Els plàstics d’un sol ús tenen data de caducitat - Pime al dia\nEls plàstics d’un sol ús tenen data de caducitat\nEl Parlament Europeu ha aprovat la directiva per a la reducció dels plàstics d’un sol ús a la UE. Els estats membres tenen 2 anys, fins el 2021, per adaptar-la a la seva pròpia legislació. S’adopten una sèrie de mesures significatives per frenar la comercialització i reduir els productes fets de plàstic, que després d’un ús ja són un residu. Aquesta Directiva s’emmarca dins l’Estratègia Europea dels Plàstics que, alhora, forma part de l’estratègia per tal de promoure l’Economia Circular.\nLes afectacions de la Directiva són diverses depenent del tipus de producte. Per a alguns se’n proposa la prohibició, per a altres, uns elevats objectius de reciclatge, d’informació per als consumidors en l’etiquetatge, de conscienciació i de promoció de la responsabilitat ampliada del productor; és a dir, el concepte que qui posa al mercat aquests productes se n’ha de fer responsable després d’usar-los, quan esdevenen un residu.\nCoberteries de plàstic (plats, forquilles, ganivets); canyetes, bastonets per a les oïdes; envasos per a menjar i beguda fets de poliestirè expandit; productes fets de plàstic oxodegradable.\nCap d’aquests productes es podrà comercialitzar a partir del 2021.\nS’estableixen també objectius generals de reducció dels productes de plàstic que no queden prohibits.\nAmpolles de plàstic:\nHauran de contenir un 25% de plàstic reciclat d’aquí al 2025 i un 30% d’aquí al 2030.\nNo més tard del 2025, els estats membres hauran de garantir l’aplicació de mesures per tal de reciclar el 77% de les ampolles.\nNo més tard del 2029, els estats membres hauran de garantir l’aplicació de mesures per tal de reciclar el 90% de les ampolles.\nLa Directiva incorpora un capítol d’ecodisseny que obliga a redissenyar els taps de les begudes, de manera que no se separin de les ampolles, per tal d’evitar crear un altre residu.\nEls problemes ambientals, l’escassetat de matèries primeres, l’augment de la població i la generació de residus que deriven del sistema productiu i econòmic lineal que tenim actualment està arribant al punt de no retorn, si no és que en algun cas ja ha arribat. És imprescindible un canvi i hi ha el consens que aquest canvi ens l’ofereix l’Economia Circular.\nL’Economia Circular és un sistema en el qual es manté el valor dels productes i recursos emprats en el procés productiu el màxim temps possible, i en què es busca tancar el cercle (producció-ús-residu) tot promovent la reutilització, la reparació i, en l’última fase del cicle de vida, la fàcil separació de material i el seu reciclatge o valorització.\nLes empreses que l’apliquen són més competitives, més sostenibles i estan molt més ben orientades als nous consumidors.\nArticle anterior L’FP Dual beneficia el centre formatiu, l’alumne i l’empresa\nArticle següent Despeses que els autònoms es poden deduir en la seva declaració de la renda


Proves | Tricircuit 2017\nPROVES DEL CIRCUIT\nTricircuit és un circuit de triatló\nformat per diferents proves arreu la geografia catalana\nCada una de les competicions es realitzarà sota la supervisió de la Federació Catalana de Triatló i es regiran pel seu reglament.\n7 i 8 d’Abril de 2018\nSprint – Olímpic – Short – Half\nDeltebre és una vila i municipi del Baix Ebre i de la provincia de Tarragona on el Riu Ebre és el protagonista.\nCalella és un municipi costaner de la comarca del Maresme, a la província catalana de Barcelona.\nAmposta és una població catalana, capital de la comarca del Montsià. Dins lo seu terme municipal hi estan inclosos los pobles de Balada i Poblenou del Delta i les urbanitzacions d’Eucaliptus i Favaret.\nSprint – Olímpic\nEl Pont de Suert (o Lo Pont de Suert en català ribagorçà) és una vila i municipi, capital de la comarca de l’Alta Ribagorça.\nVilanova i la Geltrú és un municipi i la capital de la comarca del Garraf i està formada pels següents nuclis: Vilanova de Cubelles, vila que antigament formava part del terme de Cubelles, i la Geltrú, que antigament era un municipi independent.\nSant Vicenç de Montalt és un municipi a 41 km al nord-est de Barcelona (Catalunya), a la vora de la costa mediterrània. Pertany a la comarca del Maresme. Sant Vicenç rep el nom de Montalt pel Montalt un dels tres turons que limita aquesta població per la part de dalt.\n· Sant Vicenç de Montalt\n· Sistema de puntuació\nSuscriute al nostre mailing


SINERGRUP - Serveis assistencials\nInici > Sinergrup\nComptem amb un centre especialitzat en desenvolupament infantil que realitza un conjunt d'actuacions assistencials i preventives adreçades als infants de 0 a 6 anys que presenten algun trastorn del desenvolupament o es troben en una situació de risc social, psicològic i/o biològic. Intervé en les dificultats de criança que puguin alterar el procés de creixement, presta també suport a l'escolarització en escoles bressol i parvularis i promou la prevenció i la formació de les famílies.\nEscola d'educació especial que ofereix un conjunt de serveis, recursos i ajuts relacionats amb l'educació i l'atenció dels alumnes amb discapacitat intel·lectual. La seva finalitat és potenciar al màxim el desenvolupament de les capacitats dels alumnes i preparar-los per viure de la forma més autònoma i independent possible.\nEstan regulats pel Decret 279/1987 de 27 d'Agost. El STO és un servei que té per objecte facilitar als seus destinataris, mitjançant una atenció diürna de tipus rehabilitador integral, els serveis de teràpia ocupacional (ocupació terapèutica i ajustament personal i social), amb la finalitat de poder aconseguir, dins de les possibilitats de cadascú, i a través d'un programa individual de rehabilitació, la seva màxima integració social. Els destinataris d'aquest servei són aquelles persones amb discapacitat, la minusvàlua de les quals, temporal o permanent, els impedeixi la integració en una empresa o en un Centre Especial de Treball.\nServeis Prelaborals d'Inserció\nServeis Ocupacionals d'Inserció (SOI) – Serveis Prelaborals\nEs tracta de serveis on es realitzen activitats d'ajustament personal i social, així com activitats pre-laborals per aquelles persones amb capacitat laboral que encara no han pogut optar a aconseguir un lloc de treball al CET o bé a la empresa ordinària.\nServeis de Formació Ocupacional i d'Intermediació i Inserció Laboral a l'empresa ordinària\nCentres de Formació Ocupacional\nLes nostres entitats són centres col·laboradors del Departament de Treball, organitzant cursos de Formació Ocupacional per persones amb discapacitat i d'altres col·lectius amb dificultats d'inserció. Aquests cursos estan orientats a la sortida laboral que considerem adient, segons les capacitats i habilitats dels alumnes, una vegada superin el curs.\nServeis d'Intermediació Laboral\nDisposem de diversos serveis d'intermediació laboral, que tramiten les sol·licituds de feina de treballadors amb discapacitats i els orienten professionalment. Al mateix temps assessoren i orienten a les empreses per realitzar la selecció de personal i l'adaptació de les persones als seus llocs de treball.\nTenen com objectiu principal, seguint l'article 42 de la Llismi, realitzar un treball productiu, participant regularment en les operacions de mercat, amb la finalitat d'assegurar un treball remunerat i la prestació de serveis d'ajust personal i social que requereixin els seus treballadors discapacitats, a la vegada que sigui un mitjà d'integració del major nombre de treballadors al règim de treball ordinari.\nAquest servei proporciona als usuaris de C.O i de C.E.T una llar pròpia, econòmicament assumible amb els seus propis recursos, compartida amb un grup de companys, com alternativa a la vivenda familiar. Des del respecte a la intimitat i a la llibertat individual, pretén possibilitar el màxim nivell de benestar a través del desenvolupament individual i de la participació en la vida comunitària com mitjà per aconseguir una bona integració social.\nServeis de suport a la pròpia llar\nAquests serveis proporcionen un suport en la seva pròpia llar, o en una llar compartida en petit grup a les persones amb una discapacitat en grau límit, per tal d'assegurar un bon nivell d'autonomia, en l'entorn més normalitzat possible.\nResidències i Centre de dia\nAmbdós establiments estan destinats a persones amb discapacitat intel·lectual que requereixin suport generalitzat i que poden presentar problemes de salut i/o de salut mental afegits.\nServeis de Suport i Acompanyament a les Famílies (Serveis de Respir)\nServei d'acolliment temporal\nFacilita a persones amb discapacitat intel·lectual que viuen amb la seva família acolliment en altres famílies de l'entorn més proper per a què els familiars puguin gaudir d'uns dies de descans.\nServei de personal de suport i acompanyament\nProporciona a la família, personal per atendre al fill o filla en les situacions que ells no se'n poden fer càrrec.\nServeis de Lleure i Esport\nConsiderem necessari un espai i un temps des d'on treballar el temps de lleure de les persones adultes, amb discapacitat, de la comarca. Proposem una utilització diferent i alternativa d'aquest temps d'oci: un temps de descans, però a la vegada creatiu, de participació, alliberador, de comunicació i d'integració en els esdeveniments col·lectius i culturals de la comarca. Potenciem també tot tipus d'activitats esportives i de vacances.\nProjecte de RESPOSTES DAVANT DE NOUS PERFILS


Home Indicacions i marques Salut esportiva Rascades\nUna de les afeccions de la pell més habituals d'aquells que practiquen exercici físic són les rascades, les quals apareixen generalment a causa de la fricció constant i repetitiva amb el material esportiu empleat, amb la pròpia pell o per un traumatisme.\nEl frec de pell amb pell durant l'exercici físic fa que aquestes lesions es localitzen sobretot en les àrees dels plecs cutanis, com ara la cara interna de les cuixes, els engonals, les aixelles o els pits.\nLes altes temperatures i la humitat afavoreixen l'aparició d'aquest tipus de lesions, ja que la calor fa que es suï més, la pell s'estovi i es faci més vulnerable.\nLes rascades esportives més freqüents\nLes rascades esportives poden manifestar-se de diferents formes. Les més freqüents són les abrasions o erosions, les ampolles de fricció i els calls.\nLes abrasions o erosions són relativament freqüents, especialment en els esports de contacte, però també en tots aquells en què es fan servir pilotes, raquetes o altres instruments. El tractament es basa, principalment, en evitar la sobreinfecció i assecar les lesions mentre s'espera una cicatrització progressiva.\nLes ampolles de fricció es deuen a l'intens frec a què es veuen sotmeses algunes zones de el cos, el que ocasiona una separació en la unió dermoepidèrmica. El microambient humit i càlid afavoreix la seva formació. El tractament consisteix en el drenatge acurat de l'exsudat.\nEls calls es produeixen en àrees exposades a un trauma o fregament repetitiu i normalment es manifesten en zones on prèviament havien aparegut butllofes. La majoria de callositats no són doloroses i poden suposar un avantatge en certs esports com la gimnàstica, l'halterofília o el tennis.\nLes ungles encarnades: generalment són degudes a l'ús de calçat inadequat o que no s'ajusta correctament a la forma del peu, ocasionant l'entrada de l'ungla dins de la dermis, on generarà una reacció com si d'un cos estrany es tractés.\nRascades vinculades a determinades activitats físiques o esports\nD'altra banda, hi ha altres tipus de rascades més particulars que estan estretament vinculades a certes activitats físiques o esports com són el mugró del corredor, l'espatlla de nedador o el taló negre.\nEl mugró del corredor és la irritació del mugró deguda a la fricció constant amb samarretes o sostenidors que provoquen erosions i fissures. Els corredors de fons són els més susceptibles a desenvolupar aquest tipus de lesió. L'ús de teles toves semisintètiques, de cotó o seda evitarà aquestes abrasions. També pot ser útil cobrir la zona amb apòsits o vaselina.\nL'espatlla del nedador consisteix en una placa eritematosa que apareix a l'espatlla d'alguns nedadors que realitzen estil lliure, resultat de la irritació pel frec amb la barbeta sense afaitar. Es prevé afaitant la zona abans de nedar.\nFinalment, el taló negre, és una lesió típica d'esports amb parades i accelerades freqüents, com el tennis o el bàsquet. Es manifesta en forma de petèquies de distribució horitzontal a l'extrem superior de taló, asimptomàtiques i, habitualment, bilaterals.\nCom evitar les rascades?\nAmb les mesures adequades, es poden prevenir i fins i tot evitar els frecs esportives seguint aquests consells:\nÉs important mantenir la pell hidratada en tot moment. Cal aplicar una crema hidratant cada dia a tot el cos i insistir en aquelles zones més vulnerables com són els peus i les mans.\nTallar les ungles del peu rectes. També pot ser d'ajuda posar un tros de cotó sota del marge lateral del peu.\nFer servir un material esportiu i calçat adequat.\nUtilitzar coixinets de feltre. En aquelles àrees exposades a un trauma o fregament repetitiu com a conseqüència de l'exercici físic, solen aparèixer callositats.\nAplicar crema anti-fregaments. Abans de l'exercici, convé utilitzar una crema per rascades de l'esport. D'aquesta manera, es crearà una pel·lícula protectora sobre la pell que ajudarà a prevenir irritacions.


Tina Prat: “Hem detectat interès, hi ha molt desconeixement i la gent pregunta constantment” | connecTerrassa\nPerruqueria ECO i tractaments estètics naturals, dos en un, productes exclusius que no trobarem a molts quilòmetres a la rodona, un disseny impecable, en ple centre comercial de Terrassa i a preus ajustats. En resum, productes i servei de qualitat, amb consum responsable i a bon preu. Què més podem demanar? Això és Tina Prat, un saló de bellesa especialitzat en alta imatge personal i tractaments corporals ecològics. Al darrera d'aquest projecte hi ha la Cristina, terrassenca d'origen, amb anys d'experiència al ram —va muntar dues perruqueries durant la seva estança a Menorca— es llança, ara, amb un negoci exclusiu a la nostra ciutat: no trobarem cap altra perruqueria 100% ecològica a Terrassa.\nTot just ara fa un mes, el 18 de juliol s'inaugurava Tina Prat, al Raval de Montserrat, 60, davant del Mercat de la Independència. Tradició i tendència es donen la mà, en una imatge gràfica que diu molt dels temps que estem vivint, on el consum responsable i el tracte personalitzat van guanyant valor.\nLa Cristina s'ha llançat a aquesta prometedora aventura professional d'una forma autodidacta. “No havia estat mai clienta d'una perruqueria ecològica” però, m'ho deixa molt clar: “tenia la idea, vaig estar informant-me per Internet i vaig topar amb la marca que més s'adequava al què buscava: Davines”. I, afegeix: “a les perruqueries, en general, hi ha molt producte químic, volia que fos una cosa més natural. A Tina Prat només utilitzem productes orgànics, fets amb plantes, amb verdures,... i tots els envasos són biodegradables”. Fins al punt que, si et compres un xampú a la seva perruqueria, que sàpigues que, un cop net, pots reutilitzar-lo per a posar-hi aliments, oli per exemple.\nQuant a personal, a Tina Prat hi treballen tres noies, dues a perruqueria (comptant-hi la pròpia Cristina) i una esteticista. A banda dels serveis propis que trobem en qualsevol perruqueria, amb l'especificitat d'utilitzar exclusivament productes d'origen orgànic, també podem comprar —empaquetats o a granel— tota la gama de productes de la marca Davines, que a Terrassa només trobarem en aquest saló de bellesa.\n“La voluntat de cuidar la pròpia salut, tal i com ja fem amb l'alimentació, però ara també tenint cura de la nostra pell, el respecte pel medi ambient i pels els animals (els nostres productes no s'han tastat amb animals)”, així defineix l'interès que hi ha en la seva clientela per aquest tipus de productes i serveis. I, sembla que el camí és l'encertat, aquest primer mes de vida ha estat molt positiu, no han parat de treballar. I, més important, “hem detectat molt interès de la gent, hi ha desconeixement i la gent pregunta molt”.\nMolta gent es deu preguntar si el fet d'utilitzar aquest tipus de productes encareix el servei. La resposta, segons em comenta la Cristina, és no. I, puntualitza, “hem ajustat molt els preus”, i afegeix: “per ser una perruqueria de qualitat i situada al centre, tenim uns preus molt d'acord amb la resta de perruqueries”.\nLa clientela de Tina Prat és molt variada, el què si que queda clar aquests primeres setmanes és l'origen, “el 90% són gent que viu a prop o es belluga pel centre i passa per davant del meu local”, afirma. I, aquí rau una de les lliçons que va aprendre a Menorca. Mentre la perruqueria que va obrir a la platja va funcionar molt bé, l'altra que va obrir a l'Illa va patir un problema que no ha volgut repetir: la ubicació. “No passava gent, quedava apartada dels carrers transitats tant per vianants com pels cotxes, va ser un error, aquesta vegada tenir molt clar que l'havia de situar en un lloc cèntric, comercial i de pas”, puntualitza.\nEl disseny impecable del local ha estat obra d'en David Farell de F-Project Disseny —un altre professional que ha entrat a formar part de connecTerrassa i de qui parlarem els propers dies—, que ha centrat l'estructura amb la fusta com a material principal perquè “buscàvem no haver d'utilitzar plàstic, per seguir la línia orgànica del projecte”, explica.\nA tot plegat, cal destacar la important presència digital de Tina Prat, amb una forta estratègia via web i xarxes socials (Facebook, Instagram i Pinterest), a la que cal sumar-hi des d'ara mateix la seva 'site' dins de connecTerrassa, on mensualment hi trobarem promocions exclusives, com aquesta del mes d'agost.\nUll amb Tina Prat, un nom molt adequat per a crear marca en cadena. La propera, a Barcelona? El temps ho dirà;-) De moment, a gaudir-la a casa nostra, Terrassa!


VÍDEO | Rúpits i Jordi Costa alegren el confinament dels veïns de Gironella cantant Cor de Fang - Regió7\nVÍDEO | Rúpits i Jordi Costa alegren el confinament dels veïns de Gironella cantant Cor de Fang\nLa iniciativa ha resultat tot un èxit a l'Avinguda Catalunya i també a Viladomiu Nou\nGironella canta Cor de Fang de Rúpits amb Jordi Costa\nEl cantant Jordi Costa «Sec» ha agafat la guitarra per liderar la iniciativa del grup gironellenc Rúpits i ha sortit aquest dissabte a la tarda al seu balcó de l'Avinguda Catalunya de Gironella per cantar el tema Cor de Fang. Els veïns del barri han acompanyat la iniciativa tot cantant i dansant al ritme de la veu de Costa. El tema ha finalitzat amb aplaudiments i amb una felicitació d'aniversari al Marcel·lí, un veí que feia anys.\nA Viladomiu Nou, el cantant de Rúpits Marc Espelt ha realitzat la mateixa actuació, guitarra en mà, davant dels veïns de la colònia, que observaven i cantaven des dels bacons.\nEls Rúpits havien engegat una campanya amb l'objectiu de que tots els berguedans sortissin als balcons per cantar la lletra d'un tema que parla de fer camí plegats, per d'aquesta manera alegrar el confinament a través de la música.\nAbans de cantar la cançó, s'ha realitzat un Instagram live entre Costa i Espel, que han mantingut una conversació sobre la situació de confinament, la música i la cultura. Més d'un centenar de persones han seguit l'actuació de Costa a Instagram i a les xarxes socials s'han pogut veure veure berguedans cantant al balcó de diferents barris de Gironella i fins i tot en algun balcó de Barcelona.\nJordi Costa surt cada dia a les 19.00h al seu balcó de l'Avinguda Catalunya per cantar amb el veïns i donar una petita satisfacció als dies de conifinament. A més, amb la col·laboració dels mateixos veíns, ha creat la cançó Virus Ciao, una versió animada de la tradicional Bella Ciao.


La macrooperació policial contra el tràfic de drogues a Barcelona acaba amb 51 detinguts\nMés de 1.000 agents de Mossos, Policia Nacional i Guàrdia Urbana han registrat 35 pisos i 5 locals i han confiscat més de 5 quilos de drogues.\nDetenen quatre persones a Portbou (Girona) per tràfic de drogues i assassinats\nA mitjans d'agost van detenir un segon home per presumpte delicte d'assassinat amb arma de foc al Pakistan l'any 2012\nDetingudes cinc persones a Madrid per robar 40 palets amb 900.000 mascaretes i 2,4 milions de parells de guants\nLa investigació va començar a mitjans de l'passat mes d'agost, quan diverses persones van accedir a una nau de la localitat madrilenya de Leganés de la qual es van emportar els palets\nAquest paquet va ser localitzat durant una inspecció de paqueteria a l'Aeroport Adolfo Suárez Madrid-Barajas, segons ha informat la Guàrdia Civil en nota de premsa.\nMés de 7.000 detinguts per incomplir l'estat d'alarma des del 14 de març\nAquest dissabte van ser multades 16.490 persones, gairebé la meitat (7.900) ho van ser per part de les policies locals\nUn dels CDR confessa que Torra coneixia els plans violents\nA més d'aquest presumpte coneixement per Torra dels plans del grup, el CDR havia reconegut davant del jutge Manuel García-Castelló i el fiscal Miguel Ángel Carballo la compra de material explosiu i la realització de proves.\nA presó tres homes per realitzar cinc robatoris a un mateix dia a Barcelona\nEls fets van passar el 11 de setembre, quan van realitzar quatre robatoris amb força i un amb violència en domicilis del districte de l'Eixample.\nDetenen vuit persones a Nou Barris per robatoris amb violència\nTambé s'ha identificat a 204 persones amb antecedents per robatoris i basant-se informacions policials i investigacions obertes.\nEl reforç de la seguretat al Port Olímpic de Barcelona deixa a 19 detinguts en la seva primera setmana\nEn el transcurs de l'última setmana, el dia que va acumular més detencions va ser el dissabte 3 d'agost, quan els agents van arrestar fins a vuit persones.\nPresó provisional per a una detinguda en els aldarulls a Barcelona per atemptat amb instrument perillós\nDels cinc detinguts pels aldarulls a les manifestacions en contra de Vox, una d'elles passarà a presó provisional, comunicada i sense fiança.\nUna baralla amb pals i pedres al Port Olímpic de Barcelona deixa cinc detinguts\nEn la baralla s'han vist implicades una vintena de persones i se sospita que eren venedors ambulants de begudes ja que se'ls han trobat bosses plenes d'ampolles.\n14 detinguts per falsificar títols de transport\nEntre els detinguts, hi ha un treballador del Metro de Barcelona.\nDetinguts dos membres de la CUP després de no comparèixer davant del jutge\nEls Mossos d'Esquadra han arrestat dos regidors de la formació anticapitalista després de no acudir després d'haver estat citats per presumptes desordres públics durant la vaga del 8 de novembre.\nA través d'un comunicat, han recordat que també els va semblar desproporcionat l'empresonament de Sáchez i Cuixart.\nEntitats independentistes criden a la mobilització davant les decisions judicials\nÒmnium Cultural i l'ANC preparen una manifestació pel proper diumenge 12 de novembre.\nSobre la declaració de Vila, el seu advocat ha expressat que ha respost a totes les preguntes perquè "no tenia res a amagar".\nEls membres de la cèl·lula terrorista que va atemptar a Catalunya viatjar dies abans a París i van estar almenys dues vegades davant de la Torre Eiffel.\nDetenen dos camioners a Tarragona que pagaven amb targetes falsificades\nAlmenys 37 de les targetes havien estat alterades i tenien la banda magnètica doblegada, pel que van ser detinguts com a presumptes autors d'un delicte d'estafa bancària i falsificació.\nDetinguts 18 membres d'una xarxa especialitzada en robatoris violents a traficants a Catalunya\nNou dels detinguts estan en presó preventiva i la resta en llibertat amb càrrecs | Els detinguts, tots de nacionalitat espanyola excepte dos marroquins, tenien entre 20 i 45 anys i se'ls investiga per més de 10 delictes.\nL'Estat d'Alarma no alterarà la celebració d'eleccions a Catalunya del proper 14 de febrer


Una N-II carregada de camions i sense data de retorn a les restriccions - Diari de Girona\nUna N-II carregada de camions i sense data de retorn a les restriccions\nEl Servei Català de Trànsit encara no ha fixat el dia per revertir l'aixecament del pas que va decretar el 14 de març passat per garantir l'abastiment de béns\nroser albertí 14.06.2020 | 00:19\nCamions circulant per l'N-II al seu pas per Bàscara. Marc Martí\nCamions circulant per l'N-II al seu pas per Bàscara.\nQuan queda menys d'una setmana perquè acabi l'estat d'alarma causat pel coronavirus i la província de Girona entra demà a la fase 3 de desconfinament, els camions de mercaderies encara circulen lliurement per una carretera que fins a mitjans de març tenien vetat el pas: l'N-II.\nI és que de moment, el Servei Català de Trànsit (SCT) encara no ha fixat una data per tornar a restringir la circulació d'aquests vehicles, després d'aixecar la mesura el passat 14 de març amb l'objectiu de facilitar i garantir l'abastiment de béns essencials a la població confinada, centres hospitalaris i indústries.\nInicialment, aquest òrgan va anunciar que la mesura es mantindria fins al 28 de març, tot i que va avançar que es podria allargar si seguien les restriccions de moviments, tal com ha acabat succeint. Tot i això, des del SCT especifiquen que està previst que la situació es «reverteixi en breu».\nL'aixecament de la prohibició, doncs, ha permès que, de moment, i durant tres mesos, els camions de més de 26 tones hagin pogut circular per l'N-II en el seu tram entre Montgat i l'enllaç amb la carretera de Blanes i els vehicles de quatre o més eixos, entre la Jonquera i Fornells de la Selva en tot el tram de carretera que no està desdoblada. Respecte als vehicles pesants -més de sis tones- han pogut passar per aquesta carretera des del 9 d'abril tant si eren càrregues de béns essencials com si no.\nDe fet, segons dades del SCT, el trànsit de camions en aquesta via ha augmentat progressivament, sobretot a partir de mitjans d'abril quan Autopistes va deixar d'aplicar bonificacions. A Vilademuls, i en comparació a les dues setmanes prèvies a declaració de l'estat d'alarma, els que més han augmentat el seu pas han estat els pesants, principalment durant els dies laborables. Si bé és cert que durant el primer mes de confinament, la circulació dels camions es va mantenir baixa per la disminució de l'activitat econòmica, a mesura que s'ha anat avançant de fases de desconfinament, també s'ha multiplicat el nombre de camions que circulen per aquesta via. Només en les darreres sis setmanes i en comparació a principis de març el pas dels camions pesants s'ha incrementat del 23 al 59%.\nEl malson de fa set anys\nI mentrestant, a localitats com Bàscara els veïns estan revivint un malson que no patien des de feia set anys: una N-II carregada de camions de tota mena que travessen el poble durant el dia i la nit.\nLa restricció va entrar en vigor el 19 d'abril del 2013. Aquesta normativa obliga els vehicles de gran tonatge (de quatre eixos o més) a circular per l'autopista AP-7 entre la Jonquera i Maçanet de la Selva en els trams de la carretera nacional que no estan desdoblats. La mesura es va imposar amb l'objectiu de reduir l'accidentalitat i la xifra de víctimes mortals de l'N-II, per on diàriament circulaven de mitjana més de 17.000 vehicles, dels quals un 20% eren vehicles pesants. La restricció del pas de camions per l'N-II es tractava d'una mesura provisional, de dos anys, en espera que el Ministeri de Foment desdoblés totalment l'N-II. Encara segueix vigent.\nLa pandèmia desborda el Banc dels Aliments i atén un 33% més de gironins.


L’èxode de nens i nenes | El crit dels refugiats. Crònica d'una tragèdia\n← Les xifres de desplaçats el 2015 són esgarrifoses\nSense notícies dels refugiats →\nL’èxode de nens i nenes\nPublicado el 20 noviembre, 2015\tpor albertodelpozoortiz\nAvui, el ‘dia universal de la Infància’ (vegeu la pàgina d’Unicef i de Nacions Unides), alguns diaris han recollit informació sobre els nens i nenes refugiats. Us trasllado alguns apunts:\n“Trenta milions d’infants, forçats a fugir de casa seva per guerres i persecucions” (La Vanguardia, de 20.11.2015):\n“L’Unicef denuncia que la crisi dels refugiats a Europa està cobrant un peatge massa alt als menors. Des de principis d’any, al voltant de 700 nens han perdut la vida al Mediterrani. “Durant els nou primers mesos del 2015 més de 200.000 nens han sol·licitat asil a països de la Unió Europea. Només a Suècia, més de 2.000 menors sense acompanyar han demanat refugi cada setmana del mes d’octubre”. Els grups més vulnerables són els nois que escapen dels seus països sense la companyia de cap adult: un total de 23.160 van arribar l’any passat en aquestes condicions a Europa, un nombre que serà molt superior aquest 2015”.\nEls conflictes armats afecten 246 milions de nens a tot el món.\n“L’Unicef alerta, coincidint avui amb el dia universal de la Infància, que del còmput de prop de 60 milions de persones que el 2014 es van veure obligades a fugir de casa seva a causa de guerres i persecucions, la meitat són nens.\n“¿El Dia Internacional de la Infància s’atura la guerra?” (ARA, de 20.11.2015):\n“Europa no pot seguir sense donar solucions reals als refugiats, més de la meitat dels quals són menors. La pregunta del títol, feta amb la lògica ingènua i lliure de prejudicis d’una nena de 10 anys -la Clara, de l’Escola Els Pins de Cornellà de Llobregat-, té una resposta implacable: no. No hi ha pau i treva ni un sol dia per a conflictes que, com el de Síria, han provocat des de fa quatre anys que actualment hi hagi al món més refugiats que mai des de la Segona Guerra Mundial: 9,5 milions de persones. I més de la meitat són nens i nenes”.\n“Que els deixin entrar i quan acabi la guerra els tornin” (ARA, de 20.11.2015):\n“Una de les espurnes que va fer esclatar la guerra a Síria va ser la mort d’un nen. Hamza alKhatib tenia 13 anys i havia anat a una manifestació contra el règim de Baixar al-Assad a Jiza, prop de Daraa, quan el van detenir, el 29 d’abril del 2011. No se’n va saber res fins al cap d’un mes, quan la policia siriana va entregar el cos sense vida del Hamza als seus pares. Havia sigut torturat i mutilat amb una crueltat sense límits. Les imatges d’aquell nen desfigurat a cops, amb cremades i ferides de bala, van revifar les protestes d’aquella Primavera Àrab a Síria i el van convertir en símbol de la revolució siriana”.


Maladeta -per la Renclusa i Tubs de Paderna- ~ Òrrius Team Òrrius Team: Maladeta -per la Renclusa i Tubs de Paderna-\n3000ls del Pirineu , Maladeta Or. , Senderisme »\nMaladeta -per la Renclusa i Tubs de Paderna-\nAndreu Ma dissabte, 20 de desembre de 2014\nCAp de setmana especial per celebrar el 50é aniversari de l'Andreu ..un servidor.\nEl plan seria de dormir el divendres al refugi de la Renclusa i el dissabte pujar al pic de la Maladeta i baixar directament a los Llanos de l'Hospital on tenim aparcat el cotxe.\nEl divendres a les 17:00 arribem a l'aparcament de Los Llanos de l'Hospital o Hospital de Benasc i enfilem la pista (ja reconvertida en pista d'esquí de fons) en direcció al refugi de la Renclusa.\nSom l'Anna i l'Andreu, la pista és facilona de fer (sense grampons ni raquetes) i tenim temps en arribar al refugi amb tranquilitat.\nLa pista que ens portarà a la Besurta i d'allà a la Renclusa.\nArribem a la Besurta que ja es fà de nit i enfilem les pendents nevades, i amb frontals, en direcció al refugi.\nAl refugi som "quatre gats" i els guardes, però el sopar és espectacular i el vinet també.\nClicant aquí hom pot veure les dades de l'aproximació al refugi amb temps, coordenades, desnivell, llargada ....\nA les 6:30 del dissabte dia 20 de desembre sona el despertador.\nEl plan del dia ja el tenim molt après:\nL'Anna definitivament anirà a buscar bolets a Aigüalluts i jo intentaré fer cim a la Maladeta.\nUn cop coronat el pic intentaré de tornar a Los Llanos de l'Hospital pels coneguts "Tubos de Paderna"\nFinalment ens reunirem a l'Hotel de Benasc per celebrar el cim, la "boletada" i el meu 50é aniversari.\nEn aquesta panoràmica, extret d'un bloc de muntanya, podem visualitzar l'itinerari previst.\nEn vermell la ruta de pujada a la Maladeta des del refugi, i en blau el flanqueix de baixada en direcció al Collado de Paderna primer.\nEls poquets muntanyencs que som ens equipem al rebedor del refugi, dispossats a començar l'activitat del dia.\nJa podem veure que erem poquets.\nEncara de nit, i amb frontal, enfilo les pendents amunt.\nEn una de les fotos puc veure alguns dels companys del refugi remuntant les mateixes pendents que jo.\nAmb les clarors de les primeres llums ja puc veure que el dia serà lletjot i gris.\nLa boira que veiem al fons no em deixarà durant tot el dia, ens al contrari aumentarà i aplejarà tota la vessant Nord de la Maladeta ...la cara Sud sense boira!\nEntre 2700 m i 2800 m d'alçada tindrem aquesta vista.\nA l'esquerra el pluviómetre ens indica la localització del Portilló Superior i per tant l'itinerari per anar a l'Aneto.\nA la dreta, si no hi hagués boira, veuríem el corredor de la Rimaya per grimpar dalt de la cresta de la Maladeta.\nJo seguiré les fletxes de la dreta!\nArribo a la base de la rimaya.\nLa sol·litud del lloc, les roques glaçades i la buidor de la canal contrasta amb el col·lorit d'altres moments.\nLa foto de l'esquerra pertany al corredor d'aquest dissabte i hauré d'obrir traça per pujar.\nLa neu té una capa glaçada, un cop trencada puc calçar el peu dins de la mateixa i el piolet s'assegura de manera fiable.\nSense donar-me'n compte arribo dalt de la canal ..a la mateixa collada de la Rimaya.\nEn la fotografía de la dreta (cara Sud) podem observar com la roca no està gelada i té una tonalitat diferent.\nJa dalt del cim de la Maladeta ..i sol com un mussol.\nDes del cim puc observar el que podria ser la progressió del grup de la Renclusa que volien pujar a l'Aneto.\nClicant aquesta foto visualitzareu una panoràmica des del cim.\nRetorno on tinc la motxilla.\nMentres prenc un moss molts i petits restes de gel cauen de les parets, en la sol·litud del lloc fan molt de sorroll i impressionen una mica.\nEl pic de la dreta (pic Collado de la Rimaya), és un tresmil i encara el tinc pendent!\nCoronat el pic de la Maladeta, ara toca davallar per anar a buscar el coll de Paderna.\nLa meva primera intenció era de superar el coll de la Torre Cordier i baixar per la torrentera del Diente fins el coll de Paderna, però la neu glaçada que habia i les pendents dretes que tenia que atravessar no em donaven cap mena de confiança.\nVaig haber de baixar a la cota de 2650-2700 mts (per sota del Diente de la Maladeta) per trobar neu bona i flanquejar fins el coll.\nJa a prop del coll i visualitzant un bon itinerari de baixada, no vaig haber d'arribar al coll que ja em veia davallant les pendents en direcció a los Llanos de l'Hospital.\nAquesta panoràmica, extret d'un bloc de muntanya, podem seguir la baixada en direcció als "Tubos de Paderna".\nEls "Tubos de Paderna" són uns corredors o torrenteres dretes que solen utilitzar els esquiadors per coronar els cims propers, i surten directament del Vado o els Llanos de l'Hospital amb els esquís possats.\nPer més informació deixo aquesta enllaç d'una excursió anterior.\nSuperada la Tuqueta Blanca de Paderna trobarem el primer tub de baixada ..el que podriem anomenar "Tubo Superior de Paderna".\nÉs bastant dret i si la neu la trobem tova és fàcil de baixar.\nEnganxat al superior trobarem el que podríem dir "Tubo Central de Paderna".\nMés llarg però menys dret i més fàcil de baixar.\nL'últim tub, que podem anomenar-lo com "Tubo Inferior de Paderna", és més difícil de trobar.\nAquesta canal és molt emboscada i separada de les dues anteriors.\nSi la fem de pujada podem tenir sort en trobar-la ja que està a prop de los Llanos i es veu des de la pista que va a la Besurta.\nEn aquesta ocasió vaig tenir sort de seguir unes traces d'esquí que és dirigien a la canal correcta.\nEl "Tubo Inferior de Paderna" vist des de baix.\nArribo a l'Hospital de Benasc a prop de les sis de la tarda i ja fosc, però amb temps per dutxar-me, un massatget reparador i un necessari sopar.


Es presenta Ciutat Sonora, un projecte d'art web d'El Teler de Llum — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Cultura i festes › Notícies › Notícies 2015 › Es presenta Ciutat Sonora, un projecte d'art web d'El Teler de Llum\nEs presenta Ciutat Sonora, un projecte d'art web d'El Teler de Llum\nEl proper dissabte 29 de novembre, d’11 a 13.30 h, tindrà lloc la ruta guiada que el músic i escriptor Miquel Àngel Marín ha ideat en el marc del projecte d’art web Ciutat Sonora, d’El Teler de Llum. Es tracta d’una ruta “turística” alternativa i totalment íntima, composta per set punts relacionats amb els llocs de residència d’amics seus. El projecte juga amb l’intèrfon com a instrument musical i com a símbol que connecta allò de dins (de casa) amb allò de fora (del carrer).\nEn el marc d’aquest projecte d’El Teler de Llum, s’ha volgut fer visible una d’aquestes rutes interiors i s’ha convidat el músic Miquel Àngel Marín perquè dibuixi el seu mapa d’afectes, aquell recorregut que conforma la seva imatge personal de Tarragona. L’artista ha escollit 7 localitzacions de 7 amistats i, en el procés, ha volgut descobrir la relació que aquests amics estableixen amb el carrer, és a dir, la manera com ells relacionen el seu àmbit domèstic amb l’àmbit públic. Aquesta relació de l’àmbit domèstic i l’àmbit públic l’ha vist a través de la música, i, en concret, d’un instrument sonor carregat de simbologia: l’intèrfon, aquest aparell “alienat” que delimita les fronteres entre l’interior i l’exterior de casa nostra.\nEl proper dissabte es recorrerà físicament tota la ruta sencera i els habitants de les set cases que es visitaran faran una intervenció sonora a través de l’intèrfon de casa seva. Posteriorment, aquestes intervencions sonores es penjaran en forma de podcast al web d’El Teler de Llum, de manera que es podrà gaudir de l’experiència directament des d’allà, consultant-ne les localitzacions i escoltant-ne les peces virtualment.\n> Per a més informació de la ruta i del projecte, visiteu http://ciutatsonora.wordpress.com.


II Jornada Aprenentatge basat en projectes i Emprenedoria. Del treball per projectes a la gestió del talent - GLOBALLEIDA\nII Jornada Aprenentatge basat en projectes i Emprenedoria. Del treball per projectes a la gestió del talent\n6 Set, 2018 | Emprenedoria, Formació, Institucional, Notícies\nJornada coorganitzada pel Departament d’Ensenyament a través del grup de treball d’Emprenedoria ICE, la UdL i GLOBALLEIDA.\nAmb la participació de prop 200 professors de les diferents etapes educatives i amb l’objectiu de transmetre coneixement i eines per treballar l’emprenedoria i l’aprenentatge basat en projectes.\nAvui, a la Sala d’Actes del Rectorat de la UdL, l’Equip ICE “Implementació de l’Emprenedoria a l’FP” de la Universitat de Lleida, juntament amb els Serveis Territorials a Lleida del Departament d’Ensenyament i GLOBALLEIDA, han organitzat la II Jornada d’Aprenentatge basat en projectes i Emprenedoria. Del treball per projectes a la gestió del talent.\nAmb l’objectiu de transmetre coneixement i eines per treballar l’emprenedoria i l’aprenentatge basat en projectes, hem conegut l’experiència personal de la Enginyera Agrònom Zootènic, Eva Parra, especialitzada en la gestió de la qualitat de la llet sobre “L’aprenentatge basat en projectes i l’emprenedoria”. I el Model ETHAZI FP Euskadi”, a través de la conferència impartida per l’Agustin Agirre, sobre el “Canvi metodològic a les aules de Formació Professional.\nTanmateix en el decurs de la jornada també s’ha fet la presentació dels projectes d’emprenedoria social d’ ASPID-La Caixa, a càrrec de la Sra. Lídia Méndez, Incorpora-ASPROS, a càrrec de la Sra. Mireia Castells i Ponent Coopera a càrrec del Sr. Josep Manel Busqueta.\nEls encarregats de donar la benvinguda als assistents de la jornada han estat, Enric Mir, diputat de promoció econòmica de la Diputació de Lleida, Fernando Guirado, adjunt al vicerectorat estudiantil de la UdL i el conseller delegat de GLOBALLEIDA, Oriol Oró. La cloenda de l’acte ha estat a càrrec de M. Pilar Nus, Sub-directora General d’Ordenació a l’FP, Departament d’Ensenyament.


Castell del Papiol\n(El Papiol, Baix Llobregat)\n41º 26,318'N ; 2º 0,608'E\nEl castell del Papiol apareix documentat per primera vegada el 18 de gener de 1115, quan Ramon Berenguer III el va infeudar als germans Arnau i Bernat Pere. Els diferents atacs dels almoràvits per la zona, va fer que el comte reforcés les defenses de la vall del Llobregat. Per aquest motiu va assegurar-se la possessió d'aquest castell estratègic en el control de la vall, però infeudant-lo garantia la seva perfecta conservació i defensa.\nEn 1206 el rei Pere el Catòlic donava en feu el castell a Ramon de Papiol, reservant-se per a ell la senyoria i potestat, a canvi que l'acompanyés un cavall armat en totes les guerres. El llinatge dels Papiol van estar fortament units a la corona, acompanyant als diferents monarques en campanyes bèl·liques com les de les Navas de Tolosa o la conquesta de Mallorca.\nUn potent terratrèmol va causar nombrosos estralls en el castell l'any 1448. Va ser tant important la destrossa, que va ser necessari reconstruir gairebé per complert la fortalesa. Malgrat tot encara es manté una part de la construcció pre-romànica i romànica.\nDel castell romànic es conserven les estructures dels pisos més baixos, que van ser integrades en el nou castell gòtic. Destaca una sala del segle X, construïda bàsicament amb opus spicatum i coberta per una volta de canó. Al seu costat estava l'antiga presó, coberta amb una volta de canó, de la que encara es veuen les empremtes de l'encanyissat. En el sostre hi ha un forat, que era per on feien entrar als presoners. En aquesta estança es van trobar ossos de presoners, que tenien una gruixuda cadena en el coll.\nProp de la presó trobem un passadís d'uns set metres de llarg, cobert amb una volta de falsa ferradura, que encara conserva l'encanyissat. Es creu que és coetani a una torre rodona del segle XI, situada en l'angle nord-oest, i de la que només es conserva una part de la seva base.\nEn el sector sud es conserva una altra torre romànica, en aquest cas de planta quadrada. Va ser construïda en el segle XIII i va ser la torre principal de la fortalesa. Era utilitzada per Joan II quan visitava el castell, degut a que en ella quedava totalment protegit, ja que gairebé no hi ha obertures.\nEntre el passadís i la sala pre-romànica trobem una estança inaccessible, que correspon amb una cisterna, que recollia l'aigua de la teulada.\nLa resta de dependències del castell són posteriors. D'època gòtica es conserven els murs perimetrals, alguns arcs, la sala del vi i l'antic celler. La resta d'estances van ser remodelades en segles posteriors. El fet d'haver estat habitat des d la seva construcció, ha permès la seva perfecta conservació.\nDes de l'exterior destaquen les finestres biforades del saló principal i la finestra gòtica florida de la llibreria, decorada amb uns àngels en les impostes.


EL 37 COMIC BARCELONA TANCA UNA EDICIÓ QUE HA REUNIT AFICIONATS VETERANS I NOUS PÚBLICS - 39 \nAmb un caràcter més lúdic s'ha estrenat l'espai Comic Stage, on s'han celebrat actuacions i han participat cosplayers, mentre que a Comic Experience hi ha hagut tallers dirigits als més joves amb la col·laboració de l'Escola Joso. Meritxell Puig també ha subratllat "la faceta més solidària" de Comic Barcelona; d'una banda, amb l'espai de còmic en viu de Dibujos por Sonrisas, que pretén recaptar donatius per ajudar a cobrir les necessitats bàsiques als camps de refugiats; i la subhasta a benefici de l'ONG Open Arms inclosa a l'exposició Stan Lee & The American Comic Book. D'altres exposicions han estat dedicades a l'obra de la dibuixant i guionista Laura Pérez Vernetti, guanyadora del Gran Premi del Saló del Còmic de Barcelona de l'any passat; a Pinturas de guerra, d'Ángel de la Calle, premi a la Millor Obra el 2018; Ana Penyas, premi a l'Autora Revelació (patrocinat per la Fundación Divina Pastora) de l'any passat; al dibuixant Josep Solana Joso, fundador de la prestigiosa Escola Joso; i a la relació entre la música i els autors de còmic alternatiu, entre d'altres. A més, Comic Barcelona ha consolidat la seva col·laboració amb el Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC) amb una mostra sobre el nou Corto Maltés de Juan Díaz Canales i Rubén Pellejero.


Palamós dona suport a la Generalitat i s'ofereix com a port segur\nEl vaixell de l'ONG Open Arms al port de Palamós, en una visita divulgativa que va fer a finals del 2017.\nLa Generalitat ha ofert una vegada més els ports de la seva competència, entre ells el de Palamós, com a destí segur dels vaixells que rescaten persones immigrades a l'àrea del mar Mediterrani. L'Ajuntament de Palamós dona suport a l'oferiment del Govern català i assegura que la vila està plenament capacitada per oferir una atenció inicial a qualsevol embarcació que estigui fent aquesta tasca humanitària.\nLes competències en matèria d'asil depenen de l'Estat Espanyol i per tant també li correspon autoritzar l'arribada dels vaixells de les ONGs que operen al Mediterrani, salvant vides davant la inacció dels Estats membres de la Unió Europea. L'Ajuntament de Palamós està en disposició de fer l'acollida del vaixell i la primera atenció de les persones migrants, que després la Generalitat hauria de distribuir pel territori català. Lluís Puig, alcalde de Palamós.\nAra fa un any, el president de la Generalitat, Quim Torra, va anunciar que el Govern català obria els ports sota la seva autoritat, entre ells el de Palamós, perquè el vaixell Aquarius desembarqués els 141 migrants que portava a bord, cosa que finalment va fer a l'illa de Malta. El febrer d'aquest 2019, el Govern català va aprovar declarar el país com a port segur per acollir vaixells de salvament a la Mediterrània. Oferia les 19 dàrsenes esportives que gestiona Ports de la Generalitat, i les industrials i pesqueres de Roses, Vilanova i la Geltrú, Sant Carles de la Ràpita i Palamós. També es va anunciar la creació d'un Grup de Treball per gestionar l'acollida.\n06/02/2019 - Societat El Govern obre els ports catalans als vaixells de rescat d'immigrants\n14/08/2018 - Societat Quim Torra ofereix el port de Palamós per acollir l'Aquarius


Darreres entrades a la venda per al 'Concierto de Aranjuez' a l’Auditori\nAmb Pablo Sáinz Villegas i l’Orquestra Simfònica Camera Musicae aquest dissabte\nper Marta Romera 19/03/2021 18:20h\nDarreres entrades a la venda per al “Concierto de Aranjuez” a l’Auditori | LleidaDiari.cat\nL'Auditori Municipal Enric Granados acull, en el marc de la programació de LaTemporada Lleida, el 'Concierto de Aranjuez' que interpretarà Pablo Sáinz Villegas acompanyat de l'Orquestra Simfònica Camera Musicae. El concert, per al qual queden molt poques entrades a la venda, serà aquest dissabte, 20 de març, a les 20.00 hores.\nUna peça absolutament rodona\nUna peça absolutament rodona, no tan sols per l'enginy de Joaquín Rodrigo en aconseguir que una orquestra simfònica no tapi en cap dels tres moviments el so de la guitarra, sinó també per la forma imaginativa en què permet percebre algunes sensacions dels jardins d'Aranjuez: el so dels ocells, el murmuri de l'aigua de les fonts i, fins i tot, el perfum de les flors.\nBeethoven es referia a aquesta obra com a 'petita simfonia', no pas perquè la trobés poc interessant, sinó perquè té una durada menor. En va parlar sempre amb gran estima, ja que és extravertida, alegre i humorística, i que el va ajudar a oblidar la tristesa del mal moment en la relació amb el seu nebot i la seva cunyada. No té moviment lent i a l'allegretto scherzando es pot sentir un bon exemple d'aquest bon humor, a través d'un obstinat rítmic amb què fa referència a l'invent que Johann Nepomuk Mälzel estava desenvolupant i que denominaria metrònom.\nPablo Sáinz Villegas ha estat aclamat per la premsa internacional per la seva «virtuosa i commovedora interpretació d'una exuberància irresistible i un ventall de colors vius» (The New York Times). Des del seu debut al Lincoln Center amb la Filarmònica de Nova York, s'haconvertit en un referent de la guitarra simfònica actual tocant amb directors i orquestres com la Filarmònica de Los Angeles, Boston, San Francisco, Toronto, Israel, Orquesta Nacional de España i en històriques sales com el Carnegie Hall de Nova York, la Philharmonie de Berlín, l'Auditorio Nacional de Madrid i el Suntory Hall de Tòquio.


Montilla es compromet 'solemnement' a 'no tolerar cap referèndum il·legal' ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4126. Dilluns, 26 de juliol de 2021 20:47 h\nEleccions 2010 Última actualització Divendres, 12 de novembre de 2010 00:47 h\nEl candidat del PSC insta el seu electorat a demostrar de què són capaços 'amb una gran victòria i una majoria sòlida'\nEl candidat del PSC i president de la Generalitat, José Montilla, ha obert campanya aquesta matinada demanant la confiança dels ciutadans 'per poder demostrar el que encara som capaços de fer amb una gran victòria i amb una majoria sòlida'. En l'acte d'inici de campanya que els socialistes catalans han celebrat a la Fira de Barcelona, Montilla s'ha compromès 'solemnement' a cinc compromisos, entre els quals no pactar amb el PP 'en cap circumstància', defensar l'Estatut i 'no tolerar' cap 'referèndum il·legal', davant d'un Mas que 'no és de fiar'. El candidat socialista ha mostrat la seva 'preocupació' pels pronòstics que auguren una baixa participació en 28-N.\n28-N, eleccions, josé montilla, PSC, referèndum\nMontilla afronta la campanya per a la seva reelecció conscient de la necessitat de mobilitzar el seu electorat si vol donar la volta a les enquestes i no ha amagat davant del més d'un miler de simpatitzants que han participat a l'acte la seva 'preocupació' per aquells que auguren que la participació podria arribar a estar per sota del 50%. 'Tant de bo aquests s'equivoquin', ha dit, ja que això vol dir que 'molta gent que coneixeu no pensa anar a votar o no sap a qui votar'. Montilla ha assegurat que pensa 'adreçar-se directament al màxim nombre de ciutadans' al llarg de la campanya perquè 'tinguin els elements per entendre que aquestes eleccions són molt i molt importants'. Per això, ha dit que vol fer una 'campanya constructiva' i creu que 'tindrà resultat'.\nEl líder del PSC creu que, si durant la campanya expliquen les seves propostes, seran 'capaços de guanyar', tot mostrant-se convençut de 'guanyar el combat'. De fet, el president ha fet una crida als ciutadans a que li donin 'confiança' per tal de 'poder demostrar el que encara som capaços de fer amb una gran victòria i amb una majoria sòlida', 'demostrar el que volem fer si els ciutadans ens donen la confiança suficient per formar un govern socialista'.\nEn contraposició, Montilla ha alertat del 'doble risc' d'una victòria de CiU, que suposaria 'passos enrere en polítiques socials' i 'una gran incertesa pel que fa a les relacions amb la resta d'Espanya'. Per això, creu que el seu principal oponent, Artur Mas, 'no és de fiar'. Al mateix temps, ha insistit en una 'nova etapa' per al PSC en el qual 'un govern d'esquerres i catalanista només és possible amb un govern socialista'.\nEls cinc compromisos de Montilla\nDavant 'l'ambigüitat' de Mas, Montilla ha volgut presentar 'solemnement' cinc compromisos. Es tracta de 'no pactar amb el PP en cap circumstància' i no fer 'ni un pas enrere en polítiques socials, defensa de la cohesió i del català'; defensar l'Estatut, 'tot l'Estatut i res més que l'Estatut', rebutjant 'falses dreceres en el desenvolupament de l'autogovern'; no convocar, ni promoure ni tolerar cap 'referèndum il·legal sobre la independència de Catalunya', ja que pot ser 'una aventura que divideix la societat catalana'; lluitar contra la crisi econòmica 'amb les reformes que calguin per garantir la recuperació econòmica', ja que 'calen més reformes per guanyar competitivitat'; i fer 'un govern socialista, d'esquerres, progressista i catalanista' per 'garantir la governabilitat i el futur del nostre país'.\nMontilla ha dit que no pensa canviar els seus principis 'per uns vots al Parlament a canvi de ser investit president de la Generalitat' i que ho serà sense renunciar-hi. 'Ens oferim als ciutadans com a garantia de progrés, del diàleg i de la justícia social', ha reblat. A més, en un gest gens freqüent en un míting, Montilla ha repetit els cinc compromisos en castellà perquè 'm'entengui tothom fora de Catalunya'.\nEx-votant Baix Montseny\n13 de novembre de 2010, 12.58 h\nMira noi, pren-te una til·la i accepta que si hi ha algun partit independentista fort és ERC. El partit dels valents que no cedirà ni a CiU ni a PSC ni al PP, malgrat el teu discurs de disc ratllat cada vegada que participes. Segurament que et trobaries molt a gust votant a Ciutadans.\n12 de novembre de 2010, 19.32 h\nQue farà,trucar a la Chacon i fer entrar els tancs per la Diagonal?\n10_Abril_Consulta_ BCN BCN\n12 de novembre de 2010, 19.28 h\nI com penses evitar q el poble s'expressi súper-Monti? ho farem en nom del poble català q ho demana i ens hauràs d'arrestar a tots/totes els milers de voluntaris per parar això. Tu no ets el nostre president. Passes sense pena ni glòria pel Parlament. Visca Catalunya i la Democràcia!\n10_Abril_Referèndum BCN BCN\n12 de novembre de 2010, 19.12 h\nDoncs jo a qui no tolero és a Presidentuchos q no respecten el dret democràtic. Els psocialistes són antidemòcrates si donen suport a un líder q no respecta la voluntat dels vots q és l'únic sagrat. La decisió d'un poble és sobirana. No podem tenir por als vots. I la consulta de la Diagonal per què la va tolerar i promoure? VOTEU INDEPENDÈNCIA!!!!!\n12 de novembre de 2010, 13.48 h\nEl sisè compromís del Sr. Montilla és de no divorciar-se mai de la seva muller, que té uns magnífics salaris no exposats als vaivens electorals.\nSuper Montilla investiga que pasa a la Clínica Coroleu de Sant Andreu. El que esteu fent amb aquest barri de Barcelona és una vergonya.\n12 de novembre de 2010, 11.44 h\nEls unics referendums que admeten aquest senyors son els que pots triar entre sota, cavall o rei..\n12 de novembre de 2010, 11.28 h\nCap problema Monti.\nProclame'm la Independència de forma Directa atès que el Tribunal Internacional de La Haia ja ha dit que és legal i atès que l'Estat espanyol té subscrit, signat i ratificat el Conveni Internacional pel qual es sotmet a les Resolucions del Tribunal doncs assolirem la independència de forma legal.\nEt sembla bé així? Confio que donis suport a la decissió sobirana i legal del poble català!\n12 de novembre de 2010, 11.21 h\nEl candidat Montilla amb aquestes declaracions de nacionalisme espanyol intransigent està preparant el terreny per a fer un pacte amb el PP com ja ha fet el seu partit al País Basc. Sortosament ni els dos partits nacionalistes espanyols sumats podran no tolerar que els catalans fem referendums que ens plaguin. La millor recepta a la intransigència del nacionalisme espanyol: Democràcia i llibertat.


L'eConsulta evita la visita presencial amb l'atenció primària | TIC Salut Social\nÚs de la teleconsulta en atenció primària: una anàlisi pre-COVID19\nUn nou estudi de la Fundació TIC Salut Social i l’Oficina eSalut (CatSalut. Servei Català de la Salut) conclou que gairebé el 80% de les teleconsultes amb l’atenció primària (eConsulta) eviten una visita presencial.\nL’anàlisi, de més de 5.000 casos per part de 20 professionals, també mostra que l’eina s’utilitza sobretot per a la gestió de proves (27% dels casos), pla de medicació (24%) o per motius clínics (14%). Aproximadament el 35% de les consultes no s’haguessin realitzat presencialment, també suggerint que la telemedicina augmenta l’accessibilitat del sistema de salut. Aquests resultats són molts similars als d’un estudi realitzat l’any 2018, fet que dóna robustesa a les conclusions. Per primer cop, a més, s’ha avaluat el grau de consens entre els professionals que han participat en l’anàlisi mostrant que, en termes generals, coincideixen en les seves opinions, factor clau per a entendre els resultats de possibles aplicacions basades en Intel·ligència Artificial.\nLa COVID19 ha canviat els models de relació presencial i virtual entre la ciutadania i el sistema sanitari públic. Cal que futurs estudis en facin un bon anàlisi i permetin millorar la prestació dels serveis cap al ciutadà.


Històries del transport per carretera de Catalunya: Una grua per remolcar autos espatllats fabricada per en Pere Caba i Bedós de Sabadell (Vallès Occidental).\nUna grua per remolcar autos espatllats fabricada per en Pere Caba i Bedós de Sabadell (Vallès Occidental).\nFins a mitjans de la dècada dels anys 1950, quan un vehicle s'espatllava a la carretera no era pas arrossegat amb una grua fins al taller. Es reparava la pana a la carretera, fos un auto, un camió o un autocar. No en circulaven pas de vehicles aquells anys i els conductors tenien coneixements mecànics, especialment els camioners i els conductors d'òmnibus.\nEn Josep Llenas recorda unes quantes panes que van patir els camions Pegasos dels seu pare. Enmig de la carretera, amb les peces mecàniques que sempre duien a sobre, per si de cas, reparaven ells mateixos el camió. Eren els anys que hi havia una gran ajuda, assistència i companyonia entre els camioners. Les panes també eren molt freqüents.\nQuan hom es trobava un camió o autocar espatllar a la carretera, s'aturava per poder ajudar a solucionar la pana. Si la pana era molt greu i no hi havia les peces i ferramentes per reparar-la, hi acudia aleshores un mecànic del poble més proper. Aquest era l'estat de les coses als anys 1940 i 1950.\nA finals dels anys 1950 les coses però van començar a canviar per unes quantes circumstàncies. Es va reglamentar l'activitat del trànsit amb la promulgació d'un codi de circulació que imposava obligacions i contemplava un règim sancionador; també un vehicle amb pana aturat a la carretera, amb el creixement del parc automobilístic i més vehicles a les carreteres, provocava dificultats en la circulació i un major risc d'accident.\nAquesta va ser la causa que apareguessin les primeres grues a les carreteres per arrossegar els vehicles espatllats fins als tallers. Aquestes grues eren de fabricació artesanal, produïdes per l'enginy i la traça de ferrers, manyans, mecànics i carrossers. En Francesc Pallí i Mareñà, fundador d'una de les empreses de grues i serveis especials més importants de les comarques gironines, GRUES PALLÍ SA, va començar l'ofici amb una grua per remolcar vehicles avariats a les carreteres que ell mateix va fabricar-se. Hi havia feina retirant vehicles espatllats a la carretera nacional II.\nEn Pere Caba i Bedós, un important carrosser de Sabadell, també va adonar-se de la necessitat de les grues per remolcar vehicles amb pana a les carreteres i va construir-se una grua que va muntar sobre un camió Ebro B45. Malauradament no se n'han conservat pas fotografies de la grua construïda pel senyor Caba. Tanmateix, el seu fill Pere sí que disposa d'una fotografia del camió Ebro B45 que el seu pare va comprar per muntar-li la grua i prestar aquest servei:\nAquest camió Ebro B45, amb matrícula B-227528, pertanyia a l'empresa Colomer, fabricant de productes químics. Carregava bombones de vidre de 100 quilos plenes d'àcid sulfúric. El camió el conduïa el senyor Antoni Pons i Llobet.\nAl cap d'un anys, en Pere Caba i Bedós va comprar un altre camió Ebro C, equipant-lo amb una grua que oferia servei d'assistència les vint-i-quatre hores del dia. El creixement del parc automobilístics a la segona meitat dels anys 1960 i 1970 demandava aquesta mena de serveis. Aquest camió Ebro retratat a Sabadell:\nVolem agrair a la família Caba i a en Miquel Patinyo les dades i fotografies que il·lustren aquest article sobre l'origen d'una de les activitats d'assistència als conductors dels vehicles, els serveis de grua.\nPublicat per XMN2 a 1:05\nEtiquetes de comentaris: Antoni Pons i Llobet, camió Ebro B45, Carrosseries Caba Sabadell, Francesc Palli Mareña, Girona, Grues Pallí SA, Josep Llenas, Miquel Patinyo, Pere Caba Arnella, Pere Caba Bedós, productes químics Colomer\nNúria 21 de març de 2013 a les 17:55\nQuan jo era molt petiteta........també hi havia una altre manera que recordo de portar al taller.........en aqust cas els cotxes avariats, Un amic, del conductor, lligava una corda o una cadena al seu propi cotxe, amb l'avariat,i amb molt d'enginy arribaven al seu taller de referència. D'això, de quedar-se aturat a la carretera, se'n deia una pana.......paraula que procedia del francés que encara està vigent i que aquí malauradament s'ha perdut.\nRecordo també........que un dia .........no puc pas dir de quin any , aqust sistema de remolc va estar prohibit, però ......"l'assitència tècnica en carretera" era una cosa del futur............aleshores, davant la prohibició............els cotxes avariats es remolcaven de nit....per no ser sorpresos per la guàrdia civil!! i a arrel de la prohibició.... a catlunya hi va a començar a haver-hi grues!!\nPerquè cal aclarir que no sempre eren panes de motor................hi havien accidents, aquell que xocava, que queia per un terraplé i amb la carrosseria aixafada no podia circular...............no per la Guàrdia civil......hehehe! perquè les rodes no giraven o estaven bloquejades per altres problemes..............que no es podien solucionar en plena carretera!!\naquest és un record d'infantesa.............com ha canviat tot plegat!!!!!\nAra fins hi tot per quelcom tan superflu com una roda reventada per un clau.............siguis on siguis, l'Assitència Tècnica en carretera t'ho arregla.........ah!!! i millor que tinguis una assegurança amb aqusta cobertura..........sinó...........us canvieu la roda vosaltres!! sí és que no voleu pagar un potossí!!!


Cobrament primera quota | Girona - Web Oficial\nUn format de pagament adaptat a la situació actual\nSembla que, per fi, ha arribat el moment de tornar a Montilivi. Si les circumstàncies no canvien, el retorn del públic a l'estadi està molt a prop, doncs les autoritats sanitàries han donat llum verda a un major aforament als partits de futbol professional. \nEstem preparats per rebre l'afició a Montilivi amb totes les mesures de seguretat necessàries per assegurar que podreu gaudir de l'espectacle amb el menor risc possible. \nDonat que no es pot assegurar l'assistència completa d'un abonat aquesta temporada, el Club cobrarà una primera quota d'aproximadament el 50% del preu i després, segons el nombre de partits als que hagi pogut assistir cada abonat, es procedirà a la devolució o al cobrament de la part corresponent. \nEn els partits amb aforament reduït el públic haurà d'entrar amb una entrada nominal per a cada partit, per tant l'ús del carnet es reduirà als partits amb aforament complet. Tanmateix el club llança l'abonament digital per facilitar i fer més còmode l'accés a l'estadi reduint l'impacte ambiental de les targetes plàstiques. \nPodrem tornar a vibrar junts a Montilivi!


TINET t'ofereix la possibilitat d'estar en contacte amb altres usuaris del portal que comparteixen els mateixos interessos i que volen compartir les seves inquietuds. En aquest sentit, a través de les Llistes de Discussió podràs enviar comentaris o dubtes sobre una determinada qüestió a altres tinetaires. Expressar la teva opinió serà tan fàcil com escriure un mail i enviar-lo a la llista (tema) que escullis.\nAccedeix a la pàgina de gestió de subscripcions a les llistes i segueix els passos.\nLes llistes de discussió, també anomenades de correu electrònic, es van popularitzar a finals de la dècada dels noranta i, concretament, després que explotés la bombolla d'Internet. El funcionament és molt senzill: es configura una llista amb diversos correus electrònics (fins a centenars) i se li assigna un nom, per exemple medi ambient, informàtica, etc. Aquest nom indica quin és l'interès dels usuaris que hi pertanyen. Per exemple, la llista de mails ‘Medi Ambient’ és d'usuaris als quals els interessa parlar d'aquest tema i cada vegada que s'hi envia un missatge aquest arriba a tots a totes les bústies, de manera que uns es retroalimenten de les respostes, dubtes i informacions, etc. dels altres. En definitiva, és una altra manera de distribuir massivament la informació. Moltes organitzacions l'utilitzen per mantenir informats als seus membres.\nAbans de sol·licitar l'alta a una llista de discussió has de tenir en compte que per participar-hi com a usuari hauràs de seguir unes normes, les anomenades ‘netiquettes’, per garantir que la comunicació entre els usuaris es faci de manera correcta i amb respecte. Per més informació pots visitar el web: llistes.tinet.cat.


6 dies, autocar, tot inclòs i guia acompanyant. Dates de sortida: 23 de setembre.\nNota: El grup amb sortida el 24 d'agost estarà allotjat a l'Hotel Ibis Bayonne 3* o similiar, dintre de la ciutat de Bayona. Suplement sortida 24 d'agost: 85€ per persona.\nEsmorzar a l’hotel. Avui sortirem cap a Espelette, pintoresc poble conegut pels seus pebrots vermells secs. Farem un recorregut guiat pels bonics carrers amb les tradicionals cases basques, moltes d’elles amb els pebrots penjats a les façanes a l’època de l’assecat, fins arribar al Castell, antiga mansió dels barons Ezpeleta que alberga l’ajuntament i exposicions amb motius de la zona. Visitarem una fàbrica de xocolata i també de producció de pebrots d’Espelette, on veurem els pebrots al camp i coneixerem el seu procés de producció i elaboració. També podrem fer degustació dels seus productes. Seguirem el nostre recorregut cap a Ainhoa, poble típic molt petit, perfecte exemple de l’arquitectura local. A l’hora convinguda, ens aproparem a l’autèntic poble de Sare, catalogat com un dels pobles més bells de França. Dinar amb el plat típic de xai cuit a foc de llenya (Zikiro). Realitzarem un passeig guiat per aquest autèntic poble, de sòlides cases del s. XVIII i nombrosos edificis religiosos. Completarem la visita amb les impressionants coves de Sara, on trobarem un meravellós ambient de “llums i sons”. Retornarem a l’hotel. Sopar i allotjament a l’hotel.\nSuplement sortida 24 d'agost 85.00€\nSuplement individual sortida 24 d'agost 360.00€


Cultura aliena amb gust local (*) | Coladepez\nCultura aliena amb gust local (*)\nCap a on hi ha mal, se n’hi va la llengua\nLa Babel de les xarxes encara no ha fet una dècada de vida pública i ja ha generat un torrent d’elucubracions que ha estat plasmat en llibres, assaigs, conferències i, en alguna ocasió, intents de política oficial sobre el destí de les llengües –i les cultures– a la Xarxa. Els arguments van de la por que la llengua pròpia quedi finalment supeditada a la llengua global, l’anglès, d’una banda, a la necessitat imperiosa de defensar les essències culturals mitjançant una promoció activa de la llengua local a la Xarxa que fins i tot l’elevi a la categoria de llengua global, de l’altra. Enmig hi queda una mena de regió pantanosa que és precisament allà on vivim: la realitat de les llengües sotmeses a un procés ràpid de rentat i centrifugació mitjançant un intens contacte íntim entre elles. Sabem que això s’esdevé, però no tenim gaire idea de quines conseqüències tindrà. No tenim instruments que ens permetin ni tan sols esbossar tendències, com acostuma a passar, d’altra banda, en els assumptes que fan referència a la llengua, sigui a la Xarxa o al carrer, que es comporten com onades discretes però amb molta ressaca sota la superfície que és la que, al cap i a la fi, esculpeix el paisatge.\nEn el cas d’Internet, mai no hauríem de perdre de vista les peculiaritats de l’espai virtual. En principi, gràcies al fet que és configurat a la manera d’una xarxa d’arquitectura oberta, tots accedim a tot i a tothom de manera simultània. Això no havia passat mai fins ara, ni tan sols en àmbits comunitaris molt més reduïts, com ara la llar. A més, ens podem veure –negociar les trobades– en les nostres llengües respectives o en la llengua global. I, també en principi, com més va més instruments tindrem per apuntalar-les. La tendència de la tecnologia en aquest sentit és clara: l’automatització de traductors simultanis, encara que trigui a arribar al mercat, finalment permetrà que treballem amb altres llengües sense abandonar la nostra llengua local. Però, fins i tot si aquests traductors ja existissin i fossin d’ús massiu, res no garantiria la supervivència de les llengües locals segons els criteris més acceptats darrerament sobre aquest assumpte.\nPer exemple, malgrat que la majoria dels webs europeus són en les dues llengües, la global i la local, la visibilitat que tenen entre elles es baixíssima. Fa cert temps, en una xerrada amb Negroponte, el director del MediaLab del MIT ens deia que la penetració d’Internet era més gran als països nòrdics que al seu, i que al cap de poc temps això seria així a quasi tota Europa. Li vaig demanar que em donés l’adreça d’una plana sueca que no fos la de l’operadora de telecomunicacions. Només una. Va dir que no en tenia cap de present en aquell moment. “Jo tampoc, però vol que comenci a recitar URLs dels Estats Units?”, vaig contestar. La qüestió no és només la llengua. Quasi tothom mira cap a l’altra banda de l’oceà, cap als recursos dels Estats Units a la Xarxa, que només són en la llengua global. Per tal de contrarestar aquesta tendència, la Unió Europea ha endegat el programa eContent perquè faci el miracle d’enderrocar la frontera interior de les llengües locals mitjançant la creació de recursos multilingües culturalment adaptats a les diferents realitats.\nAixò no vol pas dir que el mapa de les llengües en l’era global ens porta a l’obligatorietat de professar el bilingüisme o el multilingüisme, per més que fer-ho pugui comportar un avantatge evolutiu (sempre ho ha estat, amb o sense Internet). Ni que aquesta ductilitat lingüística garanteix automàticament la preservació (o degradació) del que es considera que són els perfils culturals propis d’una societat. La qüestió, com tots sabem, és molt més complexa. Entre altres aspectes, la presència de les llengües a Internet, i per tant de les cultures que expressen, té a veure amb factors econòmics, polítics i tecnològics. Cadascun es desenvolupa en un àmbit de decisions que té una inèrcia considerable. Alguns països, particularment els Estats Units, no necessiten polítiques públiques per apuntalar la seva cultura a través de la llengua (encara que en creïn), gràcies al seu potencial econòmic, polític i tecnològic. Passa una cosa semblant amb el Regne Unit, el pes polític del qual, però, és molt més gran que l’econòmic o el tecnològic. Mentre amb altres llengües, especialment el castellà, el francès o l’alemany, l’ordre i el pes específic d’aquests factors és del tot diferent. Per tant, és complicat valorar amb els mateixos criteris la llengua global i les llengües locals, i a partir d’aquesta anàlisi dibuixar-ne els desenvolupaments respectius a la Xarxa de cara als propers lustres.\nAixò vol dir que la millor actitud és la de “deixar fer, deixar passar” i el que sigui serà? Per descomptat, no. L’evolució de les llengües locals, apart d’altres determinacions, dependrà en gran mesura del volum de recursos culturals, socials, científics, polítics i econòmics que expressin. Aquest serà el fonament comú per a la participació de les diferents societats en l’economia del coneixement. I aquest és, fins ara, el terreny on es planteja la desigualtat més gran entre les llengües locals, en particular les nostres, per més potencialitat que hom els injecti a través dels números (som 300 milions d’hispanoparlants, el castellà és cada vegada més important als Estats Units, etc.). Hi ha tot un àmbit de decisions que tenen a veure amb una manera d’adoptar la tecnologia i incorporar-ne les conseqüències polítiques que serà fonamental en l’evolució de les llengües locals. És el que jo anomenaria l’ATLAX, l’Agenda Tecnològica i Política de les Llengües Actives a la Xarxa. Una cosa que, en el nostre hemisferi lingüístic, és clamorosament absent.\nNo disposem de prou sistemes d’informació basats en una perspectiva pròpia de l’educació, la història, la literatura, l’arquitectura, les ciutats, la recerca científica, el desenvolupament polític o les àrees de coneixement desenvolupades al llarg de segles (per exemple, si es vol indagar sobre l’anarquisme espanyol, un dels moviments crucials del segle passat per comprendre gran part dels vessants culturals de les darreres dècades, cal saber necessàriament anglès, perquè els millors recursos són en aquesta llengua, més concretament, als Estats Units, com passa amb quantitats ingents de material sobre la guerra civil espanyola). Si la pregunta és, doncs, “Si no ho fem nosaltres, qui ho farà?”, sabem on trobar una part de la resposta, encara que no sorgeixi del que molts anomenen “la defensa de la nostra cultura davant l’avanç de la llengua global”. Si no convertim la nostra llengua en una “indústria global” o no cultivem la indústria de la llengua a la Xarxa ¿de què parlem quan esmentem els desavantatges de les llengües locals?\nPer això quan es mesura quantitativament les llengües s’obté més aviat poca cosa des d’aquest punt de vista. Si és cert que només hi ha 9 milions de planes en castellà, davant els més de 200 milions en anglès (xifres misterioses que no se sap massa bé d’on surten), el que necessitem és una anàlisi de les activitats que una llengua en particular, en aquest cas el castellà, promou a Internet. I això no es pot fer sense aproximar-se al problema des del punt de vista de la creació i el funcionament de xarxes, xarxes interconnectades que multipliquen els efectes dels recursos en les llengües locals, en lloc de cercar catàlegs de multitud de planes disperses que no arriben a constituir ni tan sols una tendència cultural.\nPodríem dir, comparant-ho amb el principi de les xarxes, que les llengües valdran el que valguin les xarxes que les continguin multplicat pel quadrat del nombre de nodes. I si les llengües locals no assumeixen aquesta funció de vehicular cultures pròpies, algú ho farà en lloc d’elles en el sant nom del mercat. D’això en tenim una llarga tradició. A Espanya, per exemple, fins fa ben poc mai ningú no havia vist una pel.lícula de Disney en anglès. Tots els films d’aquesta marca eren traduïts, fins i tot les cançons. I es feia el mateix en les versions per a l’Amèrica Central i Llatinoamèrica. Això volia dir que érem els amos de la visió cultural que aquests pel.lícules transmeten? Per descomptat, no. L’amo era Disney, encara que parlés la nostra llengua, amb el nostre accent i tot l’argot inclòs.\nSom gaire lluny de que això passi ara a pràcticament tots els territoris del coneixement? Que encara no sabem amb certesa com serà la relació entre llengües orals i llengües escrites a la Xarxa, i no diguem la combinació d’ambdues amb el llenguatge audiovisual, no vol pas dir que, en definitiva, l'”efecte traducció” no funcioni en l’altra direcció: des de l’anglès, com a llengua global, cap a les llengües locals. Per tant, tenim milions de planes en la nostra pròpia llengua i la cultura de qui tots sabem.\nPer mesurar la producció cultural en les llengües locals, doncs, caldrà analitzar els sistemes d’informació en xarxa que vehiculen, l’origen que tenen, els camps d’acció, la direcció i la densitat dels fluxos de comunicació i, sobre tot, l’amplitud de l’agitació digital que siguin capaces de promoure. Tot això sense perdre de vista que la discussió sobre si les llengües locals resistiran l’embranzida de la llengua global no és situada només en el terreny de les decisions polítiques. Com deia a l’editorial anterior, és a punt de produir-se una sèrie de canvis tecnològics tan fonamentals que podran redefinir el mapa mundial de les cultures que hem conegut fins ara. Dedicarem a aquesta qüestió el proper editorial.\n(*) Segon editorial sobre llengües globals i locals. El primer, que duia per títol “Les tres llengües”, va ser publicat el 15/5/01.


Retard en l’inici del llenguatge – Cercles Vilassar\nRetard en l'inici del llenguatge\nRetard en l’inici del llenguatge\nL’inici del llenguatge no és el mateix per a tots els nens, però sí s’estableix un marc temporal de quan ha de produir-se. El llenguatge oral comença a expressar-se al voltant del primer any, es desenvolupa el lèxic inicial: les primeres paraules. Aquest lèxic es compon per paraules amb molt significat per al nen, componen la seva realitat més immediata. Al voltant dels 18 mesos fins als 24 mesos es produeix la denominada “explosió lèxica”, el lèxic creix de manera progressiva arribant a augmentar en 500 paraules.\nQuè succeeix si el nostre fill no compleix aquests paràmetres? Si el meu fill té dos anys i no parla, cal preocupar-se? Aquestes dues preguntes són un petit exemple dels dubtes que tenen molts pares pel que fa al desenvolupament del llenguatge. Com he citat anteriorment, l’ inici del llenguatge oral és diferent per a cada nen, i un inici més tardà no ha de ser senyal de patologia, però, no obstant això, és una senyal que no cal ignorar. L’ inici es pot produir amb mig any de retard, o 8 mesos de retard a partir de l’any i mig. En aquest cas estaríem parlant d’un retard cronològic, llenguatge immadur o retard simple. Parlem d’un desfase cronològic, però el seu inici i evolució lingüística segueixen els mateixos paràmetres que els d’ un nen amb un inici sense desfase. També pot produir-se un retard del llenguatge heterogeni, és a dir, algunes estructures del llenguatge no presenten un retard mentre que unes altres sí. Per exemple, el nen presenta un vocabulari normal per a la seva edat, però té dificultat per construir frases amb significat. En els dos casos és important realitzar una intervenció d’estimulació del llenguatge per ajudar en el procés d’adquisició.\nSi consideres que el teu fill parla menys del que deuria segons la seva edat i et preocupa, no dubtis a contactar amb el departament de logopèdia del nostre centre. L’estimulació primerenca del llenguatge davant certs senyals d’alerta, és la clau per evitar futurs problemes de llenguatge o d’aprenentatge.


Viatges | La Finestra Digital\nLa professora de dansa. El guarda poruc de seguretat SECURITY. La mare despistada dels seus dos nens. El vagabund tirat a la plaça dels manifestants. La jove ingènua que va d’entrevista a entrevista -sense obtenir resultats. El venedor ambulant de prototips de vestits masculins. El masoquista ximple d’àmbit sexual. El taxista ric gràcies a la BonoLoto (GRAN MARC G. COTÉ!).Poden aquests 7 viatgers ridiculitzats com a persones i com a actors projectar una crítica social? No. La crítica no es pot enfocar particularment. La crítica s’hauria d’enfocar en l’enginy del col·lectiu.\nUn viatger. Dos viatgers. Una viatgera i dos viatgers. Tres viatgers i dues viatgeres. Tres viatgeres i quatre viatgers. Cinc viatgers i tres viatgeres. Una entrada amb el teló roig de fons i que sorprèn i desprèn curiositat. Fins el moment que el text comença a ressonar a través de microfonia: proposen un joc, literalment parlant, amb el públic, que consisteix en aixecar-se, aplaudir un cop i asseure’s conjuntament alhora. Una sensació gens agradable, com si el públic fos un exèrcit, tractat de forma impersonal.\nL’obra no es pot considerar un conjunt. En un primer moment, pot semblar que l’aparició d’un rellotge projectat al pla del background en cada transició té un sentit en la composició. Llavors s’observa que l’element ‘rellotges’ es perd en el caos escènic del que està format el total de l’espectacle. Sí, un espectacle, un show, una parodia que emmiralla als individus de la societat i no la societat en sí. És a dir, es pot criticar el ‘com’ però no es creu que es pugui infravalorar el ‘què’, perquè bàsicament la matèria inicial som els humans i aquest fet no es pot menysprear. Som el que som com a individus i la capacitat de crear un grup, amb una forma o una altra, és el que ens pot portar a l’error o no. La crisi és un error? Sí, és clar, i també una evolució que és pròpia del conjunt social del segle XXI i no exclusivament individual.\nDins el hub on es troba l’acció, la veracitat de la proposta actoral és nul·la –exceptuant a Marc García Coté, autènticament fabulós. Quant la dicció, pateix una debilitat tant en la catalana com en la castellana. Igualment el nivell de cos que es requereix en un format com aquest (coreografies conjuntes, la superfície gens còmode a l’equilibri del cos, certs vestuaris, entre d’altres) no està prou treballat. Tampoc l’escenografia es salva, manca la fluïdesa del seu moviment en l’espai.\nLa direcció de Ferran Audi ha estat una ofensa per a la professió del món d’aquest art, així com també per a les persones humanes que són partícips de la vida pròpiament coneguda. Considerant els grans professionals com Sanchis Sinisterra entre d’altres, hi havia altes expectatives. Aquesta ‘òpera quàntica’, que no mereix ni de lluny aquest nom (d’Einstein només n’hi ha un), no transmet cap mena d’optimisme. L’únic que transmet és que les altes tecnologies fan mal de cap i sentir-se ultratja’t per la cultura i un festival com és el Grec turmenta el propi pensament.\nUn absurd estúpid i una comicitat avorrida en un format de producte comercial, que no es pot incloure com a teatre d’entreteniment. Doncs no és teatre perquè com diu el mateix Punset “El teatro es movimiento y emoción”. Moviment sí, emoció: un zero a l’esquerra. No val la pena digerir el temps d’aquesta manera.\nEs pot veure a: Mercat de les Flors - Sala OM\nText: José Sanchís Sinisterra, Ferran Audí, Enrique Bazo i Yeray Bazo\nDolors MartínezFestival Grec 2012Marc García CotéMarta DomingoMercè Recacha


Interior a Vilaverd\nPublicat per Carme Rosanas de novembre 07, 2018\nAcolliment, la cambra,\ni serenor d'absència.\nRam de flors seques, metàfora.\nI el teu mirall, la vida.\nEtiquetes de comentaris: Conca de Barberà foto meva iPad Vilaverd\nnovesflors 7 de novembre de 2018, a les 19:46\nI tu on ets? De vegades costa fer aquestes fotos sense sortir reflectida a l'espill...\nCarme Rosanas 8 de novembre de 2018, a les 9:08\nVaig trobar el lloc adequat i va sortir reflectit el llum, que jo tampoc el volia, però era o ell o jo, he, he, he...\nxavier pujol 7 de novembre de 2018, a les 21:52\nQuan la Novesflors s'ha adonat que no et reflecties al mirall t'anava a fer unes preguntes: et fan por les creus? No suportes els alls? L'única cançó que no t'agrada de Lluís Llach és l'estaca? l\nCarme Rosanas 8 de novembre de 2018, a les 9:04\nHe, he, he...En primer lloc, m'agraden totes les cançons de Lluís Llach. Fins i tot l'estaca. 👍Tu com ho veus això?😳 Els alls també m'agraden i l'altre dia fins i tot en vaig fotografiar una, de creu. 😅 O sigui que segur que em suspenen del tot, a primer curs de dràcules! No tinc futur draculinu, encara que no surti als miralls. 😂🤣😂🤣\nrits 8 de novembre de 2018, a les 8:35\nVilaverd és des de fa un any d'aquells llocs que vincules amb una persona. La Tina Vallès. I el seu llibre preciós "La memòria de l'arbre".\nCarme Rosanas 8 de novembre de 2018, a les 9:07\nOstres, gràcies Rita! No conec aquest llibre de la Tina Vallès, però després d'haver estat un cap de setmana a Vilaverd, em fa molta il·lusió llegir-lo. El buscaré!\nGalionar 8 de novembre de 2018, a les 16:02\nRealment transmet serenitat i pau, aquest indret; em recorda molt les cambres d'almenys dues generacions enrere, com si es volgués recuperar alguna de les coses que amb el temps es van perdent... Qua acollidora pot ser l'austeritat!\nCarme Rosanas 8 de novembre de 2018, a les 17:15\nAquesta casa rural de Vilaverd, tenia els mobles antics, al menys els de la nostra habitació. Però tenia un equilibri, entre les coses antigues, la reforma moderna i l'austeritat que feia que m'hi sentís molt a gust. La teva frase final m'agrada molt. Que acollidora que pot ser l'austeritat! Per a mi molt, molt més que l'exuberància decorativa. Gràcies, com sempre, Montse per la teva empatia.\nM. Roser 8 de novembre de 2018, a les 20:09\nUn raconet molt romàntic...Les flors presumides es multipliquen, l'ombra a la paret i una branqueta al mirall, on també si reflecteixen les bigues , que tems ha, deuen aguantar la casa, perquè els estadants com vosaltres si trobin a gust!\nCarme Rosanas 8 de novembre de 2018, a les 22:00\nM'agrada molt això que les flors es multipliquen. Gràcies, M Roser!\nGarbí24 8 de novembre de 2018, a les 22:00\nUna imatge que respira tardor, potser per els seus colors\nCarme Rosanas 9 de novembre de 2018, a les 14:59\nI pel recolliment, potser també.\nXeXu 10 de novembre de 2018, a les 20:57\nAquest mirall sembla d'aquells de les cases 'd'època'.\nCarme Rosanas 10 de novembre de 2018, a les 22:42\nSí, i els mobles també ho eren. Aquest marbre que es veu a la foto eta el sobre d'una calaixera antiga molt maca.


PRODUCT CODE: SKU: 7287_NEGRE\nEl complement perfecte per portar tots els teus bàsics per sortir de casa. Produït amb cotó amb acabat efecte encerat i de forma lleugerament arrodonida. Cinta ajustable mitjançant dues peces metàl·liques produïdes a Palma de Mallorca. Disposa d'un compartiment principal amb tancament mitjançant cremallera.\nMides: 14cms x 24 cms


Joan Manuel Tresserras - Lluitar i negociar mirant al futur | NacióDigital\n«La taula negociadora ha de poder acordar, des de la perspectiva de la part espanyola, els llindars del joc democràtic per a la nova etapa»\nper Joan Manuel Tresserras , 22 de febrer de 2020 a les 20:02 |\nVivim una època apassionant. Enmig de la precarietat, la incertesa i les amenaces, certament. Potser més carregats de pors que d'il·lusions, és veritat. Però abocats necessàriament a repensar les prioritats i a refer la societat. Una herència històrica amb gairebé tot previst i resolt, amb el confort assegurat de per vida, resultaria potser tranquil·litzadora. Però acomodar-se a un pla traçat en el passat faria l'aventura de la vida, sens dubte, molt menys interessant.\nQuè podria resultar més atractiu per a una generació jove carregada de dinamisme i de coneixements que la possibilitat –i la responsabilitat- d'assumir el ple protagonisme en la conformació del seu present i el seu futur?\nProcuro que els meus alumnes considerin que viure instal·lats en el canvi constitueix una bona oportunitat. Que haver de forjar un itinerari personal i poder participar en la construcció d'un projecte col·lectiu transformador és més una sort que no pas una calamitat. Però se'n malfien. Troben que, a la vista de l'actualitat que ens interpel·la, hi ha en el que dic un excés d'optimisme militant. Estan convençuts que aquests, en general, no són gaire bons temps. Tampoc aquí.\nLa sospitosa suspensió del MWC a Barcelona, atribuïda a l'amenaça del COVID-19, ha centrat l'atenció pública i l'ha desplaçat de la batalla per l'hegemonia empresarial en la implantació i l'aprofitament de les xarxes 5-G. El lideratge xinès no és ben acceptat per l'administració Trump, ni tampoc pels gegants tecnològics nord-americans i europeus que van a remolc. Hi ha molt en joc: tenir un paper determinant en el pròxim salt tecnològic –que ja ha començat- i les seves múltiples aplicacions.\nL'encreuament entre les prestacions de les xarxes 5-G, l'ampliació de la capacitat i la velocitat de processament i transmissió de dades pels algorismes i la Intel·ligència Artificial, i els avenços en camps com la robòtica i les nano i biotecnologies, propicien una transformació molt radical de la vida social. De fet, influeixen en les maneres com experimentem el món i la vida; i en les condicions a partir de les quals construïm la nostra consciència i ens proveïm d'estratègies de sentit.\nPer això, igual com parlem de realitat "augmentada", comencem a especular amb la possibilitat de formes de consciència "augmentades". Les afectacions arriben a tots els camps, des de l'economia fins al dret. ¿Han de pagar impostos els algorismes i els robots?, ¿han de tenir personalitat jurídica? ¿qui ha d'assumir la responsabilitat directa sobre els efectes de les seves accions? Alguns autors insinuen l'emergència d'una nova humanitat, o bé un salt qualitatiu en l'evolució humana. Un instant crític en la tensió dialèctica entre la natura i la cultura. I nosaltres, mentrestant, aguantant la persecució de l'Estat i amb la República per fer...\nMentre les noves generacions determinen si entomen el present amb força i entusiasme o es deixen aclaparar per les amenaces del present immediat i els mals averanys, la Fiscalia retreu als presos polítics la falta de penediment. Penediment de què? De ser demòcrates? D'haver defensat com millor van poder i saber els drets i llibertats de tota la comunitat? De voler formar part dels pobles emancipats? De voler triar lliurement la seva adscripció nacional?\nLes concepcions de la Fiscalia, exhibides durant la farsa judicial contra l'independentisme i fins avui, resulten -en paràmetres democràtics- manicomials. Pur cinisme. Afany venjatiu. Persecució i càstig a qualsevol dissidència rellevant. Violència institucional. Reacció sacralitzada. I diuen que estan convençuts que els adoctrinats, bojos i malalts som els altres.\nLa ideologia que inspira l'actuació d'aquesta Fiscalia és una reminiscència del passat. És el passat. És la mateixa ideologia que inspira la concepció hegemònica d'Espanya elaborada per la FAES. Un llast immens que encara arrosseguem.\nLa taula negociadora que estrenarem la setmana que ve haurà de servir, entre moltes altres coses, per veure si el govern Sánchez/Iglesias està atrapat encara en la mateixa concepció i se'n sent representant, o si gosarà plantejar, esperonat per la negociació, una concepció d'Espanya nova. Reconèixer el caràcter nacional de Catalunya seria un primer pas imprescindible.\nLa taula negociadora ha de poder acordar, des de la perspectiva de la part espanyola, els llindars del joc democràtic per a la nova etapa. La taula negociadora és, de fet, l'oportunitat de trencar el cadenat de la Transició. És l'oportunitat de parlar del que abans –amb la remor de sabres- no es va poder parlar; de fixar els mecanismes per poder decidir ara sobre el que no es va poder decidir llavors.\nLa negociació és una oportunitat per la part catalana de forçar l'Estat a democratitzar-se. I és l'oportunitat de la pretesa Espanya reformista de repensar-se i superar les limitacions imposades -pel vell règim- quan es va renunciar a la "ruptura" (1976-78).\nLa representació del Govern català a la taula tindrà una feina molt difícil. La seva tasca només serà reconeguda si en un termini raonable es posa fi a la repressió (amb la corresponent reforma del sistema legal i judicial espanyol) i si es perfilen les condicions democràtiques que han de permetre fer efectiu el dret a l'autodeterminació.\nNo hi ha política radical que no es fonamenti en un sòlid sentit de la realitat. Objectius, aspiracions i projectes ens mouen i mobilitzen; però la realitat és sempre el punt de partida. El procés negociador, afrontat amb realisme, atent a la correlació de forces i als marges de maniobra de cada part, serà també durant els pròxims mesos el principal instrument de l'independentisme per avançar en el repte més important de tots els que té plantejats: guanyar la confiança i la voluntat de més catalanes i catalans.\nPer Pep11 el 23 de febrer de 2020 a les 11:02\nSeñor Tresserras: se les ha explicado a ustedes hasta la saciedad que lo que los "indepes" denominan derecho de autodeterminación no existe en nuestro ordenamiento jurídico, pueden plantear una reforma constitucional en ese sentido pero mientrastanto las cosas son como son, no engañen a su fieles con promesas que no podrán cumplir. Ah! ese pretendido derecho de autodeterminación tampoco existe en ninguno de los paises de nuestro entorno como Francia, Alemania, Italia, etc.\nLa mirada metropolitana\nPer gerard de sarria el 23 de febrer de 2020 a les 09:32\nNo esmenteu la paraula sobirania o independencia ni un sol cop. El fet que tingueu vos, i el vostre grupet una mirada metropolitana de la situació, es a dir una mirada de la Catalunya de fa poc més de 50 anys, no us hauria d'autoexcloure en el debat de la llibertat del seu pais. Si el que vol és democratizar Escanya...permeti'm una expressió sonora: "uah,uah".


Mostrar navegació Navegació amagada\nSóm especialistes en la fabricació d'embalatges flexibles en materials complexes pel sector alimentació. Treballem amb els més estrictes estàndars de qualitat segons normativa BRC Packaging.\nMaquinaria última tecnologia\nSistema de Qualitat Integral\nCreació d'una imatge diferenciada\nL'objectiu de la nostra empresa és proporcionar al client un SERVEI INTEGRAL. Una solució a les seves necessitats en quan a embalatge del seu producte. Coneixem la importància de la imatge en el mercat, per això volem acompanyar i assessorar al client a aconseguir que la seva imatge sigui diferenciada de la seva competència. Els nostres coneixements sobre aquesta activitat ens permeten satisfer les expectatives més exigents dels nostres clients.\nCadena de valor de l'empresa\nEls col·laboradors són un puntal clau dins la nostra cadena de valor i, tal és així que els seus interessos van alineats amb els nostres. Aconseguim, d'aquesta manera, integrar-los dins d'aquesta cadena de subministrament per satisfer al màxim les necessitats dels nostres clients. La seva experiència com a primeres companyies a nivell mundial, ens asseguren les últimes tecnologies, i tota la I+D que repercuteix directament sobre el nostre producte i, conseqüentment, sobre el nostre client.\nEns ocupem de fer el seguiment de tot el procés, inclòs a casa del client en l'embalatge final del producte en cas necessari, per poder detectar opcions de millora en el producte.\nAquest procés inclou vàries fases, des del disseny, en el que el client ens pot passar un disseny corporatiu o en el procés d'assessorament de creació d'un disseny nou passant per la industrialització i acabant amb la distribució i atenció al client, que és una part molt important de la nostra cadena de valor.\nBagespack a les xarxes


Per Entreacte a\t 25 octubre, 2016 0 comentaris\nEs busquen propostes per participar entre el 12 de novembre i 18 de desembre.\nDins el marc de les accions socials que du a terme l’Associació d’Actors i Directors (AADPC), es busquen espectacles per a la 2a Mostra de Teatre del Centre Penitenciari Can Brians, que se celebrarà del 12 de novembre al 18 de desembre de 2016.\nL’objectiu d’aquesta iniciativa és apropar el món de l’espectacle i les arts escèniques al col·lectiu d’interns al centre. Any rere any, es demostra que el teatre és una eina amb la qual les persones privades de llibertat poden adquirir coneixements estimuladors per desenvolupar nous interessos i d’aquesta manera, facilitar la seva reinserció social.\nLes activitats de la Mostra es duran a terme al llarg de sis caps de setmana de novembre i desembre a les 17 h. A més, les companyies que ho desitgin, podran establir un petit col·loqui amb els espectadors interns en acabar la representació.\nEls interessats hauran d’omplir aquest formulari i enviar la vostra proposta abans del divendres 11 de novembre a mrodriguez@aadpc.cat posant a l’assumpte del correu CAN BRIANS.\nArticle anteriorFrancesc Meseguer guanya el Premi Born de Teatre\nArticle següent El Teatre Arnau serà enderrocat


Conservas i Simona Levi prsenten al CCCB, dins el Grec, la Biennal Internacional de Performance i Arts Visuals Aplicades. El títol, llarg i abstracte, és el de menys, l'important d'aquest mini cicle és el discurs que genera: "Per a què serveixen els artistes?". Durant quatre dies al CCCB s'hi faran projeccions (algunes pornogràfiques), 'performances', videoinstal·lacions, xerrades i altres 'coses' sense nom per deixar en evidència el sistema (i culpar-ne als artistes!). En la vessant teatral, hi haurà els britànics 'Naked tourists' passejant en corrua cada vespre a partir de les 21 h. Els bielorussos prohibits al seu país per ser crítics Belarus Free Theater amb 'Generation jeans', cada dia a les 21.30 h. I no us perdeu 'Las listas' de Julio Wallovits, dc. i dj., a les 22 h, on imagina un món només amb artistes i snese fruters, llaners, forners... L.S


Ibáñez denuncia que la Generalitat no començarà a pagar el Pla Resistir fins al maig | Notícies Dígitals\nIbáñez denuncia que la Generalitat no començarà a pagar el Pla Resistir fins al maig\n09/02/2021 ibañez, pla resistir, PP comunitat valenciana\nEl portaveu d’Economia de l’GPP, Rubén Ibáñez, ha revelat que la Generalitat paga els ajuts de el Pla Resistir als ajuntaments “amb pagarés amb data del mes de maig. Aquesta desvergonyiment, després de tant anunci, és motiu perquè Puig dimiteixi perquè no es pot burlar d’aquesta forma de les necessitats dels valencians “.\nRubén Ibáñez ha explicat que “el pla resistir, pla estrella anunciat per Puig fa un mes i pel qual ningú ha rebut un sol euro fins a la data, se suposava que era urgent perquè els diners arribés com més aviat millor a la butxaca de la gent que ho necessiti aclaparada per la crisi i els tancaments obligats. Fins al punt que la setmana passada Puig va anunciar, després de reunir-se en la comissió de seguiment amb la CEV, CCOO i UGT, que començava a enviar diners als ajuntaments. L’únic que ha enviat als ajuntaments és un pagaré a al mes de maig. La Generalitat està pagant amb pagarés a 12 de maig als ajuntaments les ajudes a el Pla Resistir i això és inacceptable “.\nEl portaveu popular ha indicat que “els ajuntaments i diputacions van a haver de pagar un pla que anuncia el president de la Generalitat ia més han d’avançar els diners perquè la Generalitat no els paga fins al maig. Estem davant d’un nou cas de propaganda buida, d’anuncis i anuncis de el senyor Puig que no van enlloc. Se suposa que aquests ajuts eren urgents. Quan arribin els diners, si queda algú en peu serà un miracle. La fórmula de pagar als ajuntaments amb pagaré a maig no sembla la fórmula ideal per aconseguir que aquests ajuts vagin als sectors que més ho necessiten “.\nIbáñez ha afirmat que “no es poden ajornar els pagaments a maig. És inhumà i estan jugant amb la gent, creant falses expectatives. Els diners ha d’estar a la butxaca de la gent que ho necessiti. L’estiu passat es va muntar a so de bombo i platerets el pla de reconstrucció amb actors socials i empresarials que no ha servit per a res “.\nEn aquest sentit, Ibáñez ha assenyalat que la solució és el Pla Activa proposat pel PP, “un pla de 1.078 milions d’euros dins el pressupost de la Generalitat que és de 25.000 milions d’euros, sense necessitat d’esperar a l’arribada de fons europeus als quals Puig ho fia tot. Van anunciar el dia dels innocents que vindrien 1.200 milions d’euros i encara no ha vingut un sol euro “.\nFinalment, respecte al compte general de la Generalitat de 2019 presentada avui a la Comissió d’Economia pel Síndic de Comptes, Ibáñez ha assenyalat que “es posa en evidència que la tramitació administrativa i la gestió de el Consell és nefasta, sense seguir la llei de contractes de l’Estat, amb fraccionament de contractes, pagaments sense contractes per valor de més de 1.400 milions d’euros i que, entre moltes altres qüestions, es va deixar de pagar als proveïdors més de 2.500 milions d’euros … un autèntic caos de gestió en l’any del virus “.\n← L’UJI participa en un projecte internacional d’innovació docent amb l’Algoma University al Canadà\nEl PPCS lamenta el desviament de vacunes de Castelló a altres zones de la Comunitat →