El debat sobre l’oci a Sabadell\n[Per Xavier Guerrero, exregidor d'Espai Públic]\nEl govern ha anunciat que el 2020 s’iniciarà una suspensió per a noves llicències de locals d’oci. Durarà un any, durant el qual es prepararà una nova normativa que reguli aquestes activitats.\nEs tracta d’una actuació que calia fer i que cal acollir, per tant, positivament.\nA mi em va tocar el dubtós honor de gestionar políticament el tancament de la Zona Hermètica entre 2015 i 2017. Reunions i reunions amb veïnat i empresaris, per acabar de la manera més digna possible la conseqüència del nefast pla especial que el govern Bustos va aprovar per tancar la Zona Hermètica i, suposadament, traslladar-la a Sant Pau de Riu-sec.\nAlgunes veus tornen a proposar aquest espai, Sant Pau de Riu-sec, per acumular-hi l’oci nocturn. Al marge de la viabilitat que una fórmula de fa més de 20 anys pugui tenir actualment, això suposaria comprar terrenys i construir de zero. Una inversió amb retorn a llarg termini que va ser el principal impediment que van expressar els empresaris en el seu moment. I, és clar, significaria que de nou muntem una zona d’oci d’àmbit molt més gran que l’estrictament local.\nCom bé deia l’alcaldessa el 2 de desembre, cal que la gent hi pugui arribar a peu, però sense molestar els veïns, i aquest no és el millor lloc per fer-ho.\nTant si el que té present el govern és regular només les activitats d’oci, com si pretén anar més enllà i fer un pla d’usos de tota la ciutat, també tan necessari, es tracta d’una decisió estratègica que afectarà la ciutat durant molts anys, ja que és una decisió que s’ha de prendre només després d’haver aconseguit un ample consens i amb un potent procés participatiu. Res a veure amb les “taules sectorials de treball” que s’han anunciat, que em sonen a “entre uns quants decidirem què és millor per a Sabadell”.\nTampoc s’hi val a fer unes quantes sessions participatives a les quals assisteixin els 25-30 sabadellencs que assisteixen sempre, es tracti del tema que es tracti. O una jornada per a entitats. Cal donar molta informació a la ciutadania i aconseguir la seva participació mitjançant activitats engrescadores. Que centenars de veïnes i veïns se sentin interpel·lats, participin i omplin les sessions presencials. Que facin propostes i rebin resposta. Hi ha entitats especialitzades a organitzar processos participatius de debò, i molts exemples al nostre entorn amb resultat d’èxit.\nCal que es demani l’opinió de la xarxa d’entitats de la ciutat, assegurant-se que hi participen alguns elements clau, com el Gremi d’Hostaleria, la Cambra de Comerç i les associacions de comerciants, entre altres. Encara que moltes, malauradament, estan profundament polititzades, és important tenir l’opinió també de les associacions de veïns que, al seu torn, haurien de traslladar el debat als seus associats.\nTenim a Sabadell un govern en minoria però prou hàbil per aconseguir aprovar aquesta normativa. Tanmateix, serà una normativa que naixerà ferida si s’aprova per 14 vots contra 13 al ple municipal. Caldrà un consens polític que inclogui una gran majoria política, i això vol dir molta generositat per part de partits de govern i de l’oposició. Perquè no s’hi juguen uns quants vots a les properes eleccions municipals, sinó el model d’oci de la ciutat per a la propera dècada i les conseqüències que això pot tenir en l’economia, la salut i en la convivència dels nostres veïns i veïnes.\nI com que un any passa de seguida, si abans de fer efectiva la suspensió de les llicències no s’han començat tots aquests processos participatius (contractacions incloses), els terminis administratius els faran impossibles. O potser aquesta és la voluntat del govern?


Botiga Online per a Gats - Tot el que necessites pel benestar del teu gat - Prozovalls Center S.L.\nLa nostra web també disposa d'un espai dedicat a la botiga online per a gats. En aquesta secció trobareu els productes necessaris per a cuidar dels felins.\nUna secció en la qual hi ha novetats de manera habitual i en la que trobaràs tot el que necessita la teva mascota.\nEl dia a dia dels gats és molt important. Uns animals carnívors i caçadors p...\nGats Hi ha 57 productes.\nEstàs buscant el rascador ideal pel teu gat?\nEn aquesta secció de la botiga online de Prozovalls podràs escollir entre els diferents rascadors per a gats que tenim.\nProductes amb una gran relació qualitat-preu. No t'ho pensis, revisa totes les opcions que tenim per tal de comprar el millor rascador pel teu felí.\nEls rascadors ajuden als gats a divertir-se i els aporta molts beneficis.\n# Per què el teu gat necessita un rascador?\nEls gats són animals que són caçadors però alhora els encanta estar pendent dels possibles perills amb els quals poden topar-se. A més, tenen la necessitat salvatge i natural de rascar.\nÒbviament, aquest tipus de productes serveixen per saciar la necessitat natural dels gats de rascar. Amb un rascador podem allargar la vida útil dels mobles, sofàs,... i d'altres.\nTambé podem destacar que un rascador pot ser un bon espai pels nostres gats des del qual observar al seu voltant. Sentir-se segur i poder observar serà un dels molts beneficis que un rascador pot oferir al teu estimat gat.\nDes de ben petits fins als més grans. Qualsevol rascador aportarà beneficis bàsics i d'altres importants però no essencials.\nÉs per això que podem afirmar necessitem un rascador per cobrir necessitats salvatges dels gats i alhora mantenir en bon estat els objectes de casa.\n# Tipus de Rascadors per a gats\nDe rascadors per a gats n'hi ha de molts tipus. Hem de tenir en compte moltes coses abans de decidir-nos per un o d'altre.\nUn rascador es pot adquirir per l'espai que tenim a casa o tenint en compte les seves funcionalitats.\nHi ha rascadors de diferents pisos, que poden complir amb diferents necessitats i pot disposar de diferents espais com per exemple:\nZona per rascar\nDiferents zones de descans (amb cunes, hamacques o fins i tot espais tancats).\nEspais per a poder observar.\nZones de joc (amb cordes, tossuts,.. i molts d'altres).\nI altres zones.\nTipus de rascadors:\nPals o "Postes" Rascadors.\nRascadors grans i arbres rascadors.\nEl primer que hem de mirar és l'espai, ja que hi ha rascadors de moltes mides. Un cop decidit, podem buscar la millor opció pel nostre gat.\nMostrant 1 - 12 de 57 productes\nAcana Wild Prairie per Gats\nAcana Pacifica per Gats\nAcana Grasslands per Gats\nOrijen Cat&Kitten per Gats Adults i Gatets\n30,04 €\tEn stock\nOrijen Six Fish per Gats\n34,18 €\tEn stock\nOrijen Regional Red per Gats\nBrit Care I'm Kitten per Gatets\nBrit Care I'm Delighted Senior per Gats...\nBrit Care I'm Living Outdoor per Gats Adults\nBrit Care I'm Living Indoor per Gats Adults\nBrit Care I've Sensitive Digestion per...\nEl dia a dia dels gats és molt important. Uns animals carnívors i caçadors per naturalesa.\nCal cobrir totes les seves necessitats per tal d'aportar la felicitat i la salut òptima per a la mascota.\n¿Que trobaràs a la nostra botiga online per a gats?\nEn aquesta secció, tal i com ja hem indicat, podràs comprar tot el necessari per a que el teu gat pugui disposar d'una vida adequada.\n# Pinso per a gats\nL'alimentació és un dels aspectes que més cal cuidar a l'hora de tenir a un gat o qualsevol altra mascota. De pinsos n'hi ha de moltes marques i sempre hem de buscar la millor opció.\nHi ha pinsos adaptats a totes les butxaques i de gran qualitat.\nCal administrar pinsos Premium o de gama alta sobretot quan l'animal està en la seva etapa de creixement.\nUn clar exemple n'és el pinso Orijen Cat&Kitten per a gats i gatets petits. Aquest aliment disposa d'altes dosis d'ingredients d'origen animal i d'una qualitat molt alta. Adaptat a les necessitats dels gatets i que aporten els nutrients necessaris per a l'animal.\nPer altra banda també cal destacar que hi ha gran quantitat d'aliments també pels gats adults de gran qualitat a un preu molt raonable. En aquest cas, per exemple, podem parlar del pinso Arion Original per a Gats Adults Derma Skin&Coat. Aquest és un aliment ideal per a gats adults i que a més cuidarà de la qualitat del seu pèl i la seva pell.\nDe pinsos per a gats en podem trobar de tot tipus. Des d'aliments pensats per a gatets, gats adults, gats esterilitzats,... També per a gats amb sobrepès i altres tipus.\n# Arena pels gats\nL'arena dels gats és una producte cal tenir molt en compte a l'hora de cuidar a l'animal. S'ha de mantenir neta en tot moment per tal que l'animal es senti a gust i pugui fer servir la bandeja higiènica.\nD'arena també n'hi ha de molts tipus i fórmules. Cal tenir en compte que una arena de gat pot ajudar a gatets petits a aprendre de fer servir els areners.\nL'olor de l'arena neta pot ser agradable o molest per l'animal i el pot portar a fer-la servir.\nPer altra banda, les arenes de gran qualitat poden ser una solució econòmica. Una arena aglomerant ajudarà a recollir amb més facilitat les caques i els pipis dels gats. Això ens permetrà recollir només aquestes i evitar llançar més arena de la necessària.\nA vegades cal realitzar una inversió superior, però resulta molt més rentable a la llarga.\nNetejant a diari la bandeja higiènica podem estalviar molt de temps i diners. Ho aconseguirem fent servir una arena aglomerant i de qualitat.\n# I molts altres\nTambé podràs comprar altres productes per a gats.\nUna secció especial pels felins de la casa.\nDubtes dels productes que necessites? | No saps quin pinso l'hi has de donar al teu gat?\nContacta amb nosaltres i t'ajudarem a triar els productes adequats per a millorar la vida de la teva mascota.


3 min. Palma 14/01/2021 17:40\nSanta Eugènia, Eivissa i Montuïri són els municipis illencs amb més incidència de coronavirus els darrers set dies (IA7), segons el darrer informe del Servei Epidemiològic del Govern publicat aquest dijous i amb dades fins ahir. En concret, Santa Eugènia té una IA7 de 768,7 casos per 100.000 persones; Eivissa, de 693 casos, i Montuïri, de 618,1.\nAltres pobles on aquest índex ha pujat especialment la darrera setmana són Sant Antoni (612 contagis per 100.000 habitants), Sencelles (547,1 casos), Santa Eulària (539,3), Alcúdia (513,8), i Sant Josep (492,5). Per contra, a Banyalbufar, Estellencs i Escorca no s’hi ha detectat cap positiu la darrera setmana.\nLa pandèmia continua expandint-se a l'Arxipèlag, sobretot per la situació a Eivissa, que és el focus més important de contagis ara, amb una incidència de 1.014 casos per 100.000 persones a 14 dies (IA14) i una taxa de positivitat del 25,5%. A més, la IA7 és de 700 casos, la qual cosa significa que els propers dies la tendència de contagis encara anirà a l'alça.\nMallorca (amb 597,6 casos per 100.000 habitants) i Formentera (181 casos) es mantenen estables, i a Menorca (370,5) la tendència és ascendent, però la situació està més controlada perquè els positius estan molt associats a brots. Al conjunt de les Balears, la IA14 és de 645,52 infeccions i la taxa de positivitat en les proves diagnòstiques la darrera setmana, del 12,3%.\nPer zones bàsiques, l'estudi epidemiològic mostra que en 25 àrees bàsiques de Salut la incidència de covid-19 per 100.000 habitants davalla respecte de la setmana passada, però la millora és encara molt petita. En altres 33 zones bàsiques els casos augmenten, i també ho fan lleugerament, a excepció dels municipis d'Eivissa on l'increment és més important. Per exemple, a Vila la incidència per 1.000 persones es duplica, i passa de 4,69 infeccions a 10,60.\n77% de simptomàtics\nDes de l'inici de la pandèmia fins al 13 de gener, Salut ha detecta t 42.763 diagnòstics positius de SARS-CoV-2 a la Comunitat (5.275 a Eivissa, 298 a Formentera, 35.890 a Mallorca i 1.300 a Menorca), un 77% dels quals ha presentat símptomes, mentre que un 23% han estat asimptomàtics.\nPel que fa a la taxa de letalitat que provoca la malaltia, amb els casos acumulats fins avui és d’un 1,2% (un 1% en dones i un 1,4% en homes). Per grups d’edat, aquesta taxa és d’un 16% en les persones majors de 90 anys; d’un 12% en les persones d’entre 80 i 89 anys; d’un 5,5% en el grup d’entre 70-79 anys; d’un 1,2% en els de 60-69; d’un 0,3% en els de 50-59 i d’un 0,1 en els de 40-49 anys.\nL'informe del Servei d'Epidemiologia també dona informació quant als brots detectats. Fins ahir, a les Illes se n'han trobat un total de 587. En total, s’han diagnosticat 4.813 casos positius associats (aproximadament l’11% del total). Un 34% dels brots va ser d’àmbit mixt; un 27%, d’àmbit familiar, i un 15% va ser originat a causa de reunions socials. La mitjana de casos per brot detectat a les Illes ha estat de 8 positius: els mínims han registrat 3 casos i el màxim (cas de residència geriàtrica) va tenir 94 casos associats.\nEl Govern admet "preocupació" per la manca de vacunació entre els professionals de les residències


Relat "Cinc dits"\nInici > detall del relat: Cinc dits\nEl monjo estava pensatiu. S’havia llevat aviat per resar com feia cada dia des de feia molts anys, però no podia concentrar-se en cap oració. El seu cap divagava pels fets ocorreguts últimament al convent, els quals li turmentaven el cor i li agitaven l’ànima.\nEl Sol va aparèixer suaument aquell fred matí de desembre de l’any 1238 i la visió de les muntanyes blavoses que rodejaven el monestir va aconseguir centrar-lo, breument, en allò que per a ell era una de les coses més importants a la vida, l’oració. I així, amb un sospir, començà lentament a murmurar:\nLa resta de germans es van aixecar i, després de seguir el ritu de l’oració en silenci, van caminar cap al menjador, passant per davant de la cel•la de l’abat, que sentia el suau frec dels peus nusos contra el gelat terra i la tremolor que els recorria per l’esquena a aquella hora de la matinada.\nEn l’esmorzar s’agraïa la llet tèbia que el germà Climent, el cuiner, havia extret de les cabres poc abans; l’acompanyava un tros de pa sec que donava per apaivagar la gana almenys unes hores.\nEn aquells anys, tot i la gran tradició catòlica de la regió, en el monestir hi havia només divuit germans, a part de l’abat, que provenien de pobles del voltant. Fills petits de senyors feudals, acollits de famílies sense recursos i algun vingut de terres més llunyanes que volia deixar-ho tot enrere. Hi havia un ambient fraternal, poques preguntes sobre els orígens o la vida duta abans de traspassar les gruixudes portes de fusta negra que separaven el món de fora del de dins, que, a la fi, potser no era tan diferent.\nA tocar del convent, a unes poques desenes de metres, hi havia una petita vila, on potser vivien una cinquantena escassa de persones agrupades en unes poques famílies. Aquestes intentaven sobreviure com podien a uns anys especialment secs i freds, que provocaven unes collites curtes i insuficients per mantenir uns animals famèlics.\nLa relació entre els dos mons era amigable. Els vilatans puntualment anaven a pagar el delme i les dones rentaven els hàbits molt de tant en tant; per altra banda, els monjos no sortien mai del recinte. Tenien casa, aigua, hort, una petita granja i, el més important, la devoció a la Verge Maria, que feia que tots aquests sacrificis fossin molt més fàcils de suportar.\nEl matí, i la resta del dia, va anar passant plàcidament de parets endins: uns cultivant les verdures i llegums d’hivern, altres segant farratge, els menys netejant les séquies o algun moble infestat de corcons. Els més ancians, lliures de tota feina mundana, passaven el dia llegint vells manuscrits, en oració o meditant.\nEl convent, tot i ser gran, era auster. Tant les sales de reunió, el menjador, les cel•les i l’església eren fetes de pedra picada i alguna paret estava enguixada matusserament. Tenien un claustre, molt poc ornat, on al bell mig brollava una senzilla font rodejada de plantes originàries de la zona, però disposades amb un cert ordre que el feien agradable a la vista. Era el pati de la figurada presó i el contacte més gran amb la natura i l’estat de no oració, a part de la parcel•la de camp.\nEls dies passaven lentament i metòdicament a l’interior del recinte. En els últims temps, però, uns fets inusuals havien fet trasbalsar tota la comunitat, que ara vivia afligida. L’abat es veia abatut, envellit de sobte, amb el pes de tenir el pressentiment que una maledicció estava caient sobre tots ells.\nAquell dia va sortir el sol igual que tots els anteriors, però ningú sospitava que seria una data que marcaria un punt d’inflexió en la història de la comunitat.\nAcabaven de dinar, escoltant en silenci uns paràgrafs d’un llibre que parlava de l’origen del món; tots seien als bancs meditant sobre la lectura mentre, per torns, un parell de germans recollien la cullera de fusta i l'escudella de terrissa escantonada que havien fet servir per dinar.\nEs va acabar el temps de meditació, cosa que sabien gràcies a un enginyós fenomen, que consistia en l’entrada dels raigs de sol per una finestra estreta i llarga, gairebé una escletxa, que els anunciava l'hora de tornar a les seves feines terrenals.\nEs van aixecar alhora i van anar sortint del menjador fins que l’abat es va adonar que el germà Berenguer seguia al seu lloc. S'hi va atansar i en recolzar, en un gest amable, la mà sobre l’espatlla de l’home, aquest va caure a terra, esmunyint-se sota la taula. Era mort.\nEl germà era un dels més vells de tota la comunitat, devia tenir quaranta i bastants anys i la seva salut s’havia ressentit els últims temps. Hauria mort d’un lent vessament o d’un silenciós atac de cor. No era d’estranyar la seva mort, però potser va ser massa de sobte, i va agafar la resta de companys per sorpresa. Era un germà estimat, ja que destacava pel seu bon caràcter i per saber com parlar i escoltar els més joves, saltant-se les estrictes normes internes que els prohibien parlar entre ells pràcticament tot el dia.\nUna de les obligacions dels monjos era anar al cementiri cada dia i cavar una mica la seva fossa a terra, així recordaven d’on venien i on farien cap i facilitaven la feina a tots els altres en cas d'haver-ho de fer precipitadament. El germà Berenguer ja la tenia més que acabada i després de la cerimònia de comiat, va ser ràpida la seva baixada al fons de la tomba, simplement vestit amb els hàbits i un mocador blanc que li cobria el rostre. Una pedra amb el seu nom seria l’únic que quedaria en poc temps del record de la seva estada en aquest món.\n—Estiguis amb Déu, germà, i espera la nostra vinguda —anaven repetint cada un d’ells tirant un grapat de sorra sobre el cos.¬\nPassats dos dies, era diumenge i les normes i les feines es relaxaven una mica. Per dinar tenien una peça de fruita fresca que els veïns del poble els portaven, mig per devoció, mig per obligació.\nL’abat, el germà Ponç, va aprofitar aquell moment de distensió per parlar obertament amb tots:\n—Escolteu-me, germans —va començar a dir solemnement—: les últimes setmanes estan sent molt dures per a la nostra comunitat. Fa poc dies ens deixava l’estimat germà Berenguer. De la seva mort, no en dubto pas i no tinc res a dir-ne, va ser natural, cridat per Nostre Senyor, era l’hora de presentar-se, humil, davant seu. Però tots sabeu que la mort traïdora, negra i funesta ens ronda pel damunt, tal com ho fan els núvols més foscos de tempesta i, com un llamp cau sobre nostre i ens escantona l’ànima. Bé, sabeu que ens han deixat en tràgiques circumstàncies tres germans, massa joves per ser cridats per Sant Pere i, malgrat que el meu cor no ho vulgui reconèixer, sembla que les morts han estat provocades.\nEl silenci era esgarrifós i la immobilitat dels clergues es confonia amb la de les pedres que donaven forma a la sala. Tan sols uns murmuris trencaven l’aire i es deixaven sentir gairebé imperceptiblement.:\n—Domina, miserere nostri. .\nL’abat, empassant-se la saliva per donar-se forces, continuà:\n—Fa setmanes el nostre estimat i jove germà Guilhem, acabat d’ingressar a l’orde tot just feia pocs mesos, va aparèixer, com sabeu, ofegat a la font del claustre. Deus eum habeat in Gloria. El seu cos, exposat al mig de totes les cel•les, morat de cara i llavis i sorprenentment sense cap lesió o signe de resistència, va ser com un càstig per a tots, però no vam saber interpretar el missatge, o qualsevol altra cosa que se'ns volgués transmetre, fos terrenal o fos espiritual. Pocs dies després, quan la terra que cobria el cos de Guilhem encara era fresca, un nou incident ens va gelar la sang, per inesperat i pel que començava a semblar una seqüència. El germà, estimat company per a mi, ja que feia gairebé els mateixos anys que compartia la cel•la contigua a la meva... —L’abat no va poder retenir l’emoció i un calfred li va recórrer tot el cos, sensació que sortia a la llum en forma de llàgrima relliscant galta a baix fins a caure sobre el faristol—. El company Guerau —va continuar— ens apareixia a la mateixa font, dessagnat, amb els canells tallats, lluny de semblar un suïcidi; aquest sí que mostrava senyals d’haver estat lligat per poder sacrificar-lo sense massa resistència. La font, amb totes les seves séquies, estava tintada del vermell de la sang del nostre germà, i donava un aspecte maleït al claustre. No podia haver passat, doncs, massa estona que el macabre acte havia succeït, tot i ser a trenc d’alba. Però, tot i que aquests fets són del caire més horrible, terrible i repugnant que pugui haver-hi, no és el pitjor que us haig de dir. Amb aquesta segona mort, ja no queda cap dubte... A hores d’ara ja podeu imaginar el que us haig de dir: l’assassí, indubtablement, es troba entre nosaltres.\nSe sentien per tota la sala murmuris, sanglots, i es veien mans resseques aferrant-se als vells hàbits, com si això els donés alguna defensa.\n—Deus nos protegat. Patent portae inferi. —Es repetia com una cadena del rosari.\n—Bé, com sabeu, encara va haver-hi una altra mort violenta dins d’aquestes parets, abans que el germà Berenguer, aquest sí, fos cridat per Nostre Senyor i partís de manera sobtada, però natural, cap al Regne del Santíssim. El nostre germà Berenguer, que pecador com tots, segur que va trobar les portes obertes del Jardí Celestial. Aquesta tercera mort, inversemblant com les anteriors, terrible, diabòlica, condemnable el seu autor o autors al càstig etern de patir fins a la fi dels dies cremant a les flames de l’infern, la va patir el nostre, també jove i innocent, germà Cerverí, el qual va ser trobat als peus de la torre del campanar, mort per la caiguda des de la finestra de la campana de Santa Anna, mare de la Santíssima Verge Maria. El coll trencat en la caiguda li va provocar almenys una mort ràpida. Les fosses del nostre cementiri s’omplen com mai ho havien fet! —va cridar l’abat Ponç—. Maleït sigui el que entre nosaltres ens porta aquesta desgràcia, tan pesada de portar com la Creu que Nostre Senyor va arrossegar fins al Calvari. Parce mihi, Deus meus, a peccato horum verborum. Així, després de dies de pregària, he decidit que el meu probable successor, el que ocupi aquest lloc quan jo ja no sigui entre vosaltres, el germà Hug, dugui a cap la recerca amb l’ajuda de la Verge Maria, per esbrinar qui és el dimoni que conviu entre nosaltres. Tots som sospitosos, ja que el Maleït no entén de classes, caràcters o bondats i domina bojament el cos i la ment de qualsevol de nosaltres. Encomanem-nos a Déu Pare... Pater noster, qui es in caelis, sanctificetur nomen tuum... —Va acabar l’abat amb aquesta oració.\nEls monjos sortien afligits i en silenci cap a les seves feines habituals, però amb el cor encongit, i l’ànima també. Cadascú pensava en soledat si l’acusarien d’aquells terribles fets. L’obligació els portava a seguir amb el treball com si no passés res i a cavar una mica més la seva fossa, ignorant si serien ells els que l’omplirien aviat.\nEl germà Hug es va tancar a la seva cel•la, pregava i pregava, demanant que l'il•luminessin en el camí que havia de recórrer. La seva reclusió, apartat de la resta de monjos, va durar tres dies amb les seves tres nits. Havia d’agafar distància per poder jutjar cada un d’ells, veure el mínim moviment o detall sospitós, un senyal que anava per bon camí o una errada de l’assassí per insignificant que fos. Si havia mort tres germans, qui sabia si ja era el final o, al contrari, les morts seguirien fins a extingir el convent? Per altra banda, per què havia de ser un monjo, el culpable? Al poble veí li constava que molts habitants estaven recelosos, això de pagar el delme a canvi d’una suposada protecció de les temptacions terrenals i del Diable... estava segur que no els acabava de convèncer.\nAlgunes dones podien estar posseïdes, ja que se sentien els crits de les remeieres, com la Brunisenda i la Gueralda, en nits de lluna plena quan ballaven en el descampat. L’Elionor, tot i no tenir contacte directe, suposadament, amb cap monjo, recollia els hàbits, els rentava i els tornava almenys dos cops a l’any. L’Abellera i el seu marit el Jofre també deixaven fruita i alguna perdiu a les portes de l’edifici perquè es pregués per ells. Tot semblava ben complicat. De cara endins calia pensar... Cada un dels germans era un exemple de virtut i de pau, feia segles que no s’havia donat que un grup destaqués tant en el seu bon comportament i la seva pietat d’uns vers els altres.\nPassats aquests dies es va veure encoratjat per la tasca que li havia encomanat l’abat, de sobte, i seguint la llei del silenci, va sortir de la seva cel•la i va anar abans de res a cavar una mica més la fossa on reposarien les seves restes per sempre més.\nVan passar, diguem que plàcidament, uns dies, setmanes potser, en què la pau, la serenor, la pregària i el treball van ser distesos i es respirava una certa calma.\nEl germà Hug, no obstant això, sota la caputxa de l’hàbit, observava, com una guineu, qualsevol moviment que algú pogués fer en fals. Tot semblava tranquil.\nFeia molt fred, devia ser mitjans de febrer, el dia que el cuiner, el germà Climent, va anar a munyir la llet de les cabres, distret com cada dia, però es va horroritzar en veure una figura ajaguda bocaterrosa al costat de la font; li va semblar que era el germà Frederic. S'hi va atansar corrents, tota la llet que portava en el cubell va caure per entre les plantes i arbusts del claustre. Amb molta por, però decidit, li va donar la volta. L’espantosa visió el va fer caure d’esquena desnucant-se en colpejar-se el coll just amb el cantell de les pedres que marcaven la zona de l’hort; va morir a l’acte.\nHug va sentir l'espetec del cubell i el crit esfereïdor del germà Climent; sortí de la seva cel•la i, en descobrir l’escena, va anar corrents, amb els peus gelats i descalços sobre el terra fred, a despertar l’abat Ponç. Tots dos cridaren perquè ningú sortís de la seva cel•la i amb la llum del dia, que pujava d’intensitat per moments, van poder veure l’escabrosa escena al bell mig del claustre.\nEl jove i bon home Frederic jeia a terra amb tota la boca i, pel que es veia, amb tot el seu interior ple del betum que aplegaven en un pou proper del convent i que utilitzaven per pintar les bigues, tapar escletxes o fer cremar en el peveter de la Verge Maria.\n—Enverinat —van dir tots dos homes alhora.\nAra sí, van demanar ajuda a algun germà i començaren els preparatius per donar la final sepultura als dos homes, al cap de tres dies, quan s’haguessin complert tots els ritus.\nLa negror del cel acompanyava aquells dies la negror de l’ànima de l’humil convent. L’abat Ponç estava angoixat, quan s’acabaria aquell reguitzell de morts absurdes. El germà Hug, descol•locat i sentint-se observat per la resta de la comunitat, no aconseguia agafar el bon camí per dur la recerca i descobrir l’infidel, el diable en persona que convivia entre ells com si es tractés d’un dòcil anyell.\nLa terra va cobrir els cossos i, com era costum, només unes pedres assenyalarien que allà reposaven els homes. Cap diferència entre l’assassinat i el mort per accident.\nPotser la calma va tornar a poc a poc al monestir: les pregàries més llargues, que rarament ajudaven; les setmanes, que feixugament anaven avançant, empenyien per tal de no recordar uns fets que, per si mateixos, ningú volia recordar, o potser era la por al cor de cada germà per si la mort el sobrevenia de sobte a un d’ells...\nVan brotar algunes plantes, uns brots més primerencs que potser anunciaven una pròxima primavera que portaria pau al llogaret.\nEl germà Pere era un dels més vells habitants del monestir, fill petit d’una família amb grans extensions de terres per tota la comarca, que no va saber què fer amb ell fins que van decidir tancar-lo de per vida. Pietós ja de ben jovenet, no li va anar malament i aviat va acostumar-se a les condicions i normes de l’orde.\nTot i els anys de clausura, al germà Pere encara li cremava un foc per dins, desconegut per a ell, però del que havia de fugir com fos, ja que l’abat sempre els deia que fugissin d’aquest sentiment, era el Diable que volia apoderar-se del cos.\nInquiet, doncs, per aquell desconegut atac del Diable, que aquella nit tornava fort com quan era jove. Va decidir aixecar-se i donar un vol pel bosc que hi havia dins del recinte. Travessà silenciosament el claustre, obrí una petita porta de fusta i, un cop fora, ja es va trobar a la zona dels horts i del bosc. Les gallines dormien, les vaques, ajagudes, també, va passar pels estables i acostant-se al rierol, va aturar-se i es va amagar darrere un gruixut arbre.\n—El germà Hug nu, rentant-se en el riu —va xiuxiuejar per ell mateix.\nDe sobte es va adonar que era el primer cos humà que veia nu, en la seva vida, a part del seu.\nAquell foc que sentia va créixer dins seu, la calor va augmentar i el color roig li va envair la cara. Va notar com es congestionava. El desig de tocar-lo per si era cert, no poder apartar la mirada de l’escena, de tot el cos nu, lluent per l’aigua a la llum de la lluna, el va espantar i va començar a córrer com ànima presa pel Diable. Havia tingut prou valor per deixar enrere aquella visió del germà Hug despullat.\nArribà a la cel•la i s’agenollà reposant els colzes al llit i posant la cara entre ells.\n—Diable fuig de mi, si el desig és pecat, el desig per a un germà ho és encara més. Mare de Déu, ajuda’m a alliberar-me d’aquests pensaments —repetia i repetia en veu baixa, el germà Pere, de manera que semblava que resava el rosari.\nA poc a poc va arribar l’alba i amb ella el primer esmorzar. Al costat tenia al germà Hug, el qual actuava amb naturalitat, ja que no sabia res de res. No era així per al germà Pere, que no es podia treure del cap aquell cos nu que li havia fet descobrir tot un munt de sensacions i sentiments desconeguts, o oblidats.\nEl dia va passar sense cap novetat fins a la nit, en què la temptació va ser més forta que l’oració i, a la matinada, el germà Pere va sortir de nou de la cel•la i amagant-se darrere l’arbre va veure de nou al germà Hug nu com es rentava amb l’aigua gelada del rierol. Quan va sortir de l’aigua i es posà l’hàbit, ell torna silenciosament a la cel•la a demanar perdó pels seus pecats.\nI així passaren força dies, tants que fins i tot el germà Pere pensava a sortir de darrere l’arbre i tocar cada racó del cos del germà Hug, el qual en la seva imaginació no fugiria, tot el contrari, li acariciaria tendrament el cap.\nJa era primavera i la calor feia acte de presència al migdia. Els monjos, després de dinar, es retiraven a les seves cel•les a descansar fins que el sol estigués prou baix per fer la feina del camp còmodament.\nEl germà Pere, mig endormiscat, amb somnis de les imatges nocturnes del riu i amb els somnis d’ell mateix demanant perdó a la Verge Maria, es va despertar de sobte, espantat.\n—Rentant-se... rentant-se? —va preguntar-se—. Mater Dei, hic est diabolus. Ne derelinquas nos. Miserere, miserere. Haeretici, haeretici...\nDe cop ho entenia tot, quin sentit tenia que el germà Hug es fiqués al riu cada nit... Les morts dels germans, ara sabia per què havien estats sacrificats. Tot se li mesclava al cap, delatar-lo o no fer-ho i poder seguir gaudint d’aquell únic cos nu cada nit. Se li acumulaven els pensaments, l’ànima el turmentava, el desig recentment descobert el feia dubtar.\nFinalment, va decidir esperar a prendre una decisió els pròxims dies, potser hores, mentre l’atabalament del descobriment s'esvaïa i el deixava rumiar amb tranquil•litat.\nMentrestant, el germà Hug portava una vida aparentment normal dins del monestir: resava, llegia els llibres sagrats, treballava a l’hort, meditava... Res estrany que fes pensar que l’heretgia li havia conquerit el cor.\nAlgun cop els va tocar dinar junts i els cops que li donava amb la cama sense voler es convertien en un llampec que li travessava el cos. Quin desig, quin pecat.\nEl va observar alguna nit més i, intentant no fixar-se tant en el cos nu, s'adonà de com era de meticulós en la seva neteja.\nUna nit, havent perdut la por de ser descobert, s'hi va estar més estona, descobrint el que mai hauria volgut veure. Després de rentar-se en el rierol, sense vestir-se i seguint nu a la llum de la lluna, el germà Hug es va posar a picar en una roca. Es veu que feia dies que ja hi dibuixava alguna cosa. El germà Pere intentà veure què era el dibuix. Quan ho va veure, la suor li va gelar el cos. Per si tenia algun dubte, el company de tota la vida del monestir estava gravant una mà amb cinc dits. La prova final que l’ànima del monjo estava lliurada a l’heretgia càtara. No hi havia cap dubte, el germà Hug era càtar. Va fugir de darrere l’arbre decidit a posar fi a aquest mal que, com la pesta, podria menjar-se el monestir i ferir-lo de mort.\nCàtar! Ara ho lligava tot, el fet de rentar-se cada dia, els silencis a l'hora de resar a la Santíssima Mare de Déu, els dejunis i l’austera vida que portava dins de la ja pobra i difícil vida dins del monestir, gravar la mà amb els cinc dits... Com podia haver estat tan cec? Els quatre germans morts ja explicaven per si sols la maledicció que sobrevolava sobre tots ells.\nLa mà amb els cinc dits significa el ritual càtar pel qual ells deixen el món terrenal i passen al món espiritual, un suïcidi que poden fer de cinc maneres: dejunant, tirant-se per un barranc, tallant-se les venes, ofegant-se o enverinant-se. El germà Hug castigava la comunitat assassinant els germans amb les regles del ritual, però no aplicades a ell mateix. «Però això ja ho faré jo amb l’últim que queda per completar els cinc dits, el dejuni, el més terrible de tots», rumiava el germà Pere.\nAls descansos, entre oració i oració, el germà Pere anava a la biblioteca a cercar un verí que emmalaltís el càtar i li fes treure tot el que engolia fins a deshidratar-se, tornar-se un esquelet vivent i esperar la dolorosa mort que el duria de cap a l’infern. Un lloc que ells, com heretges que eren, creien que havia estat creat per Déu i el Diable alhora.\nEll quedaria lliure de tot pecat, ja que els càtars no reconeixien l’existència de la Mare de Déu i ell seria l’autor de netejar aquell lloc de tal pecat, perdonant-lo la Verge Santíssima pel mètode emprat.\nFinalment va trobar la planta exacta per a la seva feina, l’el•lèbor, abundant en una zona del bosc, on havien de vigilar i arrencar-la perquè no la mengessin els ramats. Així que, amb molta cura, va collir-la i la va anar afegint al menjar del germà Hug, el qual aviat va tenir símptomes de mala salut. Emmalaltint seguidament i a una velocitat increïble, va esdevenir un cos amb pell i ossos. L’abat, desesperat, no sabia què fer per retornar-li la salut i, remei que li donava, remei que es convertia en una dosi del verinós el•lèbor. Fins que una matinada, entre vòmits sanguinolents, espantosos dolors i una llarga agonia, els dos germans van creuar les mirades per última vegada. El germà Hug ho va comprendre tot i va acceptar la seva derrota, però alhora estava feliç perquè es creia que en poca estona estaria als braços de Déu.\nAl cap de poca estona, ja només hi havia el cos a la cel•la, l’ànima qui sap on era. Els germans, esgarrifats per l’agonia i espantats per si seria contagiosa aquella mort tan terrible, van dur el cos, tantes vegades desitjat en el riu pel germà Pere, fins a la tomba, on un cop cobert de sorra, resades les pertinents oracions, només va quedar agenollat el germà Pere, triomfant de la batalla contra els càtars.\n—Tu, Cathare maledicte, qui Pontium abbatem subtituturus eras cum hic adesset Deo et Mariae Virgini, qui occidisti quattuor fratres nostros in nomine ritualis erronei. Maledictus sis in aeternum per omnia saecula in ignibus inferni.\nSemblava que la pau havia tornat al monestir, però això només ho sabia el germà Pere, ja que tots els altres passaven els dies atemorits per si ocorria algun altre accident o sorgia una malaltia que els portés a la mort. L’únic consol que tenien eren les oracions de l’abat Ponç, que, abatut per la mort de la seva mà dreta, no deixava d’enviar pregàries a la Verge Maria per obtenir la protecció i una llarga vida per a tots.\nEl germà Pere, que seguia fervorosament aquestes oracions i tots els oferiments que podien fer a la Santa Mare de Déu, havia descobert com sortir del monestir de nit sense ser vist i, amb el pas lleuger que encara li permetia la seva edat, acostar-se al poble on sempre hi havia una dona disposada a oferir-li la visió del seu cos nu i el plaer, que tot just acabava de conèixer i que podia obtenir en jeure amb una dona. Si bé la visió del cos nu del germà li havia encès un foc, les dones del poble l’ajudaven a mantenir-lo apaivagat.\nMalauradament, el goig va durar poc, ja que una pesta de sífilis va recórrer tot el país, enduent-se molts homes i dones. I com no, el germà Pere va ser víctima de la mortal malaltia, fent-lo reposar per tota l’eternitat al costat del germà Hug, el càtar.\n1.Salve, Reina i Mare de Misericòrdia,/vida, dolcesa i esperança nostra, salve./A tu supliquem els exiliats fills d'Eva;/a tu sospirem els qui gemeguem i plorem,/en aquesta vall de llàgrimes.\n2.Senyora, tingueu pietat de nosaltres\n3.Que Déu el tingui en la seva Glòria.\n4. Que Déu ens protegeixi. Les portes de l’infern són obertes.\n5. Perdona’m, Déu meu, pel pecat d’aquestes paraules.\n6.Pare nostre, que estàs en el Cel, santificat sigui el vostre nom...\n7.Mare de Déu, tenim el Diable aquí. No ens abandonis. Pietat, pietat. Heretges, heretges...\n8.Tu, maleït càtar, que havies de substituir l’abat Ponç, quan aquest anés a trobar-se amb Déu i la Verge Maria, que has assassinat quatre dels nostres germans, en nom d’un ritual malentès. Siguis maleït per tota l’eternitat i cremis per tots els segles que vindran al foc de l’infern.\nMontseblanc | 22-10-2016 | Valoració: 9\nEs nota una feina de preparació al darrera, amb molts detalls interessants sobre l'època i el funcionament dels monestirs. Però el final em sembla una mica precipitat i no em queda clar qui va matar els monjos.\nGràcies per compartir (una bona lectura en un matí plujós).\nMercè Ferré Sabaté | 21-10-2016 | Valoració: 9\nFa una descripció molt acurada de com eren els monestirs en aquell temps i la vida que s'hi portava. Em fa recordar al llibre del Nom de la Rosa. Al final no m'ha quedat clar qui en realitat havia matat als monjos.


Bergaclimb: Alou, Casa Nova, Urús.\nAlou, Casa Nova, Urús.\nBé ja fa dies que no escric res, toca “piar” i la veritat es que donen ganes de renegar en contes de “piar”.\nLa primera entrada la faré comentant la tristesa de col·lectiu que som. Ja fa temps que col·locarem unes cintes fixes a una via del Roc de Lalou, aquest dia ens avien tret els mosquetons de la part de sota de la cinta, tocat els collons. Desprès de més d'un any que porten donant-se cops contra la paret. El que s'ha endut els mosquetons s'ha emportat una joia, i a tocat els collons als que volen provar aquesta via. S'ha de ser mol collons de curt i el mes fort es que segur que es de van aprop de casa. Des de aquest mitja el felicito per ser tan collons de ruc.\nLa segona es més "guay", fa pocs dies els bous de "Manre", Martí, Eloi i Uri, van fer la primera a la via de Casa Nova que estava de 8b, al final ha quedat de 8a alegre i con que no tenia nom la’n posat com "EL MESTRE", comentant que s'ha de ser una mica mestre per pujar per aquella via tal i com esta equipada i tal i com es quedarà, bé i afegirem la reunió ja que no hi es i.....(actualitzeu la guia).\nLa tercera, avui hem anat a Urús, comentaris, les vies bones, llargues i tècniques, tot i que els segurs estan forçats en les vies que he fet.\nDe primer un 6a de la dreta del tot equipat alegre i que si vas just de grau pots flipar, desprès hem fet un 6b+ de l'esquerra que deu nidor els "alejes" tot i que la via es mol guapa, més tard he fet un 6c+/7a de la dreta del tot a la esquerra del 7a, crec que la millor de les que he provat i per acabar he fet el 6c de l'esquerre, amb una entrada dura i algun “paset” per la part de dalt més ven protegit.\nResum la zona val la pena i queda per veure els 7b's de la zona fàcil i les difícils de l'altre sector. Vies llargues i tècniques, roca excel·lent i força abrasiva. val la pena unes visites per fer les vies.\nApa fins d’aquí tres mesos.\nPublicado por KTX en 22:37\nJa em diras com s'hi arriva i si per la "famili" està be.\nPotser algun dia que ens enrecordem de tornar per Gombrèn ..., va i ens hi acostem.\nahh! si coneixes resta graus (o un petit croquis), no li foterem fastics!!!\nL’accés es fàcil, al poble d'Urús passat un semàfor tens una cruïlla a ma esquerre que indica un gr i una font, agafes a ma esquerre i passes per davant d'una font per començar a pujar i tornar a agafar una pista a ma esquerre que et portarà fins una bassa també a ma esquerre, aparques i ja veus les parets al fons, continues per la pista fins arribar a una cadena i més tard a una "porta" amb troncs i plàstic taronja. Referent als croquis miraré de fer una coseta per penjar-ho. ja que m'han passat els del sector hard, i falta un sectoret que trobes arribant. per la canaya bé.\nOsti Katx...s'ha de ser FILLDEPUTA per volar els quatre moscatas de la APNEA..quins CABRONS TIO...\nës una llastima que haguem de compartir terreny amb aquests cabrons..tantmateix dubto que a cap FANATIC li vingui de quatre moscatas, i suposoq ue en ser una via aprop de cotxe i en una zona tant variada de graus i amb els seguros tant aprop segons com, amb una antena o amb Ae forçat gairebé es feia..\nSi tranki, es una llàstima però es el que hi ha, veuen uns mosquetons i es creuen que s'enduen qui sap que. Ja fa dies que l'Uri deia de canviar-los, ara no caldrà. La ignorància es la mare de l’atreviment i per desgràcia tenim pels voltants molts ignorants.\nEl que son es uns misseries!!!\nLa mateixa ruindat humana que roba primeres xapes ves a saber per a que..\nBuenas noches desde el lejano ecuador!\nque lejanos pero cercanos a la vez que siento ahora los aires verdes del Berguedan y mis entrañables amigos lugareños que alli viven. Vamos el Berguedan es tan adorable como "la comarca" del Señor de los Anillos.....\nUna abracada a tots des de les ameriques. Roger\nRogeret, company, quantes ganes tinc de que tornis per veure’t i tornar a gaudir de bones estones amb tu. He rebut els teus “mails” i dones molta enveja, veig que de moment tot va bé.\nMolts records de tots des de la comarca.\nBones, respecte a la via "El mestre" de la casa nova:\nLa via va ser equipada i encadenada per l'Iñigo entre 1995-1996.\nNo hi ha reunió ja que la compartia amb la via "El trallon".\nLa primera asscensió va ser l'any 1996, per l'Iñigo.\nAquesta via ja té nom. Se li pot dir el nom que vulgueu, peró us hauríeu d'informar sobre l'equipador i si ja ha estat encadenada.\nNo tothom es dedica a "Piar" les vies que fa i deixa de fer.\nMenys escriure i mes escalar !!!\ncorrecte anónim, més escalar i menys piar, aplicat el conte.\ni deixa la info si la saps, nom de la via i grau.\nsuposso que tu l'has fet? no?.\nRamon Oliveras dijo...\nÉs possible aconseguir ressenyes del/s sectors? No n'he trobat enlloc i em fa por enredar-me en coses que no em toquen. MERCI!\nLlucià Hernandez dijo...\nRamon ressenyes d'on? del Berguedà?\nActualment s'està treballant en la nova guia i pots trobar coses per la xarxa però no estan actualitzades.


CONVERTEIX L'OBSESSIÓ DE LA CROIX EN EL GRUP MÉS CALENT DISFRESSA DE HALLOWEEN - MODA - 2019\nConverteix l'Obsessió de La Croix en el Grup més calent Disfressa de Halloween\nLes Dones De Moda Del Club Moda 2019 Converteix l'Obsessió de La Croix en el Grup més calent Disfressa de Halloween\nThe Great Gildersleeve: Fishing Trip / The Golf Tournament / Planting a Tree (Juny 2019).\nNo importa el sabor de La Croix que sigui la teva BAE, crec que tots podem estar d'acord que La Croix és vida El nèctar gasós aporta les nostres millors habilitats organitzatives (La Croix sempre fa que el joc de coordinació del color de la nevera en el punt), i fins i tot alguns diuen que és encara més important que la cita: La Croix sobre els nens, l'amirita? Ens vam associar amb Misty Spinney per convertir aquesta bombolla, tota la beguda natural en el grup més calent de Halloween per al 2017. Agafa la teva colla i comença a decidir qui serà el sabor:)\nConsells de maquillatge per a La Croix Disfresses: Tots els aspectes del maquillatge es van fer utilitzant alguns dels nostres pigments preferits, un glitter extra i aquesta paleta. Plató de paleta de maquillatge escarlata ($ 30): un servei de subscripció dissenyat per oferir-vos una paleta personalitzada que es fa comissariada i creada en col·laboració amb els vostres influents preferits. Obté un valor de $ 133 de maquillatge en una paleta petita, juntament amb enllaços a diversos aspectes que podeu fer. Per a la base de cada look, crea una pell impecable amb una base de cobertura mitjana a total. Cada gal·la porta vestit d'aniversari als llavis.\nDescripció general del pèl: Cada aspecte té la seva versió de les bombolles de poni en diverses mides. Per crear-les, es prenen seccions de cabells i s'afegeix un petit elàstic de color a la secció i, a continuació, es desfà per crear petites burbujes de cabell.\nPamplemousse va ser el clar vencedor en la nostra enquesta de l'oficina. Aquest podria ser només el meu preferit pels colors, però el sabor és bo també:) El primer pas per fer que aquests La Croix puguin tenir disfresses és comprar un Ohuhu Pop-up Hamper ($ 13) d'Amazon.\nConsells de maquillatge: Apliqueu el marcador Yasmin als ossos de la cara, a les cantonades dels ulls, als pòmuls superiors, als temples i al pont del nas. Aneu al mínim en el color i el bronzejat. Apliqueu Sentir Peachy a les arrugues de les seves tapes i Baby Doll a les tapes. En la part superior amb un brillo de coral i uns quants escuradents de màscara.\nConsells per al cabell: Això es veu més complicat del que és! Torneu a peinar totes les arrels del cap per acabar! El teu cabell serà GRAN! A continuació, creeu pilotes de pèl grans que baixin pel centre del cap. En aquest punt, utilitzeu el mètode que es mostra més amunt per fer un munt de pastissos de poney al llarg de cada costat del cap. Pinteu-los i connecteu-los tots al falcó més gran de boles de pèl.\nTallar la part inferior de l'obstacle i embolicar-lo amb el color apropiat de feltre. Les llaunes de La Croix tenen un fons d'aquarel·la, així que utilitzeu pintura aerosol en un matís més fosc per aconseguir aquest efecte.\nConsells de maquillatge: Ressalteu amb el xinxeteu de ressaltat pel pont del nas i els cupidos del llavi. Bronceu els pòmuls i apliqueu Sentir el melocotón a les galtes per embrutar-se.Per als ulls a la calç, ens vam fer valents amb diferents matisos d'ombres verdes que es van disparar de les seves parpelles als seus temples i galtes superiors!\nConsells per al cabell: Torneu a combinar tot i manteniu-vos amb el tema de fer grans pilotes de pota amb poof. Aquesta vegada, començar a la part superior i portar les boles més grans al costat del cap per obtenir una silueta asimètrica. Les boles de ponis més petites a la secció de bang i als costats dels cabells es combinen amb el seu cavall lateral.\nDisfressa Pure La Croix\nImprimiu i retalla aquesta plantilla de La Croix i seguiu el rètol de feltre negre. A continuació, retalla tires de feltre blau i trèfal per crear les pinzellades que se situaran sota el logo de La Croix.\nConsells de maquillatge: Aixequeu la base d'aquest aspecte aplicant matisos d'ombres blaves al voltant dels ulls i pops d'un liner blau més profund. També hem afegit el llençol als seus pòmuls per obtenir una capa addicional de diversió.\nConsells per al cabell: Torneu a combinar tot el cabell des de les arrels fins al final i, a continuació, col·loqueu diverses mides de rizos en el cabell i feu-ne un cop al cap. Cerqueu llocs aleatoris per afegir els fils de bombolles de poni més petits.\nDisfressa de Coco de la Croix\nDepenent de la longitud del sabor de La Croix, podeu utilitzar adhesius de feltre o necessitaràs retallar les lletres del feltre. Cola calenta a la cantonada superior esquerra.\nConsells de maquillatge: Utilitzeu un delineador d'ulls blanc per fer ulls de gat més grans i estendre les cantonades interiors de forma espectacular. Aplicar Sensació de presseguer en les arrugues de les parpelles i superar-les amb la màscara.\nConsells per al cabell: Col·loqueu una part lateral extremadament gruixuda en el cabell, l'esquena i el rivet. Afegiu els fils de les bombolles i ja esteu preparat per anar!\nDisfressa Cran-Raspberry la Croix\nAcaba el vestit amb una làmina de refresc de cartró que es pinta en rocòdrom i la corresponent La Croix a la mà;)\nConsells de maquillatge: Apliqueu Babydoll a les parpelles i una altra ombra rosa més profunda a les arrugues. A dalt amb brillantor rosat brillant. Ressalteu els ossos de la cara amb el ressaltador de Jasmine. Complet amb rímel i revestiment líquid rosat profund per fer les ales de gat esteses.\nConsells per al cabell: Aquesta mirada està feta principalment del mètode més petit de bombolla de ponies. Simplement feu boles aleatòries per tot el cap, així com diferents formes de burxedat de cabell.\nVestit de La Croix Boi\n¡Sigueu sediento! La Croix Boi és la resposta als nostres somnis. Ens alegrem ofegar-nos amb el pamplemousse.\nSippin 'en els sabors mentre em coneixiu;)\nCom que aquests disfresses es construeixen fora d'un obstacle emergent, podeu comprimir-los en un disc i emmagatzemar-los per a Halloween 2018 (i tots els Halloweens després d'això)!\nUna mica obsessionat, però està bé:)\nMostra'ns les teves idees de disfresses de Halloween etiquetándonos a Instagram + utilitzant hashtag #iamcreative, i seguiu-nos a Pinterest per obtenir més informació sobre vestuari!\nMaquillatge i cabell: Misty Spinney\nModels: Lindsay Saito, Beth Wischnia, Maddie Bachelder, Sonya Sachdeva, Alyssa Asadoorian\nFotografia: Brittany Griffin i Kurt Andre <999>FeminineClub.com poden utilitzar enllaços d'afiliats a vegades per promocionar productes comercialitzats per altres, però sempre ofereix recomanacions editorials genuïnes.


Opinió Cau d'escurçons\nOpinió 30/04/2018 16:19\nQuan la festa s'acaba les rates són les primeres a abandonar el vaixell que fa aigües. I quan aquest moment arriba, tot s'ho val: vudú, xantatge o vídeos compromesos. El poder converteix els més febles en éssers sense ànima, capaços de fer el que sigui per seguir sent intocables i impunes, i en el cas dels populars madrilenys, la llista d'exemples és interminable i supera amb escreix els seus col·legues valencians. L'últim mostra del canibalisme dels taurons ha estat la humiliació pública de Cristina Cifuentes, caiguda en combat pel foc amic. I jo no puc deixar de pensar en el tip de riure que s'estarà fent Esperanza Aguirre, la reina Cersei d'aquest cau d'escurçons corcat per la corrupció.\nL'expresidenta de Madrid, tan mediàtica i mentidera, ha dimitit per un vídeo del 2011 on se la veia buidant la bossa davant d'un vigilant d'un centre comercial perquè havia robat dos pots de crema antiarrugues. Que la cinta hagi sortit a la llum 34 dies després del descobriment del seu màster fals diu molt de la mà negra que l'ha filtrat. Tanmateix, el que més lamento és que a Cifuentes l'hagi fulminat el dit de Rajoy per un vídeo publicat al pamflet d'Eduardo Inda i no pel tracte de favor que va rebre l'encara diputada popular de la Universitat Joan Carles I, i que va desvelar el digital Eldiario.es. Digueu-me càndida, però seguiré defensant el bon periodisme malgrat que el destí dels diaris sigui convertir-se en escorxadors.\nNo entenc per què la repentinada Cifuentes va pispar dos pots de crema Olay Regenerist 3 en un Eroski en lloc de buidar el prestatge d'espirituosos de la secció gourmet d'El Corte Inglés. Per disculpar la poca classe s'ha dit que és cleptòmana i que en aquests casos el que menys compta és el valor del producte robat. És un trastorn obsessiu compulsiu i els que el pateixen els posa més el risc que la vergonya que els fa que els enxampin. A mi me la bufa que sigui cleptòmana i tampoc descarto que sigui una bola. En realitat, si hi ha algú perjudicat és Procter&Gamble, propietària de la marca Olay, perquè les arrugues de Cifuentes demostren que la potinga no és tan efectiva com assegura Núria Roca.\nEl cas Cifuentes ha posat de relleu les lluites intestines entre les famílies populars per controlar Madrid, la joia de la corona i el centre del poder omnipotent. Si fem cas de les fonts anònimes, resulta que l'expresidenta ha estat presumptament víctima de xantatge i se l'ha espiat des que va despuntar com a candidata a dirigir la comunitat madrilenya quan encara era delegada del govern. Que és ambiciosa i no té ni estómac ni bon gust ho demostra el seu affaire amb Ignacio González, també caigut en desgràcia per corrupció, que va revelar al jutge Francisco Granados, un altre ocellot popular de mal averany. És indiscutible que el pas per Madrid de la maligna Aguirre ha creat escola però vist el nivell del culebrot, diria que els alumnes han superat la mestra. Hi ha qui assegura que Cifuentes feia vudú als seus rivals polítics i enviava anònims a esposes cornudes!\nJa se sap que si hi ha maror, peix en abundor. I en la política aquesta frase feta funciona a la perfecció. Només cal veure la gran victòria Ciutadana: ni ha hagut de donar suport als corruptes populars madrilenys ni ha hagut de recolzar la moció de censura dels desorientats socialistes. Mentre el PP es descompon per la podridura, Albert Rivera cavalca cap a la Moncloa amb Manuel Valls i Mario Vargas Llosa com a esperpèntics genets de l'Apocalipsi taronja que se'ns acosta.\nPP madrid Cristina Cifuentes Albert Rivera Ignacio González Esperanza Aguirre


Otanes (noble) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nOtanes ( ̓Οτάνης) fill de Farnaspes, fou un noble persa.\nFou el primer que va sospitar de la impostura de Smerdis de Pèrsia i quan va rebre la confirmació de la seva filla Fedima (una de les viudes reials) fou un dels caps dels conspiradors contra el pretendent (521 aC).\nDesprés de la mort dels mags va recomanar establir la democràcia però els altres conspiradors van optar per conservar la monarquia. Otanes llavors va renunciar a qualsevol dret al tron amb la condició que tant ell com els seus descendents quedarien fora de l'autoritat reial i va rebre també algunes marques d'honor.\nUn temps després apareix com a sàtrapa de Lídia, dirigint la força persa que atacava Samos per col·locar a Silosó, germà de Polícrates de Samos, en el govern. La mort d'un nombre important de perses distingits en un atac sorpresa de Carilau de Samos, li va fer ordenar la matança dels samians, però més tard, obeint un suposat somni, va repoblar l'illa.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Otanes_(noble)&oldid=18553605»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 juny 2017 a les 10:19.


2.500 abonats de Santa Cristina i Sant Feliu es queden sense llum – Arxiu d'actualitat local\n2.500 abonats de Santa Cristina i Sant Feliu es queden sense llum\nSegons Informa Diari De Girona Una avaria va deixar ahir sense subministrament elèctric 1.800 abonats de Sant Feliu de Guíxols i 700 més de Santa Cristina d’Aro durant tres hores. A la tarda quedaven pocs abonats sense llum i Endesa valorava la possibilitat d’ubicar un grup electrogen. L’alcalde d’aquesta localitat, Josep Llensa, va criticar la “manca d’informació” de l’empresa elèctrica i va assegurar que demanarà explicacions a la Generalitat i a la companyia aquesta setmana que ve. “Això no pot ser, tothom treu pilotes fora i ningú contesta, no és la primera vegada que passa però cal resoldre-ho”, va explicar ahir.\nProtecció Civil va rebre l’avís de l’avaria al voltant de les dues del migdia d’ahir dissabte. En un principi, l’incident va deixar 1.800 abonats de Sant Feliu de Guíxols i 700 més de Santa Cristina d’Aro sense subministrament elèctric però, al cap d’unes hores, els operaris van poder restablir part de la línia. Al voltant de les sis de la tarda, només quedaven 42 abonats sense servei. A més, en un primer moment, la companyia es plantejava la possibilitat d’instal·lar un grup electrogen a la zona si el problema no se solucionava.\nDes del consistori de Santa Cristina d’Aro, el seu alcalde va criticar la “manca d’informació” de l’avaria i va assegurar que demanaria explicacions a la companyia i a la Generalitat aquesta setmana. Segons el batlle, aquesta no és la primera vegada que passa una avaria d’aquestes característiques al municipi i va subratllar que cap usuari es mereix “el tracte que dispensa Endesa”. “Truques i no t’agafen el telèfon o et diuen que les línies estan saturades”, va afegir.\nEn aquest sentit, Llensa va recordar els problemes que va patir el poble durant la gran nevada del 2010 i va subratllar que “ja toca” trobar un sistema que permeti millorar les comunicacions en situacions d’emergència. “Això ha passat ara al migdia però i si torna a succeir durant l’estiu, què faran els restaurants, bars i locals?”, es va qüestionar.\n2.500 abonats de Santa Cristina i Sant Feliu es queden sense llum added by Redacció on 23/02/2014


més JORNADA ESPORTIVA\n.. V.....JORNADA ....ESPORTIVA\n.........Vam realitzar la V jornada esportiva a Falset. En aquestes jornades hi participen tots els alumnes que conformen les escoles dels tres pobles de la ZER (Bellmunt del Priorat, El Masroig i Porrera).\n............L’objectiu que pretenem és promoure l'esport, enfortir els lligams afectius entre aquests pobles i dinamitzar més i millor la nostra zona.Es van distribuir els alumnes per edats de tal manera que en cada grup hagués nens/es de les tres poblacions.\n...........L’alumnat de la ZER s’interrelaciona, gaudeix i es recrea jugant. Practica activitats esportives adaptades mitjançant flexibilització de les normes de joc, acceptant el repte que suposa oposar-se a altres sense que això derivi en actituds de rivalitat o menyspreu, gaudeixen jugant considerant guanyar o perdre com una anècdota circumstancial.\n............... h Dr motxilles10 h Deixar motxillesv10 h\nHoquei , handbol, futbol, bàsquet, beisbol, badminton i voleibol.\ni xa motxilles10 h Deixar motxil..................\nJOCS COL.LECTIUS i ACTIVITATS\nEncistellar, relleus, cèrcols, bitlles, pilota gegant, paracaigudes, indiaques, circuits, l'oruga, esquis cooperatius, etc.


05 Eurovegas La tria d'Adelson és cosa de dies\nO.M. BARCELONA 26/08/2012 00:00\n260x366 El promotor d'Eurovegas és l'americà Sheldon Adelson. / EFE El promotor d'Eurovegas és l'americà Sheldon Adelson. / EFE\nEsperanza Aguirre, la presidenta de la Comunitat de Madrid, va respondre dijous amb un ampli somriure quan li van preguntar si Eurovegas s'instal·laria definitivament a Madrid després de mesos de pugna amb Barcelona. " Read my lips " van ser les úniques paraules que van sortir de la boca de la conservadora, que, fidel al seu histrionisme, va aconseguir que es donés per fet que el complex d'oci aniria a parar a la capital espanyola.\nFonts del Govern es van afanyar a assegurar que la decisió final encara no estava presa però que seria "imminent". "Arribarà els pròxims dies", vaticinaven les mateixes fonts. Sheldon Adelson i els seus homes de Sands Corp. han protagonitzat part de l'agenda política catalana, fins al punt que partits com ICV i ERC han fet servir el complex d'oci -que crearia una quantitat de llocs de treball pròxima als 200.000, segons la companyia nord-americana- com a cavall de batalla contra el Govern. La resposta del president de la Generalitat, Artur Mas, sempre ha estat la mateixa: la mala situació econòmica i una taxa d'atur desbocada obliguen a obrir els braços cap a una inversió així.\nL'executiu català ha fet molts esforços per arribar al final del procés frec a frec amb Madrid, que li portava un avantatge considerable. Mas ha ofert flexibilitat al magnat i ha mobilitzat l'empresariat català i el lobi jueu -Adelson és jueu-, i els consellers Lluís Recoder i Andreu Mas-Colell han mirat de convèncer el nord-americà -que té conflictes oberts amb la justícia a Macau- de la idoneïtat de Catalunya. La proximitat dels terrenys oferts a Viladecans amb el mar i l'aeroport és un punt a favor de la capital catalana, perquè pot atreure els creueristes que facin escala al port barceloní.\nEl Govern sempre ho ha negat, però diverses informacions han apuntat que Adelson reclama un marc fiscal més lax i que es pugui fumar al recinte d'Eurovegas, uns escenaris que han alertat l'oposició. ICV ha reclamat, fins i tot, que l'empresari de Las Vegas comparegui al Parlament per explicar les interioritats del complex d'oci que promou. Al llarg dels pròxims dies se sabrà el desenllaç del culebró de l'any.


Sophie Bellocq: “L’advocat que no respecta la llei no pot tenir el suport del col·legi” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nTres anys al capdavant dels lletrats col·legiats, i encara li queda la recta final fins al gener, d’un període que ha marcat un abans i un després d’aquesta professió. Per la modificació de textos legislatius però també per un canvi d’apreciació social cap a la figura de l’advocat. Com a degana defensa la professió en veu alta, i com a dona mostra una gran indignació per la desigualtat que encara avui es viu a la societat.\nJust aquest mes s’aprovava el Reglament regulador dels requisits per obtenir el certificat d’aptitud per a l’exercici de la professió d’advocat. Una qüestió que vostè com a degana ha treballat i lluitat.\nEn el certificat d’aptitud s’ha limitat les vegades que poden repetir l’examen, que era una demanda del Col·legi d’Advocats, no és per limitar la gent. Es limita el nombre de vegades seguides, després poden tornar a presentar-se. Ho fem perquè la gent s’ho agafi més seriosament. El que hem proposat en la prova d’accés és un examen psicotècnic perquè ens hem trobat amb gent d’Espanya que venien i potser no podien exercir a Espanya per certs motius. Nosaltres també havíem de vigilar, a més del coneixement pur i tècnic, altres coses com que no tinguin cap problema de salut mental, perquè després això pot tenir conseqüències.\nPerò també es preveuen modificacions en altres reglaments com el d’assistència lletrada.\nSí, en breu es publicarà, perquè a partir d’ara també intervindrem en la mediació familiar i per la violència de gènere que es fa a la Batllia amb els serveis socials. S’ha millorat.\nEn què es millora?\nEs millora perquè intervé un advocat. Fins ara només era un treballador social. Això ja fa deu anys que ho demana el Col·legi. L’usuari quan anava a separar-se de la parella anava amb el treballador social, que fa una feina d’aproximar les posicions d’uns i d’altres per millorar la seva situació. Però el treballador social no té formació legal i redactava una separació que no podia, primer perquè no té la competència suficient ni tampoc la competència per com pot ordenar cada punt conforme ho articula la llei. Aleshores ens trobàvem que en els convenis s’havien oblidat molts detalls i com a advocat havies de fer un nou procediment.\nI en violència de gènere?\nEn el sistema de guàrdies i oficis del col·legi fem una formació especial per als advocats. No es pot acabar la carrera i entrar en aquest sistema. Primer has d’exercir durant dos anys i després s’ha de fer una formació específica per formar part d’aquest torn que és voluntari. Hi ha una formació d’entrada i de seguiment . Al llarg de l’any es fan diverses sessions. I en aquestes volem insistir en formacions de violència de gènere i de temes familiars per millorar els coneixements. El reglament ara ho desenvoluparà d’una manera congruent, ja que nosaltres ja ho fèiem.\nAmb el Greco es van reunir farà un any i mig, si mirem el que passa per exemple al veí del sud, a Andorra la corrupció és més residual, o potser més amagada?\nFa 10 anys no hi havia casos de corrupció a Andorra, però això era tancar-se els ulls, perquè en una societat sana pot haver-hi un o dos casos de corrupció. Fa uns anys a un agent de circulació el van fer fora per corrupció i després un a Govern. Els casos i sentències de corrupció són bastants residuals. Andorra és molt diferent.\nPerò això no vol dir que no n’hi hagi?\nNo. Però nosaltres no podem opinar si no hi ha sentències judicials. Els casos de corrupció que hi ha hagut són o denunciats o sentenciats, són els que hi havia abans i ara surten a la llum. És com la responsabilitat dels metges, tot evoluciona, i ara la informació circula molt. Ara bé, Andorra no té res a veure amb l’Estat espanyol en matèria de corrupció. S’assembla més a altres països europeus. Espanya i Itàlia són països d’alta corrupció.\nAquests tres anys s’ha fet...\nLa llei de l’examen, del certificat d’aptitud; participació en el consell dels col·legis professionals pel tema de l’associació amb Europa i ara també hem pogut negociar una modificació de la Llei dels col·legis que sortirà publicada; al Consell General hem participat en la Llei de menors, en la Llei de blanqueig, d’intercanvi d’informació fiscal, a la Llei del codi de l’administració que també hem fet una comissió, al Codi de procediment civil, en definitiva en moltes lleis; també en la comissió de guàrdies i d’oficis hem treballat activament per millorar la formació; hem treballat a la Universitat d’Andorra pel màster de Dret que ens encarreguem de tota l’assignatura de deontologia, però també formem part del jurat; hem signat un conveni amb l’UdA per les pràctiques jurídiques que es faran en el marc del màster. Hem treballat també amb la Uifand en matèria de blanqueig. A més de les assistències, o reunions amb el Govern, amb altres institucions com el Greco, el Moneyval, la Comissió europea contra la tortura, fa poc vaig assistir també al Global Forum. Així com les reunions amb els inspectors de la justícia, o la reunió ara establerta de manera trimestral amb el Consell Superior de la Justícia, en la qual estem els advocats, Batllia... per millorar el funcionament.\nParlant de feina, i de tot el que feu del Col·legi, l’establiment per primer cop del sou del degà pot resultar una anècdota, però pot ser una fita.\nHas de pensar que es paga a tot arreu. Encara no s’ha aprovat, i sincerament, no sé si s’aprovarà perquè crec que les opinions estan molt dividides. El que han d’entendre és que fa quatre anys enrere la feina de degà no suposava tantes hores, perquè has de presidir el Consell de col·legis professionals, has d’anar al consell universitari, que són moltes reunions. Has de gestionar el propi Col·legi d’Advocats. Feina molt important entre dictàmens, queixes, incidències entre advocats i la representació institucional, organització de la professió, de l’examen. Tenim una vintena de comissions.\nSi s’aprova es determinarà la quantitat.\nL’aprovació del sou del degà (que seria per al pròxim degà que entri després de mi al gener) és una cosa difícil perquè suposa un increment de quota. La quota dels advocats és molt elevada i jo els entenc. Un mínim hi haurà, no serà important, però tot i ser una mica residual hem de tancar comptes, perquè els estalvis que tenim també els hem de guardar pel Tribunal arbitral que tenim amb la Cambra de Comerç, que és una altra cosa que hem treballat aquests anys. Aquest tribunal ha estat una feina del meu deganat. Ja ha sortit la seva llei i ara buscarem un lloc per ubicar-lo, perquè som dos membres fundadors, el Col·legi d’Advocats i la Cambra de Comerç. Demanarem subvencions públiques i haurem de posar diners que vindran dels estalvis. I dels estalvis també n’agafarem per a la renovació informàtica i de tecnologies que suposarà també molt de temps. Tenim un servidor propi per preservar les dades que tenim. I ara es vol donar més recorregut al col·legiat amb el seu accés, i tot això suposarà una reforma informàtica que costarà molts diners. Ens podrà ocupar de tres a quatre anys.\nParlava que hi ha una divisió d’opinions al si del col·legi per establir o no el sou del degà, hi ha una fractura entre els lletrats?\nPel sou del degà, no, i per altres tampoc. Quan vaig començar pensava que els advocats eren molt insolidaris, i des que jo hi soc, que treballo molt, penso que són més solidaris que quan vaig començar. Tot i que no és l’ideal i haurien de ser-ho més. Però ara veig que els advocats veuen que tots tenim interessos comuns, i quan vaig començar no palpava això. I sincerament, la idea dels interessos comuns, més enllà de les diferències que tenim i que sempre tenim els judicis els uns contra els altres, però trobo que amb aquesta visió comuna la cosa se saneja.\nEl ‘cas BPA’ ha suposat un trencament entre els lletrats?\nAl cas BPA treballen pocs advocats si tenim en compte que són aproximadament 176 els que estan exercint. En aquest cas n’hi ha una vintena. No hi ha fractura entre aquests 20 advocats. El col·legi és la casa de tots els advocats i també dels que intervenen al cas BPA, que per diferents motius han tingut incidències. El col·legi els ha fet costat i d’altres han considerat que no. Però com a degana, aniré a donar el meu suport amb igualtat de condicions. I no hi haurà una diferència perquè un és de BPA i l’altre no ho és. Perquè tenim una llei i nosaltres actuem d’acord amb aquesta llei.\nPerò és evident que aquest afer ha marcat un abans i un després en la professió?\nJo no ho diria d’aquesta manera. L’afer BPA ha marcat el fet que ara tothom sàpiga on hi ha el límit. Tothom vol dir la fiscalia, i els batlles han de saber on hi ha el límit d’anar en contra d’un advocat. I els advocats hem de saber on hi ha el límit del que podem o no podem fer. I el dia de la festa col·legial vaig fer un discurs en aquest sentit. El col·legi farà costat a aquells advocats que estan “acusats injustificadament”, entre cometes, però no a advocats que no respecten les lleis. I és molt fàcil, agafes el text de la llei i ja està, l’advocat que no respecta la llei no pot tenir el suport del col·legi.\nTot aquest seguit de recursos d’empara d’un advocat com el senyor Silvestre, és una cosa inèdita?\nDe recusacions n’hi ha hagut sempre. Jo fa 10 anys, quan estava a la junta del col·legi, també vam tenir recursos d’empara d’altres advocats. No passa cada dia, però sí que ha passat. L’únic que d’aquest se n’ha fet molta publicitat. D’inhibicions i recusacions n’hi ha moltes. El que és insòlit és la forma com ho fa, perquè el que no pot fer és instrumentalitzar una recusació, i això ja ho diran els tribunals, perquè tot està en curs, però el senyor Silvestre per molt que es presenti com a víctima, hem de remarcar que ha recusat el senyor Pijuan, i això vol dir que les institucions d’aquest país funcionen. Doncs de què parlem de víctimes si li ha funcionat en un magistrat i no dels menys importants.\nI què li sembla que es qüestioni la justícia amb tot aquest afer i pugui arribar a Estrasburg?\nEm sembla molt bé, perquè si va potser totes les coses tornaran al seu lloc. Perquè aquí hi ha persones com el senyor Silvestre i d’altres que volen fer creure que qualsevol cosa és una vulneració del dret fonamental. Ja decidiran els tribunals.\nA la cerimònia de la toga va defensar molt la professió, quan es defensa molt alguna cosa és perquè està en perill.\nÉs que aquest any 2018 ha estat dur. Es qüestiona molt. Des de la justícia hi havia una imatge de l’advocat diferent, no tan deontològica, i després dels advocats que es pensen que podem fer qualsevol cosa. Els advocats hem de pensar que som servidors de la llei, primer de tot. I el col·legi ha de posar topalls. Stop per a aquells que volen atacar advocats indegudament, stop, perquè és l’advocat el defensor del dret. El col·legi defensarà uns atacs de la justícia contra un advocat si són injustificats. Però per altra banda, tampoc permetrem a l’advocat de fer qualsevol cosa, perquè hi ha un jurament i hi ha una llei. I una ètica i una deontologia. Hi ha una injustícia que es dona en els advocats, i que passa a molts països. Potser n’hi ha dos o tres que guanyen milions, però molts guanyen el sou base o 2.000 euros al mes, la majoria. I aquests no compten les hores, quan han d’anar a la policia o a la Batllia, a l’hora que sigui. I ho fan per una ètica.\nContenta d’haver estat degana?\n(Sospira). Ho he fet, he après moltes coses. He participat en molts actes i organismes i he conegut molta gent. Tota aquesta obertura és positiva, i ha suposat una riquesa personal molt important. Sé moltes més coses que abans, tot i que de vegades no és bo saber tantes coses (somriu). Però també és dur, pel moment que estem passant que també és dur. Et falten hores al dia, perquè també tens el teu despatx. Aquest ritme en un moment o altre ha de parar perquè també tens una vida personal.\nDins la professió d’advocats, la dona està discriminada?\nAmb els temps antics pot ser sí. Al Col·legi d’Advocats, no. Dins de la professió, com que jo personalment tinc bastant caràcter i he estat molts anys a la junta i ara com a degana, potser no he tingut cap situació de discriminació. Però, independentment d’això, les dones no tenen un tracte d’igualtat amb els homes. Com a dona has de ser tres vegades més bona que un home. Per imposar els teus honoraris potser ho tenen més fàcil els homes que les dones, però es tracta d’un problema social. La professió d’advocat no és la més afectada. Amb clients sí que m’ha passat, però no amb la justícia. El client és la societat i potser pensen que una dona no pot defensar segons què. Quan avui en dia, en aquest país, hi ha més dones advocades que guanyen més procediments que qualsevol home. M’agradaria que es millori la condició femenina. Soc una defensora dels drets de la dona. Trobo molt indignant les coses que veig de desigualtat. A la justícia hi ha més batlles dones que homes. I d’advocats més dones que s’han matriculat que nois. Hem de palpar que la societat evoluciona.\n“No sabem com s’articularà la digitalització”\nAmb el nou codi de procediment civil, com canviarà el ritme de feina d’un lletrat?\nPer contestar aquesta pregunta necessitaré primer que la practica ens digui. Diuen que s’hauria d’aplicar al setembre, però això no podrà ser perquè no estarà a punt la nova seu de la justícia. I per aplicar el nou Codi de procediment civil es necessita tota la xarxa en funcionament i l’enregistrament de les vistes, tot operatiu. Per això entenc que després de les eleccions hauran de modificar la llei i fer una moratòria, perquè la llei diu que s’aplica al setembre i això no podrà ser, és inviable. Estem fent formacions cada setmana sobre el nou Codi de procediment civil, però no ens han donat trasllat ni de les notificacions digitals, que això és molt important, ni de la llei de com s’enregistraran les vistes. Aleshores falten dos lleis. La de la digitalització de la justícia, i de com es faran les notificacions. Per a l’enregistrament de les vistes haurà de ser una llei qualificada perquè això afecta la intimitat de les persones. Tot això ens fa falta, no sabem com articularan tot això, i ja fa tres anys que estic reclamant-ho. Penso que s’està treballant però no hi ha manera de tenir-ho.\nEncara falten moltes coses?\nQuan es va introduir a Espanya vaig anar a Navarra. Quan van introduir la digitalització ja feia 10 anys que venien aplicant un codi de procediment civil. Nosaltres no només haurem d’aplicar una nova llei totalment digital, sinó que haurem d’aplicar un nou codi totalment reformat. Ja és prou complicada la digitalització de tots els documents… De cop tot junt, és insuperable. Hem de pensar que hi ha problemes tècnics. Vull que em diguin com Andorra Telecom podrà guardar tota aquesta informació, tots aquests documents amb tant pes, vull saber el sistema de com funcionaran aquestes notificacions digitals, a partir de quan estàs notificat o no, perquè això pot tenir una conseqüència important per a l’advocat. Imagina’t que t’arriben 50 notificacions de cop. I després, com s’enregistraran les vistes, perquè hem de verificar els drets fonamentals de la persona, veure si la llei és compatible amb aquests drets.\nPer tant demaneu un temps afegit?\nNo demanem res. Volem veure els textos i després ja parlarem. Haurem de dibuixar un sistema complet que sigui viable, perquè de moment jo no ho sé. Perquè jo mateix he visitat el sistema de Pamplona, que és el mateix, i m’ha fet por. No por per mi, sinó perquè penso que estem posant el teulat abans dels fonaments. Hi ha moltes coses que poden passar, errors tècnics. I ja no és per l’advocat, sinó pel justiciable. Tots hem de col·laborar per treballar amb això.


Catalunya Ràdio fa un ampli desplegament per seguir el dia de les eleccions al Parlament\nManel Fuentes conduirà el programa especial de la nit electoral en una emissió conjunta amb Catalunya Informació.\n25/11/2010 - 12.11\nCatalunya Ràdio i Catalunya Informació emetran conjuntament aquest diumenge el programa "Especial Eleccions 2010". L'espai el presentarà Manel Fuentes i començarà mitja hora abans del tancament dels col·legis electorals, a dos quarts de vuit del vespre, per acabar cap a la mitjanit, quan ja se sabran els resultats definitius dels comicis al Parlament.\nL'especial començarà amb una tertúlia política amb candidats de les diferents forces amb representació parlamentària i les primeres connexions amb les seus electorals dels partits. El programa també connectarà amb els centres territorials de Catalunya Ràdio per saber la valoració dels candidats de Girona, Lleida i Tarragona.\nA les vuit en punt, Manel Fuentes oferirà el resultat de l'enquesta encarregada per Catalunya Ràdio i TV3 a l'empresa IPSOS amb una mostra de 30 mil votants de 200 col·legis electorals distribuïts per tot el país. El programa facilitarà a partir d'aquesta hora les primeres dades oficials recopilades pel Centre de Recollida d'Informació al Parlament. Aquest centre reunirà les dades que s'enviaran des dels prop de vuit mil col·legis electorals d'arreu de Catalunya.\nA l'estudi de Catalunya Ràdio hi haurà una tertúlia amb el degà de la facultat de Ciències Polítiques i Sociologia de la UAB, Salvador Cardús; la catedràtica de grec de la UB, Eulàlia Vintró; l'escriptor i periodista Joan Carles Girauta; el professor d'història contemporània de la UAB, Joan B. Culla; i el catedràtic de Ciències Polítiques de la UAB, Joan Subirats. Els analistes aniran donant les seves opinions en funció dels resultats que es vagin sabent al llarg de la nit, i els periodistes dels Serveis Informatius de Catalunya Ràdio desplaçats als quarters generals dels partits copsaran les impressions dels polítics.\nLa contracrònica la tindrem amb ‘La campanya domèstica', una sèrie de petites píndoles que oferiran, amb sentit de l'humor, l'altra cara de la campanya electoral. Un espai que anirà a càrrec de l'equip de ‘Problemes domèstics' d'El matí de Catalunya Ràdio.\nAquest "Especial Eleccions 2010" que emetran conjuntament Catalunya Ràdio i Catalunya Informació, s'allargarà fins a la mitjanit i també es podrà seguir per internet (www.catradio.cat).\nDurant tot el diumenge hi haurà un seguiment exhaustiu de les votacions dels comicis. Catalunya Ràdio n'informarà als butlletins horaris i als informatius, i Catalunya Informació anirà donant els detalls de la jornada electoral als corresponents blocs informatius.\nCatalunya Ràdio i Catalunya Informació explicaran totes les incidències del dia, amb la constitució de les meses electorals a les vuit del matí i el començament de les votacions una hora després. Les dues emissores es faran ressò dels percentatges de participació que el Centre de Recollida d'Informació farà públics als avanços a la una del migdia i a les sis de la tarda, i informaran puntualment de les votacions dels candidats a la presidència de la Generalitat dels diferents partits.


Joaquim Ventalló i Vergés (Terrassa, Vallès Occidental, 5 de febrer de 1899 - Barcelona, 3 de desembre de 1996) fou un periodista, polític, traductor, poeta i publicista català, nebot de Josep Ventalló i Vintró (1856-1917). Va traduir Les aventures de Tintín al català.\n3 de desembre de 1996(1996-12-03) (als 97 anys)\nPeriodista, polític, traductor, poeta\nDurant la Guerra Civil espanyola es va exiliar a França, ja que fou perseguit per la FAI, però tornà a Barcelona el 1943. Depurat pel franquisme, no pogué exercir de periodista i va treballar d'agent comercial. Fins al 1967 no va poder col·laborar a Destino, La Vanguardia, Tele/Estel i Recull de Blanes. També va donar nombroses conferències sobre els problemes de l'ensenyament a Catalunya.\n↑ «Joaquim Ventalló i Vergés». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ «Joaquim Ventalló a Graciapèdia». Graciapèdia. [Consulta: 10 novembre 2013].\n↑ El primer partit del Barça per ràdio\n↑ «Recooperem happy ears TELEVISIÓ EN DIRECTE RÀDIO EN DIRECTE TORNAR A la BCT12.11.2014 L'exposició 'Tintinaires de Catalunya' ret homenatge al terrassenc Joaquim Ventalló». Terrassa Digital. [Consulta: 3 desembre 2014].\nJoaquim Ventalló a Graciapèdia\nBiografia de Joaquim Ventalló\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Joaquim_Ventalló_i_Vergés&oldid=21245006»\nDarrera modificació: 31 maig 2019 a les 21:00


Valora el nivell de risc de les activitats. Canal Salut\nPer tal d’augmentar el nivell de coneixement sobre el comportament dels contagis per coronavirus, s’ha creat el “riscòmetre”, una guia ràpida per valorar el grau de risc d’algunes activitats quotidianes.\nA més, com a norma general, les pautes que cal seguir per minimitzar el nivell d’exposició a la COVID-19 són:\nMillor a l'exterior que a l'interior\nEn espais a l’aire lliure es minimitza el risc de contagi de la COVID-19 perquè es redueix la possibilitat de concentració del virus.\nMillor poques persones que aglomeracions\nÉs més senzill contagiar-se en entorns on hi ha moltes persones. En aquests casos, procurem portar la mascareta ben ajustada (tant en interior com a l’aire lliure) i respectem la distància si és possible.\nMillor vacunar-se que no vacunar-se\nLa vacunació redueix la possibilitat de desenvolupar una COVID-19 greu i les hospitalitzacions per aquest motiu. Tot i que no evita al 100% els contagis, s’ha comprovat que ofereix certa protecció. Les variants del virus detectades fins al moment no escapen a l’acció de les vacunes existents.\nMillor fer l’aïllament indicat que exposar altres persones\nEls professionals de la salut ens indiquen quan cal que fem aïllament i quants dies ha de durar. A més, es demana a la ciutadania que es posi en contacte amb el seu CAP o el telèfon 061 si es fa un autotest i aquest dona un resultat positiu. És important no posar en risc persones vulnerables que puguin desenvolupar una COVID-19 greu.\nMillor poc temps que molt temps\nCom menys temps duri una activitat amb altres persones, especialment en interiors, menys probabilitat de contagi. Si no podem evitar la situació, usem una mascareta ben ajustada, respectem la distància si és possible i procurem tenir la pauta completa de vacunació contra la COVID-19.\nData d'actualització: 02.12.2021\nConsells per evitar els contagis de COVID-19 (fons blanc) [124,73 kB ]\nPòster: Com protegir-nos de la COVID-19 en el dia a dia? [150,52 kB ]\nRiscòmetre COVID-19 [812,47 kB ]\nFalca: Com protegir-nos de la COVID-19 en el dia a dia? [482,41 kB ]\nVídeo: Com protegir-nos de la COVID-19 en el dia a dia? [595,38 kB ]


Joana Barceló interpel•la al Govern per tal que afronti el creixent “drama silenciós” de la precarietat i l’explotació laboral en el sector turístic - Psoe Menorca\nJoana Barceló interpel•la al Govern per tal que afronti el creixent “drama silenciós” de la precarietat i l’explotació laboral en el sector turístic\n.- Barceló contraposa les dues cares de les dues darreres temporades turístiques: “l’eufòria dels indicadors turístics positius i els indicadors laborals del sector, silenciats pel Govern”.\n.- El conseller Garcia respon amb més oposició a l’oposició i amb un acte de fe sobre suposades millores en la qualitat de l’ocupació a llarg termini\n“Creu el Govern que els guanys turístics, que hi són, arriben a tothom? Està d’acord el Govern que es millori la competitivitat mitjançant una major explotació laboral? Quin és l’objectiu del seu Govern? El compte de resultats o el benestar de la gent?” Aquestes són algunes de les preguntes que la diputada Joana Barceló ha formulat al conseller Joaquín Garcia en la interpel•lació sobre temporada turística i ocupació laboral que ha defensat al ple del Parlament.\nBarceló, qui ha iniciat la seva intervenció exposant que aquesta interpel•lació anirà acompanyada de les corresponents propostes quan s’abordi la moció que se’n derivarà, ha exposat el convenciment del Grup Socialista que es pot millorar la situació actual de precarització de l’ocupació en l’àmbit turístic.\nEn la interpel•lació la diputada ha analitzat els resultats de les temporades turístiques de l’any passat i de 2012. Temporades en què “malauradament, vàrem viure una realitat amb dues cares ben contraposades. Per una banda, l’eufòria dels indicadors turístics positius, que trobem publicitats pel mateix Govern al seu fulletó publicitari (el nombre de turistes del 2013 s’incrementà un 5,1% en relació a 2011, la despesa total un 8,7%, també en relació a 2011; la despesa diària un 5,5%, el nombre de pernoctacions va augmentar un 3,1%, l’increment de la categoria d’establiments turístics i un munt d’inversions: 260 milions d’euros a Mallorca, 100 Eivissa, mentre a Menorca no hi ha dades).”\nPerò durant el passat estiu també hi va haver notícies que, per la seva gravetat, “fan empegueir. Noticies sobre els indicadors socials i laborals que no es troben en el fulletó del Govern; un silenci que sorprèn (de fet el quadre de creació d’ocupació, el nombre d’afiliats, no hi és).” Notícies lligades a “contractes il•legals en hoteleria en forma de becaris o a l’explotació laboral, en totes les seves possibilitats: contractes de temps parcial amb jornada complerta; jornades complertes i salaris parcials...i les denuncies per l’externalització de serveis hotelers, amb l’objectiu, si és possible, rebaixar encara més els salaris.” Indicadors laborals que “mostren la nova explotació laboral que ha impulsat la reforma laboral en relació a la rebaixa dels costos salarials al sector serveis: En el tercer trimestre 2011 – 2013: els costos salarials d’aquest sector van baixar a Balears un 2,7%, i se situen un 8% per davall dels costos salarials de l’Estat.”\nRespecte de la precarietat de contractació Barceló ha exposat com entre 2011 i 2013 els contractes indefinits a temps complert van caure un 3,3%, mentre els temporals a temps parcial es van incrementar un 29% (en el marc d’un increment de la contractació anual del 10,9%). Especialment significatiu també és el fet que al mes de març del 2014 el 21% dels contractes signats són inferior a un mes i el 13,7% de menys de 7 dies. “3.497 contractes de menys de 7 dies en un sol mes.” Tot plegat mentre l’indicador de temporalitat dels assalariats del sector turístic torna a incrementar-se el 2013 (passa del 27,9% de 2012 i al 33,38% de 2013) i mentre augmenta el nombre de persones afectades per Expedients de Regulació d’Ocupació.\nMolts sacrificis de treballadors i treballadores que no han servit per crear més llocs de feina. De fet “en la globalitat de la creació de llocs de feina (segons dades de Tresoreria de Seguretat Social, 2011–2013) tenim 9.300 afiliats menys, mitja anual i en el sector serveis 1.350 afiliats menys. En el sector d’allotjament sí tenim 2.028 llocs de feina més i qui ha creat més ocupació són els serveis de menjars i begudes, amb un increment de 3.047 llocs de feina.” Però aquest magre creixement “no és ni capaç de positivar la creació d’ocupació del mateix sector dels serveis, ni molt menys la creació d’ocupació global assalariada del conjunt de la nostra economia.”\nEn definitiva Joana Barceló ha demanat al Govern el seu posicionament davant “el drama silenciós i silenciat d'explotació laboral.” I la resposta del Conseller Joaquín Garcia ha estat la de tornar a fer d’oposició de l’oposició, confonent dades d’atur i d’ocupació, defensant les estratègies empresarials de millorar els comptes de resultats a costa dels treballadors i fiant que a llarg termini millorarà el model de contractació. Respostes que, de nou, estan molt allunyades de la situació que pateixen milers de treballadors i treballadores de les illes Balears.


Ron Perlman i Pam Grier contagien acció i complicitat al Festival - Sitges Film Festival - Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya\n‘Apostle’, ‘La sombra de la ley’ i ‘Climax’ han estat les tres apostes de la Secció Oficial\nSitges 2018 ha enfilat el seu segon dia amb l’actor Ron Perlman, que ha inaugurat el programa del Sitges Pitchbox, inclòs en les activitats dedicades a la indústria dins del Festival. A més, després de les emocions viscudes en la gala inaugural, el protagonisme d’avui ha arribat amb la premiere mundial de ‘La Sombra de la Ley’, del director Dani de la Torre, i l’estrena europea de la producció de Netflix, ‘Apostle’. Per un altre costat, el dia d’avui es tancarà al ritme de Gaspar Noé i la seva darrera provocació cinematogràfica, (‘Climax’) i l’entrega del Premi Màquina del Temps a l’actriu Pam Grier, una de les grans dives del cinema d’acció.\nL’actor Ron Perlman, immortalitzat pel seu paper protagonista a Hellboy –la pel·lícula dirigida per Guillermo del Toro– ha pres el relleu al realitzador mexicà com a mestre de cerimònies en les jornades dedicades a la indústria. “El meravellós del meu ofici és poder fer que el món en el que vivim sigui una mica millor durant les dues hores que dura una pel·lícula”, ha comentat en l’acte inaugural del Sitges Pitchbox. A continuació, ha tingut lloc la trobada, La criptomoneda a la indústria de l’entreteniment, a càrrec de Slate –un dels patrocinadors principals del Festival, al costat de Moritz–, XYZ Films i el propi Perlman. L’actor nord-americà ha culminat la jornada en rebre el Premi Màquina del Temps a l’Auditori Meliá, just abans de la projecció de la cinta d’acció, Asher, de la que n’és protagonista.\nLa Secció Oficial del Festival també ha viscut avui l’estrena europea de la producció de Netflix, Apostle, dirigida per l’especialista en el gènere d’acció, Gareth Evans. “Després de rodar tres pel·lícules d’arts marcials seguides, necessitava fer alguna diferent” ha explicat Evans. I ho ha aconseguit. Després d’enlluernar amb el seu díptic The Raid i The Raid 2, el realitzador gal·lès ha presentat una història de rescat, venjança i redempció, ambientada a principis del segle XX, on l’acció deixa pas al terror.\nEl moment més excitant s’ha viscut amb el director d’origen argentí, establert a França, Gaspar Noé, sempre al límit de la polèmica, que ha presentat avui en la Secció Oficial a competició, Climax, un festival visual, sensorial i lisèrgic, a ritme d’urban dance: “Em vaig divertir molt... ens vam divertir molt fent la pel·lícula. Vam improvisar també i al final em vaig trobar amb molt de material filmat”, ha afirmat el realitzador durant la roda de premsa d’ aquest matí. Gaspar Noé ha assistit a la presentació acompanyat dels deu ballarins, que han participat en el film, i que al seu costat seran els amfitrions de la festa posterior a la projecció de la pel·lícula al Sweet Pacha de Sitges.\nAquesta segona jornada ha brillat també amb la mítica Pam Grier rebent el Premi Màquina del Temps directament d’Àngel Sala, director del Festival. Grier ha atret els focus durant el photocall i s’ha mostrat propera i extravertida amb la premsa gràfica. Avui també s’han inaugurat les exposicions Mil gritos en la noche, al Centre Cultural Miramar, i Homenatge a Pepe Carvalho, a la Sala Can Rocamora del Cau Ferrat i el Museu de Maricel.


El Tribunal de Comptes de la Unió Europea qüestiona els ajuts per fer sucs pel veto rus\nAGRICULTURA CRISI FRUCTÍCOLA\nPosa en dubte que sigui eficaç i assegura que les indústries van rebre gairebé una quarta part de la matèria primera || Com a aportació en espècie en lloc d’obtenir-la a través d’una compra al mercat\n© Imatge d'arxiu d'inspecció de fruita retirada del mercat amb ajuts comunitaris per a transformació en suc a Lleida.\nEl Tribunal de Comptes de la Unió Europea qüestiona alguns ajuts establerts per Brussel·les per atallar la crisi del sector de la fruita arran del tancament de fronteres russes l’agost del 2014. Bona part de les seues crítiques se centren precisament en un dels instruments més utilitzats a Lleida per treure del mercat préssecs i nectarines amb ajuts comunitaris mitjançant l’anomenat pagament en espècie. El sistema es basa en la transformació de la fruita en sucs per al posterior repartiment entre les persones necessitades. La indústria cobra els treballs en espècie, amb part de la matèria primera.\nL’informe especial elaborat per un equip auditor planteja, per exemple, que “la UE va sufragar un cost desproporcionadament elevat per la transformació de préssecs i nectarines”. En concret, apunta que en el cas de les mesures d’urgència per a la distribució gratuïta de préssecs i nectarines va ascendir a 55 milions d’euros a la UE. Xifra en un 37% el cost de selecció i embalatge i en un 13% el de transport.\nConsidera que no hi ha prou proves que els productes fossin efectivament retirats\nBrussel·les recorda que són els estats membres els que duen a terme els controls\nAixí, afirma que el valor dels productes retirats “només equival aproximadament a un 50% del cost total”. Apunta que aproximadament el 87% dels fons es van destinar a productors d’Espanya i Grècia. Els càlculs van més enllà i afirma que “el cost sufragat pel fons de la UE per litre de suc destinat al consum de persones necessitades va ser de fins a 4,25 euros per litre: quatre vegades aproximadament, el cost d’un litre de suc al supermercat”.\nPerò no només es queixa del capital usat, sinó que considera fins i tot que no hi ha suficients proves que els productes fossin efectivament retirats del mercat. Apunta que Espanya i Grècia posseïen juntes més del 94% dels préssecs i les nectarines finançades per a la distribució gratuïta. De les 132.000 tones retirades als dos estats membres, 99.000 es van transformar en sucs. Afirma que Espanya va autoritzar un coeficient d’11 quilograms de préssec entregats als transformadors per un litre de nèctar de préssec, mentre a Grècia eren 8,5.\n“Al final, la major part dels productes retirats van tornar al mercat en forma de suc, i només una petita part va arribar a persones necessitades. Permetre que els transformadors retinguin la majoria de les quantitats retirades i pagades pel fons com si fossin destinades al consum en fresc és contrari a l’objectiu final de l’entrega gratuïta”, conclou l’informe del Tribunal de la UE.\nAfegeix que poden variar en funció del producte, les seues característiques i la seua qualitat. Quant al seguiment del procés, la Comissió recorda que, “de conformitat amb la normativa de la Unió Europea, són les autoritats competents dels estats membres els que porten a terme els controls”.\nBrussel·les també fa referència a les pegues que posa l’informe del Tribunal als preus de retirada de fruita en general, no únicament els destinats a sucs. Apunta que es fixen sistemàticament en un nivell molt inferior al dels preus de mercat que regeixen al mercat únic.\nLa Comissió estudiarà els costos, però sense tancar el pla\nLa Comissió Europea respon a l’informe del Tribunal de Comptes de la UE acceptant només algunes de les recomanacions. En concret, s’obre a avaluar els costos d’embalatge, selecció i transport de la fruita en els casos de retirades. Però, malgrat això, insisteix que “totes les opcions han de quedar obertes”. Brussel·les avaluarà en particular “la ràtio de conversió de préssecs retirats i el suc o nèctar obtingut i la garantia que els pagaments realitzats als transformadors només compensa els costos de transformació”. Amb tot, recolza que siguin els estats membres els que hagin de decidir sobre aquestes ràtios.\n1. Els catalans destinen un 36% del sou a pagar el lloguer\n2. Tallen la llum, per raons de "seguretat", a un bloc okupat de la Seu d'Urgell\n3. Instal·len una rampa d'evacuació per a animals al canal de Térmens\n4. Estudiants es manifesten a Lleida en defensa d'una educació pública\n5. Detingut acusat de robar en una caseta de l'ONCE a La Seu d'Urgell