IB3N | El GOB alerta que el nou Pla General dispara la massificació en els ports\nIB3 Notícies > > El GOB alerta que el nou Pla General dispara la massificació en els ports\nEl GOB alerta que el nou Pla General dispara la massificació en els ports\nTemen que pugui significar l'obertura a l'arribada de grans creuers.\nEl GOB alerta de la massificació que hauran de suportar les aigües dels ports de les Balears amb el pla general que ara mateix prepara el Govern. Valoren positivament que no s’hi plantegin noves ampliacions. Asseguren, però, que la intensificació d’usos prevista, amb 3.800 amarraments nous, l’increment de les eslores fins als 24 metres i la potenciació dels xàrters, només beneficia les empreses mentre que es desplaça el navegant local. Especialment preocupats es mostren pel port de Portals Nous. La seva reordenació respon, diuen, a una obsessió per fer negoci guanyant terreny a la mar.


La Sala Apolo és un dels escenaris del festival de música en viu\nLiveurope Online Festival a L'Apolo\nSala Apolo Sala Apolo\nLa Sala Apolo serà un dels 15 escenaris de la nova edició del festival de música en directe\nEl Liveurope Online Festival arrenca amb la gravació de la banda sonora a la Sala Apolo, a càrrec de la vallesana Anna Andreu. Aquesta edició, que s’anomena “Renovant l’escena musical europea” i que pretén mostrar-vos nous talents i recolzar-los més enllà de les fronteres nacionals, transmetrà concerts simultanis sobre 15 escenaris diferents de tot Europa.\nAnna Andreu, exmembre dels Cálido Home, va enregistrar la veu d’obertura al festival amb el seu primer treball en solitari ‘Els mals costums’ el passat 2 de setembre al famós local de Barcelona. I és que la Sala Apolo és un d’aquests escenaris que formaran part de la iniciativa per mostrar en viu i en directe la música dels artistes més prometedors de l’escena actual. La plataforma, a més a més de presentar nous talents, també us oferirà conferències i shows de professionals del sector de la indústria musical, com ara Charlotte Adigery, Medkes, Nebraska, DRENS. Tot plegat és una idea innovadora i sorprenent, i es podrà visualitzar els dies de la celebració del festival, el 24 i el 25 de setembre.\nTeniu ganes d’una mica de marxa? Doncs aprofiteu aquesta proposta que, a més a més, és gratuïta. Només haureu de connectar-vos a través de Facebook i Youtube durant els dies esmentats i podreu gaudir de concerts simultanis per tot el continent!


La reinvenció de les ONGs - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nUna de les conseqüències positives de la COVID-19, en l’àmbit de la solidaritat, ha estat la posada en marxa d’un munt de noves iniciatives per superar l’aïllament i esquivar l’aturada inicial a projectes de cooperació i, sobretot, de sensibilització. Les TICs hi han jugat un paper imprescindible.\nDes de l’inici de la crisi, la Coordinadora d’ONG Solidàries ha doblat la participació a l’assemblea mensual. Des de feia molt temps, les entitats de fora de Girona demanaven una nova manera de celebrar la reunió mensual per facilitar que tothom hi pogués participar. S’havia apuntat a la rotació territorial de les assemblees, com als inicis de l’entitat, o a l’ús de les noves tecnologies per escurçar distàncies. Però no ha estat fins l’arribada de la COVID-19 que la demanda, llargament ajornada, s’ha resolt amb trobades virtuals al jitsi -una plataforma de videoconferències com el zoom o el hangouts- que probablement es mantindran en un futur, encara que sigui de manera híbrida, barrejant-ne de presencials i de virtuals. En les darreres assemblees hi ha hagut representants d’entitats de Blanes, Lladó, Llagostera, Vilobí, Vidreres, Banyoles, Bonmatí, Oix i, fins i tot, algun que estava a Barcelona, a més de les més habituals de Salt i Girona.\nLa crisi de la COVID-19 ha obligat, a més, l’equip tècnic de la Coordinadora a plantejar-se la primera formació en línia per a entitats, dues sessions sobre la presentació i justificació de projectes a convocatòries de subvencions. S’ha obert un món de noves possibilitats de participació en espais fins ara impossibles d’abastar per la distància física. En aquest sentit, les sessions virtuals poden ser una eina molt útil per reduir els tics centralistes en alguns àmbits de decisió i, de retruc, reforçar la representativitat del sector solidari gironí en l’espai català.\nDurant el confinament, les experiències de sensibilització han viscut una eclosió de creativitat dins les entitats solidàries. I Azahara ONG, una de de les entitats més joves de la Coordinadora, tant per l’edat de les persones que la integren com pels només dos anys que fa que en formen part, ha estat una de les més innovadores. Per primera vegada s’ha dut a terme el Ramadà a casa. “Volíem sensibilitzar sobre la importància de no trencar el confinament tot i el Ramadà i, alhora, obrir una finestra a practicants i no practicants, que mostrés com es viu el Ramadà”, diu Mohamed El-Amrani, president d’Azahara.Una experiència que es va anar dinamitzant amb insta lives (directes a instagram), en els quals van participar nutricionistes, teòlegs i poetes, i que va acabar amb un Iftar (el sopar de trencament del dejuni) col·lectiu i virtual, amb més de 80 persones connectades i compartint l’àpat darrera les respectives pantalles.\nEl cas d’Azahara és tan peculiar que fins i tot compta amb una comissió de joves especialitzada en tecnologies, que ha estat la impulsora del Ramadà a casa, entre d’altres iniciatives, o de la prova pilot que estan fent actualment amb un gestor de voluntariat en línia, i que permet que joves migrants sense referents interactuin de manera telemàtica amb d’altres joves que els fan de mentors. La comissió també és darrera d’una exitosa taula rodona virtual que es va fer entre l’activista Ousman Umar i el reconegut periodista, Xavier Aldekoa, sobre l’afectació de la COVID a l’Àfrica. Literalment, ho van petar.\nAquest format torna a trencar barreres i possibilita que persones a qui l’agenda o la distància els fa difícil desplaçar-se fins a qualsevol municipi de les comarques gironines, ara puguin arribar a un nombrós públic, des de casa. I l'Associació ECCITn’ha pres nota ràpidament. Aquest mes de juny l’entitat ha superat els 800 participants en la formació en línia adreçada a mestres marroquins sobre gestió d’emocions i sentiments en temps de COVID. La nombrosa i sorprenent participació en aquests dos mòduls inicials, ha animat l’entitat a continuar impulsant més formacions en línia, de la mà de Codenaf i de la contrapart marroquina d’ECCIT, Moubadarate, i han preparat un nou seminari sobre l’aplicació de l’eina digital Trello al projecte pedagògic, amb un seguiment també massiu.\nEn l’àmbit formatiu, les TICs fa més temps que s’utilitzen. A la Fundació SER.GI, per exemple, ja havien posat en marxa una formació amb la plataforma Moodle sobre resolució de conflictes a l’aula, abans del confinament. Des de l’entitat, Lluís Puigdemont explica que la formació amb moodle va funcionar prou bé “però el treball era més aviat individual i la interactuació, tot i haver-hi algun xat, limitada.”. En temps de confinament, SER.GI ha posat en marxa un cicle de càpsules webinar d’una hora sobre l’acció comunitària i el distanciament social que precisa la COVID. “El mateix dia que vam obrir la convocatòria vam haver de tancar les inscripcions perquè vam arribar a 30 persones i ens semblava que era el nombre òptim per interactuar i gestionar la plantilla d’assistents.” Des de l’entitat, ho valoren positivament i es plantegen donar-hi continuïtat: “Permet que vingui gent de diferents llocs de manera sostenible i hi ha estalvi de temps i diners” .\nL’Olga Grueso, de Dagua ONG d’Ajuda a Colòmbia, valora també molt positivament l’experiència de sensibilització amb les TICs. A principis de juny van fer un directe des de Facebook que va aplegar, ni més ni menys, que 1.100 visites. La proposta era un taller creatiu i de sensibilització sobre el racisme, a partir de la reflexió sobre el color que utilitza la mainada per pintar el color de la pell. Per a Grueso, poder comptar de manera presencial amb la reconeguda escriptora colombiana Daniela Violi com a formadora “hagués estat impossible pel cost del viatge, l’allotjament, etc.”. L’èxit de la convocatòria ha animat l’entitat a estrenar al youtube el tràiler d’un documental sobre el procés de pau a Colòmbia que properament es podrà visionar sencer. “Cent cinquanta persones ja han vist el tràiler i les tenim expectants, pendents de poder-lo veure quan estigui enllestit” diu Grueso.\nNouSol també ha apostat per la sensibilització en línia durant el confinament. “Hem fet tres estrenes de documentals (dos de propis i un tercer sobre Renda Bàsica Universal) i d’exposicions fotogràfiques, per les xarxes socials.” diu Joel López. Les estrenes han tingut una bona participació però com diuen des de l’entitat “tot el que té a veure amb xarxes socials porta molta feina perquè no és només penjar-ho i ja està. Cal difondre-ho, pensar quina hora és la millor, quins hashtags s’han d’utilitzar...però està clar que aquesta manera de sensibilitzar i difondre ha vingut per quedar-se.”.\nMalgrat tots els avantatges de les TICs, les entitats de la Coordinadora són molt conscients de la importància de continuar treballant presencialment, tan aviat com es pugui. Precisament, un dels hàndicaps més grans de les TICs i les seves potencialitats, és la bretxa digital detectada durant la crisi de la COVID 19. “No tothom té els dispositius necessaris ni les possibilitats. Hi ha gent que en queda al marge”, apunten des de Fundació SER.GI. Tot i tenir-ne constància abans de la crisi, ha sorprès la profunditat d’aquest desnivell tecnològic i preocupen les afectacions que podria tenir, si no es prenen mesures aviat per pal·liar l’escassetat d’habilitats digitals, d’una banda, i la manca d’accés a internet i les noves tecnologies, per una altra, d’una part important de la ciutadania. Una desigualtat més, que podria eixamplar la bretxa que separa la societat entre població amb i sense drets.\nL’empremta del coronavirus als projectes solidaris\nEstrategias de comunicación en las ONG de desarrollo : departamentos, funciones e impacto en los med\nLuis Hildegart González


Com es detalla en la memòria i el projecte realitzats pels Serveis Tècnics Municipals, els treballs serviran per executar la reparació de paviments amb desnivell, el canvi d’algunes escomeses de clavegueram i la substitució de panots d’espina de peix i llambordes granítiques, entre d’altres. No només s’actuarà en les voreres o asfalt, també es canviaran elements de mobiliari urbà d’algunes de les cruïlles. Les obres a la cruïlla Sant Pau amb Col·legi s’afegeix una actuació de Fisersa que, aprofitarà els treballs, per canviar embornals, reparar escomeses i substituir tapes de clavegueram.\n“Es tracta d’actuacions necessàries per millorar trams d’unes cruïlles que pel pas de vehicles i la seva rodadora havien quedat malmesos” explica el regidor de Serveis Urbans, Qualitat Urbana i Manteniment, Joaquim Felip, qui destaca “la celeritat amb què s’han detectat les zones on calia actuar. Perquè amb només tres mesos, hem fet el treball de camp, redactat el projecte I adjudicat les obres”.\nEls treballs s’han adjudicat a l’empresa Salvador Serra SA per un import de 35.700 euros i està previst que s’allarguin unes sis setmanes, sempre que les condicions meteorològiques ho permetin.


L’espanyolisme se’n va molt enrere | UCRONIES\n← Cánovas del Castillo i la independència de Cuba\nLa poesia és un llac a la muntanya →\nL’espanyolisme, històricament, ha basculat entre dues actituds diferents: la negació de Catalunya i el pacte amb Catalunya. Entre 1900 i 1931 no hi ha sinó negació: neguen el caràcter nacional de Catalunya, neguen l’Estatut d’Autonomia, neguen l’oficialitat de la llengua. En el període 1931-1936, l’espanyolisme busca el pacte: reconeix la diferència catalana, consent l’Estatut i accepta l’oficialitat (limitada) del català. Entre 1936 i 1975, el nostre país no només és negat taxativament, sinó que hi ha un intent d’extermini cultural i va de poc que no reïx.\nEl període següent, 1975-2000, torna a ser de pacte: l’hostilitat anticatalana hi és, però tapada amb cendra; el governs espanyols successius toleren alguns avenços i alhora busquen de minar, a la callada, l’autogovern de Catalunya. L’any 2000, José María Aznar inicia el seu segon mandat presidencial i el pèndol emprèn el camí de tornada: comença un nou cicle d’hostilitat anticatalana, que ara es veurà reforçada, de Catalunya estant, per un estiracordetes de luxe: Ciudadanos.\nPotser la diferència principal que hi ha entre el Partido Popular i Ciudadanos està en la tradició que representa cadascú. El primer ve del franquisme. El segon ve de més enrere: de l’espanyolisme dinàstic de les primeres dècades del segle XX (Romanones, Maura, Canalejas…), de Lerroux i de José Antonio Primo de Rivera (Catalunya entesa con un ull de poll, com una ferida que s’ha de cauteritzar.) Ciudadanos és això: un partit nou que fa un discurs vell, una barreja de Restauració, lerrouxisme i falangisme.\nCiudadanos neix de la picor espanyolista del PP i el PSOE de Catalunya i creix amb la crispació que, davant el despertar nacional de Catalunya, sent aquesta gent. El seu discurs és encara més antic que el del partit de la gavina: Catalunya no és una nació –diuen–, no té més personalitat històrica que Múrcia, la Renaixença va ser una desgràcia, la consciència nacional dels catalans és fruit d’una intoxicació, el català està bé arraconat, no hi ha drets nacionals, l’espoli fiscal és mentida, el dret a decidir és “una chorrada” i el castellà està perseguit a Catalunya.\nL’última enquesta del CEO pronostica que Ciudadanos serà la tercera força política de Catalunya, a costa dels partits dinàstics tradicionals. Jo crec que això és bo. Perquè vol dir que l’espanyolisme no té res per oferir-nos. Incapaç de pair Catalunya, l’espanyolisme emprèn l’enèsima croada per destruir-nos. Però no mostren altra cosa que la seva impotència i prenuncien la seva derrota. Perquè avui tenen al davant, tossudament alçat, un poble pacífic, alegre i guanyador.\nAquesta entrada s'ha publicat en Nacionalisme espanyol i etiquetada amb Ciudadanos, Falangisme, Franquisme, Lerrouxisme, Partido Popular, Restauració. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n2 respostes a L’espanyolisme se’n va molt enrere\n23 Novembre 2013 a les 20:46\nSi Ciudadanos va creixent serà molt més que un ull de poll, que una petita molèstia. A més, pensa que l’espanyolisme, dit també unionisme o nacionalisme espanyol, té força a Catalunya -més o menys una tercera part dels votants- i que potser el percentatge d’aquells qui volen la independència ja ha tocat sostre.\n24 Novembre 2013 a les 14:20\nAnònim, estic d’acord amb tu que Ciudadanos serà més que una petita molèstia: serà una font de malestar permanent amb la qual haurem de conviure fins que es desinfli. Perquè es desinflarà. L’endemà de la independència, Ciudadanos perdrà la meitat de la seva raó de ser, així com la meitat de la seva utilitat; amb la qual cosa és esperable que minvi. (I si vaig equivocat, paciència: tindrem un estat per defensar-nos.)\nPel que fa al sostre, cadascú té el seu; ja fa un any que els trespols es mostren estables (70% independència, 30% dependència, en un referèndum), i com que ja ens ho hem dit tot, no sembla que la correlació pugui canviar gaire.


IB3 | Darrers preparatius dels negocis de la Marina abans d’obrir portes\nDarrers preparatius dels negocis de la Marina abans...\nPortada > eivissa > Darrers preparatius dels negocis de la Marina abans d’obrir portes\nDarrers preparatius dels negocis de la Marina abans d’obrir portes\nCalculen que devers la meitat dels comerços estaran oberts a mitjan abril\nAlguns comerços del barri de la Marina, a Eivissa, fan feina aquests dies contra rellotge per a l’obertura, coincidint amb les festes. En caure tan aviat aquesta festivitat, la majoria esperaran fins a mitjan abril i d’altres, al maig, per penjar el cartell d’obert.\nEl mes de març, a la Marina, és el mes de posada a punt. Martells, brotxes i trepants ja ressonen al barri del Port d’Eivissa.\nCalculen que devers la meitat dels comerços estaran oberts a mitjan abril, i que la resta ja ho faran al maig, coincidint amb l’obertura de les discoteques. N’hi ha alguns, però, que ja estan oberts, aprofitant que Setmana Santa cau en març.\nLa manca d’aparcament, diuen, els ha fet molt de mal. Ho varen comprovar l’estiu passat després de l’eliminació del trànsit rodat i de les places per aparcar, tant al port com a Vara de Rey.\nTot i la necessitat d’un pàrquing, els comerciants de la Marina preveuen una bona temporada a un dels barris amb més turistes de la ciutat i de tota l’illa.\nCáritas alerta que la integració d'aquests joves és complicada perquè no tenen estudis.


Actrius porno que són escorts a Barcelona o Madrid\nL'usuari d'GirlsBCN sap que de tant en tant troba alguna pornostar al nostre web, és força habitual des de fa uns anys. Òbviament el porno ja no és el negoci que era fa uns anys atès que es pot gaudir-ne de forma gratuïta a través de les webs més populars. Aquestes webs viuen de la publicitat però és cert que molta gent entra, tria un vídeo, es masturba i marxa de nou sense deixar res a la web, ja que ni va a les webcamers anunciades ni clica en un sol anunci. Vist a més els milers de vídeos que estan allotjats en aquestes webs, es veu complicat que qui publica un vídeo pugui monetizarlo de manera substanciosa. És per això que moltes noies de tant en tant combinen la seva tasca d'actriu amb la de escort i en funció de la seva fama com pornostar, ja que varien les seves tarifes.\nNo donarem els noms de les actrius que han passat per aquí encara que sol ser de domini públic en els fòrums especialitzats com Spalumi o Sexomercado. Allà, els seus usaris són experts rastrejadors d'anuncis, de qualsevol web on s'anunciïn putes, escorts o massatgistes. De fet en el fòrum de Sexomercadobcn hi ha un fil titulat "Actrius porno que siguin escorts" molt actiu i que a data d'avui porta 156 pàgines. És un fil que es va iniciar precisament un 10 de maig, en aquest cas de l'any 2012, pel que avui justament és el seu vuitè aniversari. I hem de dir que és una casualitat, no teníem prevista aquesta coincidència.\nSón millors com putes les actrius porno?\nDoncs francament, nosaltres no creiem que en l'aspecte sexual hagi grans diferències entre una escort anònima i una escort que al seu torn és actriu porno. Si ens fixem en la nostra pàgina de Putes Barcelona allà trobem noies que són una canya en l'aspecte sexual, que mostren la seva cara sense problemes però encara que sàpiguen follar com la millor, no es prestessin a gravar-ho en vídeo perquè sinó aquest vídeo pot estar de forma eterna a la xarxa. I si bé les fotos també poden romandre, a la fi i al el terme moltes d'elles són artístiques i de cap manera tan explícites com en un vídeo on apareix follant. Llavors, el que diferencia unes de les altres, és que les que es dediquen a l'cinema porno no els importa que les vegin en l'acte sexual, però follar, totes follar igual de bé.\nAra farem un repàs per les Putes a Madrid del nostre web. A hores d'ara no s'aprecia cap actriu porno i veiem que predominen les putes brasileres. Totes les noies que surten en aquesta categoria són per alguna cosa que tenen en comú, que ofereixen els serveis sexuals més calents com són el Grec i el Francès natural sense condó. Diguem que són les més atrevides en el sexe que tenim publicades i us podem garantir que la feina que fan aquestes noies al llit, no tenen res a envejar de les pornostar, simplement que queden en la seva intimitat i òbviament, en el record dels homes que van passar per les seves llits.\nEn definitiva, podríem dir que si que dóna molt morbo follar amb una actriu que coneixes prèviament de les web com Cumlouder, Pornhub, xvideos ... entre les centenars de webs que existeixen sobre la matèria. Sí, aquest morbo existeix perquè el fet que hagis vist diversos vídeos d'una actriu en concret i siguis un fan, quan estiguis amb ella, et sentiràs com un actor porno. Però compte, perquè molts clients es creen moltes expectatives i a la fi el porno és molt teatre pel que en moltes ocasions, acaben decebuts perquè esperaven força més (i potser la pols ha estat força bé). En tot cas, nosaltres ni recomanem ni deixem de recomanar, cada usuari sap el que li posa més i s'ha de basar en això quan està triant una puta amb la qual follar.\nDe tant en tant s'anuncien actrius porno famoses com escorts i si bé el seu servei no és millor que el de les escorts anònimes, a molts usuaris de l'porno els encanta follar amb elles.


Volem reduccions fiscals, més ocupació de l'espai públic, abordar els lloguers i els ERTO de manera adequada, i frenar el ritme de desorientació que provoquen les restriccions sense base científica\niPhone 12, la connexió més fluida que mai\nApple presenta els nous 'smartphone' amb connectivitat 5G i accessoris magnètics\nDe totes les presentacions que fa Apple durant l'any, possiblement la dels nous iPhone sigui la més esperada, i la d'aquest any ve amb de sorpreses interessants. Repassem-les!El primer dels dispositius que presenta Apple, complint amb ...\nEl consultor i empresari Xavier Marcet destaca un problema de les empreses catalanes: hi ha noves idees, però no s’aconsegueixen vendre\nFa anys que el concepte innovació és present a moltes empreses; se’n parla molt, però se’n fa? S’acaben aplicant realment les noves idees? Com traslladem l’alta cuina a la taula de les llars catalanes? El ...\nEs fa difícil veure una sortida i visualitzar quan acabarà la crisi provocada per la covid-19, i encara més ara que la segona onada ens està fent tornar a les limitacions, les restriccions i les prohibicions. Però X...\nEl pessimisme sense límit s’ha instaurat entre els restauradors barcelonins. Quan hi ha crisis econòmiques, és habitual que tots els sectors se sentin abandonats per les administracions; tots volen més ajudes i incentius. Però els càlculs que fa el Gremi de Restauració de Barcelona són especialment catastròfics: la recessió provocada per la covid-19 pot fer desaparèixer més de la meitat de bars i restaurants de la ciutat. El director de l’associació, Roger Pallarols, avisa que els establiments més afectats són els que estan situats al centre, immers en una “desertització” per la manca de turistes, mentre que els de barri -centrats en el client local- tenen més números de sobreviure. És complicat pensar un pronòstic pitjor: “Si seguim així, la crisi que es preveia de dos o tres anys, en el nostre cas durarà més d’una dècada”.\nEn quin estat es trobava la restauració de Barcelona abans que arribés el coronavirus?\nJa feia dos o tres anys que les coses no anaven bé. Els bons números als quals estàvem acostumats ja no arribaven. Segurament era per una cultura errònia que alimentava la turismofòbia, traves a les inversions, a les terrasses, per no creure en els pros de l’èxit -fa molts anys que parlem només dels contres-, i també és veritat que tot el context polític convuls que hem viscut a Catalunya no ha ajudat a crear un clima d’estabilitat. En definitiva, teníem una situació de decreixement i pèrdua d’èxit important. El cop de la covid-19 el que fa és enfonsar-ho de sobte.\nEstem en una situació crítica. Esperàvem un estiu dolent i, lamentablement, ha estat pitjor. El que probablement és el principal sector de l’economia barcelonina es troba en una debilitat extrema i un risc de volum de desaparició empresarial i d’ocupació sense precedents. Ara ja no és un pronòstic: calculem que un 15% de bars i restaurants han tancat i ja no tornaran a obrir, uns 1.400 locals dels 9.000 que hi havia abans de la pandèmia. Una desaparició empresarial com la que estem vivint en una ciutat en què la restauració té un pes tan important compromet la reactivació de l’economia. La situació no pot ser més crítica i dramàtica.\nPerò la crisi acaba de començar. Preveieu que encara tancaran més bars i restaurants?\nEn una enquesta recent, un 40% dels establiments que han tornat a obrir manifesta que té sobre la taula el tancament si les circumstàncies no milloren. Per tant, podríem arribar a viure la desaparició de més de la meitat dels locals de restauració de la ciutat. Però dels que manifesten que seguiran oberts, gairebé sis de cada 10 asseguren que hauran de retallar personal per ser viables.\nNo han solucionat res els ERTO en el sector de la restauració?\nEls ERTO solucionen una part. Nosaltres tenim dues grans despeses: els treballadors i l’immoble. L’equivocació dels ERTO és trigar tant a anunciar que els allargarem, si fa falta, fins que es recuperi el consum. En el cas de Barcelona serà més temps que a Valladolid o Lleida, pel tema de la demanda externa. A més, s’ha de repensar qui assumeix les quotes de la Seguretat Social, que els empresaris han anat cobrint cada vegada més. Però també s’ha de superar l’infantilisme de bloquejar l’acomiadament en els sis mesos posteriors, perquè hem de començar a assumir que durant una temporada no generarem l’ocupació que generaríem en èpoques normals. Això el que fa és que les empreses que no han recuperat la normalitat entrin en col·lapse i hi hagi encara més concursos.\n"Jo diria que s'ha portat malament tothom; la cadena de solidaritat a la qual va instar el president Sánchez és obvi que no ha funcionat"\nI pel que fa als lloguers, s’han portat bé els propietaris?\nJo diria que s’ha portat malament tothom. La cadena de solidaritat a la qual va instar el president Sánchez és obvi que no ha funcionat. Els propietaris no es fan càrrec de la part de la crisi econòmica que els correspon i les administracions han mirat cap a un altre costat o fins i tot han protegit els seus interessos. Calen decisions dràstiques d’intervenció del mercat de lloguer per obligar a renegociar les quotes i adaptar la despesa a la nova situació. És impensable que un restaurador hagi d’estar obligat a pagar un lloguer quan l’activitat per la qual ha llogat l’immoble primer li han dit que no la pot exercir, després que ho pot fer amb enormes restriccions i, a més, ara es troba un mercat totalment alterat.\nQuina mesura creu que seria adient per resoldre aquest problema?\nÉs obvi que s’ha d’articular un mecanisme legal, i això ho poden fer el Govern espanyol o el català demà passat modificant el codi civil. S’hauria d’introduir un obligació que en causes de força major s’hagin de renegociar les condicions del contracte per adequar-lo a la situació actual amb criteris objectius i, en el cas que no s’arribi a un acord, sigui la justícia qui congeli les quotes de lloguer. El més greu és que la renegociació es produirà perquè el mercat la imposarà. L’única diferència és que entremig haurem destruït moltes empreses. La crisi en la qual estem immersos no és de treballadors, és d’empreses. Qui ha entrat a les UCI literalment és el teixit empresarial, i si no es fa tot el possible per protegir les empreses, entrarem en una crisi molt més profunda.\nQuines altres mesures reclama el Gremi, a banda de retocar les condicions dels ERTO i reduir els preus del lloguer de locals?\nNo hi ha hagut ajudes econòmiques específiques per al sector, però en el fons, més que ajudes directes els restauradors volen condicions adequades per poder sobreviure. Com es fa? Amb reduccions fiscals, més ocupació de l’espai públic, abordant els lloguers i els ERTO de manera adequada, i frenant el ritme de desorientació i desconcert en el qual ens ha sumit la Generalitat des que està al càrrec de la pandèmia amb moltes restriccions que no tenen base científica i l’única cosa que fan és debilitar empreses ja molt tocades.\nA principis de setembre, un comunicat del Gremi assegurava que les restriccions “ens obliguen a desobeir”. S’ha arribat a aquest punt?\nSí, sens dubte. Les últimes restriccions són inassumibles. Parlem de negocis majoritàriament petits que porten mesos acumulant deute. L’única salvació era la terrassa, on ja s’havia introduït la distància física. Per tant, reduir l’aforament de les terrasses és inassumible. Al final, quan el que tens sobre la taula és sobreviure, la desobediència es converteix en un acte moral. Quan anem a restricció per setmana i això t’impedeix sobreviure no tens altre remei que optar per desobeir.\nPerò al cap i a la fi, són restriccions per motius sanitaris...\nQue el mes de març enganxés les administracions desconcertades, tots som capaços d’entendre-ho, però la velocitat amb la qual la Generalitat ha perdut el control de la pandèmia quan ja sabíem que el preu dels rebrots no el podem pagar, és preocupant i requereix moltes explicacions. S’han assenyalat injustament sectors com el de la restauració que majoritàriament ha fet els deures i ha complit les restriccions de distància, d’aforament i les condicions d’higiene, i ha anat sumant noves restriccions perjudicant encara més un sector ja afectat. És evident que hem de conviure amb la covid-19 i, per tant, hem de controlar-lo a nivell sanitari amb els recursos suficients, i alhora no cometre el risc de tornar a parar l’economia. Sobretot tenint en compte que la restauració no ha generat rebrots, per tant, l’única cosa que fan les restriccions és multiplicar la desaparició empresarial.\nSí que hi ha hagut mesures que han intentat contrarestar aquestes limitacions.\nPodem ampliar les terrasses gràcies a un acord amb l’ajuntament que ha anat amb una lentitud molt millorable. És públic i notori que hem estat en desacord amb l’Ajuntament de Barcelona en moltes decisions, però l’acord al qual hem arribat va en dos sentits: els qui no tenien taules i cadires al carrer poden posar-ne i els que ja en tenien, poden ampliar la terrassa. Això, sumat a una reducció dràstica de la taxa de terrasses en un 75%, són les mesures més eficients a l’hora de donar ajuda directa al restaurador.\n"Les zones prèmium han passat de la nit al dia a ser dèbils"\nQuins són els establiments més afectats?\nQui pitjor està vivint aquesta crisi són les ciutats d’èxit, les grans ciutats atractives internacionalment i que rebem turisme estranger en condicions de normalitat. Tenim una oferta que depèn per una part del consum intern, que funciona al ralentí producte de les restriccions, de la prudència i de la crisi que impacta en el poder adquisitiu de les famílies, i per l’altra del consum extern, que literalment no existeix. El risc de desertització d’aquelles zones de la ciutat amb una oferta dirigida prioritàriament al públic visitant és un risc més que elevat: les zones prèmium han passat de la nit al dia a ser dèbils.\nEl client local té ganes de sortir, fer vida social i consumir?\nEn té ganes, però també és prudent. Les administracions no l'hi posen fàcil: li diuen que a la una de la nit l’enviaran a casa, que si no és necessari, no es mogui... Estem instal·lats en una economia de guerra, de subsistència. A Barcelona hi ha un problema objectiu: falten clients. La restauració de barri, amb moltes dificultats pot anar tirant d’aquella manera, però la restauració més cèntrica necessita que la ciutat recuperi l’activitat. Això també està passant a Londres, París, Berlín, Roma...\nAmb quina perspectiva encara el futur el sector de la restauració?\nSerà una recuperació molt lenta. La crisi en forma de “V” era una utopia simpàtica. En el millor dels casos anirem a una “L” lenta. És una crisi que depèn de la rapidesa de la ciència en aportar una solució, però també de com protegim les empreses. Així com ho estem fent ara, la crisi que es preveia de dos o tres anys, en el nostre cas durarà més d’una dècada.


“Racons per descobrir” | L'esmolet\n← Desolació (una visita a Tragó de Noguera)\nNi pa, ni vi: demagògia →\nPublicat el 15 Maig 2006 per Carles\n(Aparegut a Temps de Franja, columna «L’Esmolet», el maig de 2006)\nAmb aquest eslògan o qualsevol de semblant, es promocionen guies turístiques i fullets promocionals. Fins i tot crec recordar que un diari de gran tirada regalava uns llibrets amb aquet títol. Davant d’aquestes promocions, un s’imagina una allau de metropolitans embussant autopistes i carreteres comarcals a la recerca del “racó” que vol ser “descobert”.\nUna gran mandra m’envaeix. Miro els bancals quiets des de la finestra. Ametllers florits, algú que camina pel camí vell de Sorita –no té gaire aspecte d’ardit descobridor.[@more@]Ho confesso: jo també vaig ser metropolità. De tren, d’autocar i fins i tot de cotxe. Ara ja fa tretze anys que vaig donar-me’n de baixa. He d’admetre que, malgrat creure que coneixia les particularitats de la vida “al poble”, la realitat va superar l’espectativa. La meua fortuna va ser que la emigració la vaig fer de la mà d’una torredarquina integral. Gràcies a això el xoc va ser substituït per un dolç aterratge.\nAl llarg d’aquests tretze anys les coses han canviat força. Gràcies a l’esforç d’algunes persones, la nostra comarca s’ha situat al mapa dels destins turístics. I això malgrat que les autoritats han ignorat –llevat d’honroses i mínimes excepcions– la poca gent que treballava al territori. Però els atractius d’aquesta terra s’han imposat. A veure si ho saben –ho sabem– administrar.\nAl final he acabat explicant una altra batalleta. Prometo que no era la meua intenció. Però d’on no n’hi ha, no en raja.


Laparoscòpia davant de laparotomia per al tractament quirúrgic de el càncer d'endometri | Progressos d'Obstetrícia i Ginecologia | le Koncept\nLaparoscòpia davant de laparotomia per al tractament quirúrgic de el càncer d’endometri | Progressos d’Obstetrícia i Ginecologia\nEl càncer d’endometri és el més freqüent entre els tumors genitals femenins en nombrosos països occidentals i la seva aparició ha augmentat al llarg dels últims 30 anys, sent els llocs de major incidència Canadà i Estats Units, on constitueix la quarta causa de càncer entre les dones i és la neoplàsia més comuna de l’aparell genital femenino1. A Espanya, representa al voltant de el 7% dels càncers en la dona i la seva incidència és de 10,4 casos cada 100.000 dones any, el que el converteix en la tercera neoplàsia en la dona per darrere de l’carcinoma de mama i dels tumors de còlon-recto2. L’edat a la qual s’observa amb més freqüència és la compresa entre els 55 i 59 anys3. Tot i l’augment de casos, és el càncer ginecològic de major taxa de curació, hagut de sobretot a la diagnosi d’hora, ja que en un 75% de les pacients apareix clínica d’metrorràgia en estadis iniciales3.\nEl tractament primari de el càncer d’endometri és quirúrgic, amb finalitat tant terapèutica com de estadificació. Tradicionalment, la cirurgia es realitzava mitjançant laparotomia mitjana suprainfraumbilical, amb exploració quirúrgica de la cavitat abdominal, presa de mostra de líquid peritoneal per citologia, histerectomia total amb doble anexectomia, extirpació de qualsevol lesió sospitosa i limfadenectomia ilíaca bilateral i / o paraaòrtica, encara que el estudi ASTEC4, aleatoritzat i multicèntric realitzat en 4 països i publicat el 2009, ha creat controvèrsia ja que conclou que la limfadenectomia sistemàtica no presenta evidència clara de cap benefici sobre la cirurgia estàndard sola augmentant la taxa de limfedema; i que no es justifica el seu ús a el menys en el càncer d’endometri limitat a úter. Tot i això se segueix realitzant en molts centres i es necessiten futures investigacions per arribar a un acord en aquest aspecte.\nAlguns autores5,6 van demostrar la superioritat de la laparoscòpia en comparació amb la laparotomia a la histerectomia per malaltia benigna. Amb els avenços en cirurgia oncològica, es va intentar buscar també a la laparoscòpia com una alternativa igual d’efectiva que la cirurgia convencional per al càncer endometrial, però amb menor morbiditat. Magriña et al.7 va ser un dels primers a comunicar l’ús de la laparoscòpia en la cirurgia dels tumors endometrials, i des de llavors moltes han estat les publicacions que han descrit els seus avantatges i l’han comparat amb la cirurgia laparotòmica.\nNombrosos estudis retrospectivos8-10 han comparat la combinació de cirurgia laparoscòpica i vaginal amb la laparotomia en la neoplàsia d’endometri, amb resultats equiparables pel que fa a supervivència, temps lliure de malaltia i adequada estadificació quirúrgica. A més s’han realitzat estudis prospectius i aleatoritzats com el LAP-2, de l’Gynecologic Oncology Group (GOG) 11, per al tractament de l’carcinoma d’endometri i sarcoma en estadis inicials en què es aleatoriza la cirurgia laparoscòpica i laparotòmica i es realitza cirurgia de estadificació completa; i conclou que la laparoscòpia és una alternativa a la laparotomia segura en termes de supervivència i temps lliure de malaltia amb menys complicacions i estada hospitalària, sempre en mans expertes.\nLa hipòtesi del nostre estudi planteja que en el nostre medi hospitalari i amb la nostra experiència, els resultats en laparoscòpia per al càncer d’endometri estan en la línia dels treballs ja publicats, és a dir, la laparoscòpia pot aconseguir resultats equiparables a la cirurgia laparotòmica pel que fa a supervivència i temps lliure de malaltia, sense un major nombre de complicacions.\nl’objectiu principal d’l’estudi és comparar la supervivència global, específica per al càncer d’endometri i el període lliure de malaltia de les pacients amb carcinoma d’endometri en estadi clínic limitat a l’úter, tractades mitjançant abordatge laparoscòpic-vaginal davant abordatge laparotómico tradicional. Com a objectius secundaris, es comparen les dues vies d’abordatge en termes de complicacions intra i post-operatòries, temps operatori, ganglis pèlvics obtinguts i estada mitjana hospitalària.\nHem realitzat un estudi observacional, de cohorts, retrospectiu, que compara els resultats obtinguts després de la cirurgia d’estadificació i tractament per laparoscòpia enfront de l’realitzat per laparotomia en el càncer primari d’endometri en 2 grups de pacients: un grup intervingudes mitjançant laparotomia i l’altre per abordatge laparoscòpic, a l’Hospital General Universitari d’Albacete des de gener de 2001 fins a desembre de 2010. en 2001 és l’any en què es comença a realitzar l’abordatge laparoscòpic per al càncer d’endometri al nostre hospital.\nEn els dos grups, l’estadificació quirúrgica va consistir en la realització d’exploració de cavitat pèlvica i abdominal, presa de mostra per a estudi de líquid peritoneal, histerectomia total més doble anexectomia, limfadenectomia pèlvica i / o paraaòrtica i exèresi de qualsevol nòdul sospitós. La cirurgia laparoscòpica va consistir en limfadenectomia i salpingo-ooforectomia via laparoscòpia i histerectomia vaginal assistida per laparoscòpia. Com a part de l’protocol del nostre hospital, la intenció de realitzar limfadenectomia pèlvica és generalitzada a totes les pacients i la no realització de la mateixa, així com la realització de limfadenectomia radical o selectiva (mostreig ganglionar) es deixa a criteri de l’cirurgià que va a realitzar la intervenció. La limfadenectomia paraaòrtica es realitza en els casos en què hi ha un pitjor pronòstic en l’estudi d’extensió (tipus histològic diferent a l’endometrioide o grau de diferenciació 3) o quan en el moment de la cirurgia es sospiten ganglis afectats i sempre es realitza per via laparotòmica, optant per una reconversió de la laparoscòpia en laparotomia si es decideix realitzar limfadenectomia preaórtica. L’elecció de la via d’abordatge depèn de l’experiència de l’cirurgià. En cas d’afectació cervical es va permetre l’abordatge laparoscòpic quan aquesta afectació es limitava a el teixit glandular endocervical (antic estadi IIA de la FIGO), i no quan afectava l’estroma cervical. Totes les pacients van signar el consentiment informat de l’procediment concret, on es van explicar els avantatges i les complicacions; així com el consentiment proporcionat pel servei d’anestesiologia. El tipus d’anestèsia utilitzat va ser general i en alguns casos es va col·locar catèter epidural per al posterior control de el dolor postoperatori.\nPrèviament a la cirurgia, l’estudi per a diagnòstic de càncer d’endometri inclou exploració ginecològica, ecografia transvaginal i presa de mostra endometrial per a estudi anatomopatològic. L’estudi d’extensió consisteix en la realització d’una ressonància magnètica (RM) que hem sol·licitat sistemàticament, encara que en un petit nombre de pacients no va ser possible la seva pràctica ja que es tractava de malaltes amb obesitat mòrbida, el que va generar problemes tècnics irresolubles en el servei de radiologia.\nEn el nostre treball hem considerat els següents criteris d’inclusió:\nPacients amb diagnòstic anatomopatològic de càncer d’endometri primari (mitjançant biòpsia endometrial de Cornier, presa de mostra per histeroscòpia o raspat).\nTractades quirúrgicament en el nostre centre amb intenció terapèutica i d’estadificació entre l’1 de gener de 2001 i el 31 de desembre de 2010.\nPacients que mitjançant l’estudi d’extensió per RM prèvia a la cirurgia es objectiva malaltia limitada a l’úter.\nNo hem inclòs a les pacients amb un estadi clínic que suggereix disseminació local o més a vanzada, és a dir, afectació d’òrgans veïns (bufeta, ovaris, vagina o recte), ganglis pèlvics, carcinomatosi peritoneal, metàstasi a distància o que van rebre tractament radioteràpic o quimioteràpic previ a la cirurgia. Tampoc incloem pacients intervingudes inicialment en un altre centre que van acudir al nostre hospital per completar cirurgia ni les que presentaven una altra neoplàsia sincrònica en el moment de la cirurgia.\nHem exclòs a aquelles pacients que no van a la consulta a realitzar el seguiment o posterior tractament després de la cirurgia, o les dades sobre el seguiment ens resulten desconeguts.\ndesprés d’aplicar els criteris d’inclusió i exclusió, el nombre de casos total ha estat de 235 pacients. Van ser intervinguts mitjançant abordatge laparoscòpic 104 casos i 131 mitjançant laparotomia.\nHem obtingut les dades de les pacients mitjançant la revisió de la història clínica. Es recullen dades sobre característiques basals i antecedents personals de les pacients. Definim malaltia cardiovascular com malalties cardíaques (infart de miocardi, angina, arítmies cardíaques que necessitin o no tractament anticoagulant) o vasculars (història de trombosi o tromboembòlia pulmonar). Com malaltia respiratòria hem considerat qualsevol malaltia pulmonar obstructiva crònica (emfisema o bronquitis crònica) i asma. Hem revisat els resultats de l’estudi prequirúrgic, les dades quirúrgics i postquirúrgics. Definim temps quirúrgic com el període en minuts transcorregut des de la inducció anestèsica fins a la finalització de la intervenció. La estadificació posterior a la cirurgia s’ha adaptat a l’estadificació anatomoquirúrgica de la FIGO 2009. S’ha mesurat l’estada hospitalària en dies.Finalment, hem obtingut les dades sobre el seguiment posterior de les pacients pel que fa a tractament complementari amb ràdio o quimioteràpia, si hi va haver recidiva o mort des de la intervenció fins l’esdeveniment final (alta mèdica, defunció o cap de l’estudi) i la causa de la mort en cas de produir-se.\nles dades s’obtenen de les històries clíniques de les pacients i són introduïts en una base de dades de Microsoft Access per ser analitzats posteriorment amb el programa estadístic SPSS.\nquant a l’anàlisi estadística, la descripció de la població s’ha realitzat mitjançant la mitjana i la desviació estàndard en les variables quantitatives, i mitjançant proporcions en les qualitatives. Per estudiar la relació entre les variables nominals s’empra el test de χ2, i la prova exacta de Fisher quan sigui apropiat. Per determinar l’associació estadística entre les variables quantitatives vam realitzar la prova de Mann-Whitney, atès que la majoria de les variables que fem servir no tenen una distribució normal.\nPer estudiar els resultats dels 2 abordatges quirúrgics hem estudiat la supervivència lliure de malaltia, la mortalitat específica per càncer d’endometri i la mortalitat global. La supervivència es determina pel temps transcorregut, mesurat en mesos, des de la intervenció quirúrgica fins a arribar al final de l’estudi, que ve determinat per l’aparició de l’esdeveniment final considerat: recurrència de malaltia, mort com a conseqüència de càncer d’endometri i mort per qualsevol causa. En els casos en què no apareix aquest esdeveniment final, el final de l’seguiment s’estableix per l’últim control disponible, on es coneix l’estat de les pacients. S’ha determinat la probabilitat acumulada de supervivència, i l’interval de confiança a l’95%.\nPer estudiar la supervivència s’ha emprat el mètode de Kaplan-Meier, amb el mètode de log rank per determinar si hi ha diferències estadístiques entre les diferents corbes. Després de realitzar l’anàlisi de supervivència, i per tal d’ajustar les variables que siguin diferents entre els 2 grups, s’ha emprat el mètode de regressió de Cox, introduint com covariables el tipus d’intervenció i les variables que siguin diferents entre els 2 tipus d’abordatge.\nFinalment, hem considerat com estadísticament significatiu un valor de p\nResultadosDescripción de la població estudiada\nhem estudiat 235 casos. D’ells, un total de 131 casos (55,7%) van rebre abordatge laparotómico i 104 casos (44,3%), abordatge laparoscòpic-vaginal. Es va realitzar limfadenectomia pèlvica a 233 pacients (99,1%).\nLa RM per establir l’extensió tumoral es va realitzar a un total de 227 pacients (96,6%), trobant-se amb més freqüència una afectació miometrial de 50% en 71 casos (30,2%).\nEl temps de seguiment mitjà va ser de 43,59 mesos (± 60; rang 1-120); 198 (84,3% de) de les pacients segueixen vives sense recidiva; 7 (2,97%) pacients estan vives amb malaltia. Van morir 30 dones (12,8%) a causa de el càncer d’endometri i 9 (3,8%) van morir per una altra causa o per causa desconeguda. Es van produir en total 37 recidives (15,74%). El 82,25% de les recidives van ocórrer en els estadis III-IV i el 17,74% en pacients en estadi postquirúrgic III.\nComparació entre laparoscòpia i laparotomia pel que fa a les característiques basals de les pacients\nCom es recull en la taula 1 no s’han trobat diferències entre els dos grups en la majoria de les característiques de les pacients i antecedents personals, excepte en el nombre de nulípares en ambdós grups, no existint en el cas de la laparoscòpia pacients sense parts vaginals. S’ha trobat més major nombre de pacients amb malalties cardiovasculars en el grup d’abordatge laparotómico, sent aquesta diferència estadísticament significativa (p\n0,001); també s’ha trobat en el grup laparotómico un major nombre de pacients amb risc anestèsic ASA elevat (ASA III).\nCaracterístiques De les Pacients En dos Grups de Tractament\nlaparoscòpia (n) = 104)\nEdad * Instruccions * /augavitatsososososososososososososososos ouresius oug objectiu 65,46 (± 9,5)\nPes 76,51 (± 11,7) 79,60 (± 13,3) 0115\nNeoplàsia Prèvia 2 (1,9%) 2 (1,5%) 0,816 1,3 (0,2-9,1)\nMalaltia Cardiovascular 4 (3,8%) 33 (25,2%) 0,1 (0,04-0,3)\n42 (33,1) Afectació miometrial > 50% 30 (30%) 41 (32 , 3%)\nAfectació de Coll uterí\nVariables Quantitatives Expressats Com Mitjana (Desviació Estàndard).\nComparación entre laparoscòpia y laparot OMÍA EN CUANTO A VARIABLES QUIRÚRGICAS I POSQUIRÚRGICAS\nLa morbilidad intra y post-operpera en tèrries de complicaciones hemorràgiques i transfusión sanguínia, infecciones, complicacions tromboembólicas ytras complicaciones Como Íleo, fístules i muerte por complicar-se quirúrgica es similar en ambos Grups d’abordaje , Sin Encontrar Diferencia estadísticamente Significativa Como Se Muestra en la Tabla 2. SE Produjeron 2 muertes una consecució de una complicació-quirúrgica; en Uno de los Casos Por una tromboembolia pulmonar Ocurrida A Los 30 días de la Intervenció Quirúrgica, y en el otro Como Consecuencia de una perforación amb abordaje laparoscòpic no detectada, que es manifestó con sepsis generalitzada falleciendo la paciente. Tampoco se Encontraron Diferencias en el Número de Ganglios Obtenidos (Grupo laparoscopia 13,89 (± 6,7) Ganglios de Media Y 12,42 (± 7,4) en el Grup Laparotomía, p = 0,105). Sí Hemos Encontrado Diferencias en Uno y Otros Grups en El Número de Pacientes en las que es obtuvieron Ganglios positivos; 2 pacients en el Grupo laparoscòpia i 10 pacients en el gruixo laparotomía (p\nCommiracy i posquicroscopia i laproscopia\ndiv7″> div7 “> div7 “> div7”> div7 “> div7”\nTransfupusión pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina pàgina p1.> 0,6 (0,1-3,4) 7 (6,7%) 10 (7,6%) 0,791\nFinlacemaclas 1 (1%)\nlesió de Órragan 7 (6,7%) 1 (0,8) 4 0,4 (1,4- 77,5)\ní í í í \_ 1 (0,8%)\n2 (0,8%) 1 (0,8%) 1 (0,8%) )\ndeshiscència / evisceració 1 (1%) 1 (0,48-12)\nESTPP> Wasset prr complicaión\npacients gos ganglios positivos\nentstadio i pàgina> 89 (75%) 5-15 (39% (39% (39%))\nvariables cuantitativas expresadas com suports (desviació estándar).\nen 7 (3%) de Los Cures de pèrdua de pèrdua de pèrdues de la pèrdua pra pra difrobann phitaru p> hemos enntranto diferremas enstinificament signavas enlin De les mares, Enconranze (6,7% intestinales, 3 lesions 2 lesions d’una Verria Urina, Uni lesidón de la una lesió de Vena Iríaca.Totes aquestes complicacions es van resoldre excepte un cas ja comentat, en el qual una lesió intestinal amb cirurgia laparoscòpica va passar desapercebuda i es va manifestar amb un quadre de sèpsia morint la pacient als 45 dies de la intervenció.\nCom a mostra la taula 2, s’ha trobat també diferència significativa entre els dos grups en el nombre de dehiscència / evisceració, sent superior en el grup d’abordatge per laparotomia. Hem trobat diferències en el temps quirúrgic mitjà, que és significativament més gran en el grup laparoscòpic (fig. 1), i en l’estada mitjana hospitalària, que és major en el grup laparotómico.\nTemps quirúrgic en funció de l’tipus d’intervenció.\nNo s’han trobat diferències significatives en els 2 grups pel que fa a l’estadi postquirúrgic (p = 0,242), tipus i grau histològic (p = 0,408 ip = 0,144, respectivament ). Pel que fa a el tractament posterior a la cirurgia, no trobem diferències en la necessitat d’administració de radioteràpia o quimioteràpia en el grup laparotómico i laparoscòpic (p = 0,701 ip = 0,774), en el nombre de recidives (p = 0,115) ni en el nombre mitjà de mesos de seguiment (p = 0,737) (taula 2).\nInterval lliure de malaltia i estudi de supervivència\nel temps mitjà de seguiment en el grup laparoscòpia va ser de 44,2 (± 25,1) mesos i per al grup laparotomia de 43,1 (± 24,7) mesos, sense trobar diferències significatives (p = 0,737). En el grup de pacients amb abordatge laparoscòpic s’han produït 12 (11,5%) recidives i en el grup d’abordatge laparotómico 25 (14,5%), sense trobar diferències estadísticament significatives (p = 0,115).\nla supervivència acumulada lliure de malaltia als 60 mesos de seguiment en les dones a les que se’ls va practicar laparotomia és de el 77,9% (IC 95%: 69,7-86,0%), la de laparoscòpia és de 85,5% (IC 95%: 77,8-93,2%), diferència que no és significativa (p = 0,1015) (fig. 2). Ni el risc ASA de les pacients, ni la presència de malaltia cardiovascular o la Nul·liparitat alteren aquest resultat, en l’anàlisi de la Cox. Després d’ajustar per aquestes dades, el risc relatiu de recidiva és menor en la laparoscòpia (RR: 0,6; IC 95%: 0,3-1,3), però sense resultar estadísticament significatiu.\nInterval lliure de malaltia.\nDesprés de 120 mesos de seguiment, la supervivència acumulada de morts per càncer d’endometri és de 82,3% (IC: 74,9-89,7%) entre les pacients intervingudes per laparotomia, i de 80,2% (IC: 68,3-92,2%) entre les que van rebre laparoscòpia, diferències que no són estadísticament significatives (p = 0,3825); sense modificar aquests resultats amb l’ajust de variables mitjançant l’anàlisi de la Cox (fig. 3). Després 120 mesos de seguiment, la supervivència global és global de 79,1% (IC: 71,1-87,2%) entre les pacients intervingudes per laparotomia, i de 74,1% de (IC: 62,0-86,1 %), entre les operades per laparoscòpia, diferències que no són estadísticament significatives (p = 0,9126) (fig. 4). Tampoc hi ha diferències, quan en l’anàlisi de la Cox ajustem per les variables anteriorment esmentades, amb RR de mort de 1,5 (IC: 0,7-2,4) de les intervingudes per laparoscòpia enfront de les operades per laparotomia.\nSupervivència específica per al càncer d’endometri.\nl’objectiu principal que plantegem a el principi de l’estudi va ser establir la supervivència i el temps lliure de malaltia a les dues vies d’abordatge quirúrgic, i no hem trobat diferències significatives entre els dos grups. Aquests resultats coincideixen tant amb l’estudi LAP211,12 com amb altres treballs publicats en els quals s’han inclòs anàlisi de supervivencia10,12-14. La nostra supervivència lliure de malaltia és de 77,9% pel grup laparotomia i de 85,5% per al grup laparoscòpia (sense diferències significatives), una mica menor en el grup laparotomia que en aquests estudis revisats, a causa d’una recurrència tardana produïda en nostre medi en aquest grup de pacients que ens varia el percentatge.Els nostres resultats de supervivència global i específica, que se situen al voltant de l’80-85% per a ambdós grups d’abordatge, són equiparables als estudis citados10-14.\nA l’realitzar la comparació dels dos grups pel que fa a les característiques basals de les pacients, hem trobat que es tracta de grups homogenis en edat i pes, si bé és cert que obtindríem més informació si haguéssim registrat l’índex de massa corporal de les nostres pacients, cosa que no hem pogut conèixer a causa de la falta de registre en la història clínica de la talla de les pacients. Els dos grups són així mateix homogenis pel que fa a malalties de base de les pacients, excepte en el cas de les malalties cardiovasculars, que són més freqüents en el grup laparotómico, cosa que també passa amb el risc anestèsic alt ASA III que és més freqüent en l’abordatge laparotómico. Això és explicable per la no recomanació de realització de laparoscòpia en pacients amb malaltia cardíaca important o elevat risc quirúrgic causa de les complicacions que poden ocasionar en aquest tipus de pacients les elevades pressions de CO2 intraabdominals i la posició en Trendelemburg durant llarg període de temps. No obstant això, el pronòstic d’un i altre grup ajustat per a totes les variables no canvia, de manera que creiem que aquest aspecte no constitueix una alteració dels nostres resultats.\nQuant a complicacions quirúrgiques, en el nostre estudi el percentatge de reconversió de la laparoscòpia en laparotomia se situa en el 3%, més baix que l’aparegut en la literatura mèdica, que oscil·la entre un 2 i un 15% 11,13,15-17. Aquest percentatge tan ampli entre els diversos estudis i el nostre es pot explicar per l’elegibilitat de les pacients segons la facilitat o dificultat de la tècnica. És a dir, en els assajos clínics com el LAP211, l’aleatorització es produeix a l’atzar mentre que en els estudis no aleatoritzats com el nostre poden existir raons per part de l’cirurgià per triar una o altra tècnica quirúrgica, el que disminuiria la taxa de reconversió de la laparoscòpia.\nAixí com en alguns treballs s’han trobat diferències a favor de la laparoscòpia pel que fa a menor necessitat de transfusió i menors complicacions infeccioses o íleo10,12-14,18, en el nostre treball no hem trobat diferències a aquest nivell. Sí que hem observat una diferència estadísticament significativa pel que fa a nombre de lesions d’òrgans i de la complicació dehiscència / evisceració. En el grup laparoscòpic es van produir la major part de lesions a òrgans, cosa que també ha estat publicat de manera recent en algun estudi aleatorizado15. En el nostre estudi d’aquestes complicacions va donar lloc a més a una mort postquirúrgica, cosa a la qual no hem de restar importància i que hem de tenir en compte a l’hora de triar una o altra tècnica quirúrgica. Pel que fa a nombre de dehiscència / evisceració, la realització d’una laparotomia, amb major lesió de teixit de la paret abdominal, explica aquest augment en el nombre de casos en el grup laparotómico en el nostre treball i en altres ja presents en la literatura médica10, 13,15,19; això és important ja que aquesta complicació és greu i molt freqüent en les pacients a les quals se’ls ha realitzat una laparotomia, requerint en nombroses ocasions noves reintervencions. Amb l’ús de la laparoscòpia aquesta complicació ha estat pràcticament anecdòtica (un cas) en la nostra experiència, així com en els treballs publicats.\nDe manera similar al que estableix publicacions anteriors, no hem trobat diferències en el nombre de ganglis obtinguts en la limfadenectomia per una o altra vía10,12,13,15,16,18,20. Sí que s’han trobat diferències en el nombre de pacients amb ganglis positius, que és major en les pacients intervingudes mitjançant laparotomia, una cosa explicable segurament per l’elegibilitat subjectiva de les pacients per part de l’cirurgià (estudi no aleatoritzat). El major temps operatori és una de les clares desavantatges de la laparoscòpia i, en el nostre estudi, els minuts en una i altra via d’abordatge han estat similars als descrits en els treballs publicados10,12,13,15,16,18. Per contra, l’estada hospitalària resulta significativament menor en el cas d’abordatge laparoscòpic, l’estada se situa en la literatura mèdica entre els 2-5 días15,20 i en el nostre estudi en 5,5 dies. El major nombre de dies d’estada hospitalària al nostre hospital per a tots dos grups, si ho comparem amb els resultats obtinguts en altres treballs, es podria explicar per la relativa escassa experiència en el nostre centre en aquest tipus d’intervencions, que feia que les pacients romanguessin en observació ingressades durant més temps.\nLa principal força del nostre estudi rau en el fet que els resultats són equiparables als que han obtingut altres autors al llarg dels anys, el nombre de casos igual o superior als estudis revisats, el fet de comptar en el treball amb tots els casos de laparoscòpia realitzats en el nostre medi fins a l’actualitat i el llarg període de seguiment. Una limitació del nostre estudi és el que es tracti d’un treball retrospectiu no aleatoritzat amb els biaixos que això pugui comportar.\nTot i no ser aleatoritzat, hem trobat que els dos grups van resultar bastant homogenis, excepte en els aspectes ja comentats, relacionats amb malaltia cardíaca o risc anestèsic, alguna cosa que pensem que és poc probable que pugui canviar tot i augmentar l’experiència en l’ús de la laparoscòpia.\nCom a conclusió, el nostre estudi mostra que la laparoscòpia és segura com a tècnica d’estadificació i tractament de el càncer d’endometri en ús clínic, amb similars taxes de supervivència i interval lliure de malaltia, i menor estada hospitalària. Els desavantatges de la laparoscòpia serien el major temps operatori, i l’aparició en la nostra població de major nombre de lesions d’òrgans, una cosa que hem de tenir molt en compte a l’hora de triar una o altra tècnica. Amb aquest treball no podem establir la superioritat d’una o altra tècnica.\n← Possible reunió de The Kinks?\nLamisil Comp. 250 mg (Català) →


Viatjar sense moure’s de lloc en l'International Day | UAO CEU\n🎓 Viatjar sense moure’s de lloc en el International Day\nEn el claustre de la nostra universitat es va celebrar el passat dijous la sisena edició de l’Internacional Day. L’esdeveniment el va organitzar el Servei de Relacions Internacionals per integrar als estudiants internacionals en la comunitat universitària de la UAO CEU.\nFecha: dimecres, 04 de març de 2020 a las 11:15h\nViatjar sense moure’s de lloc en l'International Day\nAl claustre de la nostra universitat es va celebrar dijous passat la sisena edició de l’Internacional Day. L’esdeveniment el va organitzar el Servei de Relacions Internacionals per integrar els estudiants estrangers en la comunitat universitària de la UAO CEU.\nCada país tenia un estand on els estudiants, tant internacionals com d'aquí, van compartir plats típics i la música dels seus països. Aquest any hi ha hagut 10 països representats en els diferents estands: França, el Regne Unit, Alemanya, l'Argentina, Hongria, Mèxic, el Perú, Polònia, Suècia i els Estats Units.\nA més, a part del bon ambient dins del claustre, també hi va haver espai per a la competició, ja que al final de l’acte es tria el millor expositor. Aquest any ha guanyat la parada de França, en la qual van participar vuit alumnes internacionals.\nEntre els assistents que van gaudir de la gastronomia i els diferents temes musicals hi havia professorat, alumnes i personal no docent. Amb la celebració d’aquest esdeveniment es va poder plasmar la diversitat cultural que es viu a la Universitat.


lnterpretant el món àrab i l’islam - Blocs de VilaWeb - Pàgina 2\nPublicat el 9 d'octubre de 2011\nEnguany he participat en la presentació de l’Informe anual sobre l’estat dels Drets Humans al món 2011 d’Amnistia Internacional Catalunya. Cada any hi conviden un especialista en algun tema d’interès o d’actualitat, i com el 2011 ha estat l’any de les revoltes àrabs, van pensar en mi. La presentació de l’Informe es va celebrar al maig al Col·legi de periodistes de Catalunya, en un acte restringit a la premsa.\nA continuació, trobareu la transcripció de la primera part de la meva intervenció, que reflexiona sobre la lectura que fem del que passa al món àrab, i la necessitat d’entendre i interpretar correctament les actuals revoltes, abans de posar-nos a discutir sobre les possibles solucions als conflictes.\nPublicat dins de Periodisme-Entrevistes i conferències, Síria i etiquetada amb Egipte, periodisme | Deixa un comentari\nReflexió sobre la premsa / Terroristes reclutats a Occident\nPublicat el 1 d'octubre de 2011\nTot just fa un moment he confirmat que l’he encertat en l’anàlisi que publico avui al diari Ara amb motiu de la mort d’un líder d’Al-Qaida d’origen nord-americà a la Península Aràbiga. Entre d’altres coses, hi dic que gent com Anwar al-Awlaki “coneixen de primera mà els sentiments dels possibles reclutes occidentals i tenen l’habilitat de seduir-los amb el seu propi llenguatge”, alhora que fugen “de la retòrica rància dels predicadors per mirar de donar més credibilitat als seus arguments”. I aquesta tarda he comprovat com els discursos violents embolcallats en paraules mesurades i bonics dissenys gràfics ens poden arribar a fer creure, a tots plegats, que no ho són tant, de violents.\nHe descobert amb sorpresa que la pàgina web del diari Ara ens ofereix l’enllaç al document pdf del darrer número d’una revista concebuda, redactada, editada i distribuïda per Al-Qaida, i que dóna veu a personatges foscos que justifiquen i elogien els actes de terrorisme que tenen com a víctima la població civil occidental.\nEncara no tinc clar si, per il·lustrar una informació sobre Al-Qaida, cal arribar a l’extrem de mostrar una revista d’Al-Qaida. Amb tot, crec que, en tot cas, hauríem de difondre aquestes publicacions acompanyades d’una introducció o un context que situï les fonts, les dades i els seus autors allà on els correspon.\nDe totes formes, i tornant a la relació entre la presència al web d’aquesta revista i l’article que publico avui, em sabria greu que ara, que els d’Al-Qaida editen revistes amb cara i ulls, des del punt de vista gràfic, i sense imatges de morts ni taüts, ens puguem arribar a pensar que som davant d’un producte apte per a tots els públics.\nA continuació, transcric el text íntegre de l’article aparegut a l’Ara titulat Terroristes reclutats a Occident.\nPublicat dins de Al-Qaida, arabislam i etiquetada amb Al-Qaida, periodisme | Deixa un comentari\nPublicat el 22 de setembre de 2011\nMassa sovint tinc la sensació que els mitjans de comunicació, en comptes d’explicar el perquè dels conflictes i les notícies internacionals, dediquen el seu temps i els seus diners a cercar proves que confirmin que l’opinió pública local, és a dir, la seva audiència, ha fet un pronòstic encertat del que passa en el país escenari de la notícia. Dos dels casos més recents són els de Líbia i Qatar.\nEn el primer cas veiem per la televisió un grup d’homes armats que combaten un dictador i, automàticament, i sense demanar-nos qui són ni què volen, els donem suport perquè suposem que si lluiten contra un dictador, és perquè els agrada la democràcia. Mentre que en el segon, veiem per la televisió una dona musulmana coberta per un vel i, automàticament, i sense demanar-li com és la seva vida, donem per fet que és un ésser humà desgraciat.\nUns dies després, quan la rebel·lió i la dona del vel han aparegut unes quantes vegades en les cròniques d’agència, els mitjans locals decideixen que ha arribat el moment de l’enviat especial, que hi anirà i, sobre el terreny, confirmarà el que tots ja sabem: qui lluita contra un dictador és un demòcrata i les dones que es cobreixen el rostre amb un vel tenen una existència trista.\nPublicat dins de Periodisme-Opinió i etiquetada amb periodisme | Deixa un comentari\nPublicat el 5 de març de 2011\nL’anàlisi que els mitjans de comunicació fan dels esdeveniments que tenen lloc al món àrab m’ha generat una sèrie de reflexions. La primera té a veure amb el fet que és inevitable comparar allò desconegut i llunyà que volem entendre amb el nostre entorn més proper.\nEn un principi, tots interpretem els conflictes exteriors en clau interna, i ens posicionem a favor dels uns o dels altres depenent del nostre coneixement i sensibilitats, independentment dels fets reals, o forçant la seva interpretació fins l’extrem d’ajustar-la a allò que volem demostrar, fins i tot obviant l’opinió dels mateixos protagonistes.\nExisteix, però, un antídot contra les interpretacions esbiaixades o mancades de precisió.


L'expansió de l'escoltisme fou ràpida. El període republicà i implementació de l'Estatut del 32 l'afavorien. Del 1927 al 1932 són fundats grups escoltes: masculins a 44 entitats dels quals 17 eren fora de Barcelona i el femení 7 entitats 3 dels quals fora de la capital. En els cinc anys esmentats es feren un total 26 campaments de tipus general a més de les acampades que organitzaven habitualment els grups de les entitats, el que indica el nivell d'expansió. N'és un exemple l'expansió a les comarques de Girona impulsat pel pedagog Narcís Masó i Valentí. L'any 1934, Eduard Rosquelles i Puig estableix la primera secció a la província de Girona., després l'expansió fou ràpida altre dels seus promotors hi van figurar els metges Josep Tuneu i Gassó i Pere Gabarró i Garcia. També encara que no era massiu el suport a l'escoltisme era palès entre els responsables de la pedagogia i la intel·lectualitat catalana: Manuel Ainaud i Sánchez des del Patronat Escolar de l'Aj. de Barcelona, l'Artur Martorell des de les Colònies escolars del mateix municipi, l'Alexandre Galí des de les Escoles d'Estiu de mestres patrocinades per la Generalitat, i l'esmentat Narcís Masó des de Girona, l'Associació Protectora de l'Ensenyança Catalana, el mateix govern de la Generalitat, l'arquebisbe de Tarragona,Vidal i Barraquer, la Lliga Espiritual de la Mare de Déu de Montserrat, el Monestir de Montserrat...\nLa República i els fets d'octubreModifica\nLa Guerra Civil i unificacióModifica\nDictadura franquista i represaModifica\nL'emparament eclesiàstic i crisiModifica\nLa constitució d'Escoltes CatalansModifica\nSamper, Genís «Dues vides entrellaçades. Biografies de Mossèn Batlle i de J.M. Batista i Roca». Monogràfic nº2: =“Dues vides entrellaçades. Biografies de Mossèn Batlle i de J.M. Batista i Roca”. Edició de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya, data=2008. Arxivat 2014-02-22 a Wayback Machine.\nCosta i Mosella, Jordi «Els Fets del Montnegre 1953». Monogràfic nº6: “Els fets del Montnegre”. Edició de Minyons Escoltes i Guies de Catalunya, data=2009.[Enllaç no actiu]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Minyons_de_Muntanya&oldid=27624011»\nDarrera modificació: 24 juny 2021 a les 17:53\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 juny 2021 a les 17:53.


Alumnes al pati de l'Escola de l'Arrabassada en el primer dia del curs 2018-2019.\nEl delegat del govern, Òscar Peris, el director territorial d'Ensenyament, Jean Marc Segarra; el regidor d'Ensenyament, Francesc Roca; i la directora de L'Arrabassada, Sònia Sabidó, davant de les obres del centre.\nEl retorn a les aules comença amb normalitat al Camp de Tarragona\nActualitzada 12/09/2018 a les 15:00\nEls alumnes de l'escola de l'Arrabassada de Tarragona han iniciat el curs escolar aquest dimecres en mòduls prefabricats. El centre educatiu porta dotze anys esperant la construcció d'un nou edifici. Les obres, pressupostades en 4,5 milions d'euros i engegades aquest mes de maig, tenen un termini d'execució de 22 mesos. En la primera visita d'obres, el delegat del Govern, Òscar Peris, ha explicat que les actuacions van segons el calendari previst. D'altra banda, la represa del curs lectiu s'ha produït amb «total normalitat» i sense cap incidència remarcable al Camp de Tarragona, més enllà d'alguna «obra concreta endarrerida pel 155», ha remarcat Peris, que no ha afectat el retorn a les aules. Pel que fa a l'Institut Martí i Franquès de la ciutat de Tarragona, el Departament d'Ensenyament preveu exposar a finals d'any quina solució adopta per donar resposta a l'increment d'estudiants de secundària, atès que el centre ha hagut d'ampliar les instal·lacions, de forma provisional, amb mòduls prefabricats.\nEls alumnes de l'escola de l'Arrabassada han començat amb il·lusió i nerviosisme el nou curs escolar. Una vegada més, des de la seva posada en marxa l'any 2007, en els mòduls prefabricats. Tot i això, tot apunta que serà l'últim curs complet que els estudiants passaran en aquestes instal·lacions, atès que les obres del nou complex educatiu estan en marxa des del maig d'enguany. «Anem sobre calendari previst i aquesta obra hauria d'estar acabada el primer trimestre del 2020», ha afirmat el delegat del govern, Òscar Peris, en la primera visita d'obres al recinte on s'està construint el nou edifici. Peris ha recordat que es tracta d'una «llarga reivindicació» de la comunitat educativa i ha assegurat que «la voluntat és que sigui una realitat i se'n pugui gaudir com més aviat millor».\nDe fet, la construcció del nou edifici ha estat present entre els pares i les mares d'aquest centre en la represa del curs. En el cas de l'Òscar Urgel, pare d'un alumne de tercer i d'un altre de primer de primària, s'ha mostrat satisfet perquè el projecte tiri endavant «després de tants anys lluitant». Urgel, però, no veu amb mals ulls els mòduls prefabricats, pel fet que considera que estan ben condicionats. En canvi, Raul Jiménez, pare d'un alumne de P3 i d'una alumna que inicia primària ha opinat que, malgrat les molèsties «pel soroll de la pluja, pel fred i la calor», ja hi estan acostumats. Enguany, l'escola de l'Arrabassada té 445 alumnes repartits en 18 grups.\nEl curs escolar 2018-2019 arrenca amb normalitat al Camp de Tarragona\nL'arrencada del curs lectiu al Camp de Tarragona s'ha dut a terme amb normalitat i sense cap incidència remarcable. «Des del departament s'ha vetllat els últims dies perquè tots els instituts i totes les escoles puguin tenir un inici de curs el més normal possible, més enllà d'alguna incidència en alguna obra concreta pel 155, que va endarrerir alguna signatura per part del ministeri», ha asseverat Peris.\nCal recordar que el curs ha començat amb uns 82.000 alumnes de les etapes d’infantil, primària i secundària al Camp de Tarragona aquest dimecres. Els 7.700 matriculats al batxillerat i els 11.600 de cicles formatius ho faran a partir d'aquests divendres. L'inici del curs lectiu ve marcat per l'augment de 1.070 estudiants matriculats a la secundària, mentre que disminueix, també en un miler, la matricula a infantil i primària.\nDes d'Ensenyament també han destacat que la plantilla de docents, incrementada per aquest curs en 50 professionals, podria ampliar-se fins a la seixantena, en funció de les aules d'acollida i del recompte dels nouvinguts durant el període de la matrícula viva. La demarcació té uns 300 centres educatius, dels quals onze estan totalment ubicats en mòduls prefabricats. Enguany però, no se n’estrenarà cap de nou, tot i que hi ha en marxa diversos projectes pendents, com els Instituts dels Pallaresos i de Roda de Berà, i l’escola Teresa Godes i Domènech de la Juncosa del Montmell i l'escola de Maspujols.\nD'altra banda, l'Institut Martí i Franquès de Tarragona, que enguany absorbeix vuit línies de primer d'ESO -dues més del que està establert a Catalunya-, ha engegat el curs amb nous mòduls prefabricats. De moment, s'utilitzaran per fer assignatures desdoblades dels grups i no s'hi ha ubicat cap classe sencera, segons ha explicat el director territorial d'Ensenyament, Jean-Marc Segarra.\nAmb tot, Segarra ha avançat que, a finals d'any, s'exposaran possibles solucions temporals davant l'augment d'estudiants en l'educació secundària a la ciutat de Tarragona. «Farem un procés participatiu amb directors d'escoles públiques i dels centres afectats per buscar la solució millor a entre vuit i dotze anys vista», ha detallat. Segons Ensenyament, hi ha fins a quatre propostes damunt de la taula i «completa sintonia» amb l'Ajuntament de Tarragona.\nLa Generalitat confina les residències de gent ...\nLlum verda a la modificació del POUM de ...\nEl Museu Pau Casals, declarat d'Interès ...\nEl Banc de Sang vol aconseguir 35.000...\nLes cambres, Cecot i el RACC rebutgen...\nMés de 4.600 alumnes s'examinaran de proves ...\nL'entitat social Arrels facilitarà crear un ...\nLa comissió del 17-A demana millorar la ...\nComenta el contingut : Els alumnes de l'Arrabassada arrenquen el curs escolar en mòduls prefabricats a l'espera del nou centre


Quart Jove acull fins al 30 de juny els textos i il·lustracions sobre migració de l'alumnat de 3r d'ESO\nEl conflicte dels refugiats, el paper que juguen les ONG’s, els estereotips o les causes que provoquen les migracions són alguns dels temes que els alumnes i alumnes de 3r de l'ESO de l'IES la Senda han reflectit en la seua exposició ‘Les migracions. Una altra mirada’, composta per quasi una quarentena d'il·lustracions i textos. La inauguració va tindre lloc el 17 de juny en l'espai QWorking de Quart Jove, acte al qual va assistir la regidora Consue Campos, acompanyant a l'alumnat i professorat participant.\nL'exposició sorgeix arran d'un projecte de sensibilització de Creu Roja en el qual estava participant el centre. L'institut havia triat com a tema a tractar la migració i va preparar una revista monogràfica amb textos i il·lustracions en les quals s'analitzaven diferents aspectes relacionats amb aquesta.\nFinalitzada la revista i donada la qualitat d'aquesta, es va decidir presentar cada article i il·lustració de manera separada i mostrar-lo a tota la ciutadania.\nEl treball ha permés als alumnes i alumnes, no solament acabar amb els prejudicis existents i conéixer la pròpia història migratòria d'Espanya, sinó també els ha convertit en agents de sensibilització, donant-los l'oportunitat de jugar un paper actiu en mostrar amb el seu treball una realitat complexa que enfronta la societat en la qual viuen.\nL'exposició podrà visitar-se fins al 30 de juny a la sala QWorking de Quart Jove en l'horari habitual d'obertura, de dilluns a dijous de 10 a 14 hores i de 17 a 20 hores i els divendres de 10 a 14.


horarispreus Idiomes Tarradellas\nAquesta web utilitza cookies per obtenir dades estadístiques de la navegació dels seus usuaris. Si continues navegant considerem que acceptes el seu ús. Info X\nGaudeix d’aprendre un idioma a un altre ritme.\nAprèn un idioma. Truca’ns al 93 405 39 82 i t’informarem.\nVolem que deixis de veure l’idioma com una assignatura més.\nDescobreix un altre món amb nosaltres.\nAra és el moment d’aprendre l’idioma de manera natural.\nAmb la metodologia CLIL t’ho posem ben fàcil (Content and Language Integrated Learning).\nAmb professionalitat però alhora propers i flexibles.\nExplica’ns què necessiteu a l’empresa i nosaltres us ho organitzem.\nViu l’experiència de l’idioma.\nCursos Millora professional\nMillorar el CV?\nAprovar un examen?\nT’ajudem a aconseguir el teu objectiu amb rigor i professionalitat.\nEl nostre objectiu és que et puguis comunicar en un altre idioma.\nI que ho facis amb un somriure.\nHola, som Idiomes Tarradellas\nIdiomes Tarradellas és una escola d’idiomes propera on podreu aprendre els idiomes que necessiteu de la manera més adequada. Des de 2002 estem al vostre servei oferint un mètode comunicatiu que s’adapta a les necessitats de cada alumne, un professorat nadiu amb formació i experiència i un tracte molt personalitzat que us fa sentir “com a casa”.\nCadascú té la seva motivació per estudiar un idioma: ganes de viatjar, “assignatura pendent”, recerca d’amistats... és per això que us oferim un ventall ampli de propostes perquè trieu la que més us convingui. Totes elles, però, estan dissenyades per tal que l’aprenentatge sigui pràctic, amè i comunicatiu. A més del professor, comptem amb la cap d’estudis que fa un seguiment de l’alumne per assegurar-nos que esteu rebent un bon servei.\nClasse de conversa al matí amb cafè inclòs. Una bona manera de practicar l’idioma en un ambient relaxat!\nCHAT AND DRINK:\nRelaxa’t prenent alguna cosa en un cafè de Barcelona i parla tant anglès com vulguis.\nIdiomes per a nens i adolescents\nL’experiència ens diu que hi ha dos aspectes bàsics a l’hora d’ensenyar els petits i joves:\nEls nens són capaços d’aprendre una llengua estrangera tal i com ho fan amb la seva llengua materna, sense etiquetes ni normes.\nEls alumnes contents i motivats aprenen quasi sense esforç; per això utilitzem el mètode CLIL, amb el qual parlem del que els interessa (experiments, històries, teatre...) en anglès.\nComptem amb un coordinador de nens i adolescents que supervisa les activitats dels professors, resol qualsevol conflicte i organitza activitats per a tots els alumnes del centre.\nT’oferim diferents opcions per adaptar-nos als teus horaris.\nEXTRAESCOLAR al DIDAC:\nOferim anglès a un altre centre situat a Cardenal Reig 14. Són classes per a nens de 3 a 6 anys i estan obertes a tothom. Utilitzem el mètode CLIL.\nTallers els divendres tarda o dissabtes matí per a aprendre anglès mentre fas altres activitats: cuina, experiments, manualitats...\nSortides al zoo, cinema en versió original... diferents opcions per utilitzar l’anglès de forma real.\nT’ajudem a millorar els idiomes en l’àmbit professional: per a millorar el currículum, per a aconseguir un títol i entrar a una universitat, per a utilitzar l’anglès a la feina...\nCursos monogràfics per atendre les necessitats específiques.\n-\tTaller de fonètica\n-\tEscriure emails\n-\tPresentacions i reunions\n-\tI molts d’altres!\nSi no pots venir al nostre centre, et proposem fer la classe des de casa, via skype o telèfon.\nMoltes opcions per a totes les necessitats:\nCOURSE GENERAL LANGUAGE:\nCLASSES PER SKYPE:\nClasses a distància, per comoditat de l’alumne o per practicar l’idioma parlat sense tenir l’interlocutor davant.\nCursos breus però intensius amb un objectiu molt concret: Meeting and Negotiating, Presentations and conferences, writing emails...\nBreu introducció als aspectes més bàsics d’una llengua que no coneixem gens. Rus, xinès, japonès, alemany, entre d’altres.\nEls cursos per a empreses poden ser bonificats per la Fundació Tripartita. Consulta el departament de Recursos Humans i nosaltres t’ajudarem en el procés de bonificació.\nFem qualsevol traducció a qualsevol idioma. Passa’ns el text i t’enviem un pressupost sense compromís. També traduccions jurades i servei d’interpretació per a reunions o conferències.\nSi prefereixes estudiar l’idioma al país on el parlen, et podem oferir un munt d’opcions. Un cap de setmana, uns dies a l’estiu, un any acadèmic... a tots els destins i per a totes les edats.\nEns desplacem a les escoles per fer anglès extraescolar.\nA les escoles bressol oferim anglès per a nens de P2.\nDescarrega't aquest document i trobaràs dates de nous cursos, intensius, tallers, activitats per a nens, sortides...\nTot el que preparem perquè el teu aprenentatge sigui complet.\nSi vols saber el teu nivell d'anglès, descarrega't aquest document, fes el test i envia'ns-el per correu electrònic.\nPer a altres llengües, posa't en contacte amb nosaltres.\nAquest document conté els preus de tots els serveis que us oferim i els horaris dels grups a l'escola.\nDescarrega-te'l i si tens qualsevol dubte contacta amb nosaltres. Si no trobes l'horari que busques, recorda que tan sols amb 3 persones obrim grup nou!\nTot i ser una escola tradicional, ens agrada estar connectats amb tu i és per això que tenim un munt de canals perquè ens trobis allà on siguis: blogs per seguir les últimes noticies, facebook i altres xarxes socials per rebre informació interessant, moodle per continuar practicant des de casa... T’acompanyem a tothora en el teu aprenentatge!\nSegueix-nos també en aquests blogs:\nConeix-nos una mica més al nostre canal de Youtube\nAvinguda Josep Tarradellas, 96 08029 Barcelona\nBus: línies 27, 32, 41, 59 i H8\n© 2016 - Idiomes Tarradellas | Avís legal


galopaquegalopa: II CURSA DE MUNTANYA VIA FORA\nII CURSA DE MUNTANYA VIA FORA\nEstava esperant a veure si trobava alguna foto de la cursa però, de fet, tan se val, totes son mes o menys iguales.\nFa dos dies que no surto a córrer i em sembla una eternitat, però avui m’he desfogat. Sortim a les 10 del matí 98 corredors amb una mica de fred però amb un sol radiant per fer 15km.\nVaig bé, em sento descansat i corro amb ganes, vaig dos o tres km amb el grup capdavanter (amb nº de pitrall que m’ha tocat ho havia de fer així... je je.) fins que em començo a despenjar tot agafant un ritme còmode però fortet. A partir d’aquí ja comença a haver-hi molt fang, però quan dic molt vol dir molt eh!.... Tones de fang! Uns camins plens de neu i un pes a les sabates que ocollona. Aquests d’Olost son pitjor que els de Bilbao, et fan travessar el riu amb l’aigua fins els genolls dues vegades!, i vinga fang!, i neu! i més fang, i ara travessa el riu, collons amb els d’Olost....\nHi ha trams on es pot corre bé i aquí li foto gas però a les baixades molts corredors em passen. Des de la lesió al turmell, fa vuit mesos que ja no sóc el mateix ,encara vaig molt insegur i a les baixades vaig amb por. Hi ha hagut un corredor amb una samarreta taronja que ens em adelantat 8 o 10 vegades, ell a les baixades i jo a les pujades i al final m’ha guanyat.\nAmb tot, m’he sentit fort, àgil, valent, pujant com una daina i corrent pel fang com un senglar. No he patit amb excés, no sé si perquè no ho he donat tot o perquè simplement he anat bé, amb aquest esport, no deixo de sorprendre’m cada dia i es que hi ha coses que per a mi, continuen sent un misteri...\nAl final he quedat el 21è amb un temps de 1h 20m i he arribat molt sencer, que ja es molt.\nTambé he millorat respecte a l'any passat\ni tant com has millorat, per això no he vingut, amb només 15 km m'hauries fet un repassada d'aquelles que fan història i al meu ego no li convé, je,je,je\nJo en vaig acabar fins el nassos de tant fang. Però ja m'ho esperava.\nEl Marc Erra et va recollir el premi de segon(em sembla)classificat, soposo que ja t'ho fara arribar.\nSalut i galopa fort!\nDoncs aquesta vegada t'he guanyat!\nAhir a Lleida a la Marxa del Segrià vaig quedar 13è, iupiiiii\nEm sembla però, que corrien 15 i caminaven més de 1000, jajajaja\nEns veiem dg (què et pensaves, que no vindria?)\ncarme i roger ha dit...\nSuposo que aviat penjaran les fotos a la web del club. De totes maneres si les vols jo en tinc 4-5 de teves.


La pantalla és el divan - LA MIRA - Magazín\nLa pantalla és el divan\nÉs un cara a cara diferent per fer teràpia. La psiquiatra Maite Utgés ofereix consultes a través de la pantalla. Poder escurçar l’espai i el temps ajuda, però sobretot veure’s, les mirades, les expressions... Un llenguatge per trobar-se millor\nper Júlia Peñascal Felís\nLa confiança, la comoditat i la complicitat són tres elements imprescindibles en l’especialitat de la Maite Utgés. La psiquiatra genera espais segurs que li permeten connectar amb els seus pacients. (Fotografies de Jordi Borràs Abelló)\nLa vista és un dels cinc sentits que ens permet captar informació d’allò que ens envolta. La llum passa a través de la còrnia i la retina i arriba al cervell en forma d’imatge, a través d’impulsos elèctrics. Aquest òrgan finalment interpreta la informació per conèixer el que hi ha, per entendre la realitat. Una mirada que, en alguns casos, pot anar més enllà i esdevenir l’ajuda d’algú. La doctora Maite Utgés n’és un exemple, ja que els seus ulls són capaços d’interpretar, fins i tot, la mirada d’un desconegut amb un únic objectiu: ajudar-lo.\n“Vaig pensar que, oferint un sistema de telemedicina, tots aquests pacients podien continuar fent el tractament.” I així és com va posar en marxa la seva consulta en línia\nUtgés, metgessa especialitzada en psiquiatria, va detectar una “patologia” allunyada del seu camp de coneixement, però molt freqüent per a aquells qui es troben lluny de nuclis urbans, amb tots els seus equipaments. Aquesta psiquiatra veia com alguns dels seus pacients no podien portar un ritme de visita regular a causa de la distància, fet que dificultava el tractament. Davant d’això, idea una solució pròpia del segle XX: “Vaig pensar que, oferint un sistema de telemedicina, tots aquests pacients podien continuar fent el tractament”. I així és com va posar en marxa (des del 2010) la seva consulta en línia.\nUna solució que va més enllà. Ja no es tracta d’una simple resposta a un problema, sinó d’un nou mètode de fer teràpia. Amb el temps, l’agenda en línia de la doctora Utgés no deixa d’augmentar, “de manera que ara tinc pacients de diferents localitats que no han iniciat la consulta presencial, sinó que ho han fet directament a través del telèfon”. I és precisament a través d’aquest dispositiu que entra en joc la mirada.\nCalma, tranquil·litat, per a la psiquiatra els seus pacients són primordials. Tota l’estratègia que utilitza en la seva professió busca ajudar al màxim les persones a les quals fa teràpia.\nCom tota fórmula lògica, aquestes teràpies tenen una premissa bàsica: “Sempre fem videotrucades perquè necessitem veure la persona”\nCom tota fórmula lògica, aquestes teràpies tenen una premissa bàsica: “Sempre fem videotrucades perquè necessitem veure la persona”. La regla d’or a l’hora de fer una sessió en línia és sens dubte aquesta. La importància del llenguatge no verbal continua present, encara que sigui a través d’una pantalla. Les mirades ajuden i els ulls són capaços de parlar el seu propi llenguatge.\n“El llenguatge és contacte visual, les expressions, emocions, tots aquests gestos de connexió”\nBé, al final, què no és llenguatge? “El llenguatge és contacte visual, les expressions, emocions, tots aquests gestos de connexió.” Tot és qüestió de connectivitat: a la xarxa, amb un especialista... I tot perquè t’ajudi a trobar la connexió amb tu mateix. Una cadena que, sense el llenguatge de les mirades, no seria possible.\nLa vista és qui dona sentit a les sessions en línia, però la tecnologia és l’encarregada de trencar la barrera de l’espaitemps. Persones que no podien assistir presencialment a la consulta per qüestions d’horari o perquè es trobaven fora del país ara la tenen, literalment, a les seves mans. Una tecnologia impersonal que aconsegueix la connexió necessària per fer les teràpies, sense perjudicar l’efectivitat dels professionals que es troben a l’altre costat de la pantalla. I és que en la psiquiatria, fins i tot aquells aspectes més tècnics, com proves complementàries o receptes de medicaments, es poden oferir per via telemàtica.\nPassa el temps, també per als psiquiatres, i la tecnologia ha fet que l’espai deixi de ser una barrera en les consultes de la doctora Utgés.\nAixí doncs, on queden els límits de la teràpia en línia? Amb la incorporació de la tecnologia com un element clau, se la podria acusar de crear una atmosfera freda, allunyada de la confiança que es transmet en una consulta. Però en la psiquiatria aquest concepte no és una qüestió d’espai, sinó d’ajuda. La confiança sorgeix en el moment que el pacient decideix creure en el professional perquè l’aconselli, i augmenta a mesura que aquesta ajuda és efectiva. En paraules d’Utgés, “quan expliques al pacient el que li passa, i pot entendre per què li està passant aquella cosa, es crea un contacte i una proximitat”.\nTenir la certesa que sempre hi haurà una metgessa a prop per ajudar-te quan tinguis una crisi nerviosa: això és el que fa sentir segur el pacient\nEs podria dir que la psiquiatria té una confiança pròpia, ja que es crea una aliança amb un repte comú: trobar una solució. El psiquiatre busca una resposta i és durant aquest camí de recerca quan s’estableix la complicitat amb el pacient. Utgés demostra que és un recorregut en què la distància importa poc: “El pacient et troba a prop perquè se sent protegit”. Tenir la certesa que sempre hi haurà una metgessa a prop per ajudar-te quan tinguis una crisi nerviosa: això és el que fa sentir segur el pacient.\nUna seguretat que esdevé recíproca. El pacient sap que no està sol, però la psiquiatra també té la confiança que, si hi ha algun problema, la informaran ràpidament. Per exemple, “quan s’introdueix un fàrmac, els informo que em poden enviar un missatge si tenen algun problema i en menys de 24 hores els respondré. I això també em dona tranquil·litat a mi”.\nTot i que l’espai no influeix en el concepte de confiança entre el pacient i el professional, és cert que en les teràpies en línia acaba sent un aliat. Tots ens imaginem la consulta d’una psiquiatra, segurament una idea treta d’un imaginari de pel·lícules de terror. Una sala amb unes parets blanques, un ambient silenciós i el divan esperant tranquil·lament que s’hi assegui algú amb uns problemes que, als ulls de la societat, són tan desconeguts com estereotipats.\n“Quan un es posa en contacte amb un psiquiatre, tothom es pensa que la patologia ha de ser greu, però avui en dia això ja no és així”\nPerò, imaginem un escenari completament diferent i que segurament tots coneixem en detall: casa nostra. Un entorn que acostuma a generar confort a tothom, un espai de llibertat. Els pacients juguen a casa i se senten com si els professionals fossin els visitants. Un terreny conegut i que, per tant, els fa jugar amb avantatge. És una comoditat que trenca amb la clàssica visió de la consulta que només es trepitja quan un es troba malament. I és que, com explica Utgés, “quan un es posa en contacte amb un psiquiatre, tothom es pensa que la patologia ha de ser greu, però avui en dia això ja no és així”. Aquesta nova forma de fer teràpia ajuda a travessar aquesta línia de ficció.\nUtgés ofereix un servei anomenat “teràpia exprés anònima”. Una manera de fer la consulta en línia en què la psiquiatra no coneix el nom de la persona que sol·licita la seva ajuda\nLa psiquiatria és una especialitat que viu condicionada per grans estigmes. La cultura de l’espectacle ha acabat aportant-ne una visió associada al terror, que s’ha relacionat amb la pràctica real en aquest àmbit. Són tants els estereotips que s’associen a aquesta pràctica mèdica que la metgessa Utgés ofereix un servei anomenat “teràpia exprés anònima”. Una manera de fer la consulta en línia en què la psiquiatra no coneix el nom de la persona que sol·licita la seva ajuda. Un servei que té molta més demanda de la que ens podríem imaginar.\nEl llenguatge no verbal de les mans i les mirades és imprescindible i no s’ha de perdre, encara que la consulta sigui en línia.\nEncara que la professional no conegui la identitat dels pacients, veure’ls continua sent un requisit indispensable. La mirada, el llenguatge no verbal, segueix predominant per sobre del que es pugui dir, tot i no saber amb qui s’està conversant. Persones sense nom, però amb un rostre que expressa allò que senten. En aquest cas, els ulls expliquen més que la mateixa identitat del pacient. Utgés treballa amb desconeguts, però la seva mirada continua sent capaç de connectar-hi per tractar-los.\n“Per posar un exemple, si té un perfil depressiu, veus la cara amb una tristor, una melancolia, que ja no cal que t’ho digui, perquè t’ho està demostrant”\nEl paper del llenguatge no verbal és, en totes les circumstàncies o espais, l’arma definitiva per saber què li passa al pacient. Per entendre el significat de les seves paraules, o d’aquelles que no diu. “Per posar un exemple, si té un perfil depressiu, veus la cara amb una tristor, una melancolia, que ja no cal que t’ho digui, perquè t’ho està demostrant.” Uns ulls que comuniquen el que, moltes vegades, amb paraules és inexpressable.\nTot i això, aquest llenguatge de les mirades ja no s’expressa en una consulta desconeguda, en territori que es podria considerar enemic. Ja no es necessita l’ajuda del divan, sinó d’un mòbil. Una pantalla que faci aquesta funció omnipresent de ser-hi per ajudar, però sense intervenir. El divan exercia un paper d’observador passiu en la consulta. Però, en el cas de les teràpies en línia, el dispositiu n’adopta un d’actiu: connectar.\nLa gent jove és un dels perfils que més s’hi adapta, gràcies a l’accessibilitat que ofereix la teràpia en línia: sense temps d’espera, ni de desplaçament\nEn altres paraules, el mòbil actua com el nou divan. Utgés ho veu com una eina moderna capaç de connectar, en tots els sentits, el pacient i el professional. Una novetat que probablement ha arribat per quedar-se. A més, la gent jove és un dels perfils que més s’hi adapta, gràcies a l’accessibilitat que ofereix la teràpia en línia: sense temps d’espera, ni de desplaçament.\nDurant la teràpia, trobar la separació entre la feina i l’espai personal acaba sent una responsabilitat de la psiquiatra\nTanmateix, aquest nou format té una clara limitació: la manca d’inversió. Utgés fa les consultes a través del seu dispositiu mòbil personal. Encara que no li suposa un problema, ja que ha trobat la manera de gestionar-ho, és cert que no és la forma de treball més adequada. On queda la privacitat? “Bona pregunta”, respon Utgés, però “tot és qüestió d’organitzar-se”. Trobar la separació entre la feina i l’espai personal acaba sent una responsabilitat de la psiquiatra, i així ho fa.\nLa doctora va reinventar la seva manera de fer psiquiatria per necessitats logístiques i va acabar trobant una nova manera de connectar amb els pacients.\nLa fórmula preferida per a la metgessa seria un híbrid entre els dos models de consulta que ofereix. “Una visita presencial, i el seguiment fer-lo en línia. Però tinc pacients que són molt lluny i això no és possible.” Cada vegada hi ha més persones que escullen aquest nou format, possible gràcies a la connexió que ofereix la tecnologia. Però és, sens dubte, la capacitat de connectar les mirades el que fa efectiva la consulta.\nEl llenguatge és imprescindible a l’hora de fer teràpies, més que qualsevol espai o divan\nUna proximitat en la distància que genera una confiança única. Però, al cap i a la fi, el llenguatge és imprescindible a l’hora de fer teràpies, més que qualsevol espai o divan. I hi ha professionals que són capaços d’analitzar-lo paraula per paraula o mirada per mirada. A través d’una pantalla, cara a cara.\nJúlia Peñascal Felís