cintura del dolor\ni me l'he d'afluixar.\nFa dies que no et puc contenir més\ni m'esclates a glops de veritat\n-itinerari de l'evidència-\nentre pell i cuir\namb els ulls i el pit mòlts\nEm dols llargament, amor,\ni el meu crit té la cadència\ndels braços silenciosos,\nla inevitable soledat\nd'una platja de besos.\nReduesc ara la quotidianitat\na un sol mot,\ntan sols un tímid intent d’apropar-t’hi\nAquesta llum de juny\nm'aboca el desig per la finestra\nmentre olore el color de la partença\ni em revolque sobre l'epicentre\nque somou illes simbiòtiques\namb rosques de greix a la cintura\ni pessigolles al melic.\nque em fa créixer els dits,\naquesta llum amb què\naprenc la separació.\nTu saps que jo vinc d'una espera\ni que ara em plouen les àries\ncom ruixats insistents\nsobre les parpelles,\ni que al pit disfresse la tristesa de tabac.\nPerò és difícil dir-te\nque puc sentir com navegues\nel temps en el palpis dels dits\ni en les pupil·les\ncada vegada que acaricie\nels éssers i les coses.\nHi ha una ciutat al sud,\nben tendrament al sud d'aquest migdia,\nuna terra absent com les roselles que ens separen,\nuna remor de llavis\nen el pomet de camamil.la de la taula,\nla nostàlgia de les aixetes\ni la temperatura de la lluna,\nque envelleix de tant en tant.\nHi ha una casa al sud\nque mai no has habitat\nperò que habites;\nallí les lentes llengües de la membrança\ndescendeixen a l'oblit\nen flames verdes.\n(El nord, però, és una mar de cendra\nque desconeix el meu pànic).\nAgrair les fotos, com sempre a Txanoduna, Basajauntxo , Alonsodr i Agusmendi.\nPublicado por Príncep de les milotxes en 8:40 1 comentari: Vínculos a esta entrada\nPer atzar, els escriptors som encara massa mesquins i practiquem l'endogàmia literària?\nViure, ensinistrar-nos per desfer-nos d'aquest jo que es creu imprescindible i centre, egòlatra golut...\nDis-me on vius, oh bella literatura!\nTu que oblides els noms que reifiquen la bellesa, però no ho fas davant l'aroma pura d'una rosa, ni davant l'esguard innocent d'un sol que frega els ulls del nen...\nTu que rectament escrius amb les mans oblidades i tristes de la castanyera...\nPublicado por Príncep de les milotxes en 9:58 2 comentaris: Vínculos a esta entrada\nPublicado por Príncep de les milotxes en 17:48 3 comentaris: Vínculos a esta entrada\nCom us vaig dir ja fa temps en un comentari, dedicat a la meua seguidora Zel, i per a tots els i les altres també, ací teniu el poema titulat com resa l'encapçalament. I perdoneu l'auto-bombo.\nDel llibre D'amors i d'altres constel·lacions, Edit. Brosquil, Col·lecció de poesia, escrit durant un parell d'anys, però publicat el 2002.\nT'he dit i tu ho saps, que jo vinc del foc\ni de l'aigua. De la sal i el pa fresc.\nDe la taula. Dels mots breus i l'espart.\nDel sabó. Del silenci, de la pols\ni dels draps.\nD'aquella llum que les mans\namb el sol negocien i dels versos\nTu ets penyora, bell domini\nfràgil, caliu meu que esperone en anys\ncom la pell d'un bell crepuscle.\nel foraster que sóc.\nDe zel despulla'l.\nCom la carn d'aquests mots blaus, dintre meu\nAgrair la fotografia a Atwose.\nPublicado por Príncep de les milotxes en 16:10 3 comentaris: Vínculos a esta entrada\nL'obra poètica de Marisol González, V (La tendresa dels freixes).\nL'any 1990 guanyarà la poeta el Premi Vila de Nules amb l'obra La tendresa dels freixes. Són 26 poemes ocults en un llibre de tapes grogues, com les fulles voladores de tardor. Un sambori de paraules que no s'esborra per les pluges persistents, ni per les variacions dels oratges. El poemari adquireix un to profundament intimista i d'una bellesa superior. Dibuixar amb paraules les emocions humanes no és cap secret per a Marisol. Ha estat tocada per un ésser místic que fa renàixer la veritat de l'amor a cada mot dit. Per a ella, escriure és una manera de sentir la vida. Les grafies construeixen universos per descriure allò que els humans amaguem. On es pot trobar la tendresa?\nSi desitges i dius "Bon dia", amable lector/a, potser hages provocat una silenciosa revolució en l'interior de qui t'escolta. Prova de fer-ho!\nLa veritat vital no s'estima la grandiloqüència.\nAquesta és la lliçó del viure.\nQue la llum d'aquestes paraules et fregue el cor i t'emocione!\nAl teu voltant, si vols, tot és possible.\nEls poemes de La tendresa dels freixes.\nAmb el temps aprenc les teues dades.\nM'adone que desconec per complet la sintaxi\nde les teues parpelles, però m'agrada.\n(Avui m'he passat tota l'estona cavil.lant\nqui et devia haver regalat el caprici de síl.labes\nque portaves al coll).\nDe vegades t'interprete signes en les celles\nEl teu rostre de cadències tropicals\nm'amanix el raïm i la pluja a dojo.\nEt mire de reüll i em torne menuda\ncom la bossegueta que t'ha eixit al llavi.\nJugue al sambori amb els teus plecs de cotó\ni et pressent la pell vestida de mànegues.\nDe nit, quan estalvie llops,\nun feix de llunes intermitents\nm'agombola un somni suau i juganer\namb un pirri als cabells.\nNo sé res de tu,\núnicament l'efusió de la teua veu\nquan practiques l'anglés\ni que compartim el mateix signe del zodíac.\nAmb el temps potser t'intente els gestos.\nUna vesprada d'aquestes, amb la xafogor\nimpregnant-me les ales, sé que no seràs a la ciutat.\nTe n'aniràs sense endur-te cap ferida.\nI jo respiraré un univers intens de partences.\nSeràs un llarg viatge de llums desconegudes.\n(M'agradaria triar els records per a la teua bossa).\nAvui mentre em parlaves\nde tots els jocs a cau de vida\nhe oblidat de dir-te que em sentia trista\nperquè un catxirulo d'ulls d'argila clareta\nse m'havia envolat en un obrir i tancar de muscles.\n(No sé si ho entens).\nQuan tu em somrius, ja saps com vull dir:\nde bat a bat el teu rostre,\nplenes de coloms les avingudes\nque convenen als teus ulls\n-ni tan sols vull anomenar-les potes de gall-,\nés com si sabesses les històries\nque t'oculte dia a dia;\ncom si les haguesses tastades abans.\nI jo, descoberta de tots els meus hiverns,\ninicie jocs de vent i mel\nen el paladar de la lluna\n(després te la torne plena de confits).\nJa saps que em calle les respostes\nde la primavera que he descrit\ntènue i solitària,\nque subtilment trenque espases\ni cabdelle el fum del silenci\ncom la llana dels teus dies trists.\nJa no m'importa que conegués\nel color dels meus batecs\nni la pluja dels meus peus.\nAra ja saps també\nque el meu destí s'anomenava Moscou\nmés enllà de les temptatives d'òlibes\ni que tenia les pupil·les\ndilatades de música.\nEt contava estils directes de llengua.\nA la vora d'una dolça resistència de brossa,\nmentre sèiem amb les cames penjant a la vida,\net parlava del meu poble\n-i em vas haver de dir que no cridàs tant-.\nMossegava les síl·labes en un intent\nd'engolir-me tots els noms dels arbres\nque tu anaves dient-me.\nL'hora era bruna quan et detingué sobre mi.\nEls teus ulls de terra -un cop arribat el silenci-\niniciaven una amanida de corbes de boirina.\nEl nord era aleshores un grapat de formigues\nenvernissant-me la gola d'enyor\ni uns colzes sobre la pedra.\nEt vaig preguntar si allò que es veia era ja la lluna.\n(Ho recorde fonent-me de calor\nmentre em trenque en un grapat de versos\ni mamprenc el patiment innecessari\nde pensar que n'estimaràs altres).\nDesperta, la teua veu em pentina papallones.\nPer camins d'aigua s'esllavissa la set\nquan m'anuncies clarors amb un joe itinerant\nDe bon mati, al ritme de les aixetes,\npronuncies el meu nom per tota casa\noferint-me l'últim cabdell de seguretat\n(I em fas memòria que no em deixe oblidat\nel raspall de les dents).\nEl sol d'aquell migdia,\ncom un llangardaix d'hores molles,\nem rescata fils de pluja per al rostre.\nLes veus que no són nostres ens inclouen.\nDeixe la platja i els estornells del camí;\nse m'hi encomana la tendresa dels freixes.\nEntre quatre parets pelades d'estiu\nmentre ho recorde tot en un full\ninicie l'anàlisi sintàctica del teu somriure\ni m'estime viatges de llum a les teues galtes.\nQuan tu dorms, amor,\nla llum és un ramat de zebres\nque passeja les meues extremitats.\nTinc por de dir-te els noms\ni el desordre del meu temps\nara que estem tan a soles\nen aquest jaç de miralls blancs.\nEm calle les ferides\namb silenci de sucre i herba.\n(Els reprotxes omplin ventres sense destí).\nA trenc d'alba m'abraces\ni descobrim estels en els genolls.\nUn guèiser de boques em renta\nd'oblit el rellotge de la vida.\nAgrair les fotografies a Gatogrunge, Bogaugon, Gallo Quirico i Zyber.\nPublicado por Príncep de les milotxes en 8:07 2 comentaris: Vínculos a esta entrada\nPublicado por Príncep de les milotxes en 11:40 1 comentari: Vínculos a esta entrada\nA Aín, el vent engronsa els branquillons de l’adormit ball dels ametllers.\nI mentre els núvols riuen, mire pel finestró de casa on creix l’amor.\nComprens aquesta necessària solitud?\nSón les taques al paper, l’excusa per menar-me aqueixa secreta geografia, el paradís que infanta el dolç desig. I saps que no és l’hora de les flors d’hivern, però, en obrir els ulls, dius un breu somrís; i convertit en talp del cor, fenc els adjectius que t’ornamenten per saber-te amable, esplèndida de llum sota el paraigües de l’esperança.\nAmiga, dus-me fulls deserts perquè escriga!\nDus-me els sons del pou obscur, la tinta del teu cel, la claredat de l’aigua!\nAtansa’m els cabassos que acumulen temps perduts!\nQue, amb ganes, moriria per escriure’t el pronom que em significa i ets:\nTu, nucli sempre etern, jove flor de neu als meus somnis més profunds.\nAgrair la fotografia Inmacor.\nL'obra poètica de Marisol González, IV (L'edat deserta).\nPremi de poesia Ciutat de Vila-real de l'any 1989, són 35 els poemes en prosa que d'una forma natural parlen de les vivències més quotidianes de la poeta. Una radiografia de temors i pors viscuts en la intimitat familiar que produeixen desassossecs en l'horitzó de la nostra papallona. Com hauria estat jo d'haver viscut una altra infantesa? Una pregunta feta per tal de fantasiejar, però que no condueix enlloc. La poeta constata sentir-se abraçada de solituds; una llosa que condiciona el creixement de tota persona. Allò que s'espera d'un tu, viure socialment un amor corrent, estàndard diríem preprogramat, pot menar-nos a l'engolidor de totes les foscúries.\nPerò l'amor és guia en la tendresa, creença de futurs, bengala a l'univers de les més fosques tenebres. Recursos lingüístics (fúnció fàtica, pronoms, síl·labes, etc) en una meta-poètica de l'estima desitjada.\nSerà, aquest sentiment anomenat amor, un amplificador de l'esperança?\nEl desfici em passeja de dalt a baix el cos sense haver-hi escales automàtiques, i la pell lluita contra un bloqueig de papallones i coltells. La megafonia practica català amb els turistes, i la insatisfacció s'hi envolta de preus acabats en noranta-cinc. La gent compra de tot, menja de tot... A l'altra banda de la ciutat potser m'esperes, i hauré de trobar una mena d'energia en les rebaixes per abastar-t'hi.\nMai no hi ha depressió en El Corte Inglés.\nJa hi veus, mare, jo només volia que no sofrisses, únicament captar estels i molses -si bé sense massa insistència- mentre un curull de desitjós s'ofegava en un got d'aigua. El pitxer -ara ho recorde- tenia el fons blau, igual que els gots. Els ganivets, culleres i forquetes -grans i consistents- duien gravades les inicials M. G.; els torcaboques, també. I a mi em posaves dues cadires -l'una més menuda damunt l'altra- per tal que arribés a la taula, on sèiem tots tres per sopar.\nSent la força més impenitent de totes per atansar-me al pol opost, però la fredor del teu gest m'entrebanca tots els camins i no puc sinó tastar -amb tota la misèria dels déus orfes- l'espessa culpa que, segles ençà, m'atorgà cada batec de vida. Tinc clar, si més no, un fet: si jo no existís, tu no existiries. Es clar que no em vull decantar per cap existència. No em demanes almoina quan em beses en l'obscura nit dels meus dies. Els meus llavis han passat a la història.\nVAIXELL A VENUS\nEls llums de la discoteca copsaven els seus cabells clars i ella sabia ben bé les hores i els camins dels nostres cossos. Les teues mans m'atorgaven totes les presències de dalt a baix de la meua espinada, i a mi em plovien menys derrotes a sobre. Era el temps de les roselles i els quaderns de versos, del dolor soterrat amb grapats d'oblit groc. Passejàvem la lluna en un cotxe blau, mentre fèiem coincidir els gestos amb els ritmes, i viceversa. No ens importaren els instants viscuts a la vora de la tendresa (ara, però, ni tan sols els hi sabem reconèixer). Vam escarbar l'amor amb extremitats innocents. Hem replegat tan sols les aus que fugen. Ni aleshores ni ara mateix, mai no t'ha agradat Mecano.\nSi no fos perquè jo sempre he tingut por de les veus deconegudes i de les mans a contradansa -essent com sóc encara dins de l'ou sense veure-hi que no hi ha corfa-, aquesta hagués pogut estar la nostra nit, home fadrí de trenta anys, amb pis i treball fix, que busques noia formal de vint-i-cinc a trenta anys per... casar-te... (si pot ser abans de les Olimpíades del 92!).\nÉs l'estiu que esclata converses. El silenci de l'hivern ha posat el cap enmig les cames, i entre pell i cuiro m'estime la vida que és a la porta de casa, a la fresca. No sé quants televisors sintonitzen la mateixa cadena, i al carrer hom parla de xalets i del govern. Els infants demà no van a escola: mai no plou quan hi ha eleccions. No deixe de cavil•lar que amb tu em sent ben tractada. Es l'estiu, potser, que em fa filar prim en les coses del cor. Es el context escaient per dir-te que t'estime -no ho trobes així?-. Ara m'adone que la veïna del costat de casa s'ha comprat cotxe nou i convida tot el món a fer-hi una volteta. T'ho dic perquè sé que darrere totes aquestes frases inconnexes perceps el meu amor.\nLa mort, la cosa més semblant a la vida en aquestes hores que visc a repèl dels records. La mort amb ulls de marbre i pantalons vaquers visita el psiquiatre totes les setmanes i col•lecciona pel•lícules sentimentals gravades de televisió, amb els talls i la publicitat inclosos. La mort ressuscita les històries reals i és sempre un viatge a ninguna part, amb la insòlita tendresa dels diàlegs que mai no conten la veritat.\nAra que estudie de nou tota aquesta llista de reis, recorde a quella divertida discussió que tinguérem dalt d'un taxi, a Madrid.\nLamente no haver complagut els instints de la primavera -ho dic amb la sinceritat dels jorns malaguanyats-.\nCada cop que entropesse amb la vostra membrança, m'atrau més una fugida de gavines cap a l'edat deserta. He oblidat la grossària del fred a l'ombra d'aquells dies càlids, però m'he deixat aparcats entusiasmes en aquell indret.\nTambé recordar-vos m'oprimeix bruscament el pit contra el voltant de les hores, com en un deplorable accident de vides a contracor.\nLa soledat ens visita de vegades amb espardenyes de careta, i resulta tan apassionadament melodramàtica com una sala de cinema sense espectadors\nNo saps com m'estime la funció fàtica del teu llenguatge i aquest record permanent penjat a les celles. De vegades òbric els panys de totes les tristeses alhora i n'escull l'odi com a destí, el rancor sota la pell i els malsons escampats entre pedres infantils que s'incrusten als genolls. Enmig d'aquest caos emocional, no saps com m'estime sentir-te a prop, esbrinant-m'hi els laberints de pluja que em somouen els ulls de tant en tant. No sap -o potser sí que ho saps, clar- l'efecte terapèutic de la lluna, semblant al tacte dels teus mots -contacte-.\nAgrair les fotografies a AnaMaria, Itala2007 i Amataiclaudius.\nPublicado por Príncep de les milotxes en 9:00 1 comentari: Vínculos a esta entrada\nL'obra poètica de Marisol González, VI ( Sirimiri)...


Música: Avui The Boxer / Simon & Garfunkel - Chào ông Viêt Nam\nMúsica: Avui The Boxer / Simon & Garfunkel\nPublicat el 7 d'agost de 2014 per rginer\nVa ser l’any 1969 quan vaig descobrir la música de Simon & Garfunkel. Era a Benidorm treballant i tenia la oportunitat de volar a Londres en un dels molts charters de turistes anglesos quer arribaven aleshores. A Londres vaig poder comprar tots els discos d’aquests músics que sempre més he admirat, m’agraden i formen part de la meva biblioteca musical.\nThe Boxer és la meva cançó favorita, la que més. Va ser tot un descobriment la lletra, la història. No era una cançó ensucrada o d’una lletra insípida amb bona música. Una altra història dels EE.UU que se’ns amagava, però que havia estat sempre en els blues, i de sobte, dos nois joves, blancs, (que no han volgut mai ser titllats de hippies, però sí de músics) ens expliquen aquesta història d’un noi, que marxa de casa, cerca feina i aixopluc a la gran ciutat.\nTambé va significar aprendre millor la llengua anglesa, noves paraules squandered my resistance …. a pocket full of mumbles such are promises … I come looking for a job …… But I get no offers … just a-come from the whores on Seventh Avenue … Where the New York City winters aren’t bleeding me ….\nLa cançó la va compondre en Paul Simon l’any 1968 i es va publicarl’any 1969. Es diu que en Simon utilitza The boxer com una metàfora de la seva pròpia vida com a músic.\nLa lletra, la història era realista, i molts joves es van sentir identificats. Els seixanta va ser una dècada de canvis, de no tenir un futur, de hippies que eren rebutjats per la societat dita correcta, conservadora. No veien cap llum en l’horitzó. Però malgrat tot, el lluitador continúa i no defalleix.\n……… i la música és una meravella.\nHe trobat aquest versió a You Tube, que és la que més m’ha agradat, any 1981, Central Park.\nFotografia: Un carrer qualsevol de New York o Chicago. He escollit aquesta fotografia, de la col.lecció de Vivian Maier. Si clickeu a l’enllaç, podeu llegir el meu apuntament sobre aquesta fotògrafa de carrer.\n9 d'agost de 2014 a les 9:02 pm\nGran cançó de Simon & Garfunkel. Casi tant com “Bridge over troubled water”, el títol del meu bloc.


Repunt de contagis per coronavirus a Catalunya: s'acosten als 2.000 casos\nBarcelona. Dimecres, 24 de març de 2021. 10:25\nActualitzat: Dimecres, 24 de març de 2021. 11:21\nEstancament. El risc de rebrot i l'índex de contagis es queden igual que ahir. Malgrat tot, els indicadors de la Covid-19 denoten un canvi de tendència, com a mínim, en els últims dies. Un fet que fa disparar els perills d'una possible quarta onada amb una situació encara de pressió als hospitals i amb la Setmana Santa a la vista. La situació als hospitals funciona com a indicador a tenir en compte per controlar la pressió que pugui rebre el sistema. Així, els ingressos hospitalaris i el nombre de pacients a l'UCI són dades per veure com evoluciona la pandèmia. Pel que fa als ingressos, baixen respecte als d'ahir. Salut n'ha notificat un total de 1.393 (9 menys). I no es baixava dels 1.400 des del mes de desembre. El pic d'ingressos per coronavirus es va assolir el passat 24 de gener, amb 3.038. Els pacients d'UCI continuen per sota de la barrera dels 500, i pugen dels 416 als 418, dos més.\nEl risc de rebrot es troba en 208 punts, igual que ahir. Unes dades similars al 7 de març (202), quan es baixava. Abans de la tercera onada, la dada més similar és del 14 de desembre (219). Segons les últimes dades facilitades pel Departament de Salut, l'Rt o índex de contagi es troba en 1,08, també repetint xifra. És a dir, cada 100 persones en contagien 108. Les autoritats sanitàries asseguren que cal tenir l'Rt per sota d'1 per mantenir controlada la transmissió, i tot just divendres es va superar, un fet que no passava des de finals de febrer. Per la seva banda, la incidència acumulada els últims 14 dies és de 193,97 per cada 100.000 habitants.\nPel que fa als nous contagis per coronavirus, la xifra se situa en 1.789. Una dada superior als que es van notificar ahir, que van ser 1.200. Dilluns se'n van notificar 631, diumenge 1.207, dissabte 1.470, divendres 1.447 i dijous 1.637. A més, s'ha d'insistir en el fet que les dades de positius diaris no diuen gran cosa per si soles, cal observar la tendència general dels indicadors de la pandèmia. La xifra total d'infectats des de l'inici de la pandèmia és de 587.284.\nL'índex de positivitat se situa en el 5,11%, una xifra que torna a superar el 5% i que va pujant cada dia. Aquest límit del 5% el fixa l'Organització Mundial de la Salut (OMS) i el considera com un bon indicador per constatar que un país té la pandèmia sota control. Entre el 25 de febrer i el 3 de març la dada se situava en el 4,77%, i entre el 4 i el 10 del mateix mes baixava fins al 4,52%.\nEn relació amb el nombre de morts per coronavirus, la xifra total des del març del 2020 puja fins a les 21.191 víctimes mortals. En les últimes hores se n'han comptabilitzat disset. La dada significativa, però, va ser el nombre de morts notificats aquest gener: 2.136. Aquest passat mes de febrer se'n van notificar 1.390. El mes de desembre se'n van comunicar 1.128 i al novembre en van ser 1.778.\nPel que fa al nombre de vacunats amb primeres dosis, aquest dimecres les dades en donen un total de 670.263. En les últimes 24 hores s'han posat 4.198 vacunes. Unes 358.524 persones ja han rebut la segona dosi de la vacuna (11.203 en les últimes 24 hores). Precisament, l'efecte que té la vacuna en el control de la pandèmia s'ha demostrat ja a les residències, el primer col·lectiu que ha estat immunitzat juntament amb el personal sanitari. Així, tal com va avançar fa uns dies ElNacional.cat, es consolida una reducció del 50% de la mortalitat a les residències. En total, un 4,28% de la població de Catalunya està vacunada completament, amb dues dosis.\nImatge principal: membre del personal sanitari a l'UCI / Efe


El credo de cada dia: "És just i necessari"Desafectados\nEl credo de cada dia: “És just i necessari”\n- 06/04/2012 - 15:49 h\nEscoltar a Rajoy dia rere dia amb aquesta cançó de que tot el que fa és “just i necessari” s’està convertint en una cantarella pesada i desagradable. Per a molts, almenys per a tots els seus votants, deu estar convertint-se en un credo que justifica totes les actuacions del PP. Ara el Govern d’Espanya ens amenaça al dir-nos que les opcions que hi ha si no fan el que fan són molt pitjors. Suposo que es refereix al fet que hi ha grans desitjos d’intervenir al país per part de qui mana a Europa que, a hores d’ara, ja no sé si és el ministre d’Economia alemany o els mercats financers.\nMentre aquí es prenen mesures tan justes com l’amnistia fiscal, a Grècia sembla que els ha donat per suïcidar-se. Mira que arriben a ser tràgics els grecs! Com no s’adonen que les mesures allà són també justes i necessàries per salvar de la fallida als qui es dediquen a fer-se rics en els mercats financers? Deu ser perquè no tenen un Rajoy de torn que els aleccione cada dia amb un credo semblant. Aquí som molts els que hem crescut amb una educació catòlica i la frase ens sona. Allà, com són ortodoxos, potser no l’han escoltat des de petits i ara no tenen credo a què acollir-se.\nEls que millor ho tenim som els que vivim i treballem a Catalunya, perquè els portem la davantera a altres comunitats autònomes en això de les retallades. I com aquí som tan soferts, aguantem sabent-nos pioners -que és una cosa que ens agrada molt- i pensant que ja els arribarà a la resta el seu torn. Però mira, potser no a tot arreu passarà el mateix. De moment, al País Basc es neguen a aplicar l’amnistia fiscal, i al Regne de Navarra s’ho van pensant. El que passarà a Andalusia no està molt clar encara. El PP se les prometia felices i va retardar els pressupostos pensant en presentar-los al mateix temps que anunciava que Arenas era el nou president autonòmic. Però com les estadístiques són molt poc de fiar, els va sortir malament la jugada i ara caldrà veure com s’ho fan amb el Sud.\nCom sempre dic, no sóc economista i no se’m dona gaire bé entendre les teories econòmiques (o potser és que no em ve massa de gust entendre algunes), pel que he decidit no creure això de la necessitat de l’amnistia fiscal perquè tornin el diners a Espanya. Si els diners no surten serà per altres motius i potser calgui primer analitzar-los per trobar i aplicar les millors solucions. Aquest país va fer grans esforços als 80 per a regularitzar els temes fiscals i tots recordem el lema d ‘”Hisenda som tots”. En realitat el lema tenia un afegitó que no es deia: “Som tots els que estem fitxats i no tenim diners per estafar al fisc, de manera que, a més, tenim vergonya, no com d’altres”. Al Govern li demano que m’avisi quan arribem als 2.500 M d’Euros que tornaran a l’economia del país, perquè pugui empassar-me el meu escepticisme.\nEls mercats (a partir d’ara, els “Amos”) segueixen castigant a Espanya i potser aquesta sigui la part més sorprenent de la situació. ¿Però no es tractava que guanyés el PP perquè resolgués el disbarat que havia comès el PSOE? No s’atipaven tots els seus diputats de posar verds als membres de l’anterior govern perquè no sabien ni què fer ni com fer-ho? Com ens expliquen ara que ells, fent el que diuen que és “just i necessari”, no aconsegueixin que els Amos els donin un simple aprovat? M’estic perdent alguna cosa, o perquè no m’ho estan explicant bé o perquè soc una ignorant.\nMentrestant, he decidit que jugaré més a la loteria. Si tinc sort, em tocarà un súper premi dels milionaris. Llavors hauré d’esbrinar quines martingales haig de cometre per, primer, evadir impostos i, segon, esperar tranquil · lament a que em toqui pagar tan sols un 10% per haver comès el delicte. La veritat, em pregunto per què porto més de 20 anys llargs treballant i pagant el 100% dels impostos que em corresponen trinco trinco i sense ni queixar-me … Serà perquè sempre he pensat que és la nostra obligació contribuir a l’estat de benestar de la mateixa manera que penso que aquest estat ens atorga drets a canvi?


Es titula la primera promoció d’estudis superiors de dolçaina - À Punt\nEs titula la primera promoció d’estudis superiors de dolçaina\nEsperen que açò òbriga la porta al fet que es cree un itinerari superior d’altres instruments com ara el guitarró, la bandúrria, o també en el cant d'estil\nEs titula la primera promoció de dolçaina al Conservatori Superior Joaquín Rodrigo de València / À Punt NTC\n08 de juny 2022 - 16:32\nFins fa poc no era possible fer estudis superiors de dolçaina, però enguany la primera promoció d’estudis superiors d’aquest instrument tradicional del Conservatori Superior Joaquín Rodrigo de València es titula enguany després de quatre anys de classes.\nÉs un fet històric en l'àmbit acadèmic valencià perquè, tot i que la música tradicional estiga arrelada a la nostra cultura, no s’oferia una formació integral de dolçaina, com sí que ocorre amb altres instruments o estils que venen d’altres parts del món.\nLa dolçaina, un instrument que connecta amb la terra i la tradició\nCom apunta el catedràtic de dolçaina del Conservatori Superior Joaquín Rodrigo, la dolçaina és un instrument que té “prou” repertori. Per això li sembla “una incongruència que haja entrat abans el jazz que la nostra pròpia música tradicional i que aquesta no haja entrat d’una forma natural”. A més, existeix una necessitat d’aprofundir en la nostra música perquè “si no la cuidem nosaltres no ho farà ningú”, postil·la.\nPel que fa a l’alumnat, hi ha qui es va apuntar perquè ve d’una família amb llarga tradició dolçainera, com Carla Arocas. Mentre que hi ha qui fa anys treballa en el món de la música ensenyant dolçaina en escoles musicals i ha tingut amb aquesta formació la possibilitat de “regularitzar la seua condició de docents”, com Rafa Soriano.\nSón virtuosos en l'execució, però també potencials investigadors del patrimoni musical, que és inabastable, ens recalquen. Quatre talents que tanquen cicle, celebren que qualsevol alumne o alumna puga transitar ja aquest itinerari musical i desitgen que instruments com el guitarró, la bandúrria, o també el cant d'estil implementen prompte els estudis superiors.


Naturalista, fundador del grup Signatus (1999), entitat dedicada a l'estudi, difusió i conservació del llop, que s'estructura mitjançant el Centre d'Interpretació del Llop, del qual és el director de projectes, i de l'Associació ASAS, vinculada a l'acció social en defensa del llop, on forma part de la junta. És cofundador de la revista Lykos, publicació dedicada des de 2017 a la divulgació d'aquest gran cànid.\nMitjançant concessió administrativa de la Diputació de Barcelona, va ser responsable, entre 2001 i 2018, de l'Escola de Natura del Parc Natural del Montseny (Can Lleonart) i professor del departament de Natura de l'Institut de Formació de la Fundació Pere Tarrés (2007-2013).\nEn l'actualitat dirigeix diversos projectes relacionats amb el llop a Catalunya, Canadà i Mèxic i és professor col·laborador del postgrau d'Il·lustració Científica de la Fundació d'Estudis Superiors d'Olot i de la Universitat de Girona. És el creador de l'exposició itinerant Llops. Ha publicat el llibre El rastro del lobo (Editorial Sirius, 2008), així com diversos capítols i articles de divulgació científica en llibres i revistes respectivament.\nActualització: 2 juny 2021


Surt al carrer el 08centvint del mes d'octubre | www.08centvint.cat\nSurt al carrer el 08centvint del mes d’octubre\nJuanjo Cintas 04 octubre, 2018\nAvui comença la distribució del 08centvint número 55, corresponent al mes d’octubre. Les activitats solidàries que s’han fet a la Llagosta durant el darrer any ocupen un apartat destacat en la publicació. També es recullen notícies sobre la Diada de la Bicicleta, l’inici dels tallers del Casal d’Avis, la inauguració del nou local d’Aspayfacos i la campanya solidària que porta a terme la Policial Local. També es pot llegir un balanç de la Festa Major i la notícia sobre la nova aventura, finalitzada amb èxit, de José Luis Fabregat.\nJa s’està distribuint el 08centvint del mes de juny


Elisabetta’ prorroga després d’un gran èxit\n‘Elisabetta’ prorroga després d’un gran èxit\n8 Febrer, 2017 8 Febrer, 2017 elTeuDiari Redacció dansa, Sabadell, teatreNo comments\nL’espectacle ‘Elisabetta’ presentat per la cia Dell’Anima, s’ha pogut veure a la biblioteca del Teatre del Sol. Després d’exhaurir durant dues setmanes consecutives, la companyia farà una funció més el divendres de 10 a les 21h\nPer aquells que encara no l’han vista ‘Elisabetta’ ens presenta a Elisabetta Premazore, qui va ser el gran amor del compositor italià Giuseppe Tartini. Una fosca història explicada a través de la dansa, la música i el text d’Ernesto Pérez Zúñiga i sota la direcció de Neus Elfa i Mireia Vila.\nD’altra banda ‘Castle School’ seguirà a la sala gran del Teatre del Sol cada dissabte a la nit i diumenge a la tarda. I a la sala petita hi trobareu encara la comèdia ‘Fortuna Fortuna’ dirigida per Ramon Ribalta, cada dissabte i diumenge i li queden 6 funcions per acomiadar-se definitivament de la sala, després de fer dues temporades consecutives i passar les 2900 funcions.\nLloc: Teatre del Sol (Sala petita) C/del sol, 99\nTagged: dansa Elisabetta teatre Teatre del sol\nL’Escola Pia guanya abans de visitar el Castelldefels\nL’esperada ‘Moonlight’ arriba als cinemes


Riudecols / Comarca: Baix Camp\nHabt. / Ine 2005 1218\nDirección La Parra, s/n\nCódigo postal 43390\nTeléfono 977 817 009\nFax 977 560 810\nWeb Oficial Riudecols\nWeb de Interés Descripciò de Riudecols\nE-mail municipio aj.riudecols@altanet.org\nEl terme de Riudecols té una extensió de 19,38 km². És envoltat pels municipis de Duesaigües (SW), Riudecanyes (S), Botarell (SE), les Borges (E) i Alforja (N). El terme comprèn, a més de Riudecols, cap de municipi, els llogarets de les Voltes i les Irles. Sembla que l'origen del topònim, segons M. de Montoliu, prové de "riu de còdols". Travessa el terme d'E a W la carretera de Tarragona i Reus a Falset, que uneix els nuclis esmentats del municipi de les Voltes, Riudecols i les Irles.\nErmita de Sant Bertomeu, en ruïnes.\nErmita de Puigcerver, santuari situat a la vessant oriental del puig.\nEl pont de mas d’en Vall, aqüeducte que forma una successió d’arcades fetes amb pedra i morter, amb arcs ribetejats amb maons, que forma un vistós conjunt.\nLa torre del Moros, antiga torre de guaita.\nL’església parroquial de Sant Pere, datada de 1783, és característica perquè té el campanar inacabat.\nEsglésia parroquial de les Voltes, consagrada a la Puríssima Concepció de la Verge, del segle XVII.\nEsglésia parroquial de les Irles, dedicada a sant Antoni de Pàdua.\nEls Canalots, font de sis brocs que caracteritza l’entrada del poble a l’extrem occidental. Font del Rafel. Font de l’Om.\nCooperativa Agrícola, abans cal Cleto, hi figura la data de 1617.\nPont de Mas d´en Vall en Riudecols\nCelebra la seva festa major per Sant Pere (29 de juny), la qual dura tota la setmana i es barreja amb les celebracions pròpies de Sant Joan. També se celebra el primer diumenge d'octubre la festa major de la Mare de Déu del Roser i s'ha recuperat el Carnaval, dates per les quals es fa una petita rua. Durant la Setmana Santa també hi ha una sèrie de celebracions. El dimecres s'escau l'entrega del pendó i el dijous es beneeixen les cases de la vila amb sal i ous. Divendres Sant es fa el multitudinari sermó de les set paraules i la processó del Sant Enterrament, a la qual acudeixen els armats.\nDestaca també el seu oli que és un dels mes deliciosos de tot el "Camp de Tarragona". El municipi forma part de la zona de producció de tres productes que sobresurten per la seva qualitat: l'Avellana, el Vi i l'Oli d'Oliva Verge Extra.\nEs comercialitzen amb les etiquetes de qualitat de:\n1r. - Denominació d'Origen "Avellana de Reus". 2n. - Denominació d'Origen "Tarragona". 3r. - Denominació d'Origen "Siurana".(ftes ver links)


Creació de carpetes en iPhone i Android ▷ ➡ IK4 ▷ ➡\nCreació de carpetes en iPhone i Android\nEn la majoria dels dispositius mòbils, els accessos directes a les aplicacions es troben per defecte a l'escriptori (pantalles d'inici i posteriors), i s'afegeixen allà a mesura que s'instal·len de noves. Si cal, per exemple per estalviar espai o per comoditat, poden agrupar-se en carpetes. Avui et mostrarem com fer-ho a iPhone i Android\n1 Crear una carpeta al telèfon\nCrear una carpeta al telèfon\nA causa de les serioses diferències en aparença, lògica de comportament i principi general de funcionament entre iOS i Android, sota els quals s'executa la gran majoria dels smartphones, considerarem la resolució del nostre problema d'avui per separat per a cada un d'aquests sistemes operatius mòbils.\nEls telèfons intel·ligents i les tauletes Android, a diferència de l'iPhone i l'iPad, dels quals parlarem més endavant, són dispositius més fàcils d'usar i, per tant, ofereixen un ampli ventall de possibilitats per a la seva personalització i adaptació. Així, es pot crear una carpeta amb aplicacions no només en la pantalla principal, sinó també en el menú general (si està disponible), i un directori amb arxius en l'emmagatzematge, tant intern com extern (targeta de memòria). Tot i l'abundància de diferents louncers, va signar intèrprets d'ordres i gestors d'arxius, la funció que ens interessa en el context d'aquest article està present a tot arreu; a més, s'implementa utilitzant un algoritme similar (si no idèntic). El següent article us ajudarà a saber què ha de fer en cada un dels casos esmentats.\nMés informació: Com crear una carpeta a Android\nNo hi ha menús d'aplicacions en els dispositius mòbils d'Apple, i el sistema d'arxius utilitzat en iOS és molt limitat pel que fa a les opcions disponibles per a l'usuari, de manera que no es pot crear una carpeta a la unitat interna. A l'escriptori, en canvi, es fa en qüestió de tocs: només cal moure la icona d'un programa a un altre i després repetir aquests passos amb altres accessos directes. A més de la pantalla principal, també es poden organitzar les fotos, els vídeos i la música de manera similar: els dos primers elements multimèdia s'agrupen en l'aplicació preinstal·lada Fotos, i el tercer, com era d'esperar, en Música, on es poden reunir les cançons en llistes de reproducció. Sobre tot això, però amb molt més detall, ho expliquem anteriorment en una instrucció a part, que oferim llegir.\nLlegir més: Com crear una carpeta a l'iPhone\nCom pots veure, no hi ha res complicat en crear una carpeta en el teu telèfon, i tant en Android com en iPhone es pot fer de diverses maneres.\nVeure els comentaris a YouTube des del telèfon\nComprovació de la salut de la SSD


Activitat: conferència inaugural curs 2018/2019 - Espai BES: Benestar personal, familiar, d’equip i institucional Activitat: conferència inaugural curs 2018/2019 - Espai BES: Benestar personal, familiar, d’equip i institucional\nHome / Events / BES La Cura en l'Acompanyament, BES La Cura Harmonitzada, Cursos, Formació Continuada, Tallers / conferència inaugural curs 2018/2019\nDespertant i mimant el nostre interior amb la Marta Graugés\nEstar viu/va significa que entri en joc aquest meravellós equipatge natural del que tots disposem. Com persones sanes, tots i totes naixem amb les mateixes possibilitats per desplegar el nostre potencial sensitiu.\nSegons el que ens haguem trobat en el nostre camí, aquest potencial haurà anat quedant amagat, distorsionat o és mantindrà viu aquest guiatge interior, una clara i tranquil·la reactivitat sensorial.\nEn aquesta trobada us convido a anar despertant aquest potencial adormit, per poder gaudir d’una vida plena de salut, riquesa i benestar. Us convido també a trobar un estat d’equilibri i calma, una cura amable i respectuosa per a tu, per poder arribar a l’altre amb la mateixa tendresa i amor. Compartint el moment.\nPresència plena en qualsevol cosa que facis.\n* activitat gratuïta per a les persones inscrites als cursos de postgrau 2018/2019\nsetembre 28 2018\nBES La Cura en l'Acompanyament, BES La Cura Harmonitzada, Cursos, Formació Continuada, Tallers\nbenestar, consciència, Marta Grauges\nBES-ART Concert de clarinet i piano »


El Port de Tarragona rep el reconeixement pel seu compromís amb La Muntanyeta - Autoritat Portuària de Tarragona\nEl Port de Tarragona rep el reconeixement pel seu compromís amb La Muntanyeta\nL'Associació Provincial de Paràlisi Cerebral de Tarragona (APPC) La Muntanyeta va fer entrega ahir dijous 17 de setembre dels III premis Muntanyeta-Covestro, que tenen l'objectiu de reconèixer la tasca de persones i institucions a favor dels drets de les persones amb paràlisi cerebral.\nEl jurat va atorgar el premi a la institució pública al Port de Tarragona per la seva estreta vinculació amb el centre, i que ha contribuït al seu desenvolupament i funcionament, pel seu suport a les teràpies que es duen a terme al centre, així com també pel compromís de tot el personal de l'Autoritat Portuària disposat sempre a col·laborar amb l'Associació Provincial de Paràlisi Cerebral de Tarragona (APPC) La Muntanyeta.\nEl president del Port de Tarragona va ser l'encarregat de recollir el guardó i va manifestar el seu agraïment, a la vegada que va voler destacar la implicació i la tasca social de La Muntanyeta envers la defensa dels drets de les persones amb discapacitat i facilitar el seu desenvolupament atenent les seves necessitats.\nEls premis també van incloure tres categories més: premi a la institució privada per a Dow Chemical Tarragona i a l'espai radiofònic Societat Limitada; premi a la persona per a Álvaro Galán, subcampió Paralímpic de Boccia a Sydney 2000; i a la trajectòria vital a Javier García, professional d'ASPACE Guipúscoa.\nEnguany els premis Muntanyeta han comptat amb el patrocini de Covestro.