ARAMULTIMÈDIA - Els grups aleví i sènior del CGR Sant Jordi, campions autonòmics a Alcora\nLes alevines amb les cordes, i les sèniors amb les cintes, han demostrat la seua perfecció en els exercicis\nEls grups aleví i sènior del CGR Sant Jordi, campions autonòmics a Alcora\nEl Club de Gimnàstica Rítmica Sant Jordi ha tingut un cap de setmana d'èxits. Els dos grups d'aleví i sènior, de nivell avançat, han quedat campions de la Comunitat Valenciana en el trofeu Federació, que ha acollit el poliesportiu municipal d'Alcora a Castelló.\nEl conjunt aleví està format per María Muñoz, Claudia Galera, Noa Villar, Claudia López i Helena Gisbert, i aconseguiren un excel·lent exercici de 5 cordes. Per altra banda, el grup sènior, format per Laura Pastor, María Iniesta, Claudia Palmer, Laura Benavent, Andrea Ortiz i Carla Soria, també va aconseguir la medalla d'or amb un exercici de 5 cintes.\nTambé tenim a les alevines del nivell bàsic, Aylen Sevilla, Abril Valls, Paula Ruiz, Iris Moncho i Alba Masanet, que malgrat un fantàstic exercici de 5 cordes, no han aconseguit pujar al pòdium.\n1 | Maribel 23/11/2016 13:35\nMaravillosos ejercicios con una elegancia inigualable, se lo merecian al 100 %.\nConjunt avançat del CGR Sant Jordi\nConjunt bàsic del CGR Sant Jordi\nARAMULTIMÈDIA, dimecres 23 de novembre de 2016\nLirios Silvestre - 23/11/2016\nEl Club de Gimnàstica Rítmica Sant Jordi ha tingut un cap de setmana d'èxits. Els dos grups d'aleví i sènior, de nivell avançat, han quedat campions de la Comunitat Valenciana en el trofeu Federació, que ha acollit el poliesportiu municipal d'Alcora a Castelló. El conjunt aleví està format per María Muñoz, Claudia Galera, Noa Villar, Claudia López i Helena Gisbert, i aconseguiren un excel·lent exercici de 5 cordes. Per altra banda, el grup sènior, format per Laura Pastor, María Iniesta, Claudia Palmer, Laura Benavent, Andrea Ortiz i Carla Soria, també va aconseguir la medalla d'or amb un exercici de 5 cintes. També tenim a les alevines del nivell bàsic, Aylen Sevilla, Abril Valls, Paula Ruiz, Iris Moncho i Alba Masanet, que malgrat un fantàstic exercici de 5 cordes, no han aconseguit pujar al pòdium.


LA PROFECIA 2013 | FRANCESC MIRALLES | Comprar libro 9788429760941\nNarrativa francesa Narrativa germánica Narrativa italiana Narrativa de Asia y África Otras narrativas europeas Narrativa en bable Narrativa en euskera Narrativa española Narrativa hispanoamericana Narrativa anglosajona Narrativa rusa Narrativa en catalán Narrativa en gallego Narrativa extranjera LA PROFECIA 2013\nLA PROFECIA 2013 (En papel)\nEl periodista Leo Vidal rep la trucada d’un antiquari del Call Jueu de Girona, que ha trobat a l’interior d’una calaixera un plec de cartes de Carl Gustav Jung. En aquestes, el deixeble esotèric de Freud es cartejava amb un estudiós local de la càbala sobre la data de la fi del món: 2013, xifra extreta d’un càlcul numèric de la Bíblia que coincideix amb la predicció del calendari maia per a l’Apocalipsi. Però les cartes entre Jung i l’estudiós jueu han estat robades per una secta de nova creació que busca una clau oculta a les mateixes. Vidal investiga on ha anat a parar la documentació i descobreix que obra en poder d’un moviment ecologista radical ?Renaixement? amb un líder adinerat amb un perillós somni: provocar una hecatombe en el primer món perquè la humanitat comenci de zero a Àfrica, on són els seus orígens, l’any 2013. Aquesta ha de ser la data de la fi del món i de l’inici d’una nova humanitat. Leo Vidal seguirà la pista de Renaixement pel sud d’Europa, mentre assisteix a diferents crims i segueix les cartes de Tarot que encarnen els arquetips jungians. Però a mesura que s’acosta al cor de la secta, descobrirà que la fi del món pot ser total e irreversible, a no ser que resolgui un críptic enigma que es remunta a dos mil·lennis enrere. 22.00€\nInseparables, comprar "LA PROFECIA 2013" junto con:\nCAMI ENTRE VINYES\nM ANGELS BOSCH\nEl periodista Leo Vidal rep la trucada d’un antiquari del Call Jueu de Girona, que ha trobat a l’interior d’una calaixera un plec de cartes de Carl Gustav Jung. En aquestes, el deixeble esotèric de Freud es cartejava amb un estudiós local de la càbala sobre la data de la fi del món: 2013, xifra extreta d’un càlcul numèric de la Bíblia que coincideix amb la predicció del calendari maia per a l’Apocalipsi. Però les cartes entre Jung i l’estudiós jueu han estat robades per una secta de nova creació que busca una clau oculta a les mateixes. Vidal investiga on ha anat a parar la documentació i descobreix que obra en poder d’un moviment ecologista radical ?Renaixement? amb un líder adinerat amb un perillós somni: provocar una hecatombe en el primer món perquè la humanitat comenci de zero a Àfrica, on són els seus orígens, l’any 2013. Aquesta ha de ser la data de la fi del món i de l’inici d’una nova humanitat. Leo Vidal seguirà la pista de Renaixement pel sud d’Europa, mentre assisteix a diferents crims i segueix les cartes de Tarot que encarnen els arquetips jungians. Però a mesura que s’acosta al cor de la secta, descobrirà que la fi del món pot ser total e irreversible, a no ser que resolgui un críptic enigma que es remunta a dos mil·lennis enrere. 6\nIKIGAI (CAT.) HECTOR GARCIA;\nLATIDOS FRANCESC MIRALLES;\n365 IDEES PER CANVIAR LA T... FRANCESC MIRALLES\n365 IDEAS PARA CAMBIAR TU ... FRANCESC MIRALLES\nOBLIVION 3: LA VIDA SECRET... FRANCESC MIRALLES\nMALENCONIA FRANCESC MIRALLES\nOpiniones de los lectores sobre "LA PROFECIA 2013"\nMassa bo tas superat frances ets un de es millors escritors de catalunya un abraçada!! aa i que tenc 16 anys i el llibre u n haiku per a l'alicia em va encantar!!!!\nGUIOMAR BERTRAN SALVAT


Una llum en el camí cap a la llibertat – Coordinadora catalana d'entitats budistes\nJigdrel Yeshe Dorje. Kairós, Barcelona 2019\nKyabje Dudjom Rimpoché va ser un gran mestre que reunia una realització sense igual i una erudició àmplia i profunda. Va deixar el seu llegat al món, tant a Àsia com a Occident, sota moltes formes diferents, entre elles els seus propis escrits, que ocupen vint extensos volums. El seu interès pels ensenyaments abastava totes les tradicions budistes del Tibet, com es fa evident en els tres volums en els quals enumera les transmissions que va rebre de cadascuna d’elles. Aquest interès estava motivat exclusivament per la voluntat que els ensenyaments -el camí mitjançant el qual tots els éssers poden aconseguir el mateix nivell de llibertat que el Buda- es preservessin per al benefici de tots.\nKyabje Dudjom Rimpoché va explicar moltes vegades que la realització dels ensenyaments de la Gran Perfecció depenia exclusivament de la pràctica dels preliminars. Aquest text conté la seva explicació detallada sobre aquestes pràctiques preliminars essencials. La tradició terma de la qual prové (descoberta per ell mateix i el seu predecessor, Dudjom Lingpa) abasta en un sol cicle complet tots els estadis del camí, començant amb aquests preliminars i continuant fins a les pràctica més sublims i profundes de la Gran Perfecció. Aquest és un manual molt valuós, escrit amb gran compassió per a totes les persones que estiguin veritablement interessades en eliminar tots els obstacles que els separen de la llibertat total de la il·luminació.\nDel pròleg de Taklung Tsetrul Pema Wangyal Rimpoché\nTraducció: Laia Noguera. Grup de traducció Padmakara\nCol·lecció: Saviesa perenne. llibre imprès\nPresentació “Una luz en el camino hacia la libertad”


El Consorci Gestor del Paisatge Protegit de la Desembocadura del Riu Millars continua amb la campanya de seguiment i control de tortugues d'aigua dolça - Ajuntament de Vila-real\nEl Consorci Gestor del Paisatge Protegit de la Desembocadura del Riu Millars continua amb la campanya de seguiment i control de tortugues d'aigua dolça\nEl servei de guarderia rural del Consorci del Paisatge Protegit de la Desembocadura del Riu Millars format pels ajuntaments de Borriana, Almassora, Vila-real, la Diputació de Castelló i la Generalitat Valenciana continua amb la campanya 2021 de seguiment i control de tortugues autòctones i exòtiques presents en el tram baix del paratge fluvial protegit. Els guardes segueixen un protocol de treball específic elaborat pel Servei de Vida Silvestre de la Conselleria de Transició Ecològica. Les tortugues exòtiques són retirades del tram baix del Millars i entregades a les autoritats ambientals de la conselleria. Pel que fa a les tortugues autòctones realitzen biometria per a cada exemplar caigut en les trampes. Mesuren i pesen cada animal i apunten el lloc i la dada de la captura. El servei de guarderia rural del Consorci riu Millars per a atrapar els rèptils utilitza tres trampes, dos d'enceball i una de flotant. Les trampes estaran instal·lades durant uns 6 mesos. De moment s'han capturat dos tortugues exòtiques de Florida (Trachemys scripta elegans). Al Paisatge Protegit de la Desembocadura del riu Millars hi viuen dos espècies de tortugues autòctones: la tortuga d'estany (Emys orbicularis) i la de rierol (Mauremys leprosa). Les tortugues de rierol toleren aigües salobroses. També estan adaptades a viure en els rius de la Comunitat Valenciana. La tortuga d'estany, a tot el món es troba al nord d'Àfrica i a la península Ibèrica.\nLa població de tortugues d'estany als aiguamolls valencians està passant una mala època des de l'arribada de les tortugues exòtiques de Florida cap als anys 80 del segle passat i per la decisió equivocada per part de centenars de propietaris de mascotes d'amollar-les als ecosistemes aquàtics quan es feien massa grans i agressives. També la contaminació d'alguns rius, séquies i aiguamolls valencians pot afectar la població d'aquesta espècie lligada a llacunes naturals, albuferes i altres zones humides. El Consorci riu Millars té previst allargar el període de seguiment i control de tortugues d'aigua dolça, ja que durant els últims anys han observat com aquests animals cada vegada entren en hibernació més tard i durant menys temps.\nUn dels principals objectius del Consorci Gestor del Paisatge Protegit de la Desembocadura del Riu Millars és la recuperació de les dues espècies autòctones que hi viuen al tram baix com són la tortuga d'estany (Emys orbicularis) i la tortuga de rierol (Mauremys leprosa). Però per a aconseguir una òptima recuperació de les tortugues autòctones han de retirar la major quantitat possible de tortugues de Florida i conscienciar la població perquè no alliberen tortugues exòtiques al paratge fluvial protegit ni en cap altra zona humida. El servei de guarderia rural del Consorci riu Millars col·labora des de fa 11 anys amb la Conselleria de Transició Ecològica de la Generalitat Valenciana en el control i seguiment de les poblacions de tortugues endèmiques presents al paratge protegit així com en l'erradicació dels exemplars exòtics.\nEl Consorci Gestor del Paisatge Protegit de la Desembocadura del Millars recorda la prohibició d'alliberar qualsevol espècie de tortuga exòtica al riu i per extensió de qualsevol espècie d'animal o planta.


La fam�lia del Super3 - Televisi� de Catalunya\nLa fam�lia del Super3\nData de publicaci�: 14/10/2009\nNous personatges i nous formats\nEn Roc, la Lila, el Fluski, l'�lex i el Pau, juntament amb la ve�na, la Pati Pla, i el malvat Sr. Pla gestionen el Club Super3 des de la seva vella i desordenada casa. Ara, a m�s, la fam�lia s'encarregar� de la continu�tat del nou Canal Super3.\nLa família apareixerà al llarg de tot el dia, entre sèrie i sèrie, per fer-nos arribar les seves divertides històries en forma de gags. Una de les novetats del Canal Super3 més esperades i demanades pels súpers serà la possibilitat de veure els millors gags de la setmana en un recull de 25 minuts que s'emetrà cada diumenge a les 9.45. Amb el Canal Super3, les noves històries de la família inclouran també els nous personatges del 2009: en Rick (ajudant del Sr. Pla), la Tru (una porqueta procedent, com la família, del món dels dibuixos i que també ha creuat la porta que separa els dos mons), l'Ovidi (el fill de 6 anys dels veïns que sempre el deixen a casa) i l'Anna (una de les components dels SP3, el grup musical del Club Super3). Amb l'estrena d'aquest canal, la família estrenarà nous formats, com "Cuina per a súpers". Es tracta d'un espai protagonitzat per la Pati Pla i destinat a sensibilitzar els súpers amb els hàbits alimentaris saludables. Aquesta campanya s'inclou dins de la línia de campanyes de caire social que el Club Super3 protagonitza al llarg de l'any com a programa infantil d'una televisió pública.\nUna celebraci� especial, a "El Faro, cru�lla de camins"\nLa celebraci� d'El Faro ser� molt especial per al Jes�s i la Berta. Les Penya han de prendre una decisi� per atendre l'enc�rrec. El Santiago vol saber qui �s la Luc�a. Dies abans del casament la tensi� entre el Miguel i la Rosa arriba al m�xim.


Actualitzada 08/10/2018 a les 11:01\nLa Coral Infantil Nova Cervera arranca un nou curs amb més de 140 cantaires de 3 a 18 anys || ‘La màquina del temps’ i ‘Cantem Àfrica’, dos dels projectes estrella de la temporada\n© 'El petit príncep' va ser el tema triat per al final del curs anterior.\n© Una de les cites de cada any són les Caramelles.\n© Els dies previs a Nadal, la Coral visita les residències d'avis de Cervera.\n© Cada any, els petits de la coral participen en el seguici festiu de la Festa Major.\n© La coral cantarà cançons harmonitzades per compositors com Guinovart, que expliquen com viuen els nens i nenes africans.\nLa Coral Infantil Nova Cervera estrena curs amb més de 140 cantaires repartits en 4 grups d’edat: Escatxics (P-3 i P4), Barrufets (P4 i P5), Petits (1r i 2n), Mitjans (3r i 4t) i Grans (dos grups, d’11 a 18 anys). La primera activitat d’aquest any ha estat la participació dels petits en el seguici dia festiu infantil, acte que posava punt i final a la Festa Major del Sant Crist i en el qual van interpretar la cançó amb dansa tradicional Ai, mare, aneu a missa... “Per als més petits”, ens expliquen des de la coral, “va ser una bona ocasió per treballar la dificultat de dur a terme una cançó ballada i alhora gaudir de les nostres tradicions”.\nLa Coral Infantil Nova Cervera forma part del Secretariat de Corals Infantils de Catalunya (SCIC), per la qual cosa participa en totes les seues activitats com les trobades territorials de corals infantils Juguem Cantant, o les trobades de corals de tot Catalunya i intercanvis amb altres corals (mitjans i grans).\nL’organització de la coral va a càrrec de l’equip de directores, una desena de voluntàries, la majoria excantaires, i la junta de mares i pares, que també s’hi dediquen de manera totalment altruista. Dos dels reptes d’aquest curs són la preparació de la cantata La màquina del temps i el projecte Cantem Àfrica, un conjunt d’històries i llegendes plasmades en dos llibres de cançons harmonitzades per compositors com Albert Guinovart, Francesc d’Assís Pagès o Xavier Sans, que expliquen com viuen els nens i nenes africans. Amb l’impuls de l’Associació Afrocatalana d’Acció Solidària, es pretén sensibilitzar els nens i els joves d’arreu del món occidental sobre com és la vida en altres països.


Històries del transport per carretera de Catalunya: Característiqiues i preus dels òmnibus Nazar l'any 1962.\nCaracterístiqiues i preus dels òmnibus Nazar l'any 1962.\nEl senyor Josep Roig guarda uns papers familiars, segurament que adreçats al seu pare, propietari de l'empresa Autos Castellbisbal, que presenten un considerable interès per conèixer el marc en què es desenvolupaven les relacions comercials entre venedors i representants i eventuals compradors de vehicles industrials, en aquest cas concret, centrat en els autocars.\nLa primera comunicació, signada pel senyor Josep Maria Morera, amb adreça professional al passeig de Gràcia de Barcelona, via principal que aleshores, i avui dia encara més, era sinònim de prestigi i solvència, datada el mes de desembre de 1960, amb una prosa melindrosa i carrinclona molt en voga aquells anys, ofereix el seu assessorament per la compra o venda d'un vehicle, assessorament avalat segons llur pròpia manifestació amb més de quaranta anys d'experiència.\nEl senyor Morera facilitava l'adquisició de vehicles i xassissos nous i usats. També comprava vehicles d'ocasió. Una activitat de compravenda pròpia dels primers anys de la dècada de 1960, quan la gran demanda de vehicles no era pas satisfeta pels grans fabricants espanyols, bàsicament Pegaso i Barreiros. Aquest segment o nínxol de mercat desatès fou cobert, en part, per constructors més petits com Sava i Nazar.\nLa segona comunicació del mes de març de 1962, el representant de la casa Nazar a Barcelona, que aleshores era Motorsol SA, li detallava al senyor Roig els preus de compra del xassissos, autobusos i autocars Nazar amb tots els elements que el vehicle incorporava. És curiós que el 1962 encara fos corrent d'usar un concepte tan arcaic com ho és avui dia el d'òmnibus.\nEls vehicles Nazar equipaven el popular motor Perkins Hispania de vuitanta-tres cavalls de potència i els Massé Dièsel -una imitació matussera dels motors francesos de la casa Berliet- de cent vint i cent trenta cavalls de potència. En detalla, la comunicació, el preu de fàbrica i el cost del transport. I les places comprenen des de les vint-i-quatre fins a quaranta-dues, en versions urbana i interurbana, i acabats normal i luxós. Un document singular que aporta una mica més d'informació sobre l'intricat puzle que és desxifrar i conèixer la història de l'empresa Talleres Nápoles (després Factorias Nápoles SA), fabricant dels vehicles Nazar:\nAquesta comunicació fou acompanya d'una fotografia de l'òmnibus Nazar interurbà, versió de luxe, de trenta-dues places i que muntava el motor Perkins de vuitanta-tres cavalls de potència:\nFotografia d'un òmnibus Nazar de trenta-sis places facilitada per l'Antoni Rica. Aquest vehicle era equipat amb el motor Perkins Hispania de vuitanta-tres cavalls de potència i muntava una carrosseria en versió normal o estàndard. La companyia La Hispano Igualadina tingué una unitat d'aquest model:\nUn òmnibus Nazar de quaranta-dues places, amb carrosseria normal o estàndard, que era servit de fàbrica amb un motor Massé Diesel de cent vint i cent trenta cavalls de potència:\nÒmnibus Nazar en versió urbana que fou de Travimo (Transports de viatgers de Montcada) i un Pegaso Comet amb una carrosseria Zane, el següent projecte industrial fugaç en què s'embarcà el senyor Vincenzo Angelino Gervasio, després d'abandonar Nazar. La bellesa d'aquestes dues carrosseries és, segons el nostre parer, inqüestionable:\nUn altre autobús interurbà que muntava una carrosseria Zane i treballava a la comarca de l'Anoia (col·lecció Sr. Antoni Rica):\nEl catàleg amb les característiques i preus de venda dels òmnibus Nazar l'any 1962 palesa l'ambició de l'empresa, que també disposava de microbusos, en cobrir tot el segment d'autocars i autobusos més demandats. Tanmateix la poca potència dels motors Perkins Hispania i la poca fiabilitat dels motors Massé Diesel i Henschel Sura foren una de les causes que arruïnà ben aviat aquest projecte industrial que tantes expectatives havia suscitat a Saragossa.\nPublicat per XMN2 a 15:04\nEtiquetes de comentaris: Anoia, Anrtoni Rica, Autos Castellbisbal, Henschel Sura, José Maria Morera Paseo de Gracia Barcelona, Josep Roig, La Hispano Igualadina, motor Massé Diesel, Motor Matacas, Motorsol SA, Travimo, ZANE\nTroballa d'un furgó Nazar B en el poble d'Amaya (B...\nCaracterístiqiues i preus dels òmnibus Nazar l'any...\nTrobada amb en Sergio Lucena i el senyor Xavier Ca...


Es crearan cinc escoles bressol, 1.000 habitatges protegits i 70 escales mecàniques.\nEn total serán 125 actuaciones de gran envergadura.\nL'oposició diu que encara no s'han fet projectes de l'anterior Pla.\nAl tram cobert de la B-20 al seu pas per Santa Coloma de Gramenet se li afegiran dos nous trams semicoberts i la instal·lació d’unes pantalles acústiques.\nEl Ministeri de Foment invertirà 1,5 milions d'euros per un pla que no té dates\nAixí ho estableix el recentment aprovat Pla d’Actuació Municipal (PAM) de Santa Coloma, entre d’altres actuacions previstes per al\nTot i que, segons fonts municipals, encara no hi ha un calendari establert per aquesta intervenció, el Ministeri de Foment ja té previst invertir-hi 1,5 milions d’euros, un pressupost que comparteix amb la reforma del Teatre Sagarra.\nDavant la manca d’escoles bressol al municipi, el PAM preveu la creació fins al 2011 de cinc centres per a nens de 0 a 3 anys (400 places en total).\nAixí mateix, es preveu la intervenció per millorar 24 centres escolars cada any.\nAl PAM s’hi fixa la creació de 1.075 habitatges públics de venda o de lloguer. Alhora, a l’antiga fàbrica de la CIBA s’hi construiran més habitatges protegits i una plaça, entre d’altres actuacions previstes en la tercera fase d’obres. Fins al 2011, es preveu la construcció de fins a 2.500 places d’aparcament.\nEn els propers quatre anys s’haurà de desenvolupar el Pla d’Accessibilitat, amb la instal·lació de 70 trams d’escales i rampes mecàniques per salvar desnivells.\nUna vegada més, la segona fase del parc de Can Zam consta com a actuació municipal. Allà s’hi construirà també un palau d’esports.\nUna altra assignatura pendent, el Front Fluvial de Safaretjos, també està contemplat al Pla. A banda, en aquest període es posaran en servei les sis noves estacions de la línia 9 de metro.\nEl PAM de Santa Coloma va ser aprovat el 17 de desembre amb els vots a favor del PSC, l’abstenció d’ICV-EUiA i el vot en contra de CiU i el PP.\nL’oposició n’ha criticat que inclogui propostes no acomplertes en l’anterior PAM, la "poca participació ciutadana" en el procés d’elaboració i la manca d’un calendari i pressupost per a les actuacions previstes.\nMés actuacions fins al 2011\nBiblioteques i centres cívics: Hi ha el compromís de crear dues noves biblioteques als barris del Fondo i Singuerlín. Al carrer de Lluís Companys s’hi construirà un centre cívic.\nEnergies renovables: Al 2011 hauria d’estar enllestida una planta fotovoltaica al cementiri, a banda del nou centre d’interpretació del medi Eco Metròpoli.\nMobilitat i civisme: S’establiran zones on s’haurà de circular a 30 Km/h i es crearan itineraris escolars segurs. D’altra banda, es fixarà una nova ordenança de civisme.\nAtenció a la gent gran: El PAM xifra en 320 el nombre de places a residències i centres de dia que s’afegiran a les ja existents fins al 2011. Es promourà la creació d’habitatges de lloguer amb serveis comunitaris per a la gent gran.


El valencianisme enfront d’Espanya: Manual per a l’hegemonia de Compromís\nAmadeu Mezquida, director de la campanya que va portar Joan Ribó a l’alcaldia, suggereix en el seu últim treball que el partit canvie els lligams amb el seu antic discurs nacionalista per a esdevenir un partit majoritari\n04/12/2015 - 18:28h\nAmadeu Mezquida, en el carrer dels Canvis de Valencia.\nAmadeu Mezquida (València, 1985) és militant del Bloc, politòleg i assessor del regidor de Festes a l’Ajuntament de València. Ha estat el director de la campanya electoral de Compromís que va contribuir a portar Joan Ribó a l’alcaldia. En aquell moment, en què el valencianisme representat en aquesta coalició conquereix quotes de poder insòlites (al començament de segle la seua representació institucional era nul·la i els vots no arribaven al 3%), Mezquida decideix plasmar en un llibre les idees sobre les quals reflexiona des del 2013: un full de ruta perquè el valencianisme siga hegemònic.\nEl valencianisme enfront d’Espanya ha estat finançat per micromecenatge i acaba de ser publicat per la Fundació Nexe, pròxima a Compromís. El punt de partida pot resultar paradoxal, però no és controvertit: l’únic nacionalisme possible al País Valencià és l’espanyol. “No hi ha que defugir del conflicte identitari amb Espanya, sino afrontar-lo des de nous marcs cognitius”, diu Mezquida. Els estudis demostren que els valencians se senten més espanyols que ningú. I un 35% (47% a la província d’Alacant, rècord espanyol) han nascut fora de la comunitat de residència. La història recent, amb conflictes sobre la llengua, la bandera i altres símbols i els problemes de vertebració territorial, tampoc no ajuden. Convertir el valencianisme (llegiu Compromís) en força majoritària demana un canvi d’estratègia.\n“No hi valen les apel·lacions a la història, a la llengua o a la identitat en una societat amb una diversitat d’orígens total. Les eines del nacionalisme clàssic no serveixen, almenys ací. Cal reformular la identitat valenciana, reconceptualitzar la identitat nacional, d’acord amb la societat del moment: plural, amb immigració, que és part d’un món globalitzat”, diu Mezquida. I aquesta identitat, aquest marc conceptual, s’ha de construir mirant cap avant, no cap arrere: “En el cas valencià, el passat no ens uneix. Cal parlar de futur per a superar dinàmiques antigues que no ajuden a fer un projecte de cohesió. Ací trobarem el que ens uneix”.\nLes claus de la reinvenció del valencianisme\nLa “ruptura estratègica” exigeix novetats, trencar els lligams amb el passat. Com? “Creant un marc conceptual nou, un altre discurs. Per exemple, a Catalunya es parlava de nació i ara es parla de poble català. Abans s’aspirava al dret d’autodeterminació i ara al dret a decidir. La independència abans era un fi i ara és un instrument per a millorar el finançament o els serveis públics i obtenir més benestar. Els missatges deixen d’apel·lar al poble i miren de convéncer l’individu, perquè molts catalans poden compartir aquests objectius i segurament no deuen ser nacionalistes”. Com es converteix el valencianisme en força hegemònica? El valencianisme enfront d’Espanya té més de 200 pàgines, però Mezquida en resumeix algunes claus:\nSer útils: “Cal ocupar-se dels assumptes que preocupen la gent, donar certeses integradores”.\nApostar per una identitat líquida. “Un immigrant s’ha de poder sentir tan valencià com qualsevol, plantejar la llengua com un dret individual i col·lectiu i com un patrimoni col·lectiu, no com una qüestió de diferenciació amb la resta, Per a fer-ho, cal fugir de l’etnicisme, evitar que l’ús normalitzat del valencià es veja com una imposició, fer un discurs integrador”.\nEncapçalar la mobilització per causes concretes i assumibles per les majories: “L’infrafinançament valencià, el retard en el corredor mediterrani, la liberalització de l’AP-7 o la pèrdua del sistema financer són temes vertebradors, de vital importància per al país, però assumibles per una majoria de ciutadans, són una qüestió de benestar i necessitats no un greuge territorial.”.\nFacilitar la infidelitat identitària. “Ha de ser natural, ho és en una societat tan complexa, que es puga gaudir amb un partit de la selecció espanyola i després vibrar en un concert d’Obrint Pas”, un grup de música en valencià ja retirat que apostava pels Països Catalans. “Sentir-se valencià sense que això cree un conflicte amb el fet de sentir-se espanyol”.\nDesprés de lustres de travessia pel desert sota diverses denominacions, el valencianisme integrat en Compromís va sorprendre en les eleccions valencianes del 2011 amb un 7% dels vots i sis diputats. En les europees del 2014 es va aconseguir un extraordinari 10% dels vots. I al maig passat, de nou en els comicis autonòmics, un 18%, a dos punts del PSOE només. Mezquida aposta per un canvi d’estratègia i de discurs no solament per a consumar el sorpasso als socialistes, sinó també per a, més amb Espanya que contra Espanya, portar Compromís a l’hegemonia.\n| 07/12/2015 - 14:10h\n"... l’únic nacionalisme possible al País Valencià és l’espanyol???"\nQui t´ha llavat el cervell ¿nano?.\nEts mes reaccionari, que el PP.\nEncara mes del passat recent???... eixa es la teua proposta???\nMilitant del Bloc...???, jo diria que mes be de Podem.


Elefants : Mae Taeng un lloc per viure i ser feliços - Chào ông Viêt Nam\nElefants : Mae Taeng un lloc per viure i ser feliços\nPublicat el 7 de juliol de 2010 per rginer\nA finals del mes de juny es va trobar a la jungla, nord de Birmània, un elefant blanc.\nSón molt rars, però és que són molt venerats per el poder i la gent. A Rangoon n’hi han tres, presoners, en un palau, on la Junta Militar organitza cerimònies dedicades a ells, i veure’ls és patètic ja que estàn encadenats i viuen literalment en una presó.\nTots hem vist il.lustracions, pintures, escultures dels elefants de l’Àsia; hem llegit aventures com Kim de la Índia, El llibre de la Selva; Marco Polo estava enlluernat de veure milers d’elefants formant part dels exèrcits i així ho descriu en el seu llibre.\nAvui n’hi han molts menys i no viuen precisament en condicions favorables per a ells.\nA Tailàndia els ténen en camps, alguns per cuidar-los, i d’altres perque els turistes hi vagin, paguin una entrada, pugin damunt d’ells i passegin una mica per rius i una part de jungla, com en els temps colonials o del rei de Siam. Aquests pobres elefants estàn encadenats també, i presoners i quan ja no poden fer la seva feina els maten, o els abandonen o els porten a llocs on els cuidaràn, vaja, residències per a gent gran ..\nPerò, a 60 kms al nord de Chiang Mai, a Tailàndia, ens trobem amb el The Mae Taeng Elephant Nature Park , on viuen actualment 31 d’aquests paquiderms, gràcies a la senyora Sangduen Chailert, una dona tailandesa, menuda, i que l’any 1995, va decidir oferir un lloc per poder viure els elefants abandonats, trobats, perduts, ferits, discapacitats. En aquest indret excepcional hi viuen avui 31 d’aquests elefants fins el dia de la seva mort. Viuen en llibertat, els hi donen el menjar que els faci falta, els cuiden i és, diguem-ho clar, el lloc on el viatger/turista/voluntari pot conviure i conèixer aquests entranyables paquiderms sense sentir-se avergonyit.\nSangduen ha dedicat i dedicarà tota la seva vida a cuidar els elefants. Sí que demana voluntaris; es pot anar al Parc per una estada de 3, 7, 8 díes o un mes. Pagues un al.lotjament i menjar, i dediques el teu temps a conèixer un per un els habitants d’aquest Parc, els pots cuidar, preparar el menjar i conviure amb altra gent i sobretot amb na Mae Jokia, una elefanta, de 40 anys, ceguesa en els dos ulls per culpa de dos accidents; el llençament de pedres amb un tirador, i el segon el seu amo o mahout, d’una fuetada quan la obligava a continuar treballant, malgrat es trobés prenyada.\nCom ja no li feia cap servei, la va enviar al Parc. Na Mae Jokia ara és feliç i amb l’ajut dels seus companys elefants que li fan de pigall, pot caminar i sentir-se lliure.\nEls 31 habitants del Parc van arribar-hi perque van poder sobreviure dels accidents que van patir (trepitjar una mina anti-persona), de les crueltats o negligències dels seus amos o perque la senyora Sangduen compra l’elefant al seu propietari, per poder oferir-li una vida millor.\nElla estima molt aquests paquiderms i odía els camps o residències o els llocs on els tenen esclavitzats i encadenats.\nTailàndia va dictar una llei l’any 1985 per protegir els elefants que teníen propietaris i van començar a organitzar els llocs on podíen deixar-los quan ja no els féssin servei; alguns havíen d’anar demanant menjar a la gent dels pobles o ciutats i no era estrany veure’ls pels carrers, d’altres els feien ‘treballar’ en indrets turístics. No és una llei precisament per protegir aquests animals, més aviat és un control.\nLa majoria dels elefants han patit crueltats; els ‘mahouts’ ténen prohibit utilitzar cap fuet de ferro; només han de vigilar, seguir-los, ser amb ells i proporcionar-los menjar dues vegades al dia.\nCada elefant té el seu propi ‘mahout’ , una paraula anglesa per anomenar el ‘cuidador d’elefants’, i de vegades necessiten dos ‘mahouts’, perque són difícils de controlar, però no utilitzen cadenes en cap moment.\nFah Mai ja ha nascut en aquest parc. El seu nom significa ‘ Cel Nou‘, i només té dos mesos. És la més petita del Parc a més de vuit elefants en edat juvenil, com per exemple la seva germana Tong Jam, que en té sis d’anys. Tong Jam, ‘Lluna d’or’ , ja té edat per emancipar-se de la seva mare i conviu amb altres companys seus, aprèn i ja sap qui són els humans, els ‘mahout’ que els cuiden.\nFah Mai, la més petita, li agrada molt ser davant els voluntaris o visitants, i els hi demana menjar donant cops de cap i intentant cridar l’atenció fent moure la seva ja immensa trompa. Encara que pugui ser una mica ‘pesada’, els mahouts no li impedeixen de fer-ho com en altres espais on veritablement són com presoners. No utilitzen violència, ni els maltracten, ni els encadenen.\nEls voluntaris que han passat uns díes en aquest Parc també s’han sentit feliços. Els humans han après a conviure amb aquests paquiderms i veure com entre ells s’ajuden i per damunt de tot, ajuden al més dèbil al que més ho necessita, aquest fet ha estat tota una sorpresa per aquests visitants humans.\nSangduen sempre ho afirma: No he vist mai tanta solidaritat i donar-ho tot per ajudar al company com en aquests animals, els elefants. He dedicat la meva vida a ells i continuaré en aquesta tasca.\nA Mae Sot m’ho havíen explicat, de la existència d’aquest Mae Tang Elephant Nature Park al nord de Chiang Mai – Un Paradís per elefants, una experiència única per els humans.\nAra, avui, m’agradaria ser-hi allà, passar-m’hi uns díes, passejar amb na Mae Jokia per indicar-la el camí, convertir-me en una mahout.\nLa fotografia correspòn a Jungle Boy, ciutadà de Mae Taeng. A l’arxiu podeu veure l’elefant blanc que es van trobar al nord de Birmània; brut, però amb la pell no tan fosca com els seus germans. Una vegada net, és absolutament blanc. El seu destí serà una presó, cuidat, encadenat i protagonista de cerimònies per part d’un govern que vol anar sumant ‘mèrits’ …. com l’elefant blanc en la segona fotografía de l’arxiu, encadenat, presoner i d’aparador per els privilegiats


PPT - LES ENERGIES PowerPoint Presentation - ID:1329322\nLES ENERGIESPowerPoint Presentation\n<iframe src="https://www.slideserve.com/embed/1329322" width="600" height="485" frameborder="0" marginwidth="0" marginheight="0" scrolling="no" style="border:1px solid #CCC;border-width:1px 1px 0;margin-bottom:5px" allowfullscreen webkitallowfullscreen mozallowfullscreen> </iframe>\nLES ENERGIES - PowerPoint PPT Presentation\nLES ENERGIES. Núria Casals Cullell Victor Martinez-Alonso Ruiz Lídia Meléndez Luna Jose Miguel Mora Redondo Cristina Pérez Ballestero Elisabet Prat Terradellas Daniel Vicente de la Puente. ÍNDEX. Introducció Energies renovables 2.1. Energia hidràulica 2.2. Energia biomassa\nPowerPoint Slideshow about 'LES ENERGIES' - carlo\nNúria Casals Cullell\nVictor Martinez-Alonso Ruiz\nJose Miguel Mora Redondo\nElisabet Prat Terradellas\nDaniel Vicente de la Puente\n2.1. Energia hidràulica\n2.2. Energia biomassa\n2.3. Energia eòlica\n2.4. Energia solar\n3. Energies no renovables\n3.1.3. Gas natural\n3.2 Energia nuclear\nEl nostre treball tracta sobre les diferents energies que els individus utilitzen pel seu consum i producció. Les energies es poden classificar en dos grups:\n- fonts d’energia inesgotables.\n- la seva renovació depèn de l’escala de temps que s’utilitzi i del ritme d’ús dels recursos.\n- quantitat d’energia limitada.\n- consum limitat (no substitució de l’energia)\nS’obté de l’aprofitament de les energies cinètiques i potencials dels corrents dels rius, de les marees i dels salts d’aigua.\nLes centrals hidroelèctriques són les que més utilitzen aquesta energia.\nEls procediments administratius per a la construcció de centrals són extremadament complexes, i el fet de que intervinguin diferents administracions, no sempre degudament coordinades, provoca un endarreriment en els procés de la construcció.\nLa seva obtenció es porta a terme pel procés anomenat fotosíntesi vegetal. L’energa enmagatzemada pot ser transformada en energia tèrmica, elèctrica o carburants d’origen vegetal.\nPossible substitut dels combustibles fòssils.\nActualment (2008), la biomassa proporciona combustibles complementaris als fòssils, ajudant al C mundial, sobretot en el sector del transport.\nS’obté mitjançant l’utilizació de l’energia cinètica generada pels corrents d’aire.\nÉs abundant, renovable, neta i ajuda a disminuir les emisions de gassos.\nGenera al voltant de l’1%C d’ electricitat mundial.\nCrea un elevat número de llocs de treball, arribant als 45000 empleats a Espanya durant el 2007.\nPermet cobrir la demanda d’energia d’España en un30%.\nRepresenta un 9’5-10% del total de la generació de l’ energia elèctrica de la península.\nProporciona desenvolupament tecnològic i oportunitats de negoci per a la indústria. (A Espanya s’ha destinat 5000millons d’euros en inversió al 2007).\nCostos de l’energia eòlica\nPer la seva evaluació s’ha de tenir present diversos factors:\n- El cost inicial o inversió inicial. El CMe d’una central eòlica és de 1.000 Euros per KW de potència instal.lada\n- S’ha de considerar la vida útil de la instal·lació (aproximadament 20 anys) i l’amortizació d’aquest cost.\n- Els costos financers\n- Els costos d’operació i manteniment (variables entre l’1 i el 3% de la inversió)\n- L’energia global produïda en un període d’un any.\nEl 90% dels parcs eòlics es troben a Estats Units i a Europa.\nAlemania, España, Estados Unidos, India y Dinamarca han realitzat les majors inversions en producció d’energia eòlica.\nMitjançant col·lectors solars, l’energia solar pot transformar-se en energia tèrmica, i utilitzant panells fotovoltaics l’energia lluminosa pot transformar-se en energia elèctrica.\nPermet la producció d’energia al mateix lloc de consum mitjançant la integració arquitectònica  el·limina casi per complet les pèrdues relacionades amb el transport.\nLes diferents tecnologies fotovoltaiques s’adapten per aconseguir el màxim rendiment possible de l’energia que rebem del sol.\nUtilitza la radiació directa amb receptors actius per maximitzar la producció d’energia i aconseguir així un cost menor per kW/h produït.\nAquesta tecnologia resulta molt eficient per llocs d’alta radiació solar, però actualment no pot competir en preu en localitzacions de baixa radiació solar com a Centre Europa.\nSón recursos generats al passat a través de processos geobiològics i com a conseqüència limitats. Representen el 75% de les energies de caràcter no renovable i són les següents:\n1.3. Gas Natural\nFont energètica característica del període industrial.\nUtilizada en determinats tipus d’indústries i com a font d’alimentació de la calefacció.\nÉs la menys consumida a Espanya i a la UE.\nEvolució del carbó durant el segle XX:\nC per l’aparició de noves tecnologies (petroli,\nelectricitat) i pels alts costos d’extracció, distribució i contaminació.\nC del carbó pel descens a las reserves del petroli.\nC degut a que el gas natural és un substitut perfecte.\nFont energètica per excel·lència al llarg de tot el segle XX sent actualment la font primària a nivell mundial.\nL’esgotament de les seves reserves és inevitable.\nLa variació en P i la demanda per part dels països productors genera tensions a nivell mundial que afecten l’economia.\nSón destacables els seus aspectes contaminants als processos de producció, transport i consum.\nEvolució del petroli durant el segle XX:\nAnys 1973 i 79:\ncrisi del sector: ↑p dràstic →↓C\ncrisi del sector: ↓Y (irak)→↑p\n-Guerra del Golf Pèrsic\n- Y(opep)  p\n- Política restrictiva contra altres productors de petroli (Rússia)\n-Creixent consum d’energia (EE.UU. i Xina)\n- ↑p conflictes geopolítics a Pròxim Orient\n- el preu del cru ha arribat a màxims històrics, ± 100$ el barril\nAnys 2008-… :\nL’actual crisi financera ha provocat una P\nNo membres de la OPEP:\nRússia, EEUU, Noruega,\nXina, Regne Unit, Mèxic,\nBrasil, Oman, Egipte,\nAustràlia, Índia, Malàsia,\nAngola, Colòmbia, Síria,\nProducció diària dels membres de l’OPEP:\n1.3. Gas Natural:\nS’obté de jaciments fòssils, el petroli o de dipòsits de carbó, i també per descomposició de restes orgàniques.\nDificultats per a poder ser enmagatzemat i transportat.\nC considerant-se una font no renovable però la més sostenible.\nOcupa el segon lloc en el porcentatge de consum després del petroli.\nNomés pot ser consumit en un àmbit comercial o domèstic.\nDISTRIBUCIÓ DE LES RESERVES MUNDIALS DE GAS NATURAL\n2. Energia Nuclear:\nProduïda a les centrals nuclears a partir de l’Urani, mineral radiactiu limitat i escàs.\nÉs la font no renovable que genera un major rebuig social tot i que el seu consum és un dels més inferiors, (5% de les fonts no renovables).\nDe l’energia nuclear es pot obtenir energia elèctrica.\nExternalitat social per la localització de les centrals nuclears pel seu elevat risc.\nAlguns experts sostenen que el món s’encamina cap a una crisis d’energia global degut a la disminució en la disponibilitat de petroli barat i recomana disminuir la dependència del combustible fòssil. Fet que ha provocat un increment en l’interés de la investigació de combustibles i energies alternatives per evitar la dependència.\nTambé és important destacar l’impacte medioambiental que suposen les energies No renovables. Encara que les energies renovables suposin un cost molt elevat en la construcció incial, a llarg plaç, suposa un benefici medioambiental.\nEscenari possible fins el 2050 de l’ús mundial de l’energia primària.\nAim: How can we solve oscillation problems\nWettability at elevated temperatures\nTECHNOLOGY PLANNING Workshop Nairobi, 24-27


Publiquen una cançó pòstuma d'Àlex Casademunt: Otra Oportunidad\n24 de abril de 2021 (18:26 CET)\nEl triunfito mataroní mort el mes de març i el seu germà Joan canten 'Otra oportunidad'\nLa discogràfica Sonogrand ha publicat una cançó pòstuma d'Àlex Casademunt, que va morir el passat mes de març a Mataró a causa d'un accident de trànsit. La nova cançó porta per títol 'Otra oportunidad' i el cantant la va gravar a duo amb el seu germà Joan Casademunt.\nLa discogràfica ha acompanyat el 'single' d'un vídeo amb imatges d'arxiu de l'artista i la cançó està disponible a les principals plataformes digitals. "Aquí tens la cançó que vas compondre i vas voler cantar amb mi. Sempre capaç de fer màgia", ha explicat Joan Casademunt en un missatge a les xarxes socials.\nEl vídeo de Otra Oportunidad\nEl tràgic accident de la nit del 3 de març\nÀlex Casademunt, que va ser concursant de la primera edició del programa Operación Triunfo, va morir el passat 3 de març a Mataró a causa d'un accident de trànsit. Casademunt va néixer a Vilassar de Mar i tenia 39 anys. Després de participar a OT va formar part del grup 'Fórmula Abierta', va publicar alguns treballs en solitari i va participar en programes i series de televisió.\nCarme Coch Fa 4 mesos\nBonica i emotiva. Caram sembla una despedida, com si sabés el seu destí. Quina llàstima al que va passar.


Mónica Oltra: "Els pressupostos de 2019 plasmen la ferma voluntad de seguir governant per a les persones"\nMónica Oltra: “Els pressupostos de 2019 plasmen la ferma voluntad de seguir governant per a les persones”\nEl ple del Consell ha aprovat el projecte de llei de pressupostos per a 2019\nEl pressupost de la Generalitat Valenciana per a 2019 se situa en 22.092 milions d’euros, la qual cosa suposa un increment del 10,7% respecte als comptes de 2018. La vicepresidenta del Consell, Mónica Oltra, i el conseller d’Hisenda, Vicent Soler, han comparegut este matí per a comentar els detalls de l’últim projecte de llei de pressupostos de la legislatura.\n“Es tracta d’uns comptes sòlids que plasmen la ferma voluntat de seguir governant per a les persones”, ha assenyalat Mónica Oltra. Enguany, per primera vegada, aquests pressupostos tenen el beneplàcit previ de Podem després de l’acord segellat el dimarts passat en el Palau. Segons Soler, aquests últims comptes de la legislatura “suposen l’última espenta per a les polítiques del Botànic”.\n“El pressupost és expansiu i té com a eixos principals blindar l’Estat del Benestar i l’impuls decisiu a les polítiques econòmiques i als sectors productius”, ha indicat el conseller, qui també ha puntualitzat que són “oberts” perquè es preveu una ampliació de crèdits si es confirma la flexibilització del dèficit de fins 0,3% del PIB. “Amb els pressupostos de 2019 reforcem les polítiques encetades en 2015, que ja no tenen marxa enrere i ningú mai s’atrevirà a revertir, perquè beneficien a totes i tots i ens fan millor com a societat“, ha puntualitzat la vicepresidenta.\nEn l’últim dia de termini per a presentar els comptes, el ple del Consell ha aprovat el projecte de llei de pressupostos per a 2019, que s’ha lliurat prèviament en Els Corts per a la seua tramitació, que es desenvoluparà fins a finals de desembre.


No toqueu els nens! - El triangle\nAquest dissabte vinent, 16 de juny, la plataforma Som Escola organitza una manifestació a Barcelona en defensa de la immersió lingüística i en contra de la LOMCE del ministre José Ignacio Wert i de les sentències del TSJC que obliguen que el 25% de l’ensenyament sigui en castellà en cinc escoles de Catalunya. A la convocatòria d’aquesta manifestació –que porta el nom de “cercavila”– hi estan cridats tots els membres de la comunitat educativa: pares, mares, professors i també els infants i els adolescents. Per fer més atractiva la presència dels nens, els organitzadors els suggereixen que es disfressin amb capgrossos que han de fer-se ells mateixos.\nHom diria que l’ensenyament del català està en perill a Catalunya, com passa a les Illes Balears o al País Valencià (i ja no diguem a la Catalunya Nord o a l’Alguer). Això no és cert. Són fantasies paranoiques dels independentistes més abrandats, que ens volen fer combregar amb rodes de molí. Des de la recuperació de la Generalitat i gràcies a les lleis de normalització lingüística, l’ús del català està sòlidament afermat en el sistema escolar i en l’administració pública.\nAltra cosa és que l’ús de la nostra llengua als carrers i als barris de les grans ciutats catalanes sigui encara minoritari. Per què? Ens ho hauríem de fer mirar. Què fa que un noi que sap que el català és la llengua oficial de Catalunya i ha fet tot el cicle escolar en el sistema d’immersió lingüística decideixi relacionar-se en castellà amb els seus amics? Senzillament, ho fa com un gest de rebel·lia i de resposta contra allò que considera una imposició política.\nEls catalans ens considerem unes víctimes dels opressors espanyols però, a la vegada, som vistos com uns botxins per les altres comunitats lingüístiques que conviuen a Catalunya. Hem estat incapaços de convertir la nostra llengua en “seductora”. Suposadament –i m’ho vull creure-, els catalans som portadors d’un missatge a la humanitat de llibertat, tolerància, pau i fraternitat. Si això fos així, la nostra llengua seria estimada per tots aquells que no la parlen, que voldrien emprar-la per compartir aquests valors.\nPerò el nacionalisme català ha fet molt de mal a la llengua catalana. La seva llarga hegemonia política no ha servit per construir un nou país. Al contrari. La corrupció ha estat i és moneda corrent a la Generalitat convergent. Els Mossos d’Esquadra han reproduït els pitjors mètodes de la Policia Nacional i la Guàrdia Civil. TV3 censura i manipula com TVE. A l’hora de fer retallades, els nacionalistes catalans de CiU són com els nacionalistes espanyols del PP: servils amb els poders fàctics, implacables amb la pobra gent.\nEl català, per tant, ha deixat de ser una llengua atractiva i, a més, corre el perill d’associar-se, a escala europea, a tot un seguit d’antivalors: intolerància, xenofòbia, confrontació i populisme identitari. El gran problema de l’escola catalana no és que la llengua catalana estigui amenaçada. El gran problema de l’escola catalana són les brutals retallades pressupostàries, l’escassedat de mestres, les escoles-barracot, la manca de beques-menjador per atendre les greus urgències socials del país, les escandaloses subvencions que es donen a les escoles privades en detriment de l’ensenyament públic o les pèssimes notes que obtenim en els informes PISA que fa l’OCDE.\nDes d’aquesta perspectiva, mobilitzar els infants de Catalunya per tal que surtin a manifestar-se el pròxim dia 16 en defensa de la immersió lingüística em sembla una fastigosa manipulació que no fa més que incrementar el desprestigi de la llengua catalana. No podem viure en la mentida i en l’autoengany de manera sistemàtica. Això ens embruta i genera frustració.


Les tortugues robades al centre de l'Albera podrien tenir un preu de 6.000 € - Diari de Girona\nLes tortugues robades al centre de l'Albera podrien tenir un preu de 6.000 €\nc.v./e.p. 15.05.2012 | 02:00\nDues de les quatre tortugues robades del Centre de Reproducció de l'Albera, a Garriguella, podrien tenir un cost d'uns sis mil euros al mercat. Els Mossos estan investigant el robatori que van poder gravar les càmeres de seguretat del centre.\nEls autors del robatori van esbotzar un vidre de seguretat per accedir a l'interior i es van emportar quatre tortugues, dues esperons (Centrochelys sulcata) i dues lleopards (Tigmochelys pardalis). Les dues primeres són una espècie grossa, de les més grosses de l'Àfrica. Cadascuna pot arribar a tenir un preu de sis mil euros, segons informaven responsables del centre a Tv3. Les cameres de seguretat van poder gravar els individus que s'enduien amb les pròpies mans els exemplars, que pesen uns cinquanta quilos i porten xip, el que podria ajudar a recuperar-les. Els lladres van trencar les casetes i se les van emportar. Els Mossos de la Unitat de Medi Ambient estan portant a terme la investigació. El centre de reproducció de Tortugues es dedica a vetllar per la reproducció d'algunes espècies, algunes com aquestes molt valorades. No és el primer robatori de tortugues a les comarques gironines. El 2008 se'n van endur 60 d'un estudi ambiental de Tordera, i cada una valorada en 1.000 euros.


Resultat final: El PSC guanya les eleccions a Catalunya i ERC s'imposa a JxCat\nLes imatges del matí de les eleccions de la pandèmia del 14-F a Tarragona | Àngel\nper Gerard Recasens 14/02/2021 22:59h\nTriomfsocialista en la jornadaelectoral més ajustada a Catalunya. SalvadorIlla ha guanyat les eleccions autonòmiques d'aquest diumenge, 14 de febrer, després de superar en nombre de vots ERC. Ara bé: totes dues formacions obtenen el mateix nombre d'escons: 33. El tercer lloc ha estat per a Junts per Catalunya, amb 32 diputats, molt a prop, per tant, de l'empat amb socialistes i republicans.\nLa nit deixa, però, altrers titulars. Vox és la quartaforçaparlamentària i aconsegueix 11 diputats. El partit que lidera Ignacio Garriga irromp amb molta força a la cambra catalana, assolint representació per les quatre circumscripcions. També la CUP protagonitza una clara pujada i passa dels 4escons de la passada legislatura a 9: els anticapitalistes seran la cinquena força al Parlament en la tretzena legislatura. En ComúPodem, per la seva banda, manté els vuitescons que ja tenia i serà la sisena força a la cambra autonòmica.\nCiutadans protagonitza una caiguda bestial. A més de perdre 950.000 vots, la formació que lidera CarlosCarrizosa passa de ser la primera força parlamentària a la setena, i es deixa pel camí una trentena de diputats: dels 36 de 2017 a tan sols 6 aquest diumenge. El PP, la vuitenaforçaparlamentària, no es recupera de la patacada de 2017 i perd encara un diputat: es queda amb 3. Els populars només mantenen la seva representació per les comarques de Barcelona. Finalment, el PDeCAT no obté representació a la cambracatalana: Àngels Chacón ha quedat lluny del Parlament i tan sols han mantingut a l'inici de l'escrutini un escó per Lleida que s'ha acabat esvaint malgrat quedar a pocs sufragis d'entrar al Parlament.\nL'opció tripartit, 'a priori' vetada tant pel PSC com per ERC, necessitaria del suport de Catalunya en Comú Podem per arribar a la majoria absoluta. De fet, Salvador Illa sempre ha mantingut en campanya que es presentaria a la investidura si guanyava les eleccions i aquest diumenge ha reiterat que ho farà després de la seva victòriaelectoral. Tot sembla indicar, però, que l'acord independentista sembla afavorir les opcions de Pere Aragonès d'esdevenir el president de la Generalitat.\nArrimadas convoca una reunió urgent de l'executiva de Ciutadans per analitzar el 14-F


Ciutadans Archivos - Page 3 of 11 - Diari Millars, informació local en valencià.\nEl repte d’una nova gobernança per a Orpesa – L’opinió d’Araceli de Moya\nResponsabilitat – L’opinió de Manuel Hernández\nA l’estiu, BULLÍCIA. A la tardor, PROPÒSIT D’ESMENA? – L’opinió d’Araceli de Moya\nTé projecte turístic Orpesa? – L’opinió d’Araceli de Moya\nDos anys de “prioritats” – L’opinió de Manuel Hernández\nDos anys a la paperera i… altres dos que ens queden – L’opinió d’Araceli de Moya


1. Què és el grau en Economia?\nEl grau en Economia de la Universitat Jaume I ofereix una formació sòlida i de qualitat que incorpora els coneixements analítics necessaris per a entendre, a distints nivells, una realitat econòmica complexa i variable. Els estudis del grau estan dissenyats per a dotar els graduats i graduades en Economia de la versatilitat i capacitat d'adaptació que és pròpia dels professionals altament qualificats. El caràcter polivalent de la formació rebuda permetrà a aquests professionals de l'economia afrontar amb èxit un ampli ventall de llocs. El procés formatiu s'inicia amb l'estudi de matèries introductòries sobre economia general, dret, metodologia, i tècniques per a la valoració i gestió eficient dels recursos empresarials. A mesura que l'estudiantat accedeix a cursos superiors tindrà l'oportunitat d'adquirir els coneixements adequats per a analitzar i comprendre el funcionament de les variables micro i macroeconòmiques, així com, eventualment, intervindre en els mercats nacionals i internacionals. El nostre propòsit és que els futurs graduats i graduades en Economia siguen professionals socialment responsables i es troben altament qualificats per a portar a terme estudis de mercat, per a dissenyar polítiques de desenvolupament, així com per a prendre o assessorar sobre les decisions més adequades tant en l'àmbit de les empreses privades com en el dels organismes públics.\nAquests estudis s'imparteixen a la Facultat de Ciències Jurídiques i Econòmiques (FCJE). En concret, per a aquest grau es compta amb les següents instal·lacions i recursos tecnològics per al desenvolupament de l'activitat docent:\n- Aules ordinàries amb taula multimèdia i accés a Internet, megafonia i projector de vídeo. Algunes tenen disposició mòbil.\n- Set aules d'informàtica, una aula d'accés lliure amb ordinadors i sis aules per a docència amb ordinadors i canó de vídeo.\n- Aules d'estudi.\n- Seminaris amb pissarra, ordinador portàtil, canó i pantalla per a projecció.\n- Altres recursos d'ús compartit: sala d'actes, sala de graus, sala de juntes, punt de trobada, sala de lectura, reprografia, vestíbul i cafeteria.\n4. Com es pot accedir al títol del grau?\nPodem treballar amb l'estudiantat la pressa de decisió a nivell d'estudis universitaris (orientació universitària), l'acompanyem durant la realització de les proves d'accés a la universitat i li donem suport durant tota la trajectòria acadèmica fins a la finalització dels estudis universitaris.\nConsiderem necessitats educatives específiques les relacionades amb la discapacitat sensorial auditiva o visual, mobilitat reduïda o discapacitat motora, malalties cròniques, problemàtica psíquica/psicològica, situacions personals difícils, incapacitat temporal ( fractures, operacions, rehabilitació...) i necessitats davant de la immigració o la diversitat sociocultural que repercuteixen directament en l'estudi o treball acadèmic.\nMatrícula a temps complet de 60 crèdits i matrícula a temps parcial (per necessitats educatives especials, situació laboral de l'estudiantat, funcions de representació estudiantil, esportistes d'alt nivell, conciliació familiar, simultaneïtat d'estudis i altres motius degudament justificats a parer de la Comissió de Permanència) entre 24 i 30 crèdits\nMatrícula a temps complet: mínim 30 crèdits i màxim 90 crèdits\n11. Hi ha possibilitat de rebre les assignatures en altres idiomes?\nEl grau en Economia ofereix des del curs 2011/12 la possibilitat de cursar tot o quasi tot el grau en anglès, en un grup específic. Actualment s'ofereixen més del 50% de les assignatures en anglès i l'objectiu és poder ampliar aquesta oferta en els pròxims cursos fins a cobrir quasi la majoria de les assignatures. També des dels seus inicis, una gran part de les assignatures tenen un grup amb docència en valencià.\nLes estades en pràctiques són una assignatura de caràcter obligatori i encara que tenen caràcter acadèmic, tot l'estudiantat de la universitat acaba els estudis de grau amb una experiència laboral. Durant les pràctiques els estudiants i estudiantes observen la realitat institucional, empresarial i laboral del seu entorn dins de les respectives professions. Els objectius més específics són el desenvolupament de competències (coneixements, habilitats i destreses, actituds) i la facilitació de la transició al mercat de treball. Al llarg de l'estada l'alumnat té una doble tutoria: per un professor o professora de la universitat i per un o una professional de l'organització a què s'incorpora. La durada de l'estada ve determinada pel pla d'estudis del grau que es cursa.\nMés informació sobre les estades en pràctiques en el grau en Economia.\nLes titulades i titulats en el grau en Economia poden continuar la seua formació cursant els següents màsters que ofereix l'UJI:\nEntre les eixides professionals més comunes de les titulades i titulats universitaris en Economia destaquen:\n- Llocs de direcció en bancs, caixes d'estalvi i altres institucions fnanceres.\n- Empresària o empresari.\n- Analista d'inversions, auditoria de comptes.\n- Assessoria o gestoria de finances internacionals, comerç exterior.\n- Assessoria fiscal i comptable.\n- Diversos càrrecs d'administració i direcció en empreses privades.\n- Serveis d'estudis regionals i internacionals.\n- Responsable de programes de desenvolupament econòmic.\n- Accés a la funció pública (tènics comercials i economistes de l'Estat, inspectors d'hisenda, professors d'educació secundària...).\n- Accés a la carrera investigadora (a través d'un màster universitari i doctorat).\n17. Què és el programa individualitzat de segona titulació?\nL'estudiantat que complisca els requisits d'accés a un cicle d'ensenyaments oficials i vulga cursar dos plans d'estudis del mateix cicle que condueixen a l'obtenció del títol en cadascun d'aquests, ho pot fer mitjançant aquest programa.\nL'estudiantat del grau en Economia pot obtenir un segon títol de grau en Administració d'Empreses i/o grau en Finances i Comptabilitat.\nTindre un rendiment excepcional i haver superat, com a mínim, el 50% dels crèdits de la primera titulació.\nL'estudiantat que vol acollir-se a un programa individualitzat de doble títol ha de sol·licitar-ho en el termini establert.\n18. Què són els dobles títols internacionals?\nEls dobles títols internacionals són aquells en els quals l'estudiantat que cursa una titulació oficial de la Universitat Jaume I pot realitzar un o diversos cursos acadèmics en una Universitat estrangera amb conveni, dins del mateix àmbit, a fi d'obtenir un títol en cadascuna d'aquestes universitats.\nAquesta titulació et dóna accés al doble títol internacional amb Università degli studi di Modena e Reggio Emilia (Itàlia).\n19. Qui és el vicedegà de la titulació?\nTelèfon: 964 387 170\nAdreça electrònica: alguacil@uji.es\nEl nostre telèfon d'atenció és 964 387 777.


aiguaesvidagirona | Plataforma Aigua és Vida – Girona\nArxiu de l'autor: aiguaesvidagirona\nAIGUA ÉS VIDA – GIRONA EXIGEIX A L’AJUNTAMENT QUE FACI PÚBLICA L’AUDITORIA A AGISSA\nPublicat el 16 Mai 2017 per aiguaesvidagirona\nDes de la Plataforma Aigua és Vida Girona, exigim que s’acabi amb la falta de transparència de l’Ajuntament i es faci pública l’Auditoria tècnica de 2014 feta a Aigües de Girona, Salt i Sarrià, AGISSA; així com l’informe fet des de l’Àrea d’Intervenció en relació a aquesta que la setmana passada es va filtrar també a premsa.\nJa fa dos mesos que gran part del contingut d’aquesta auditoria va arribar als mitjans de comunicació, tot i això la ciutadania no hi ha pogut tenir accés, ja que no s’ha portat al Ple ni al mes de març, ni al de l’abril, ni al del passat 8 de maig. Aigua és Vida Girona entem que dos mesos i tres plens després, és inadmissible que la ciutadania no hagi tingut accés a aquest informe que demostra greus irregularitats de gestió i dèficits de servei per part d’AGISSA.\nAquest impediment és un exemple més de la poca transparència que l’Ajuntament mostra en referència a AGISSA, empresa que recordem està sent investigada judicialment.\nReclamem també accions contundents del consistori davant els incompliments per part de l’empresa i que es comenci a treballar ja per la municipalització immediata del servei. Un primer pas necessari, és convoqui amb urgència la Taula de Municipalització de l’Aigua, que no es reuneix des del passat mes de juliol.\nEs constitueix a Girona la Plataforma Resposta al Midcat\nPublicat el 24 Març 2017 per aiguaesvidagirona\nDiverses entitats gironines han començat aquesta campanya per fer visible el rebuig ciutadà d’aquest gasoducte, que temen que es podria reactivar aviat. Des d’Aigua és Vida Girona ens hem adherit al manifest i donem tot el suport en la lluita per la defensa del territori\nEl projecte MidcAT és una megainfraestructura gasística promocionada per l’estat espanyol i declarada d’interès comunitari per la Unió Europea. L’objectiu d’aquest projecte de l’empresa Enagas i del ministeri de indústria és gairebé duplicar la capacitat exportadora de metà (gas “natural”) de la península ibèrica i connectar via gasoducte el centre d’Europa amb els camps d’extracció d’Algèria, passant per Algesires. S’hi destinarà una quantitat enorme de diners públics, concretament 480 M€ dels 3.000 M€ de cost total.\nEl Midcat és un gasoducte de 311km i 1m de diàmetre entre Catalunya (Martrorell) i Occitània (Barbairan), on el primer tram (Martorell – Hostalric) es va construir el 2011. La construcció del primer tram es va dur a terme sense cap tipus de consciència ambiental o procés de restauració adient, i amb un lamentable procés de participació o consulta amb les comunitats de les poblacions afectades. Es preveu que el gasoducte continuï creuant i malmetent més espais naturals, rius, boscos i terres de conreu, aquest cop cap a les comarques de La Selva, Gironès, Pla de l’Estany, Empordà, Vallespir, El Roselló i l’Aude.\nNo volem tornar a viure l’experiència de la MAT ni la dels territoris del primer tram del gasoducte: volem ser consultats! Tenim els coneixements tècnics i polítics per oposar-nos a aquest projecte i el model energètic que li dóna cobertura:\nEl gas natural és un gas d’efecte hivernacle. El metà és un hidrocarbur extret del subsòl, de quantitat finita i que allibera CO2 quan es combustiona. No és una font d’energia neta, ni cap solució a la necessària transició energètica que hem d’adoptar de forma inminent. En un context tan urgent de crisi climàtica, en el que ens estem apropant perillosament a un canvi de règim a nivell global, i amb el gran impacte que suposa el metà a curt termini, doncs el metà és 86 vegades més agressiu que el CO2, no podem acceptar novas infrastructures que ens lliguin als combustibles fòssils per a les properes dècades. Així doncs, el MidcAT és una violació de l’acord de París del COP21, que es compromet a abandonar de forma immediata l’ús dels combustibles fòssils.\nEl MidcAT respon a un model energètic obsolet, basat en la centralització de la producció energètica i les megainfraestructures, prioritza els interessos de l’oligopoli energètic davant dels interessos dels ciutadans, privatitza els beneficis i col•lectivitza els impactes. El MidcAT no servirà per a la millora del subministrament a la població local (que ni tant sols és necessari). Aquesta és una mentida que ja ens van voler fer creure amb la MAT i que tampoc ens la creiem ara. Tant per la MAT com pel MidcAT el territori afectat és només un lloc de pas. El MidcAT és només una peça en un panorama geopolític que no té en compte a les persones, ni els drets humans i es basa tan sols en l’explotació de recursos com a font d’enriquiment econòmic dins un sistema extractivista i capitalista.\nEls sotasignants volem que Catalunya sigui productora i consumidora d’energies renovables enlloc de ser només l’autopista energètica cap el neoliberalisme i el neocolonialisme. Cal reduir el consum d’energia i generar-la mitjançant models de producció 100% renovables i de generació distribuïda. Per això demanem que no s’inverteixi en el MidcAT sinó en la recerca i el desenvolupament de les energies renovables. Volem una desinversió total en combustibles fòssils i nuclears..\nEl MidcAT suposa una greu amenaça a la democràcia i a la participació ciutadana popular. Cal avançar cap a un nou paradigma energètic, basat en la sobirania popular, en la governança i l’apoderament de les persones. Els/les sotasignants ens oposem a una nova imposició d’una mega-infraestructura sense ser informats i consultats degudament, sense que s’hagin estudiat alternatives, i sense tenir en compte el territori, paisatge i medi natural que afectaria. Volem avançar cap a un model energètic democràtic vinculat al territori.\nPer tot això diem NO al MidcAT, diem NO a l’oligopoli, diem NO a la Unió Energètica i als tractats de lliure comerç. I diem SÍ. SÍ a la governança dels pobles. SÍ a les energies renovables i la generació distribuïda. SÍ a la reducció del consum i SÍ a la lluita contra el canvi climàtic.\n[22/03 Dia Mundial de l’Aigua] Manifest d’Aigua és Vida el Dia Mundial de l’Aigua\nDes d’Aigua és Vida, en el marc de la celebració del Dia Mundial de l’Aigua d’enguany hem organitzat tota una sèrie d’actes amb dos objectius principals: reivindicar el bon estat ecològic de tots els nostres rius des de la conca de l’Ebre a la de la Muga i la remunicipalització de la gestió del cicle integral urbà de l’aigua. Així mateix, destaquem el treball i la perseverança dels moviments socials a les conques, pobles i ciutats de Catalunya i valorem la gestió de les administracions que en cada cas en són competents.\nPerò no tot és lluita i al carrer. Ahir 21 de març, en col·laboració amb l’Ajuntament de Barcelona, hem organitzat les Jornades “Aigua Bé Comú: Reptes i Futur”. Un espai de debat i reflexió on moviments socials, operadors públics i institucions municipals hem presentat i posat en comú les nostres propostes per avançar cap a un model certament democràtic, transparent i apoderat de l’aigua; de què representa l’aplicació del Dret Humà a l’Aigua i com gestionar aquestes empreses públiques i democràtiques des del servei públic i el màxim rigor econòmic. Així com, una anàlisi dels elements que un servei d’aigua entès com a bé comú ha de revisar, contemplar o incorporar.\nDes d’Aigua és Vida, dissortadament ens veiem obligats a valorar molt negativament la gestió de l’Agència Catalana de l’Aigua pel que fa al nou Pla Hidrològic de Conques Internes de Catalunya que entre altres disbarats econòmics i ambientals subvenciona infraestructures a l’empresa que salinitza el Llobregat tot i el reguitzell de sentències en contra de la seva activitat i ha rebaixat els cabals ecològics dels nostres rius en un 40% sense cap criteri científic. Així mateix, també considerem la planificació de la Confederació Hidrogràfica de l’Ebre com a nefasta. Amb un model arcaic i obsolet segrestat per regants i hidroelèctriques que des de la cobdícia infinita fora de raó aposta per un augment de regadius i embassaments que només pot suportar el paper.\nFinalment, amb molta alegria observem esperançats els canvis que sembla que es produeixen des del municipalisme, una fornada de polítiques i polítics que amb valentia volen canviar les inèrcies assumides sense cap sentit. Aigua és Vida valorem molt positivament el canvi de paradigma que molts Ajuntaments de Catalunya estan assumint en apostar seriosament per recuperar la gestió pública de l’aigua, estan oberts a incorporar la participació ciutadana en aquest nou model de gestió.\nTant de bo, el Dia Mundial de l’Aigua del proper any continuem amb aquest optimisme, s’expandeixi al que ara no ho fan bé i els moviments socio ambientals de l’aigua continuïn forts i motivats.\n“L’aigua, un recurs de tots i per a tots” Dimecres 23 de març, al Casal de Joves 4 Rius!\nPublicat el 21 Març 2017 per aiguaesvidagirona\nEn motiu del Dia Mundial de l’Aigua, el Sepc UdG ens ha convidat a parlar de l’aigua en una interessant trobada per prendre consciència per tenir aigua, i prendre aigua per tenir vida.\nNo us perdeu aquest dijous 23 de març, a les 18:30h, al Casal de joves 4 Rius: “L’aigua, un recurs de tots i per a tots”, a càrrec d’en Lluc Salellas (regidor de la CUP-Crida per Girona) i d’en Pau Masramon, company d’Aigua és Vida Girona.\nUs esperem a tots i totes aquest dijous, 23 de març a les 18:30h al Casal de Joves 4 Rius !!!\nAIGUA ÉS VIDA EXIGEIX QUE S’APARTI AL SR.XAVIER VENTAYOL DEL CONSELL D’ADMINISTRACIÓ D’AIGÜES DE GIRONA, SALT I SARRIÀ DE TER, S.A\nPublicat el 8 Març 2017 per aiguaesvidagirona\nUna vegada feta pública la notícia en la que es relaciona al Sr. Xavier Ventayol, Director Territorial de SOREA, com un dels 43 imputats en el Cas Manga, i donat que aquesta persona és la representant del Grup AGBAR dins del Consell d’Administració de l’empresa mixta Aigües de Girona, Salt i Sarrià de Ter SA (AGISSA), la Plataforma Aigua és Vida Girona demana que s’aparti a aquesta persona del consell d’administració de la Societat fins que no s’aclareixi aquesta situació.\nCal tenir molt en compte quins són els motius de la seva implicació en el Cas Manga, i la gravetat de les acusacions que se li fan de “falsificació de document mercantil i delicte electoral”. Segons el que es publica en l’edició del Diari de Girona del passat 7 de març SOREA hauria pagat material publicitari i promocional de CiU a Sant Hilari, tot i que per això s’hauria servit d’una empresa pantalla per amagar els fets. El jutjat de Lugo, que és qui ha instruït el cas, indica que això es va fer suposadament amb l’única finalitat de «dificultar i intentar amagar al màxim» l’origen i el destí final (el presumpte finançament de SOREA a promocionar un partit en període electoral).\nAigua és vida considera que tota persona que es trobi en situació d’investigat en una causa judicial per corrupció ha de ser apartat de les seves funcions fins a la resolució de la seva implicació, sobretot en el cas que ens ocupa, al ser la gestió d’un bé públic com és l’aigua.\nDemanen, per tant, que s’aparti del Consell d’Administració d’AGISSA al Sr. Xavier Ventayol, fins que no s’esclareixi la seva implicació en la trama investigada al Cas Manga.\nPublicat el 7 febrer 2017 per aiguaesvidagirona\nEl passat dissabte, 4 de febrer unes 200 persones ens vam reunir per denunciar que el riu Ter està sobreexplotat.\nLa 6a Palanganada pel Ter va ser tot un èxit. Moltes gràcies a totes i tots els que vau venir!\n+ H2O al Ter! Prou lleis injustes!\nNavegada Tradicional Onyar 2018. Dissabte 12 de maig!\nObertes les inscripcions al casal d’estiu El Blauet, dels Naturalistes de Girona!


“A Alacant tenim un Partit Socialista que fa vergonya” - El Temps\n“A Alacant tenim un Partit Socialista que fa vergonya”\nEsther López Barceló, diputada d’Esquerra Unida a les Corts valencianes durant la legislatura passada, ha publicat ‘La conquista de las ciudades’ (Icaria Editorial), un conjunt de converses amb diversos protagonistes de les confluències que, aviat farà tres anys, van propiciar el canvi polític a moltes grans ciutats de l’Estat. Una bona ocasió per girar la vista enrere i analitzar la feina feta.\nEsther López Barceló viu bastant més tranquil·la. Se li nota en la cara. Va deixar la seua empremta a les Corts valencianes en una legislatura tan convulsa com la passada, en què la corrupció i la crisi econòmica van ensorrar l’hegemonia incontestable del PPCV. Per uns pocs milers de vots, però, Esquerra Unida no va continuar a l’hemicicle i assaborir la mel del Consell. Per a tots els grups progressistes aquella va ser l’única nota trista d’una nit molt feliç, la del 24 de maig de 2015. L’onada de Podem va arrossegar una part dels vots d’EUPV i la tanca del 5% va actuar com a dic de contenció. Els seus 106.917 vots equivalien a zero diputats, mentre Podem, amb poc més de 280.000, n’aconseguia 13.\nLa seua vàlua política i la significació al si de l’estructura d’IU li van donar l’oportunitat de reenganxar-se a la política, en aquest cas com a directora del gabinet d’Economia i Hisenda de l’Ajuntament de Madrid, a les ordres del regidor Carlos Sánchez Mato. Un període que va durar poc més d'un any, quan Esther López va començar a preparar oposicions de docent. Més tard, l’alcaldessa, Manuela Carmena, va rellevar Sánchez Mato com a responsable de l’àrea en negar-se a acatar les directrius emanades del Ministeri d’Hisenda relatives a la llei d’estabilitat.\nAmb la seua plaça aconseguida, López Barceló va fer les maletes i se’n va tornar cap a casa. Ara viu a cavall de València —on és professora— i Alacant, la seua ciutat. Abans d’iniciar el curs com a docent, però, va tenir temps d’enllestir La conquista de las ciudades, un volum molt interessant per conèixer el procés de gestació de les confluències que van propiciar el canvi polític a Barcelona, Madrid, Saragossa, la Corunya, Ferrol, Valladolid, Cadis i Alacant mateix, així com per analitzar la seua acció de govern. El llibre, prologat pel coordinador general d’IU, Alberto Garzón, inclou un seguit de converses als alcaldes Xulio Ferreiro, Jorge Suárez i José María González, Kichi, i a una dotzena de regidors, entre els quals Gala Pin i Mercè Vidal, de Barcelona.\n—Una política fent de periodista... No hi ha dos feines tan mal valorades com aquestes!\n—[Riu] Sóc historiadora, però certament, es tracta d’un llibre molt periodístic, elaborat a base d’entrevistes. Com a cap del gabinet de Carlos Sánchez Mato, el regidor que gestionava el pressupost municipal més elevat de tot l’Estat, tenia molt de contacte amb els companys de Barcelona, de Santiago, de Cadis... Vam teixir una xarxa de cooperació molt gran, però alhora vaig adonar-me que ningú de nosaltres no sabia què feien, a les seues ciutats, els nostres companys i companyes. Per això em va venir la idea de fer aquest llibre. Es tractava que tota aquella feina tinguera ressò més enllà dels respectius municipis i acabar amb el pessimisme que acostuma a afectar l’esquerra. No sempre es deixa de fer tot allò que s’espera, sinó que es fa però no es coneix prou bé. Volia encomanar una mica d’optimisme.\n—Com creu que es recordaran els anys posteriors a 2015, quan van produir-se tants canvis polítics? Com una ebullició puntual o com l’inici d’una mentalitat nova que es perllongarà en el temps?\n"Tan sols hem de girar la vista enrere, cap abans del 15M i de les eleccions de 2015, i comparar-ho amb el que tenim ara"\n—Espere que siga recordat com l’inici d’una mentalitat diferent, però reconec que costa de mantenir la tensió del 15M i de l’emoció provocada per les investidures de les alcaldies més importants de l’Estat. És inevitable que hi haja una mica de desencís, perquè és impossible de mantenir aquesta tensió viva, però precisament per això tracte de fer un balanç positiu: tan sols hem de girar la vista enrere, cap abans del 15M i de les eleccions del 2015, i comparar-ho amb el que tenim ara. De vegades fa l’efecte que no tenim memòria suficient per adonar-nos dels canvis a què estem assistint. La caverna mediàtica vol transmetre una gestió apocalíptica de la gestió en totes aquestes ciutats, però no és així, ni de bon tros.\n—Quina nota li posaria vostè als primers dos anys i mig del govern d’Ahora Madrid, que ha conegut de ben a prop?\n—Li’n posaria un 8. Pense que no recordem com era el Madrid d’Ana Botella ni el Madrid d’Alberto Ruiz-Gallardón.\n—En què s’ha notat el canvi, per exemple?\n—Hi ha molta més participació ciutadana, a la gent se li consulten les coses. La gent ha decidit on van a parar 60 milions d’euros del pressupost municipal. També s’ha incrementat molt la transparència, s’han creat cases de la igualtat, s’han canviat els noms dels carrers que no s’ajustaven a la llei de memòria històrica... Se li ha retornat la ciutat a la ciutadania. Abans, l’administració estava com vedada, la gent no hi tenia accés. Hi havia un elitisme prou evident.\n—La dreta sempre acusa l’esquerra de no saber gestionar l’economia, però el ben cert és que aquests governs estan reduint el deute generat pels governs de dreta...\n—Si t’endeutes per oferir uns serveis socials de primer nivell, ja em sembla bé, però aquells governs s’endeutaven per malbaratar-ho en grans esdeveniments i saquejos diversos. Els grans ajuntaments van endeutar-se amb uns interessos molt gravosos per beneficiar els bancs amics. Nosaltres, quan vam arribar al Govern de Madrid i ens va tocar reunir-nos amb les empreses de rating, vam negar-nos a facilitar la informació que ens demanaven sobre què pensàvem fer amb els desnonaments, amb l’escola de tauromàquia... No volíem facilitar-los informació privilegiada que, en tot cas, ha de tenir de primera mà la ciutadania. Vam trencar amb aquestes agències.\nEsther López Barceló durant una de les seues intervencions en comissió a la seua etapa com a diputada d'Esquerra Unida a les Corts valencianes.\n—Amb el llibre ja publicat, Guanyar Alacant —que pivota al voltant d’Esquerra Unida i, en menor mesura, d’una part de Podem— eixia de l’equip de govern de la ciutat. Què ha succeït?\n"A Alacant tenim un Partit Socialista que fa vergonya, Gabriel Echávarri no és un alcalde d'esquerres"\n—Que a Alacant tenim un Partit Socialista que fa vergonya. Feia dècades que lluitàvem contra l’Alacant de Luis Díaz Alperi, de Sonia Castedo i d’Enrique Ortiz, i malgrat que ja sospitàvem com era el PSPV de la ciutat, vam atorgar-los el benefici del dubte i vam atendre la petició de la ciutadania, que ens emplaçava a posar-nos d’acord. La dreta no podia continuar governant la ciutat. Esquerra Unida continua sent la veu crítica que persegueix els desficacis d’Alperi i Castedo, continuem personats en la peça del cas Brugal que fa referència al PGOU, mentre que el Partit Socialista acaba de retirar-se de l’acusació popular. Això diu molt del PSOE que tenim a Alacant, que no sols el patim nosaltres o Compromís, sinó el conjunt de la societat alacantina. I la societat alacantina ja ha patit massa.\n—L’alcalde, Gabriel Echávarri, hauria governat més còmodament amb Ciutadans?\n—Això ho hauria de dir ell.\n—Però vostè què opina?\n—Opine que sí, perquè Gabriel Echávarri no és un alcalde d’esquerres. Per això mateix s’ha trobat tan incòmode, durant tant de temps, al costat de Guanyar Alacant.\n—Al llibre conversa amb dues regidores de Barcelona en Comú, la valenciana Gala Pin i Mercè Vidal. En comparació amb el canvi experimentat a Madrid, quines diferències troba?\n—A Barcelona la confluència es va fer de baix cap a dalt i té un grau de fiscalització bastant efectiu. Tant Ada Colau com els altres grans referents de Barcelona en Comú tenen això molt interioritzat. En el cas de Madrid, tothom no té tan interioritzada aquesta necessitat de retre comptes davant la confluència o davant l’espai polític que va donar-li l’alcaldia. Diria que en el cas de Madrid hi ha un excés de presidencialisme. A Barcelona, on el lideratge d’Ada Colau també és molt poderós, no detecte aquest excés de presidencialisme. A Barcelona, tots i totes es creuen el projecte de manera horitzontal, cosa que a Madrid no passa. Això li proporciona molta potència i molta capacitat de continuïtat al projecte de Barcelona en Comú.\n—Colau té aspiracions de futur i Carmena, no. L’excés de presidencialisme potser hauria de ser al revés, no?\n—Al meu parer, hi tenen a veure les deformacions professionals. Ada Colau prové de l’activisme polític i social, i Manuela Carmena era jutgessa.\n—En alguns casos, els gestos simbòlics —com la denominació dels carrers, la retirada de segons quin quadres, el canvi de convidats a la llotja de la cavalcada de reis...— deixen en segon plànol unes altres mesures més importants. Hi ha realment un canvi de paradigma, de prioritats, o això encara necessita més temps per consolidar-se?\n"Costa molt més comunicar la gestió pura i dura que no el canvi de nom dels carrers franquistes"\n—Costa molt més comunicar la gestió pura i dura que no el canvi nom dels carrers franquistes. Els titulars més impactants són els primers, no els segons. A més, cal tenir en compte que les administracions municipals tenen les mans lligades per part de l’administració central, que es dedica a aprovar lleis que fan impossible els programes rupturistes: la remunicipalització, la contractació de més personal, etcètera. Hi ha tràmits que costen mesos i mesos, fins i tot anys. Alterar segons quines partides pressupostàries per tal de canviar les prioritats és una batalla inacabable. A Madrid, aquesta batalla va acarnissar-se i va comportar, en última instància, un canvi de posició de l’alcaldessa.\n—Tornant a Alacant, l’empresari Ortiz no ha perdut cap dels seus contractes, malgrat que Miguel Ángel Pavón, en nom de Guanyar Alacant, s’havia compromès a això des de l’oposició.\n—Sí, però no te n’adones de la complexitat de fer això fins que tens accés a l’expedient del contracte i veus que no és possible per la penalització que comporta. Ara bé, a Enrique Ortiz se li han posat les coses molt més complicades per poder signar nous contractes amb l’Ajuntament. De fet, en aquests dos anys i mig, no n’ha aconseguit cap.\n—Ara, amb el govern en solitari dels socialistes, tindrà les coses més fàcils?\n—Espere que no. De tota manera, estaria bé que Gabriel Echávarri deixara d’acudir a la llotja de l’estadi de l’Hèrcules, com acostuma a fer. Tots sabem què significava anar a la llotja de l’Hèrcules i què significa parlar amb un delinqüent confés que va finançar irregularment al Partit Popular.\n—Acabem. Amb vista al 2019, de les vuit ciutats que vostè analitza al llibre, en quins casos és més optimista i en quins casos és més pessimista, respecte la continuïtat dels actuals governs de canvi?\n—Absolutament optimista en tots els casos, Alacant inclòs, on el sector de Podem que se’n va quedar fora espere que llavors sí que forme part de la confluència.


És potser el més antic dels spaniels anglesos i del grup de caça, apareixent en pintures des del segle XVII, a partir del qual han evolucionat els anomenats Land Spaniels (spaniels de terra), excepte els Clumbers. Originalment el seu nom era el de Norfolk Spaniel, ja que provenia del comtat anglès de Norfolk. El seu nom actual prové de la seva tasca "springing", fer saltar i sortir les preses dels caçadors. La veritat és que es va començar a seleccionar com a raça al voltant del 1800. Aleshores, els spaniels es dividien en dos grups: els que pesaven menys d'11,5 kg rebien el nom de cocker, mentre que els que superaven aquesta xifra es denominaven field spaniels o springers anglesos. El springer spaniel anglès va ser reconegut per l'English Kennel Club el 1902, on es va redactar el primer estàndard de la raça. Per l'American Kennel Club va ser reconegut el 1910. Els entusiastes de competències de camp van fundar el seu club Essfta el 1924 i era comú que un springer que va participar en proves àrdues el dia anterior, participés d'un concurs de conformació (bellesa) l'endemà. Va ser el 1927 que es va establir l'estàndard de la raça amb una revisió el 1932. L'últim campionat de springers aptes per a ambdues competències va ser a principis dels anys 1940. Des de llavors, la raça va ser criada d'acord a la seva específica funció: el field english springer spaniel per competències de camp/obediència, i el bench Springer Spaniel per conformació/bellesa. Avui dia existeixen aquests 2 tipus de springer. La raça és molt antiga i prové d'un origen pur, havent de ser conservada tal com és.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Springer_spaniel_anglès&oldid=20211857»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 ago 2018 a les 11:08.


La Diputació arranca el cicle de conferències sobre 'Transparència, Governança i Mitjans de Comunicació' | Valencia Extra\n‘Transparència, Governança i Mitjans de comunicació’ reunirà a professionals rellevants com Ana Pardo de Vera, directora de Público , Jesús Maraña director de Infolibre i Elisa Beni redactora del Diario.es\nLa Diputació de València, a través de l’àrea de Transparència i Govern Obert que encapçala el diputat Berto Jaramillo, engega un cicle de conferències sobre ‘Transparència, Governança i Mitjans de comunicació’ en el qual periodistes de relleu analitzaran i debatran sobre els grans temes d’interés en l’àmbit nacional.\nEl diputat Berto Jaramillo, ha presentat la primera d’aquestes conferències acompanyat de la cap del servei de Transparència, Malena Ramírez i al costat del periodista convidat Jesús Cintora, periodista, escriptor i conferenciant. Un professional amb una dilatada trajectòria com a presentador de televisió i ràdio, coneixedor de la realitat política espanyola com bé demostra la seua participació en programes com ‘El debate de la 1’, ‘La noche en 24 horas’ on exercia com a analista polític.\nLa primera de les conferències titulada ‘Transparència i Llibertat de Premsa’ celebrada ahir vesprada en el Col·legi Major Rector Peset, ha abordat entre altres temes la línia editorial dels mitjans, i la premsa com a servei del ciutadà i no del poder polític. “La informació és necessària, cal defensar-la. La llibertat de premsa ha tingut temps pitjors per açò cal defensar-la”, ha destacat el periodista Jesús Cintora durant la conferència.\nLa transparència dels mitjans de comunicació ha sigut el focus principal d’aquesta primera conferència, “el periodisme ha d’ajudar a alçar les catifes i a mostrar el que hi ha sota, encara que siga més incòmode”, ha sentenciat el periodista.\nTambé s’ha abordat durant la conferència el paper de la política, i la governança, posant exemples de casos de candent actualitat en els quals el periodista ha deixat clar el seu punt de vista: “si eres càrrec públic tens l’obligació de donar explicacions al minut un”, ha declarat Cintora.\nPer la seua banda, Jaramillo ha celebrat aquesta iniciativa de l’àrea de Transparència i Govern Obert: “la idea és que grans professionals de la comunicació a Espanya analitzen i plantegen els seus punts de vista sobre qüestions candents de la política espanyola i la seua relació amb els mitjans”, ha explicat Jaramillo. El diputat a més, ha aprofitat per a convidar a les valencianes i valencians assistir a aquestes conferències per a entendre el que està passant avui dia i d’aquesta forma puguen participar i entrar en debat.\nLa primera de les conferències d’aquest cicle ha comptat amb un gran acolliment del públic assistent, que va omplir la Sala Muralla del Col·legi Major Rector Peset fins a completar l’aforament.\nEl contingut d’aquestes conferències s’ha plantejat com un format obert, en el qual el públic assistent constitueix el ‘tercer membre’. Per açò, s’ha plantejat un model en el qual la ciutadania tinga un paper protagonista i puga co-participar en el desenvolupament de la conferència, donant-li veu i l’oportunitat de plantejar qüestions.\nUn espai compartit que desenvolupa el tema del cicle i en el qual es veu representat l’àmbit periodístic i d’informació, el de la governança i, naturalment, la ciutadania com a element actiu, ja que el que pretén l’àrea de Transparència amb aquestes conferències és ser un fòrum de discussió i actualitat obert a la ciutadania entorn del Govern Obert.\nDesprés d’aquesta primera trobada, el cicle de conferències es reprendrà el dia 25 d’abril en el MuVIM amb la participació del periodista Jesús Marña, director de Infolibre, sota el títol ‘Transparència i periodisme independent. El dret a saber. ‘\nPosteriorment aquest cicle de conferències comptarà amb la intervenció d’Ana Pardo de Vera, directora de Públic el 17 de maig i amb la participació de la periodista i redactora del Diario.es, Elisa Beni, el 7 de juny.


Les millors idees per no passar fred a la neu - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes millors idees per no passar fred a la neu\nPer protegir-te de les baixes temperatures i gaudir d'un dia hivernal és important triar bé el vestuari\ng.t 07.02.2019 | 18:11\nLes millors idees per a no passar fred a la neu La Molina\nLes millors idees per a no passar fred a la neu\nPer gaudir de la neu, tant si s'esquia, com si es fa snow, o es baixa en trineu, cal portar una bona equipació que ens ajudi a realitzar l'activitat correctament i que ens mantingui aïllats del fred i de les inclemències de la climatologia. Per això, per protegir-nos de les baixes temperatures i gaudir plenament d'un dia hivernal és important triar adequadament el nostre vestuari. A continuació, t'oferim unes idees per anar a l'última moda i, sobretot, ben protegit.\nEls millors tapaboques o buffs\nBuff, braga, tapaboques, mocador tubular, polaina o bufanda màgica. Segurament, reconeixerà alguna d'aquestes accepcions que designen a aquesta peça amb forma d'un camal de pantaló retallat destinada a protegir el cap i el coll. Aquest complement és indispensable, sobretot, per als que practiquen esport o treballen a l'aire lliure ja que aïlla del fred, del sol o de la pols.\nMira i compra els millors buffs a Compramejor.\nLes millors orelleres per a l'hivern\nEls complements més utilitzats per a no passar fred són les bufandes, però hi ha una altra peça que en països septentrionals gaudeix d'una gran acceptació i que des de fa alguns anys comença a tenir el seu protagonisme a Espanya: les orelleres.\nAquest accessori, inventat fa segle i mig, ajuda a combatre les temperatures gèlides, mentre que donen un toc diferent i modern al nostre outfit.\nEls experts dels centres auditius GAES (companyia multinacional per a la correcció auditiva) les aconsellen encaridament, sobretot per a nens i persones de la tercera edat, que són propenses a refredar i agafar infeccions d'oïda.\nAquests protectors poden ser la solució perquè les seves orelles estiguin ben resguardades durant l'època hivernal.\nMira i compra les millors orelleres a Compramejor.\nEls millors guants per a la neu\nSi ens envaeix el fred, com ja està passant en algunes ciutats, o tenim la idea de practicar esports a la neu com l'esquí, l'snowboard o, simplement, passar un dia tirant turó avall amb el trineu, cal no oblidar adquirir un parell de guants que protegeixin les mans del fred i dels molestos penellons.\nI és que les mans són les extremitats, juntament amb els peus, que abans agafen i perden temperatura, així que convé tenir-les calentes per mantenir la sensibilitat i la destresa en utilitzar, per exemple, els bastons en la pràctica de l'esquí.\nPerquè l'elecció resulti fàcil, s'ha realitzat un estudi entre els millors models de guants de gamma mitjana i a un preu assequible per seleccionar cinc que s'adaptin a tot tipus de perfils i necessitats.\nMira i compra els millors guants a Compramejor.


Retir d'estiu i caminada de Vidabona. Del 3 al 8 d'agost - Alberg rural El Negre\nDel 3 al 8 d’agost 2020\nRetir i caminada de Vidabona.\nFarem tres dies de retir als espais i entorn del mas El Negre i tres etapes del Camí de Vidabona.\nDurant el retir (del 3 al 5 d’agost) la meditació s’orienta a la calma mental i l’atenció plena com a base per recórrer el camí interior a la plenitud, a través del silenci, la contemplació, passejades, jocs simbòlics a la natura i altres activitats.\nDurant la caminada, del 6 al 8 d’agost, visitarem les restes del santuari de Vidabona com a símbol d’aquesta vida plena col·lectiva, que tenim en projecte rehabilitar.\nPrograma orientatiu dels tres dies de retir\nDel 6 al 8 farem el Camí de Vidabona (nivell assequible), on reviurem les mateixes quatre estacions del camí a la realització personal tot resseguint indrets naturals i culturals i les petjades del Comte Arnau, de Xirinacs, Ramon Llull i Guifré el Pelós i, sobretot, les nostres pròpies que dibuixen el camí vital de cadascú i el col·lectiu de tots.\nEl dia 8 conclourem aquest fascinant viatge, que no deixa indiferent a ningú, amb un bon dinar al mas El Negre, després de visitar les restes del Santuari de Vidabona.\nConduït per Lluís Planas i Ariadna Pujol\nDates: del dilluns 3 d’agost al matí fins dissabte 8 d’agost havent dinat.\nInscripció pels 6 dies amb pensió completa i habitació compartida (tot inclòs des del dinar del primer dia fins el dinar del darrer): 325 €.\nDescompte per a socis de la Fundació Vidabona o si us inscriviu abans del 19 de juliol: 295€.\nEn cas de fer només els tres dies de retir el preu és la meitat.\nel preu és la meitat.\nSi només feu els tres dies de la caminada el preu és de 65 euros en cas de portar-vos vosaltres el menjar durant la caminada i fer només el dinar de cloenda al Negre, i de 120 euros si us facilita el menjar/pícnics l’alberg.\nProtocol sanitari APARTAMENT PER LLOGAR


Hi ha una gran quantitat de motius per convertir el correu electrònic d’un sol ús en un correu electrònic permanent.\nAquesta opció ja està disponible amb nosaltres: https://www.tempmail.us.com/. Els avantatges que s'enumeren a continuació es refereixen exclusivament al nostre servei de correu electrònic temporal. Les opcions poden variar d'un lloc a un altre. Després de convertir el vostre correu electrònic temporal en un correu electrònic permanent, ara es reserva per al vostre ús exclusiu; això implica que aquest correu electrònic ja no es reciclarà al cap de 365 dies, de manera que serà l'únic propietari de la vida.\nAra convertit en un correu electrònic permanent, es pot utilitzar en llocs web quotidians com Facebook, Twitter, Instagram, Youtube, Linkedin, Google, poma ...\nInicieu la sessió al mateix compte de correu electrònic temporal en diversos dispositius alhora per veure el correu web simultàniament.\nEl límit de visualització per als usuaris no registrats és de 100, per a aquells que converteixen el seu correu electrònic temporal en permanent infinit.\nCom puc convertir el meu correu electrònic temporal en un correu electrònic permanent ara?\nSimplement visiteu la següent adreça web: https://www.tempmail.us.com/catalan/convert, se us assignarà automàticament una contrasenya única de 30 caràcters, ara podeu fer-hi clic per copiar-la i enganxar-la. Us permetrà connectar-vos al vostre correu electrònic permanent en el futur, guardeu-lo preciosament. Hem intentat fer la connexió a Webmail el més senzilla possible sense perdre seguretat. Tindreu cinc intents d’iniciar la sessió en un termini de 30 minuts. Si vas actuar sis manipulació incorrecta o més, la vostra galeta serà suspès durant 1 hora.\nQuina és l'adreça d'inici de sessió?\nhttps://www.tempmail.us.com/catalan/login : Introduïu la vostra contrasenya i premeu Retorn. Ara estareu connectat al correu electrònic temporal associat a aquesta contrasenya. Per tal de mantenir el vostre anonimat sense adreça IP només es registra durant el procés d’autenticació. Només fem servir una contrasenya amb l’actualització del vostre galeta al vostre navegador. El vostre correu electrònic temporal ara és permanent; podeu beneficiar-vos de tots els avantatges d’un correu electrònic tradicional de forma gratuïta.