L’Estat licita l’estudi de viabilitat de la remodelació de la xarxa arterial ferroviària de Tarragona | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nL’intercanviador d’ample ferroviari de la Boella, al Tarragonès, dins el projecte del corredor mediterrani. Foto: ACN\nEl Ministeri de Transports, Mobilitat i Agenda Urbana (Mitma) ha licitat «l’estudi de viabilitat de la remodelació de la xarxa arterial ferroviària de Tarragona», davant l’augment de trens de mercaderies que està previst que passin per la zona quan finalitzin les obres del tercer fil del corredor mediterrani. L’anàlisi (avançat durant la visita de la ministra, Raquel Sánchez, a Catalunya dilluns passat) se centrarà precisament en el pas de mercaderies i la problemàtica que generarà a la línia de la costa, a més de buscar solucions que «donin continuïtat» al corredor mediterrani. «Així mateix haurà de plantejar i definir la necessitat de noves línies o la modificació de la xarxa existent un cop analitzats els tràfics ferroviaris actuals i futurs que conflueixen a l’àrea de Tarragona i el seu por», ha apuntat el ministeri.\nResposta de la plataforma Mercaderies per l’Interior\nPer la seva banda, la plataforma Mercaderies per l’Interior considera que el problema del pas de mercaderies ferroviàries per la ciutat de Tarragona i altres localitats de la costa no queda resolt amb la licitació de l’estudi de viabilitat. L’entitat considera “inacceptable” els terminis plantejats pel subdelegat del govern de l’Estat quan parla de dos anys per elaborar aquest primer estudi informatiu i d’un mínim de deu anys per executar les obres. Recorda que en el futur més immediat s’incrementarà el pas de combois amb mercaderies al costat de zones residencials, equipaments turístics i l’Amfiteatre romà, monument Patrimoni Mundial, amb tots els riscos que això suposa per a la població i el territori. “No caurem en el parany de pensar que la licitació de l’informe soluciona el problema i que no hem de fer res durant els pròxims dos anys”, afirma Eugeni Sedano, portaveu de la plataforma.\nL’entitat continua treballant en diversos fronts que concretarà en les pròximes setmanes –“anem a totes”- perquè creu que les institucions i la majoria de la ciutadania no és prou conscient de la gravetat dels riscos. Mercaderies per l’Interior no vol caure en un “fals optimisme” a partir de l’anunci ministerial –que reconeix la “problemàtica” de l’increment del tràfic de mercaderies a la línia de la costa- i té previst sol·licitar de manera immediata una reunió amb la nova titular del ministeri, Raquel Sánchez, per plantejar-li les seves reivindicacions i aportar informes tècnics i jurídics que detallen l’extremada gravetat del tema.\n10/05/2021 ‘Front comú’ d’alcaldes del Tarragonès i Baix Penedès perquè els trens de mercaderies no passin per dins els municipis


La qualificació de l'assignatura s'obté mitjançant un examen escrit que suposarà el 80% de la nota final. El 20% restant s'obtindrà a través de la participació voluntària en seminaris proposats, entenent com a participació la realització amb aprofitament de les activitats que es proposen.\nLa nota dels seminaris s'utilitzarà en les dues convocatòries ordinàries del curs acadèmic on s'han realitzat aquests. En cas de no superar l'assignatura en aquestes dues convocatòries, l'alumne o l'alumna s'ha de presentar en un altre curs acadèmic. Durant el desenvolupament d'aquest nou curs, s'han de tornar a realitzar els seminaris.\nPerquè un estudiant o estudianta es considere presentat a l'assignatura, ha d'acudir a la convocatòria oficial d'examen. En cas de realitzar un o els dos seminaris però decidisca no presentar-se a l'examen, no es considera presentat a l'assignatura.


S’obre la convocatòria de l’Escola de Pastors 2012! | Escola de Pastors de Catalunya\nS’obre la convocatòria de l’Escola de Pastors 2012!\n28 Octubre, 2011 a les 10:50 am\t· Filed under Presentació\nAvui s’obre la convocatòria per a participar en la 4a. edició de l’Escola de Pagesia i Activitat Pastoral de Catalunya. Escola de Pastors 2012.\nAquells/es que estigueu interessats en participar, només cal que us llegiu atentament les Bases de la Convocatòria, on hi trobareu tots els detalls de funcionament, l’estructura del curs i els requisits per a poder participar. Si hi esteu interessats/des només cal que ompliu la sol·licitud que trobareu a la mateixa web, indicant amb detall tot allò que se us demana. Recordeu que aquest és un pas molt important! És a través de les sol·licituds on el jurat que les avaluarà decidirà si aquestes arriben a la fase final de la selecció: l’entrevista personal. El procés de selecció consisteix en l’avaluació d’aquestes sol·licituds – on es descarten aquelles que no compleixen el perfil buscat -; i una segona fase on a través d’entrevistes personals s’escolleixen les persones que participaran en l’edició 2012.\nUs hi esperem amb ganes i esteu tots/totes molt benvinguts en participar a l’escola.\nalbert wrote @ 28 Octubre, 2011 at 4:08 pm\nNo puc obrir els dos links, el de les bases i el de les sol.licituds. Ho he provat des de dos ordinadors diferents, i no s’obren… Albert.\nmontserratponsa wrote @ 2 Novembre, 2011 at 8:06 pm\nTornar a la terra era un deure contret, només ella ens poden donar el necessari per a viure. Gràcies per la vostra inciativa.\nButlletí de Som lo que Sembrem « Som Lo Que Sembrem Vallès wrote @ 4 Novembre, 2011 at 3:56 pm\n[…] participar, només cal que us llegiu atentament les Bases de la Convocatòria, que les trobareu a la web del Projecte Grípia on hi trobareu tots els detalls de funcionament, l’estructura del curs i els requisits per a […]


Club econòmic dels russos\n17 abril 2021 10:56\nDivendres passat una dotzena de caps d'Estat es reuniren a la capital a Tatarstan per intentar donar continuïtat a un projecte polític que fa més de deu anys que decau i que és necessari renovar. Es tractava dels dotze membres de la Comunitat d'Estats Independents. La CEI és un paraigua polític més o menys dèbil que va acollir un grup de països que sorgiren de la desfeta de la Unió Soviètica el 1991. La CEI va ser pensat per donar continuïtat a la influència de Moscou a la regió i per evitar en allò que fos possible les guerres entre els antics membres de l'URSS. Per a alguns era l'equivalent de la Unió Europea dins l'àrea d'influència russa. Però cada vegada que s'ha reunit la CEI hi ha hagut poques coses per constatar, llevat de la reducció accelerada de la influència dels russos. Per tant, divendres, els que més s'interessaven pels resultats potser eren els americans i alguns dels serveis de governs europeus: la pregunta és si ha arribat l'hora de girar la truita i utilitzar la CEI per provocar la democratització a l'antic bloc comunista, com la que hem vist a Geòrgia i a Ucraïna. Els presidents d'aquests dos països feren la feina que s'esperava d'ells. Demanaren justament això, que la CEI deixàs enrere les propostes antigues de Moscou i s'abocàs a la renovació. Però no sembla que hagi de ser tan fàcil, en part perquè tots aquests estats, Ucraïna i Geòrgia inclosos, depenen de Moscou per quelcom molt important: l'energia a preu reduït. Moscou ven gas i petroli als estats membres de la CEI a menys de la meitat del preu que es paga a Alemanya, per exemple. El cap de setmana alguns mitjans de comunicació russos duien un reportatge sobre la reunió que contenia cites d'oficials russos que deien clarament que la subvenció de l'energia dels veïns durarà només mentre hi hagi compensacions per un altre costat. La CEI, doncs, sembla haver acabat com a eina unificadora si es parla d'ideologia, però a la pràctica, la CEI és un club d'interessos econòmics i potser, mentre el preu del petroli als mercats internacionals continuï allà on és, té un futur brillant per davant. La CEI és encara en mans dels russos, i com occident, manipularan el que puguin per tenir-ne el control.


TUMATEIX LLIBRES, parlem de llibres.: TEMPESTA D'ESPASES de George R.R. Martin\nTEMPESTA D'ESPASES de George R.R. Martin\nCançó de Gel i Foc III\nSi encara no heu començat a llegir aquesta saga hauríeu de començar per Joc de Trons i seguir per Xoc de Reis.\nEl primer que vull fer és felicitar a l'autor d'aquests llibres i a altres que escriuen llibres similars per la capacitat que tenen de generar cents de personatges i històries en una sola. En aquests llibres a més del que està transcorrent, que no és poc, també s'aniran relatant històries del passat dels personatges per completar els llinatges. També he de felicitar l'autor perquè sap posar-se al lloc de qualsevol personatge, sigui una nena, un mercenari, una mare, un rei, una meuca...\nLa presència del Gel i del Foc cada cop és més present, encara que els diversos reis i el seu entorn mantenen el protagonisme principal.\nA mi m'agraden els llibres on els protagonistes aconsegueixen fites, amb sacrificis, i superant desgràcies... però aquest llibre m'ha deixat més derrotada del que em pensava. Un tant per cent massa alt no solament no aconseguirà el que es proposa si no que els sortirà la jugada totalment al revés. Si algun s'hi aproximava, era només un miratge, al revolt l'esperava una nova desgracia, un nou contratemps o, la mort.\nLa Daerenlys fa la seva lluita particular intentant alliberar tots els esclaus que va trobant pel camí i creant el seu exercit per tornar a apoderar-se de Westeros i els seus dracs segueixen creixent.\nLa ratlla que separa bons de dolents va i ve i qui hem detestat pot ser que ara ens caigui bé. Tothom va contra tothom, no et pots fiar de ningú. Potser és l'instint de supervivència habitual en estat de guerra, però potser el que haurien de fer és unir-se per lluitar contra alguna cosa encara pitjor.\nCrec que en aquest llibre he patit molt més del que he gaudit. És el tercer llibre i estic realment esgotada. Esgotada i dolguda. Em costarà força de pair...Sé que no podré evitar seguir entrant a les seves vides - de fet els dos llibres següents ja estan de camí - però en aquest hi ha agut moments que m'he quedat amb un mal cos que gairebé ho deixo estar. Diuen que han de ser set llibres i m'estic preguntant seriosament si ho resistiré. En aquest hi ha hagut massa morts. A mi em costava una mica pair les lluites, les nombroses baralles i mutilacions, però en aquest el que m'ha costat més ha sigut pair algunes morts...\nEls últims capítols m'han donat força i ganes de saber més. Una altra prova de que l'autor sap molt bé com enganxar-nos.\nAh! ara que veig la foto, penso que m'he deixat una cosa... No he parlat del sexe que hi ha en aquestes novel·les. Doncs sí, hi ha sexe, incest, violacions, frustracions... Però l'únic que volia destacar és l'erotisme que té un "llop" tant tendre, que a més ha fet vot de castedat... Tot i que jo sóc Lleó de signe i tot i que en Jaime Lannister cada cop em cau millor i en Tyrion m'ha caigut bé des del començament, em decanto per en Jon sense ni rumiar-ho.\nI una altra cosa que deixo per més tard, potser per aquest divendres... és més d'en Tyrion Lannister...\nEl llibre és realment dur, s'ha de reconèixer, i això que qualsevol pugui morir perquè no hi ha protagonistes fixos, és una mica angoixant. Hi ha personatges que et cauen bé i n'hi ha que no, com bé dius això no depèn de la família, i si hi ha una cosa encara millor, és que canviarem d'opinió amb alguns personatges, perquè en aquesta saga és on millor observem que no hi ha res que sigui blanc o negre del tot. Crec que aquesta és la seva grandesa, i també la nostra desgràcia, perquè no estem acostumats a llegir coses que passin com serien a la realitat, no com llegim a les novel·les on gairebé sempre surt tot bé.\nAquest és el més dur i les coses que passen són les més fortes. No deixen de passar coses mai, però quan continuïs veuràs que apareixen nous personatges i que tot sembla passar més a poc a poc. A més, tingues en compte que al quart llibre surten només alguns personatges i fins el cinquè no reapareixen alguns dels importants, com ara en Jon Neu, que segur que trobaràs a faltar. A més, a la majoria de gent els escenaris i personatges nous (Les Illes del Ferro i Dorne sobretot) els sobren. És diversificar la trama, posar més llenya al foc, i aquest és un altre error que tenim, ens agrada que la trama se centri i ens resolguin els dubtes. Doncs ja t'aviso que d'això, res. 'Mas madera, que es la guerra', que dirien els germans Marx. Ànims, que encara no saps res, Jon Neu.\nSi parlem de personatges preferits, Jon Neu cau bé a tothom, és clar. Tyrion és un supervivent i més astut que una fura, per això també cau bé. No oblidem a Arya, un dels personatges més frikis que hi ha. I en Jamie guanya punts, sense deixar de banda la Brienne. I bé... els que encara et queden per descobrir. N'hi ha un que fa que Joeffrey sembli una germaneta de la caritat...\n14 de gener de 2014 a les 11:28\nPer això aquest es el meu llibre preferit de la saga, i el de molts altres lectors. Quan sembla que algú té un bon pla que no pot fallar o simplement sembla que les coses li comencen a anar bé la palma segur xD\nJo fa temps que m'he cansat de dubtar entre llops i lleons i m'he fan de qui serà la veritable reina dels 7 regenes i més enllà, la Daenerys Targaryen, Daenerys de la Tempesta, La que no Crema, Trencadora de Cadenes, Mare de Dracs i crec que no em deixo res...\n14 de gener de 2014 a les 12:15\nUi sí, la Brienne! me l'havia deixat, també m'ha agradat molt. És que n'hi ha tants i a sobre, com dius tu, en van sortint més i més...\nSí que l'enyoraré a en Jon, i l'Arya és també una de les que més m'agraden, em van fer patit, ja em pensava que en aquesta no quedaria ni l'apuntador!!\nJa tinc els dos següents a casa, però els deixaré reposar una mica, són llibres densos que cal agafar amb calma i més si m'ha de fer tants canvis com dius.\nS'acosta l'hivern i he d'agafar forces per continuar...\n14 de gener de 2014 a les 12:58\nuix, uix... qui sap??\nJa es veu que l'autor et fa creure sempre coses i al final... en uns instants PATAPAM!\n14 de gener de 2014 a les 13:00\nAquesta admiració per l'autor és compartida. Ha de ser molt difícil crear tot un món, amb tal multitud de personatges i que tot vagi quadrant i Mr. Martin ho fa a la perfecció. S'ha inventat un món totalment real i, com és real, per això passen coses que no ens podríem esperar perquè trenquen la lògica de la ficció i, com t'ha dir en Xexu, encara no ho saps tot... ni molt menys.\nPel que fa al personatge preferit, des del començament que m'ha agradat molt la Daenerys però tinc moltes esperances posades en l'Arya Stark, crec que és un personatge "tapat" i que pot donar molt de si en la part final de la història encara no publicada. Ja ho veurem!\n14 de gener de 2014 a les 15:03\nJo també tinc moltes esperances posades en l'Arya, té molt potencial, però jugo amb desavantatge, encara només vaig pel tercer i com més llegeixo els vostres comentaris més curta serà la pausa que faré, perquè em feu agafar ganes de tornar-hi.\nVeig que aquest tercer llibre ha tots ens va deixar ben sorpresos. Tot i estar en un món de ficció les històries són ben reals, amb desenllaços completament inesperats. Com que veig que tothom "fa apostes" a mi l' Arya també m'agrada molt.\nTornant a la saga, el quart llibre em va costar una barbaritat! a veure el cinquè\n14 de gener de 2014 a les 19:13\nA mi també em va agradar molt aquest llibre i de fet el 4rt (sobretot) i el 5è els vaig trobar una miqueta, només una miqueta, més fluixos. El que admiro més de l'autor és la capacitat de posar-se a la pell de tothom i de fer històries tan reals amb tants personatges diferents. Jo estimo l'Arya i la Daenerys! I en Jon, evidentment jeje.\n16 de gener de 2014 a les 8:53


Quant a nosaltres - Wuxi Jinjufeng metall Material Co, Ltd\n※ La nostra història\nWuXi JinJuFeng constituïda per empresaris amb experiència combinada de més de 10 anys per a la fabricació i venda de tub d'acer i xapa productes, ara que ens convertim en un proveïdor global i distribuïdor de xapa d'acer inoxidable, bobina, canonada, canal bar, TV plana barra, Àngel barra, també som el distribuïdor autoritzat de TISCO, Baosteel, JISCO, ZPSS, POSCO etc.\n※ La nostra fàbrica\nEl nostre magatzem situat al centre d'acer de l'est de Wuxi base, tenim un ampli inventari i nostres proveïdors permeten complir les seves necessitats amb disponibilitat immediata per a una àmplia gamma de mides de productes d'acer inoxidable i qualificacions\n※El nostre producte\n201.202.301.302.304.304L.309S.310S.316.316L.321.410.430.430A.440A.440B.440C.904L.2205.2507.2520 o personalitzar d'acer inoxidable plat/pipes/bobina/barres.\n※ Aplicació del producte\nProductes alimentaris, Gas, construcció, implantà, construcció, metal·lúrgica, Biologia, electrònica, química, petroli, intercanviador caldera, Energia Nuclear, equips mèdics, maquinària, camps de maquinari.\nCertificat de comprobació de molí\n※ Producció de mercat\nJinjufeng serveix clients en més de 20 sectors arreu del món, com la Kuwait, Rússia, Ucraïna, Corea, Índia, Austràlia, ara podem guanyar una bona reputació dels nostres clients.\n※ El nostre servei\n1. t'oferim una extensa d'avançada i estàndard de servei de processament d'acer inoxidable.\n2. 24 hores un dia en línia! Fem una feina amb nostre cor complet, o no és una feina!\n3. som especialistes en lliurament ràpid i tractament personalitzat per satisfer les seves necessitats d'acer inoxidable més difícils.


Gemma's Gems: de juny 2012\nEl dibuixant que portem a dins!!!\nEn la nostra visita a Walt Disney World vaig poder fer realitat un dels meus somnis juvenils: conèixer un dibuixant de la companyia i assistir a una classe magistral seva!!!! Els anys han passat però el somni s'ha complert!!! No sabeu la il·lusió que em va fer!!! Fins i tot vam estar parlant i fent fotos amb un altre dibuixant que estava fent la Minnie Mouse en una de les botigues del parc!!\nEl primer dibuixant que us he comentat ens va fer una classe i ens va ensenyar a dibuixar en "Bolt", un gos molt simpàtic de la factoria, sempre començant per unes línies esquemàtiques que ens ajudaran a situar el nas, les orelles, els ulls, etc, i finalment fent el dibuix definitiu :)\nI aquí en teniu els resultats!!!! N'hi ha un fet per mi i un altre fet pel Lluís, que està fet un artista (encara que ell digui que no, jejeje)!!!\nAquí una dibuixanta....\n....I aquí els resultats!!!\nUn dibuixant en plena feina!!!\nLa Minnie Mouse!!!\nAquest és el meu "Bolt"...\n... I aquest el del Lluis :)\na de juny 29, 2012 2 comentaris:


Entrevista a Salvador Montañana candidat de Compromís Eleccions 2015\nHauria de ser una resposta molt extensa, podria dir que sí, però no diria tota la veritat, cert que en sé de moltes però reconec que he hagut de sol·licitar informació al Registre d’Associacions local i m’han aparegut algunes poques que no considerava o amb altres noms diferents als que pensava. Censades en total 59, segons aquest registre que també em comunica que no té totes les dades actualitzades, tant menys ho podria saber jo.\nPerò el més important és saber que les que més activitat tenen es reparteixen entre les esportives, quasi la tercera part; i les culturals, 2 o 3 menys, però que augmentarien notablement si afegim al seu àmbit les de festes i religioses, arribant amb això a la pràctica totalitat; quedaria una resta d’associacions de caire social amb poc moviment, a excepció d’una única de Veïns de Guadassuar.\nNo hi és AFGA, de fotògrafs de Guadassuar aficionats, que és activa.\nNo sé si el Ràdio Club Guadassuar es refereix als Ràdio Aficionats o Guadassuar Ràdio.\nTrobe a faltar al llistat una associació de caçadors i dues de pescadors que, al menys, hi havia. No sabem si s’han dissolt o, simplement, no hi són al registre.\nI els partits polítics? O les seues agrupacions locals?\nPer cert, Torxa Teatre, encara no és associació?\nProcure mantindre’m informat seguint i consultant prou a sovint les xarxes i sobre tot la pàgina Guadassuar.org a Internet i les pàgines de Facebook de la Biblioteca (és necessari tindre’n dues?) i el Centre Cultural sense oblidar d’altres associacions culturals de les que m’he fet amic i seguidor, la Coral M. Llorenç Ruiz a la que pertany, Música Guadassuar on sóc soci, La Dispersione (Curs de Música Antiga), entre d’altres.\nQue jo sàpiga, l’únic oficial que hi ha actiu ara mateix és el Taller d’Escriptura que fa una tasca molt important en el foment d’escriptura i lectura, amb un ventall variat d’iniciatives per totes les edats. D’altres tallers no oficials (boixets, dibuix i pintura, cuina, restauració de mobles,...) apareixen, desapareixen o continuen a criteri dels promotors particulars, als que el Consistori facilita els locals sense càrrec, i es financen amb aportacions dels participants. Hi hauríem d’afegir els diferents cursets i concursos culturals que es promouen al llarg de l’any.\nPer a la segona part de la pregunta és difícil de dir ara mateix, s’han de mesurar les possibilitats reals del pressupost i obrar en conseqüència, cal revisar les diferents partides i acoblar-les als desitjos de les persones, prioritzant les necessitats.\nSeria una pregunta consegüent a l’anterior i hauríem de tornar a fer una ullada al disponible de Guadassuar que és limitat per un deute legal ja sobrepassat. Però és la pròpia gent la que ho ha de dir, participar en les activitats és la millor manera de fomentar-les i, per millorar-les, nosaltres no hem de conduir, hem d’acompanyar.\nBé, dèficit és la desviació negativa en l’acompliment d’un pressupost.\nA Guadassuar el que hi ha és un deute per acumulació de dèficits continuats durant els darrers anys, si no ens afectara, tornaríem a caure en el mateix parany, no crec que fora bo oblidar-ho.\nLa majoria d’associacions culturals i esportives actives sí que estan subvencionades en part, algunes més que altres (pot ser alguna, ho desconeguem, al complet), el que no sabem és el criteri de l’actual govern municipal a l’hora d’assignar-les.\nEn quant als tallers, crec que en ser promoguts directament per l’Ajuntament, depenen totalment d’ell financerament, a excepció dels esmentats abans, no oficials, als que se’ls facilita el local.\nS’hauria d’estudiar cas per cas, atenent a l’oferta i aprofitament i nombre de persones a les que podria interessar.\nHui per hui, ningú es creuria que hi ha algú que va a solucionar el problema de l’atur així com així, el que proposem és un pla de xoc anticrisi, consensuat amb els agents econòmics, empreses, autònoms, associacions de comerç, cooperatives i representants dels treballadors.\nPer suposat que necessitem la creació d’una borsa de treball municipal transparent, pública i sense manipulacions interessades. Per a tots els àmbits que es vagen fomentant al poble, als sectors productius però també els socials, incloent-hi la cultura.\nTots els cicles formatius són importants però hem de pensar que si als obligatoris no n’hi ha de beques, de moment, com podem mantindre la del cicle universitari que és voluntari? Clar que voldríem que hi haguera per tots el cicles, però hauríem d’estudiar primer les necessitats d’aquells que no poden, famílies que tenen problemes de subsistència i ajudar-los als cicles inicials i en la mesura del possible anar estenent-ho a la resta. Hem de ser realistes i arribar fins on puguem.\nSí, hi hauria una borsa de treball per a aquelles necessitats de graduats que cobriren determinades baixes o carències en temps de vacances per al normal funcionament de l’administració municipal, amb contractes de pràctiques.\nEl dèficit només es comptabilitza any a any. Una vegada acabat cada exercici el superàvit o el dèficit s’ha de regularitzar, com? Doncs en aquest cas, els dèficits continuats durant molts anys han col·locat l’Ajuntament de Guadassuar a 31 de desembre de 2014 amb un deute superior als sis milions, exactament de 6.168.320,36 euros. “Per dalt del límit legal d’endeutament d’un Ajuntament”.\nPer això, el Govern Municipal actual ha hagut de demanar dos préstecs, un que acaba l’any 2022 i l’altre que acaba el 2033. On estem forçats per un Pla d’Ajust que, segons qui ho diga, s’anomena també RESCAT (el que deia el Govern Central que no volia per a l’Estat Espanyol és el que ara fa als municipis), amb unes condicions molt dures: ens obliga a pagar el primer préstec des de 2012 a 2022, no ens podem endeutar, no podem contractar personal, s’han retallat o eliminat algunes partides, com les beques de llibres ara que més falta fan, etc. Estem lligats de mans i peus.\nA més a més, hem de considerar que durant el primer any del Pla d’Ajust no van tornar capital, només interessos. I que l’any passat el PP aprovà un any més sense tornar capital, que s’allargarà fins a mitjan de 2015. Això ha fet que pagar el deute des de 2011 a 2014 ens haja costat 2.737.396,49 euros, dels quals més de la meitat, 1.690.080,72 euros, sols en interessos. Hi ha herències molt pesades.\nNosaltres anem a defensar i respectar uns pressupostos realistes que siguen de consens amb totes les forces polítiques sempre que siga possible, sense endeutar més al poble i intentant reduir-lo perquè no ens mengen els interessos. Amb coneixement i trellat.\nEm sembla excel·lent tindre una ràdio local i m’agrada molt algun dels seus programes, però voldria escoltar més, a Guadassuar Ràdio, cançons en valencià, tant d’ara com d’abans, la producció existent no és tan menuda com per a que no en sentim pràcticament mai. També música tradicional valenciana, ara que la gent s’està interessant pels balls populars: boleros, cants de batre, fandangos, etc... Tenim una excel·lent Banda Simfònica, perquè no un poc de música clàssica de tant en tant, per exemple de La Dispersione, que està a punt de traure el seu quart disc i no ho he escoltat mai a la nostra ràdio, encara que sí ha sonat i amb molt bona crítica a Ràdio Clàssica de Ràdio Nacional d’Espanya. Totes aquestes carències es podrien omplir amb programes específics sense cap problema encara que fora per provar, hi ha radiooients per a tots els gustos.\nAh! I ampliar els Informatius Locals. Per exemple, retransmetre els plenaris perquè el poble estiga informat de les decisions que es prenen i el per què.\nVeu viable tornar a promocionar el poble perquè es realitzen curts i llarg-metratges tal com es va fer anys enrere quan es rodaren escenes de “El tramvia a la Malva-rosa” o “Entre Naranjos”, novel·les de Blasco Ibáñez?\nEn la mesura que donem a conéixer la cultura, tradicions i patrimoni arquitectònic de la nostra vila, serà més fàcil o normal que esdeveniments com els que cites, és a dir, els seus directors o qui faça les localitzacions puguen descobrir les nostres singularitats que en són moltes i atractives des del punt de vista de darrere una càmera. En tenim més de les que pensem i clar que s’han de promocionar però no veig que anys enrere aquestes escenes, filmades per a pel·lícules conegudes, foren el resultat d’una gestió específica de l’Ajuntament.\nMalauradament a l’actualitat no hi ha cap periòdic local, ni en paper, ni digital. La desaparició en desembre de 2014 de “La Veu de Guadassuar”, malgrat no haver-se donat a conéixer públicament el redactor o redactors, ens deixa coixos en aquest aspecte. Ens veiem obligats a recórrer a portals com “Ribera Express.es” diari digital comarcal, “La Veu del País Valencià”, “El Seis Doble” d’Alzira, o “El Levante-EMV” edició de La Ribera, que mai podran arribar a donar-nos el detall de les nostres notícies d’àmbit local amb l’especificació i coneixements del poble que voldríem.\nEl crear un periòdic local deuria ser una iniciativa independent, no institucional i de varies persones, on tots pogueren participar, per suposat, on s’admeteren totes les opinions respectuoses sense cap tipus de discriminacions. No entendria que poguera ser d’altra manera. Amb aquestes condicions, tindria el meu suport.\nMai sobrepassaria cap línia que fora en contra o perjudicara el meu poble o els seus habitants, la meua gent.\nEn el meu ideari particular està el tracte amb les persones de tu a tu, com sempre m’han conegut, dient la veritat i no havent-me aprofitat mai dels càrrecs o llocs de gestió que he ocupat.\nMés en aquesta categoria: « Entrevista a Rosa Almela candidata del PSPV Eleccions 2015 Eleccions municipals Guadassuar 2015 - Entrevistes als candidats »


Company: "La política de sòl industrial pivota sobre el mapa de sòl, els ajuts per a la millora de polígons i la llei de Gestió d'Àrees Empresarials" | | Noticies Dígitals\nCompany: “La política de sòl industrial pivota sobre el mapa de sòl, els ajuts per a la millora de polígons i la llei de Gestió d’Àrees Empresarials”\n19/10/2018 noticiesdigitals 0 comentarios company, sol industrial\nLa directora general de l’Ivace, Júlia Company, ha assenyalat en la inauguració dela jornada ‘El Futur de les Àrees Industrials. Indústria 4.0 Fabriques i Polígons Intel·ligents ‘que “la política de sòl industrial de la Conselleria d’Economia pivota en tres accions clau: el mapa de sòl industrial, els ajuts per a la millora de polígons i la Llei de Gestió d’Àrees Industrials”.\nAquestes accions les desenvolupa la unitat de Ivace Parcs Empresarials, encarregada del foment, la comercialització i la gestió de parcs empresarials de la Generalitat “com és el cas del parc empresarial Joan Carles I d’Almussafes, comercialitzat al 100%, i promogut pel Ivace “.\nEl Parc Empresarial Juan Carlos I està format per 120 empreses, la majoria del sector de l’automòbil i proveïdores directes de la multinacional Ford. “Un factor que ha convertit aquesta àrea empresarial en un dels principals centres logístics mundials de l’automòbil” ha assenyalat Company.\n“Els polígons industrials constitueixen una activitat econòmica d’interès estratègic per a la Comunitat, tant per la seva aportació destacada a la generació i distribució de riquesa i creació d’ocupació, com per la seva importància territorial”.\nEn aquest sentit, la responsable de l’Ivace ha incidit que, des de 2017, “per primera vegada en democràcia, el Ivace està concedint ajudes directes als ajuntaments per a la millora i modernització dels polígon industrials de la Comunitat”.\n“A la primera convocatòria (2017) s’han recolzat al 100% els projectes de millora de 70 polígons industrials de 52 municipis i 8 comarques”.\nAquesta iniciativa ha tingut la seva continuïtat amb una convocatòria plurianual per als exercicis 2018-2019 amb un pressupost per a 2018 de 24,6 milions d’euros que permetrà millorar 166 polígons de 106 pobles i 23 comarques amb subvencions des del 70% fins al 100%) . I per 2019 es preveuen 22,6 milions d’euros d’ajudes per millorar 132 polígons de 78 municipis i 22 comarques.\nEl mapa de sòl industrial del Ivace, elaborada amb fons propis, és una eina web, en constant actualització, que permet localitzar el sòl industrial a tota la Comunitat.\n“La seva posada en funcionament -ha destacat Júlia Company- ens està ajudant a adoptar les mesures ad hoc per millorar la qualitat, el foment, la promoció i la millor ordenació dels polígons així com l’atracció d’inversors”.\nEn aquest sentit, Company ha avançat les novetats previstes pel Ivace per a les convocatòries de 2019 previstes publicar el proper mes de desembre.\nEntre aquestes novetats, destaquen l’ampliació dels ajuts de digitalització per a les empreses del sector de logística i transport i l’increment de la intensitat de les ajudes d’un 25% fins a un 45%.\n← Ferrando reclama davant de la Conferència de Regions més fons al Corredor Mediterrani i planteja incloure el Cantàbric-Mediterrani en la propera revisió\nEl Centre d’Artesania participa en la I Mostra de Turisme de la Comunitat Valenciana a la Ciutat de les Arts i les Ciències →


«Barcelona i Catalunya han deixat clar davant el món que ja no tenen por de res. Davant el món i també, molt particularment, davant l'estat espanyol, els representants principals del qual haurien de prendre bona nota del que va passar»\nCentenars de milers de persones s’han manifestat pels carrers de Barcelona en resposta als atemptats del passat 17 d’agost. La manifestació també ha esdevingut un clam contra el cinisme polític, especialment del rei d’Espanya i de Mariano Rajoy.\nBarcelona i Catalunya han donat aquests dies una resposta exemplar als atemptats. En molts països, la reacció a atemptats com aquests ha estat de qüestionar les llibertats i proposar mesures regressives. Ací, en canvi, tothom ha reaccionat reclamant més llibertat, més tolerància i més comprensió.\nLa presència massiva de musulmans catalans en la manifestació i les mostres de simpatia i solidaritat cap a ells per part dels manifestants ha estat una de les moltes imatges emocionants del dia. Com ho són l’abraçada entre l’imam de Rubí i el pare d’un dels xiquets assassinats o el discurs valent d’Hafida Oukabir a Ripoll, una fotografia i unes paraules que són el ciment més sòlid que podíem imaginar per a construir el país que volem fer .\nLa manifestació d’ahir encara va anar un pas més enllà. Perquè els manifestants van deixar clar de manera multitudinària el seu rebuig a les polítiques cíniques que permeten als dirigents dels estats europeus de condemnar el terror al mateix temps que armen i fan negocis amb els règims que hi ha darrere d’aquest terror i que el sostenen.\nAquest és un debat que la societat internacional comença a posar sobre la taula i en el qual Barcelona i Catalunya han estat, novament, capdavanteres. No pot ser que els mateixos que fan negocis milionaris amb el règim de l’Aràbia Saudita siguen tan cínics per a manifestar-se contra l’anomenat Estat Islàmic.\nAlgunes de les xacres modernes, com l’apartheid, han estat aniquilades derrotant els estats que les justificaven o que les posaven en pràctica. En aquest sentit, ha arribat l’hora que l’Aràbia Saudita, que exporta el wahabisme arreu del món i oprimeix la seua població com cap altra del planeta, i els règims semblants siguen acorralats com ho va ser la Sud-àfrica de l’apartheid. I aquesta demanda és el sentit profund del que vam viure ahir.\nAlguns opinaran que calia haver callat davant Felipe VI i Mariano Rajoy però, tal com es va veure ahir, aquest país ha canviat molt. Ha canviat tant que ja no accepta la submissió acrítica ni als polítics i mitjans que intentaven pressionar la població perquè hi acudís condicionada. La gent va caminar en llibertat, va aplaudir qui volia en llibertat, va callar en llibertat o va xiular qui volia també en llibertat.\nI amb això, Barcelona i Catalunya han deixat clar davant el món que ja no tenen por de res. Davant el món i també, molt particularment, davant l’estat espanyol, els representants principals del qual haurien de prendre bona nota del que va passar. Si és que volen entendre on anem i per què. Que no tinc gens clar que ho vulguen…\n26.08.2017 | 22:20\nMiedo a/Por de\n26.08.2017 | 22:28\nJust. No tenim por DE res.\n26.08.2017 | 22:31\nPodria ser que fos l’últim viatge de Felipe VI com a rei dels catalans….\n26.08.2017 | 22:34\nHola, durant aquesta setmana he pensat sovint en l’apartheid i en el valor de la pressió internacional.\nI en el cinisme de molts governs. I per això – i tantes altres coses – però sobretot per això, era evident que avui els havia de caure una esbroncada de ca l’ample.\nI no ens confonguem, quan ells parlen d’ unitat, la converteixen en una closca buida on amagar misèria moral, negocis criminals, suport a dictadures que no em permetrien ni manifestar-me, ni sortir sola al carrer.\n26.08.2017 | 23:19\nNo tinc tants coneixements com per a poder inculpar al tal Felip VI (ni crec que ningú tinga proves irrefutables, si no ja serien publicades), però poc m’importa. Aquest senyor no ens representa i ja fa temps que en altres societats hagués acabat exiliat, per no dir res pitjor.\nFem la nostra i anem cara barraca, que 300 anys ens estan fent llargs.\n27.08.2017 | 00:08\nD’acord amb gaire bé tot menys amb: “Ací, en canvi, tothom ha reaccionat reclamant més llibertat, més tolerància i més comprensió”. No crec que la reacció dels catalans hagi estat aquesta, al menys, d’una molt important majoria de la gent que em rodejen. Aquest discurs carregat de bonisme amaga la realitat, que és; que els primers que han d’entendre que seguir l’Islam a Europa, no es pot fer de la mateixa manera que es fa a un pais musulmá son precisament els mateixos musulmans, els que viuen aquí. No es pot viure en un país que t’acull on la inmensa majoría dels autòctons del pais no aproven y están en desacord amb les costums masclistes i arcaiques que difereixen en molt dels valors que han costat tant de conquerir. Perdoneu-me si parlo massa clar.\n27.08.2017 | 01:11\nDesprès d’uns dubtes sobre si calia anar o no amb banderes, la imatge policromàtica de la manifestació va ser d’una bellesa extraordinària, tots units contra el terrorisme, -frase que tant agrada al govern del PP i a la gent de la caverna-, i que el diari el País utilitzava per fer el seu gran titular, “el independentisme boicoteja la manifestació unitària de Barcelona”; units, clar, però amb una diversitat de criteris i actituds totalment diferents. Una manifestació on és va denunciar clarament el cinisme com diu la editorial, del doble joc dels governs europeus vers els països àrabs amb el joc de les armes i el petroli, especialment amb Aràbia Saudita. M’agrada molt el paràgraf que diu….”Barcelona i Catalunya han donat aquests dies una resposta exemplar als atemptats. En molts països la reacció a atemptats així ha estat de qüestionar les llibertats i proposar mesures regressives. Ací en canvi tothom ha reaccionat reclamant més llibertat, més tolerància i més comprensió.”. M’agrada perquè Catalunya, els catalans i en aquests cas especialment els Barcelonins, -centenars de milers-, hem cridat no tenim por en moltes direccions, però a mes de no tenir por, la nostra determinació, la nostra actitud, el nostre crit, va mes enllà de no tenir por, volem ser una país protagonista dins de les Nacions Unides, per compartir i construir amb els països democràtics un futur, sense por, en pau, en justícia social i en llibertat total.\nSeguint la manifestació un amic em comentava que Espanya ha perdut l’última arma que li quedava per intentar impedir el referèndum: els mossos. Es referia a la possibilitat d’ordenar als mossos que s’apoderessin de les urnes. En el reportatge de VilaWeb s’ha vist molt clar com la gent felicitava i donava les gràcies als mossos. Ara, de quin costat es posaran els mossos? Al de la gent que els ha felicitats i els ha donat les gràcies? O al d’un país el govern del qual els escatima mitjans importants per dur a terme al seva feina i llurs mitjans de comunicació no fan altra cosa que menystenir-los i denigrar-los?\nSempre hem d’estar disposats a aprendre. Portem dies dient-nos que els que manen a Espanya no veuen la realitat o que no fan esforços per veure-la, que no volen entendre, que reaccionaran quan la pressió sigui prou forta… Potser seria més fàcil, i exacte, assumir que a la vida hi ha, per la seva naturalesa, algunes persones (o grups socials) que es comporten de la manera que es comportent. Això són fets i els fets sempre passen per davant de la lògica. Per tant, poden ser ben inútils els esforços per entendre aquestes persones, o grups, segons els nostres esquemes, la nostra lògica. Encara més, intentar fer-los canviar.\n27.08.2017 | 08:50\nNo tenim por de cap terrorisme. Ni de l’islàmic ni del de la màfia ni d’el d’estat. Que tothom estigui ben segur que la voluntat d’un poble, quan aquesta és noble, s’acaba complint SEMPRE, per molts impediments que s’hi vulguin posar i per molta absència d’escrúpols bàsics i de humanitat que es vulguin mostrar per a fer por.\n27.08.2017 | 09:45\nJa hem arribat a aquell punt del poema de Vicent Andrés Estellés, el gran poeta de Burjassot.\n“Vindrà un dia en el què no podrem més.\nI llavors, ho podrem tot”.\nDoncs ja ha quedat clar. Ja ho podem tot. I ells han vingut, sense pagar-se ni el viatge, a tractar de tornar-nos a enganyar, i s’han trobat al davant d’una societat que ja no els ho permet. Una societat que ha perdut la por. Ha perdut la por a tot i a tots. I, per cert. Per al final de setembre, només resten 34 dies.\n27.08.2017 | 10:00\nMolt d’acord amb l’Editorial en general, sobretot amb la idea de fons que Barcelona i Catalunya han estat capdavanteres: capdavanteres d’una incipient presa de consciencia a tot Europa i qui sap si també a USA, CND, AUST etc… de que d’ara endavant els costarà cada cop més als governs occidentals de prendre mesures de prevenció contra el terrorisme, normalment coercitives de les llibertats individuals, i a la vegada seguir mantenint relacions i negocis amb els països que el financen, molt especialment l’Aràbia Saudita; perquè no ens pensem que l’únic que fa negocis amb Aràbia Saudita sigui S.M. el Rey Felipe VI del Reino de España, no no, hi fa negocis mig món!. Però no siguem il·lusos ni hipòcrites tampoc, per què hi fa negocis mig món? perquè necessitem el seu petroli, en depenem molt estretament, i en seguirem depenent; qui cregui que podrem mantenir més o menys el nostre estil de vida, fins i tot amb una sensible reducció de la bogeria de la hipermobilitat actual de persones i mercaderies (cosa que, aquesta sí, veig possible i inevitable), prescindint de la dependència del petroli, i fent el canvi abans de cinquanta anys, crec que va errat. Malgrat tot, tinc la impressió que aquella pancarta gegant al·ludint a Felip VI farà forat també a fora del Reino de España. Sense deixar d’estar d’acord amb l’Editorial, però, també ho estic molt amb el comentari de l’Ernest Rossellò: no ens fem il·lusions, dins les comunitats musulmanes, qui surt a donar la cara públicament en contra del terrorisme son normalment les dones, que no hi tenen res a perdre, perquè malauradament per elles, en la cultura masclista on han crescut, no hi pinten res; els homes dubten, s’amaguen … hi ha molta feina! Però que em perdoni el Director, lo que m’ha agradat més de l’Editorial ha sigut la reflexió del Ramon Perera, sí senyor!, ho vaig escriure en un altre comentari aquí a VW fa tres dies: “només espero que el cos dels Mossos vagi tenint cada cop més clar de qui haurà de complir les ordres que se li acumularan els dies previs a l’1-O”\n27.08.2017 | 10:57\nJo també vaig ser ahir al Passeig de Gràcia. M’afegeixo als comentaris d’un lector en el sentit de que cal impulsar un debat sobre les religions en general i sobre les monoteistes en particular. Us deixo unes idees, demanant-vos perdó per la seva extensió.\nÉs necessària i desitjable la hipòtesi de l’existència de Déu per a ser feliç, viure en pau o comportar-se èticament? Des de sempre, la nostre espècie s’ha enfrontat a preguntes per a les què encara no tenia respostes i, en un estadi “pre-científic”, ha trobat “la solució” en la creença d’éssers sobrenaturals omnipotents que regien la nostra existència i eren els responsables de que el món fos tal i com era. Aquests contes i mites s’han transmès de pares a fills i, una vegada consolidats en l’imaginari col•lectiu d’un poble, s’han estructurat en un cos doctrinal o religió. La finalitat d’una religió no és fer-nos més feliços sinó prendre el control total sobre la nostra existència. Mitjançant la por (“Déu t’està observant permanentment…”) s’aconsegueix que l’individu cregui cegament i sense qüestionar-s’ho un conjunt de dogmes, suposadament dictats i/o inspirats per la divinitat. La religió, entesa com un conjunt de normes d’obligat compliment i de judicis de valor apriorístics, passa a ser el centre de la vida del creient. No està permès l’anàlisi crític i la interpretació dels “textos sagrats” es deixa en mans d’unes elits que, com un tribunal suprem, tenen sempre la darrera paraula i, per tant, monopolitzen el poder. Per definició, una religió és immobilista i el seu pitjor enemic és el lliure pensament i la ciència. Amb tots els seus defectes i mancances, Europa és el que és perquè va aconseguir un cert grau d’alliberament de la religió. Quan hom diu que “som un poble de tolerància i acollida d’altres cultures” es posa en evidència, precisament, que la societat i els estats europeus són fonamentalment laics i que, per a molts ciutadans, la seva religiositat no va més enllà de conservar la pràctica d’alguns ritus (bateig, casament, enterrament…), però més com a tradició que com a devoció. Les dues grans religions monoteistes, Cristianisme (catolicisme, protestantisme i la resta d’esglésies basades en la Bíblia) i Islamisme (la tercera, el Judaisme, també però té pocs seguidors en comparació amb aquelles), són excloents entre si (“només hi ha un únic Déu veritable”). Únicament la conjuntura “de perfil baix” del Cristianisme a Europa fa possible la tolerància i la convivència amb altres religions. Per acabar, cito a Carlos Palacio del seu article “No existe el extremismo religioso”…” Hi ha un error àmpliament estès. El de creure que els comportaments radicals associats al fenomen religiós exemplifiquen un pol marginal i extrem de la creença, mentre que el comportament de la immensa majoria dels creients, allunyat per complet d’aquest tipus de conductes bàrbares, és mostra del caràcter benèvol de la religió. I no és així.”\nD’una banda, afortunadament, el Cristianisme està en hores baixes a Europa i de l’altra, l’Islamisme encara no ha assolit un pes demogràfic suficient, en el nombre de seguidors, com per fer perillar la llibertat de pensament que tants segles ens ha costat d’aconseguir.\nLa religió, com a herència cultural dels darrers 20 segles (això si no volem retrocedir més en el temps), és un debat que, com més aviat millor, caldrà afrontar.\n27.08.2017 | 10:59\n“David Minoves s’encara a Felipe VI”: aquí s’ha demostrat la mediocritat personal d’un individu, Felipe de Borbón, que va a una manifestació a fer-se la foto i que ni tan sols no és capaç d’aguantar la mirada quan algú li diu les veritats. I les veritats són que és un traficant d’armes i que les ven a un país, l’Aràbia Saudita, que està darrera del que tristament va passar a la Rambla de Barcelona el passat dia 17. En un país normal aquest senyor ja estaria entre reixes.\n27.08.2017 | 11:00\nJo, com l’Ernest Rosello, no he percebut en el meu entorn aquests dies, en cap dels ambits que hem moc, al carrer, a les terrasses, les botigues, la feina, la perruqueria, al mercat… comentaris per la telerància i la comprensió (ho sento, és així). Això només ho sento en les declaracions oficials, comentaris publics i mitjans del nostre pais.\nPer el que jo visc, tret dels radicals de sempre, la gent “normal” coincideix pràcticament en la seva totalitat en opinar: 1. Dolor, espant, incomprensiò, devant els actes del terror. No es pot entendre desde la nostra mentalitat, com es pot arrivar a això. 2. La inmensa majoria de musulmans no estan per el terrorisme. Segur. 3. Malgrat això, el veritable problema és aquesta religió medieval… 4. Possar pilones no soluciona res, però, per qué no es controlan aquests imans, d’on treuen els diners, per qué no son musulmans d’aqui, que tots venen de fora? 5. Els nostres valors morals haurien de ser d’obligat compliment per a tothom que convisqui en la nostra societat. 6. Però tot això no es pot dir en públic perque de seguida et titllen de raciste!!\nJa hem perdonareu, però això és la veritable veu del carrer. En la seva inmensa majoria, segons la meva experiència (i la vostra?). I per res son gent xenòfoba, totalitària o racista, son ciutadans normals i corrents, gent acollidora amb els de fora, sino gent de fora directament, tolerants, en favor de les llibertats i tots els bonismes que volgueu. Políticament incorrectes, sí, però tampoc son polítics amb càrrec…\nQue som una societat exemplar? Segur. Ahir ho vam tornar a demostrar. Però això no treu que tenim un complicat problema (com la resta d’Europa) i com era allò…? Identifica el problema per començar a resoldre-ho… Sense por ni prejudicis ni discriminacions (positives o negatives).\nJo (i tothom) puc opinar lliurement sobre la religiò catòlica, criticar el que hem sembli (com el bisbe de Solsona, per ex. només faltaria), però, compte! si faig el mateix amb l’islam… Per qué? Si l’argumentació és la mateixa, la defensa d’uns valors que hem fet nostres. Per la mateixa opinió, amb el primer soc un demòcrata i amb el segon un xenòfob?\nQue els catalans som un poble tolerant i acollidor és inquestionable, crec, però amb els que no son tolerants amb nosaltres qué hem de fer? Ahir vaig veure un senyor a la manifestaciò amb una pancarta que deia, més o menys, “soc musulmà, fes-me una pregunta”. No m’hi vaig acostar, però la meva pregunta seria: respon-me honestament, qué en penses de la meva forma de viure en aquesta societat occidental que tenim?\nJa hem perdonareu, però ho veig així, com un dilema moral.\n27.08.2017 | 13:51\nXavier Utrilla gràcies pel teu comentari lúcid. Crec que arran de l’atemptat s’està posant de relleu una altra cosa, i és el divorci entre la pràctica totalitat de la premsa del país, incapaç de sortir del políticament correcte (unitat, germanor, tolerància… incondicionals i a l’engròs), refractària a analitzar críticament més enllà d’anar repetint mots ben sonants (unitat amb quines condicions?, agermanar-se amb quines idees?, tolerància amb quins valors?) , i moltes opinions que comencen a despertar davant de l’il·lusionisme de mitjans que no fan la seva tasca intel·lectual de qüestionar-ho tot. La por a ser adjectivat de xenòfob ens tenalla, però cada cop menys, perquè els insults repetits de nazis, xenòfobs, racistes, etc., van perdent el seu efecte per excés. Cada cop trobo més escrits i comentaris molt crítics amb el relat infantilista que es promou políticament amb l’ajut dels mitjans i associacions que en depenen.\nEstem vivint una paradoxa finalista, i és que la democràcia occidental en la seva culminació de llibertats col·lectives i individuals, ens empeny a tolerar i a respectar tota creença i cultura, i a creure que tota cultura integrada en el sistema es regirà pels mateixos valors en reciprocitat. No en tenim cap certesa, més aviat els fets demostrarien tot el contrari, però ens autoconvemcem cercant aquesta certesa en gestos i escenificacions, perquè posar en dubte l’alteritat seria immediatament titllat d’antidemocràtic. Així doncs, la democràcia, tal com l’hem arribat a desenvolupar, obliga a una obertura social i identitària tal que comporta la seva mateixa inoperància a l’hora de filtrar o eradicar valors i conductes antidemocràtiques que no ens permetríem a nosaltres mateixos. És un sistema que es satura per via de l’aplicació extrema dels seus propis postulats.\n27.08.2017 | 14:34\nNegar la por ho trobo una insensatesa. La por ens ha fet sobreviure com espècie fins ara. Davant l’amenaça gihadista, trobo mil vegades més aclaridor dir que la por no em farà renúnciar a la llibertat. Que potser vol dir el mateix per alguns…\nPerò, bé, entenc aquest clam col·lectiu. Mai he sigut partidari de fer meu aquest tipus de consignes que van dins el sac del “nosaltres” (tots som…; o nosaltres no tenim….), perquè encara que és un símbol potent d’unitat davant l’enemic, és també una falsa unitat. Els poderosos se’n riuen per sota el nas…\nHi ha, però, un aspecte possitiu d’aquest clam (i ara manllevaré cites del filòsof valencià Joan Garcia del Muro), diu referint-se al mecanismes de control del poder: «Es tracta de crear un estat d’amenaça tan creïble, tan imminent, que els líders polítics es puguin presentar, de manera natural, com a protectors, com aquells que aconseguiran salvar-nos del mal. I, per això, és fonamental haver creat artificialment aquest estat de por». L’atemptat els ho dóna amb safata. Però lluny de sentir-nos protegits, els milers de manifestant de Barcelona han denúnciat la trampa: “la vostra política, els nostres morts”. El clam col·lectiu ha mostrat un esperit crític força extès, que es l’únic que ens pot fer forts per entendre la complexitat dels problemes. Avui és un comentari més llarg…\n27.08.2017 | 14:49\nInteresants alguns comentaris David Calabuig,, Xavier Utrilla, Víctor Gonçal,… que aborden el tema de l’analisi crític de la tolerència i dels valors…. Necessitaríem un altre debats sencer.\n27.08.2017 | 15:09\nNo me’n puc estar de dir un comentari respecte a la qüestió de la tolerància. Cito Karl Popper. És la paradoxa de la tolerància: “A fi de preservar la tolerància cal, de vegades, deixar de ser tolerant i prohibir aquelles doctrines que poguessin posar en perill la pròpia tolerància”.\n27.08.2017 | 21:16\nEstem ja entrant en el temps on cal deixar de dir que “no tinc por” i de domostrar-ho ben clar als qui ens volen de vassalls.\n27.08.2017 | 21:57\nVaig baixar des dels Jardinets de Gràcia amb la intenció de veure com -els antinacionalistes catalans- s’ho manegaven per inserir-se en una manifestació en la qual se sabien intrusos.\nA les 17:30, en el el tram central del Passeig de Gràcia no es veien banders espanyoles. En alguns carrers transversals s’anaven desplegant banderes i pancartes un grup d’homes i dones s’aplegava per sortir protegit per una especie de guarda de corps perfectament distingible. Alguns d’ells eren presents en la mani de la caserna de Travessera.\nLa tipografia dels escrits, tota amb traç negre, era feta per una o dues mans. Els rètols impresos (idèntics en format i imatge) segurament haurien sortit de la mateixa impressora…\nPoc a poc, en silenci, es van incorporar a les calçades laterals. Quan el grup arribava a lloc on semblava que tenia designat (suposo que com eren pocs, calia distribuir-los de forma que semblessin més del que en realitat eren) de seguida començaven els clams… En el centre del grup, un personatge amb megàfon o de veu potent, dirigia l’orquestra de crits, alguns desagradables i fora de lloc.\nSense obrir boca, només per escoltar el que deia, vaig posar-me davant, del bocamoll del megàfon. Acalorat com estava no em veia i seguia atiant els corifeus. Ningú em va interpel·lar, però del centre del grup va sorgir un energumen que, sense mirar-me, va agafar pel braç l’aprenent de vocalista i se l’endú al centre del reducte protegit. En cap moment vaig obrir boca ni fer cap gest, volia demostrar-los que ni en les distàncies curtes NO TENIA POR. Després d’una estona de silenci que se’m va fer molt llarga, sense dir-me res ni fer cap crit, van seguir movent pancartes.\nMes avall un membre d’un altre grup, amb un retol amb la fotografia del Borbó impresa, cridava una vegada darrera altra: Viva el rey!\nEm vaig aturar al seu davant per preguntar-li a quin rei es referia. Quien va ser? -em digué sorprès.\nSense perdre l’ànim vaig respondre: -Como no especifica, podria ser el de Bastos o el de Espadas pues lleva un arma!.. A partir d’aquí pluja d’insults perquè havia tractat d’imbècil al portador de l’efigie… Els vaig donar l’esquena per seguir el safari…\nPer cert! No he sentit cap comentari sobre les samarretes d’un club amb un logotip d’Emirats Àrabs a l’esquena. No seran els mateixos a què es referien molts manifestants?\nSi hi ha indignació, ha de ser per a tots els que, d’una manera o altra, han participat en les morts!\n27.08.2017 | 22:05\nDavid Calabuig: La religió és, fins ara o fins fa poc, una crossa de la qual s’ha valgut el ser humà per donar una resposta a la por de reconeixer-se a un mateix i a la tendència a creure en la transcendència humana. Fins que no hem arrivat a la civilització científica (o pre-científica, doncs encara no s’ha sabut dotar d’una filosofía i cosmología suficients), tot aquest món màgic, de credibilitat i exigència de submissió intolerables, la incoherència s’ha anat mantenint. I ara estem en uns moments en que el maridatge ciència-tecnología ha sigut un sotrac tant fort que ha fet trontollar tont el “tinglado” que havíen muntat les religions per disfrutar dels beneficis del poder, i si podíen, per intimidar-lo i dirigir-lo. amb els passos endevant que estàn donant la ciència, l’introspecció, l’analítica i la filosofía, aquests muntatges es queden sense respiració, i per tant s’encamimen cap a la tomba i a esdevenir fòssils. Aquesta és la meva visió comprimida en versió sociològica. Una altra cosa és la llibertat del ser humà de creure en una transcendència i comprometre’s amb unes creences determinades. Ni la filosofía, ni la ciència han sigut capaces fins ara de donar-nos unes dades, uns pensaments i un mestratge prou clars i fiables que puguin ajudar-nos ni exigir-nos una resposta raonada en aquesta el.lecció. Dono per entés i expressat que un individu amb la suficient cultura, intel.ligència i sentit comú no es deixarà engatussar per diverses creences i imposicions que no resisteixen cap anàlisi racional.\nEl pensament humà cada cop és més lliure, raonat i antidogmàtic com perquè una bona part d’una comunitat civilitzada conscient d’ella mateixa i amb ànsies vertaderes de llibertat hagi pogut cridar tots a una: “Jo no tinc por”\n28.08.2017 | 17:32\nMolt d’acord amb tota l’editorial. Jo també tenia la intuició que no havia estat tan nombrosa com es podría esperar. El mes d’agost…? No és prou explicació. Jo no hi vaig anar; vaig estar dubtant fins al darrer moment. Certament m’incomodava la presència del Gobierno en plè i del Rei. Perquè no feien la seva. de solidaritat. a Madrid? Però el semafor vermell estava en el tema de les banderes, les informacions contradictòries, el fet de no treure’n l’aigua clara. Cap bandera vol dir CAP. En conjunt resultava desconcertant crec per a molta gent igual que per a mí. L’oposició a la crueltat del terrorisme ( i per sort a Barcelona clarament també l’oposició a l’islamofòbia) no ens poden fer ignorar que qualsevol aconteixement és capitatlitzat… L’actitud tèbia, ambígua i calculadora, del Gobierno i d’altres institucions des del primer moment, no diguem de la prensa que n’és la veu off the record…Sobre quina base bastir una unanimitat? Era una barreja massa heterogènia perquè fos un èxit com la del 2003 contra la guerra d’Iraq. Certament s’havia de fer i les nostres autoritats ho van fer molt dignament, amb respecte i educació però no servilisme; com dirien en castellà “lo cortés no quita lo valiente”; en canvi de l’altra banda tan sols es tractava d’ “aguantar el chaparrón”.\nLas víctimas lo primero…” Són paraules massa gastades, el que val són els fets en què es tradueixen. El relat encara no està ni tan sols començat a construir. Quan el nostre conseller d’ Interior comenci a estirar del fil, veurem fins on arriba.\n30.08.2017 | 01:51\nAmb la vista posada en l’11-S i l’1-O, l’eslògan\nNO TINC POR / NO TENIM POR,\nés potent, adient i evocador.\nNo el perdem de vista!\n24.09.2017 | 00:42\nGràcies com sempre, Partal,\nL’aportació de Cardús ahir sobre el capteniment de cadascú de nosaltres en aquesta Hora tremenda ajuda, i molt, i l’hem de compartir amb tothom, perquè no ens podem deixar guanyar. Cap facilitat.\nHe assistit a la tarda a un acte multitudinari a L’Auditori amb juristes experts, entre els quals ha faltat Pérez Royo.\nLa coincidència de tots/es plegats en la perversitat de les accions governamentals espanyoles ara mateix és bo que l’analitzeu i l’expliqueu a tothom amb profunditat.\nTambé, que s’expliqui Pérez Royo, pel mitjà que sigui. Ens ho deu.\nLa por és l’aliat natural d’una gentussa sense escrúpols que governa Espanya i la seva magistratura.\nNo ens deixem arrabassar la felicitat.\n05:55Quant s’està escalfant el Mediterrani?


El Liceu es vesteix de Nadal: el Cor Vivaldi interpreta ‘Els Pastorets’\nLa música la posarà l’Orquestra de Liceu, sota la direcció d’Òscar Boada\n‘Els Pastorets’ tornen al Liceu amb veus infantils, tot un clàssic de Nadal. Amb música d’Albert Guinovar i text de Jordi Galceran, aquesta versió és interpretada pel Cor Vivaldi- Petits Cantors de Catalunya, una de les formacions infantils més prestigioses, dirigida per Òscar Boada. La música la posarà l’Orquestra Simfònica de Liceu. Aquesta versió, estrenada el 2006, és una adaptació del conte d’en Lluquet i en Rovelló, ‘Els Pastorets’, que el Cor va encarregar a Guinovart.\nEl dramaturg Jordi Galceran, que va assolir la fama amb ‘El mètode Gronhölm’, ha mostrat un gran respecte per les lletres originals de l’obra de Folch i Torres. Tot i que és una cantata, inclou narració i fragments de dramatúrgia a càrrec de l’actriu Elisabeth Egea i els membres del cor.\nAquest concert, que es repetirà el proper diumenge 27 de desembre, és un dels clàssics d’hivern de la formació que ja es va representar l’any passat al Liceu. El Cor Vivaldi és una entitat de gran prestigi integrada per alumnes de l’Escola IPSI de Barcelona, i ha guanyat premis nacionals i internacionals. Albert Guinovar també és un compositor àmpliament reconegut per obres com ‘Mar i Cel’ i per la seva participació en la banda sonora de l’oscaritzada pel·lícula ‘The Artist’.


Cap positiu confirmat durant el dia d'ahir a les Terres de l'Ebre - Imagina Ràdio\nLes altes hospitalàries aumenten fins a 124\nD’altra banda, hi ha un total de 3.890 casos possibles d’infecció de coronavirus. Són persones que presenten símptomes i que, sense prova diagnòstica feta, un professional facultatiu classifica com a possible cas.\nDes de l’inici de l’epidèmia fins ara, a tot Catalunya, un total de 4.001 persones han estat ingressades de gravetat; actualment són 214. A més, 2.892 professionals de residències estan aïllats per sospita o confirmació.\nDes de l’inici de la pandèmia de coronavirus a les Terres de l’Ebre, s’han comptabilitzat fins avui un total de 124 altes hospitalàries de persones diagnosticades amb la Covid-19. Pel que fa a les residències de gent gran, un total de 16 persones han estat confirmades com a positius de coronavirus i 769 són casos sospitosos.\nArticle anteriorCEMEX cedeix els camions formigonera a Alcanar per a la desinfecció del port pesquer\nArticle següentUn buscador municipal avisa dels habitants i la població d’un municipi


Pingüí emperador informació | Giraffa - helping nature\nEl pingüí emperador és l’espècie més gran dels pingüins\nEls pingüins emperador tenen un cos aerodinàmic i unes ales que es tensen i s’aplanen per convertir-se en aletes. Poden tenir una alçada de 122 cm i un pes d’entre 22 kg i 45 kg. El pes varia segons l’estació, ja que tant el mascle com la femella pateixen una pèrdua de pes considerable mentre incuben el seu ou i cuiden la cria.\nL’Aptenodytes forsteri té plomes negres a l’esquena, el cap, la barbeta, el coll, la cua i la part dorsal de les ales (aletes). El seu ventre i la part interior de les seves ales són blancs. El seu pit és d’un groc pàl·lid i la zona auricular, d’un groc brillant. El seu bec, que fa 8 cm de llargada, és negre per la part superior i la inferior pot presentar-se taronja, rosada o lila.\nTant les seves aletes com el seu bec són relativament petits, pel qual els ajuda a mantenir l’escalfor. Altres adaptacions que els ajuda a mantenir-se calents per les fredes condicions de l’Antàrtida, el que suposa enfrontar-se a una sensació tèrmica de -60 °C i ventades de 200 km/h, són una distribució complexa de plomes i grans reserves de greix. També tenen una cavitat nasal especial que minimitza l’escalfor despresa normalment durant l’exhalació. A causa de la proximitat de les seves venes amb les artèries, els pingüins emperador tenen l’habilitat de reciclar la seva calor corporal. La sang es refreda camí a les extremitats i s’escalfa quan torna cap al cor.\nEl 10% del preu de venda d’aquest mocador tubular es destina a l’ONG ambiental SEO BirdLife.\nEls mascles i les femelles són semblants en plomatge i mida, encara que els mascles pesen una mica més.\nEls pingüins emperador viuen a l’Antàrtida. Rarament es troben més al nord que 65° al sud. Les colònies reproductores es localitzen al gel fix a prop o a la mateixa costa de l’Antàrtida, però en alguns casos poden arribar a estar a una distància considerable del mar obert.\nLa gran majoria de les colònies reproductores de l’Aptenodytes forsteri es troben a banquises i només se’n coneix d’una que ocorregués totalment sobre terra. Els pingüins emperador s’alimenten dins les fredes aigües antàrtiques.\nPingüins emperadors sobre gel\nFont: Lin Padgham\nEls pingüins emperador es reprodueixen en colònies que poden estar compostes per uns quants milers d’exemplars. Són monògams durant cada època reproductiva i normalment s’aparien amb una parella diferent cada any, encara que algunes parelles es reprodueixen més d’un any consecutiu.\nEls mascles s’exhibeixen per atraure les femelles i, com hi ha més femelles que mascles, hi ha una gran competició per trobar parella. La demostració del mascle consisteix a mantenir-se recte, abaixar el cap, inhalar, fer un crit de festeig i aguantar aquesta posició durant uns quants segons. Per crear una unió de parella, el mascle i la femella romanen cara a cara. Un estén el cap i el coll i l’altra copia la posició, la qual mantenen durant uns quants minuts, i després caminen junts per la colònia. Abans d’aparellar-se, el pingüí fa una reverència a la seva parella, amb el seu bec assenyalant a prop del terra, i la seva parella l’imita.\nParella pingüí emperador amb pollet\nFont: Christopher Michel\nLa femella pon un únic ou que deixa a càrrec del pare mentre ella es dirigeix al mar per aconseguir aliment. En funció de l’extensió del gel, haurà de viatjar entre 50 km i 120 km fins que arribi a mar obert. El mascle manté l’ou en equilibri amb els seus peus i el cobreix amb la seva bossa d’incubació per mantenir-lo calent. Durant uns 65 dies, el mascle s’encarrega de protegir l’ou de les fredes temperatures i les tempestes.\nDesprés d’estar uns 2 mesos fora, la femella torna per tenir cura del pollet sortit de l’ou, a través de la regurgitació del menjar per alimentar-lo. El pingüí emperador mascle, mentrestant, es dirigeix al mar per aprovisionar-se, amb el que comença un seguit de torns entre els pares per cuidar la cria i anar a buscar menjar, que el regurgiten per al pollet en tornar.\nEls pollets del pingüí emperador pesen al voltant d’uns 315 g quan surten de l’ou. Estan coberts per un borrissol gris, tenen el cap negre i una “màscara” blanca. Quan creixen, els petits pingüins emperador creen grups (o guarderies), per protegir-se del fred i els depredadors, fins que estan llestos per deixar l’àrea de nidificació. Durant aquesta època, el seu borrissol se substitueix per plomes curtes i rígides, semblants a les dels adults. Un cop s’ha acabat la muda, els joves deixen la colònia i marxen cap al mar per començar a alimentar-se.\nEls pingüins emperador depenen de les seves vocalitzacions per localitzar la seva parella o el seu pollet. Fan ús de crides complexes a través de la utilització de dues bandes de freqüència alhora; un sistema a “dues veus”. Els pollets xiulen per demanar menjar o comunicar-se amb un pare. L’Aptenodytes forsteri també fa ús d’exhibicions físiques per comunicar-se. Per evitar agressions dins la colònia, utilitzen una posició de pacificació per la qual mantenen les seves aletes una mica cap enfora i aixequen el bec.\nEls pingüins emperador estan actius durant qualsevol moment del dia o la nit. Del gener al març viatgen i busquen menjar en grup per l’oceà. Al març i l’abril els pingüins madurs viatgen a les àrees de nidificació i comencen el festeig. Posen els ous al maig o a principis de juny i són desclosos des de mitjans de juliol fins a principis d’agost. Des d’inicis de novembre, els pollets comencen a mudar el plomatge i els adults deixen d’alimentar-los. Al desembre i al gener tots els ocells tornen al mar.\nEls pingüins emperador s’alimenten de peix, calamar i krill. El Pleuragramma antarcticum conforma la major part de la seva dieta. Tenen diferents tècniques d’alimentació per a cada presa: se submergeixen superficialment per alimentar-se de krill sota el gel i s’enfonsen més per alimentar-se de peix i calamar.\nEls depredadors principals del pingüí emperador són la foca lleopard i les orques. Els pollets poden ser presos per ocells, com ara el petrell gegant antàrtic i, a vegades, el paràsit austral, encara que aquest últim sol recollir pollets morts.\nLa seva esperança de vida a l’aire lliure ronda entre els 15 i els 20 anys.\nColònia de pingüí emperador\nFont: Michael Van Woert\nPollet pingüí emperador\nFont: Ian Duffy\nEl 2009, es calculava que la població mundial de pingüins emperador era de 595.000 exemplars repartits en 46 colònies reproductores. Des d’aleshores, s’han trobat 7 colònies més, però la xifra de població mundial no s’ha actualitzat encara.\nCom totes les espècies de pingüins, els pingüins emperador són aus no voladores i estan ben adaptats per a la vida aquàtica. Poden submergir-se fins a una profunditat de 535 m i romandre sota l’aigua més de 20 minuts, així com poden assolir velocitats de 3,4 m per segon. A terra, caminen de tal manera que arrosseguen els peus o llisquen per terra sobre el seu ventre amb l’impuls dels seus peus.\nEls pingüins emperador són animals sociables, ja que busquen aliment i nien en grups. La nidificació té lloc a grans colònies, en les quals s’ajunten per mantenir-se calents i combatre el vent durant les condicions climàtiques més extremes. Cada exemplar va alternant-se per moure’s del mig a l’exterior del grup.\nPingüí emperador saltant de l’aigua\nAmenaces per als pingüins emperador:\nEl canvi climàtic és una gran amenaça, ja que recau en la concentració i el gruix del gel marí i les condicions climàtiques, el qual pot afectar la reproducció i l’alimentació. Les espècies que engloben les preses dels pingüins també poden notar les conseqüències del canvi climàtic.\nPertorbació causada per investigadors i turistes.\nPesquers que poden afectar la seva presa.\nFugues d’oli que poden crear problemes localment.\nAvaluada per la Llista Vermella d’Espècies Amenaçades de la UICN com a Gairebé Amenaçada (2018).\nEls pingüins emperador poden submergir-se més que qualsevol altre au (fins a una profunditat de 535 m).\nMentre protegeix el seu ou i espera la seva eclosió, el pingüí emperador mascle no menja res durant 2 mesos.\nEls pingüins emperador i els pingüins d’Adèlia són les dues úniques espècies de pingüí que realment provenen de l’Antàrtida.\nEls pingüins emperador ponen ous amb closques ben gruixudes i el pollet pot tardar 2 o 3 dies en trencar-la.\nEls pingüins emperador mascles poden produir “llet de pap” que utilitzen per alimentar els pollets que acaben de sortir de l’ou mentre esperen la femella que torni de pescar. Els coloms, els flamencs i els pingüins emperador són els únics ocells que alimenten les seves cries d’aquesta manera.


Goigs i devocions populars: Goigs al beat Ramon Llull venerat a Mallorca.\nGoigs al beat Ramon Llull venerat a Mallorca.\nGOIGS EN LLOANÇA DEL BENAURAT RAMON LLULL, DOCTOR IL·LUMINAT, VENERAT A LES ESGLÉSIES DE MALLORCA, I LES SEVES DESPULLES A LA BASÍLICA DE SANT FRANCESC DE CIUTAT DE MALLORCA.\nPer la flama que encenia\nal cor vostre l'Esperit:\nOh Ramon, llum de migdia,\nesvaniu del món la nit.\nVa arribar la vostra saba\namb el Rei Conqueridor,\nla Mar Nostra, la mar blava\nli donà tempre i color.\nA Mallorca tot glatia\npressentint noble vagit.\nPenitent al Puig de Randa,\ncara a mar i al fenollar:\nun cor nou allà s'abranda\npressentint ja Miramar.\nCada mata aquí irradia\nel nom vostre beneït.\nOh Teòleg que irradia\nla bondat de l'Esperit:\nesvaniu del món la nit!\nEsglésia de sant Francesc a Palma, on hi ha el Sepulcre de Ramon Llull.\nSepulcre de Ramon Llull a l'església de Sant Francesc de Palma, en la capella de Nostra Senyora de la Consolació. Obra de Francesc Sagrera, any 1487.\nFoto: web fita a fita.\nEtiquetes de comentaris: Mallorca, Ramon Llull (beat)


Projecte continuista del CB Santa Coloma: deu renovacions i un sol fitxatge - Diari de Santa Coloma\nProjecte continuista del CB Santa Coloma: deu renovacions i un sol fitxatge\n21/06/2017 – Adrià Sánchez, del sènior ‘B’, i Marc Málaga, del Badalonès, són les úniques cares noves de la plantilla del curs vinent.\n“Quan una cosa funciona, millor no tocar-la”. Quantes vegades hem sentit aquesta frase dins del món de l’esport. És ben certa i al CB Santa Coloma la tenen perfectament assumida.\nEl retorn a Copa Catalunya dels vermells ha estat de notable alt. L’equip de Xavi Grau va arribar a les últimes jornades de lliga amb opcions de quedar entre els quatre primers, tot i que finalment la sisena seria la plaça definitiva assolida per l’entitat (balanç de 15/11).\nCom que el bloc ha funcionat i s’ha sabut adaptar perfectament al canvi de categoria, el staff tècnic ha optat per un projecte “totalment continuista” de cara a la temporada vinent.\nEl CB Santa Coloma mantindrà a deu jugadors de la plantilla actual, moviment que pot donar un cert avantatge als vermells durant l’inici del curs vinent, ja que l’equip no haurà de passar per cap procés d’adaptació.\nÁlex López, Dídac Arredondo, Carlos Jiménez, Javi Espin, César Gómez, Albert Navarro, Carlos Sánchez, Pere Ruiz, Nil Vidal i Juan Carlos Pulido continuen al Joan del Moral.\nUna incorporació i un ascens del ‘B’\nPer acabar de tancar la plantilla 2017-2018, el Santa Coloma ha obert la porta del primer equip a un jugador del sènior ‘B’. Adrià Sánchez fa el salt a Copa procedent de la Segona Catalana.\nPel que fa al capítol d’incorporacions, els vermells només fan un moviment. Marc Málaga, de l’AE Badalonès, canvia el pavelló de la Plana per Santa Coloma i fitxa pel CBSC. La plantilla, doncs, compta amb dotze peces.\nArticle anteriorEl bàsquet colomenc fa pinya amb els ‘Premis Molt Bàsquet’\nArticle següentLaia Aleixandri: la jugadora rècord de la selecció espanyola sub17


Millores a l'Avinguda Països Catalans\nUns dels objectius que s'ha plantejat l'Ajuntament de Tarragona com a prioritat, a curt i a mitjà termini, és la seguretat viària. L'Ajuntament vol aconseguir que Tarragona sigui una ciutat en què el vianant se senti còmode i segur a l'hora de transitat pels carrers. Per tant, hem d'assolir una convivència plena i harmònica entre tots els usuaris de la via, i l'Ajuntament està invertint molts esforços, tant econòmics com humans, en la consecució d'aquesta prioritat.\nUna de les vies on cal fer modificacions urgents és l'avinguda dels Països Catalans, que és molt ampla, té un alt índex de població i està rodejada de centres educatius. En aquest cas, el problema més greu és la velocitat que assoleixen alguns conductors amb els vehicles quan hi circulen.\nSeguint les propostes plantejades en el Pla local de seguretat viària, s'ha considerat necessari instal·lar, entre les dues rotondes, quatre passos de vianants, a una distància aproximada entre ells de 200 a 300 metres, els quals estaran regulats semafòricament. Actualment ja hi ha dos aparells instal·lats i també s'estan instal·lant els altres dos proposats.\nAquests semàfors estan preparats amb uns polsadors, que el vianant pot prémer per sol·licitar el canvi de fase a verd. Així mateix, tenen fixada, de manera permanent, la fase vermella per als vehicles fins que aquests redueixen la velocitat a la marcada, 50 km/h. Aleshores, el semàfor es posa en fase intermitent. També poden funcionar com a radar fix per denunciar aquells vehicles que, sense reduir la velocitat, superin el semàfor en fase vermella. Tot i això, des de la Guàrdia Urbana es continuaran fent, regularment, controls de velocitat en altres punts d'aquesta via.\nA continuació mostrem la informació veïnal del projecte de regulació semafòrica a l'Avinguda dels Països Catalans.\n(Clica sobre l'imatge per fer-la més gran)


El Ministeri de Foment es nega a respectar els topònims en català de la franja de Ponent, Catalunya Nord i País Valencià en les carreteres i aeroports | Notícies | Plataforma per la Llengua\nEl Ministeri de Foment es nega a respectar els topònims en català de la franja de Ponent, Catalunya Nord i País Valencià en les carreteres i aeroports\nEl Ministeri de Foment ha expressat a la Plataforma per la Llengua la seva negativa a catalanitzar els topònims de pobles i ciutats de la Franja de Ponent, Catalunya Nord i País Valencià en les carreteres i aeroports de Catalunya. L'organització va elevar aquesta demanda als organismes competents depenents del Ministeri en constatar incompliments de la llei catalana i reflectir-los en un informe que va presentar públicament el passat 9 de març de 2006. Podeu consultar el document en aquest enllaç.\nL'informe denunciava l'ús majoritàriament incorrecte dels noms dels pobles i ciutats de la Franja de Ponent, Catalunya Nord i País Valencià en les carreteres, aeroports i xarxa de ferrocarrils de Catalunya. Aquests noms, enlloc de figurar en la forma tradicional i pròpia catalana, apareixien castellanitzats o francesitzats, fins i tot quan les formes catalanes tenien reconeixement plenament oficial.\nEn el cas de la xarxa de carreteres la situació era particularment greu, ja que l'article 2 del Decret 78/1991 de 8 d'abril (DOGC 1434, del 24), aprovat pel Govern català, obliga que, en les indicacions cap a fora de Catalunya, sempre que hi ha una forma tradicional catalana, la senyalització de les carreteres del topònim corresponent cal indicar-la en aquesta forma. Tanmateix topònims com Calaceit, Benavarri, Tamarit de Llitera, la Guingueta d'Ix, el Pont de Montanyana, Castilló de Sos, Castelló, València o Perpinyà figuren sempre o quasi sempre com a Calaceite, Benabarre, Tamarite de Litera, Bourg Madame, Puente de Montañana, Castejón de Sos, Castellón, Valencia o Perpignan.\nEn constatar aquestes deficiències, la Plataforma per la Llengua es va posar en contacte amb els diferents organismes que tenen la competència de la retolació en carreteres, aeroports i trens: el departament de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat, el Ministeri de Foment de l'Estat espanyol, la direcció de la gestora d'autopistes Abertis, de l'aeroport de Barcelona i de RENFE (Red Nacional de Ferrocarriles Españoles).\nD'una banda, el Departament de Política Territorial i Obres Públiques es va comprometre a esmenar els pocs errors que hi havia en les carreteres de la seva titularitat. Cal destacar que pràcticament tots els incompliments del Decret es donaven en carreteres de titularitat de l'Estat, del Ministeri de Foment.\nAixí mateix, des de la direcció de les autopistes Abertis va haver-hi el compromís de millorar aquest aspecte tot i que van assegurar que quedaven supeditats als criteris de la Direcció General de Carreteres del Ministeri de Foment.\nPer la seva banda, el Cap de la Demarcació de Carreteres de l'Estat va respondre la demanda de la Plataforma per la Llengua afirmant que, atès que la competència de l'Administració General de l'Estat sobre carreteres estatals és exclusiva, no pot prevaler cap normativa autonòmica. La normativa estatal sobre senyalització de carreteres, però, és totalment compatible amb la normativa catalana, i per tant, no és que en prevalgui una, sinó que es poden acomplir les dues a la vegada. Aquesta normativa remarca que només les formes oficials, o si no n'hi ha, les castellanes, són les úniques que poden aparèixer en les senyalitzacions, però els topònims en català de la Franja de Ponent i del País Valencià són formes plenament reconegudes com a oficials i per tant l'Administració de l'Estat, d'acord amb la pròpia normativa, pot fer aquesta senyalització utilitzant els topònims catalans.\nLa Plataforma per la Llengua entén, doncs, aquesta negativa no pas com una incompatibilitat amb les normes de l'Estat, sinó com una nul·la voluntat del Ministeri d'acomplir el Decret aprovat pel govern català, que, segons creiem, té la convicció que la legislació aprovada democràticament a Catalunya no té validesa quan afecta al govern de l'Estat.\nAltrament, aquest tema quedaria fàcilment resolt si s'hagués aprovat l'Estatut tal com va sortir del Parlament de Catalunya el 30 de setembre. L'article 141 d'aquell projecte d'Estatut preveia competències exclusives de la Generalitat en tota la xarxa viària de Catalunya. Malauradament, els retocs a l'Estatut eliminen aquest punt, i la xarxa viària estatal a Catalunya continua en mans de l'Estat, de manera que la qüestió toponímica queda per resoldre, ja que l'Estat no vol acatar la legislació catalana.\nLa Plataforma per la Llengua també es va adreçar a l'aeroport del Prat per tal que indiqui correctament els topònims d'Eivissa i Alacant en lloc d'exclusivament Ibiza i Alicante com fa ara, i la seva resposta també ha estat negativa. El director de l'aeroport va expressar a l'organització la seva total negativa a normalitzar la toponímia, al·legant criteris de coherència amb la informació de les companyies aèries, criteris que per altra banda no es segueixen en d'altres informacions comunicatives en castellà.\nCal recordar també que en el projecte d'Estatut sorgit del Parlament aquest tema hagués estat fàcilment solucionable ja que el document preveia que les competències exclusives en matèria d'aeroports fossin de la Generalitat. Tanmateix, amb les retallades en el nou Estatut, i davant la manca de voluntat de l'administració central per respectar el client i la toponímia pròpia, aquest tema resta també sense resoldre.\nFinalment, la Plataforma per la Llengua va demanar també a la direcció de RENFE que normalitzés la xarxa de ferrocarrils estatals en referència a topònims com la Tor de Querol, Cervera i Alacant. En tot el servei de megafonia de la companyia, en plafons informatius, fulls d'horaris, pàgina web, aquests noms propis sempre apareixen com a La Tour de Carol, Cerbère i Alicante, fins i tot quan el contingut de la informació s'expressa en català. Cal tenir en compte que la forma Alacant és també oficial, i que la forma La Tour de Carol no està reconeguda com a oficial enlloc, ni tan sols a França. Malauradament, la Plataforma per la Llengua encara no ha obtingut cap resposta de RENFE.


Xirivella tindrà més recursos contra la violència de gènere - Nou Horta\nDilluns, 17 Desembre 2018 10:31\tEscrit per Redacció Publicat en Xirivella-VAL Vist 161 vegades\nDesprés de la resolució dels Pressupostos Generals de l'Estat per al 2018, Xirivella rebrà una quantia de 21,995'13 € provinent del Pacte d'Estat contra la violència de gènere per a desenvolupar diferents projectes i programes de mesures en este sentit.\n20 milions d'euros són els que repartiran per al desenvolupament de noves i/o ampliades competències reservades a les entitats locals en el Pacte d'Estat contra la violència de gènere. A més, les comunitats autònomes veuran incrementats els seus recursos en 100 milions d'euros en la lluita contra la violència de gènere.\nEn paraules d'Isabel García, regidora d'Igualtat de l'Ajuntament de Xirivella: “La nova disposició i la sensibilitat del govern de Pedro Sánchez amb la igualtat i la lluita contra la violència de gènere fan que este municipi reba 22.000 € aproximadament per a desenvolupar projectes dedicats a combatre les violències masclistes”.\nEstos fons tenen com a objectiu que els consistoris desenvolupen una sèrie de programes dirigits a l'erradicació de la violència de gènere, mesures urgents per al desenvolupament del Pacte d'Estat, distingint:\nRealització de campanyes de sensibilització i prevenció de qualsevol forma de violència contra les dones i elaboració de materials per a oferir informació en matèria de violència contra dona; promoure les Unitats de Suport en l'àmbit local o Taules de coordinació local; instruments de cooperació i coordinació similars d'actuació urgent; especialització en les prestacions i multidisciplinarietat professional, ajudant d'eixa manera a la identificació de les víctimes de violència de gènere per a assegurar la seua ajuda i atallar qualsevol risc o desprotecció; recolzar i contribuir a l'exercici de les seues funcions per les Unitats de Suport (dret a l'assistència social integral, seguiment individualitzat de cada situació, propostes sobre la necessitat de suport psicològic per a les víctimes, propostes per a millorar el suport social, educatiu, formació i inserció laboral per a les víctimes, propostes per a contribuir a l'articulació del pla de seguretat i acompanyar i la interposició de la denúncia en els processos de separació, divorci i nul·litat).\nMés en esta categoria: « Programa de Mobilitat Jove a Xirivella curs 2018/2019\tUn Nadal diferent a Xirivella »


Can Tàpies (Badalona) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCan Tàpies (Badalona)\nCan Tàpies va ser una masia de Badalona, avui desapareguda, ubicada a l'actual barri de Coll i Pujol. Va ser propietat d'Ignasi de Ventós i Mir. Entre 1936 i 1939 a la masia s'hi va establir la conselleria de guerra de Badalona. Vers el 1977 va ser enderrocada, i a sobre s'hi van construir unes naus industrials.\nCasa pairal restaurada al llarg dels anys. Constava de planta baixa i dos pisos. La façana davantera era moderna, presidida per una gran tribuna, sota la qual hi havia la porta principal. En el finestral del primer pis hi havia entronitzada la imatge del Sagrat Cor de Jesús a mida natural; al llarg del pis seguia una renglera de finestres amb reixa de ferro i uns senzills esgrafiats. Les façanes laterals, restaurades a principis del segle XX, eren poc reeixides, només arrebossades sense gaire traça. La posterior tenia les parets apedaçades i rònegues. La seva entrada principal estava al carrer Agustí Montal. Tenia uns extensos terrenys exteriors, passat el barri d'entrada un breu passeig voltat d'arbres i dues fileres de troanes, que conduïa fins a un jardí d'estil vuitcentista. Limitat per una balustrada, al centre d'aquest espai hi havia un estany ovalat amb un brollador romàntic rodejat de parterres. Al jardí, a més, hi havia gran varietat d'espècies arbòries com magnòlies, palmeres, avets, acàcies i alguns eucaliptus, que servien d'ombra i decoració. A la part baixa hi havia un clos utilitzat com a hort.\nA l'interior, el vestíbul era espaiós, la casa estava ben decorada de mobles antics. Des d'aquesta habitació, la porta de la dreta portava a un despatx sumptuós, i una altra l'escala que duia als pisos de dalt. Per la del centre s'accedia al celler. Al fons hi havia ran de terra un forat, on per mitjà d'uns esglaons es baixava a una galeria estreta de poca llargada, que acabava en una mena de cova circular, utilitzada per conservar alguns aliments, col·locats en unes prestatgeries, mètode molt emprat en les cases pairals, com per exemple Can Bofí Vell. Des de la dreta del vestíbul s'accedia al menjador, del sostre del qual penjava una aranya de vidres de diferents braços, els mobles eren també luxosos i el més notable de la sala era la llar de foc, sobre llur llesca hi havia un rellotge de porcellana i dos canelobres de metall i altres objectes per a decoració. Des d'aquí, a través d'una porta de vidre es podia passar a una moderna cuina de color blanc, i per una altra porta al salonet familiar, amb una decoració igualment sumptuosa. Al primer pis hi havia una gran sala d'aire festiu, on penjaven una sèrie de retrats ovals dels avantpassats de la família, i les parets estaven també pintades al fresc des de principis del segle XIX. A un costat hi havia la capella, d'estil barroc, construïda al segle XVIII. El segon pis era utilitzat com a golfes.\n↑ 1,0 1,1 1,2 Abril i Fornaguera, Joan «Coses de tots colors: Can Tàpies». Revista de Badalona, 12-11-1977, pàg. 23.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Can_Tàpies_(Badalona)&oldid=20077058»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 12 jul 2018 a les 09:32.


Tret de sortida a la temporada d'esports d'aventura al Pallars Sobirà - FÒRUM.ad\nOn: 15/03/19 12:11\nEl Pallars Sobirà ha donat aquest cap de setmana el tret de sortida a la temporada d’esports d’aventura amb les primeres baixades de ràfting. L’arrencada coincideix amb l’entrada en vigor del conveni que hi ha amb la companyia Endesa, que garanteix un cabal mínim d’aigua per poder practicar en condicions el ràfting i el piragüisme al riu Noguera Pallaresa. L’acord es perllongarà fins al 15 d’octubre.\nKrisna Montón, gerent de l’empresa Roc Roi, afirma que el sector afronta amb “moltes ganes” la nova campanya i que s’espera igualar les xifres de l’any passat, més de 700.000 contractats a tota la demarcació de Lleida. De moment, les embarcacions comencen amb el recorregut que va de Llavorsí fins a Rialp.\nEls primers a estrenar la temporada han estat alumnes d’un cicle d’esports de Barcelona que han vingut al Pallars a practicar ràfting, esquí o snow i barranquisme. Gerard del Rio, un dels estudiants, ha explicat que l’aigua està freda però que els vestits que porten de neoprè els aïlla.\nPrèviament al descens, els monitors s’encarreguen de donar una mínima formació als usuaris sobre el material (casc, pala, vestit de neoprè i botes), la seva col·locació a la barca i com comportar-se en cas de caure al riu. També els fan saber les ordres bàsiques que el monitor els anirà donant durant el trajecte i a les quals hauran d’obeir.\nD’ara fins a final de temporada serà una imatge habitual, al Pallars Sobirà, veure el riu Noguera Pallaresa ple de barques amb clients gaudint de les aigües braves en un dels millors rius d’Europa per a aquesta pràctica.\nPrevious Post: Aliments energètics, de fàcil digestió i amb alta concentració de nutrients, la dieta dels esquiadors\nNext Post: Caldea col·labora amb el projecte solidari My Magic Monster per lluitar contra el càncer infantil


Anonymous és un terme utilitzat en dos sentits. Com un "meme" o fenomen d'Internet, representa el concepte de molts usuaris de la comunitat en línia, o la comunitat en línia en si mateixa, actuant anònimament de forma coordinada, generalment cap a un objectiu vagament acordat. És també una etiqueta adoptada per grups de persones que no pertanyen a cap associació, però que s'uneixen a les protestes i altres accions sota el títol d'Anonymous, que es deriva del mateix mem. Generalment es considera com un terme per a certes subcultures d'Internet.\nOrígens del concepte i memModifica\nAtacs en defensa de WikiLeaksModifica\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Anonymous_(comunitat)&oldid=26210522»\nDarrera modificació: 1 feb 2021 a les 09:25\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 feb 2021 a les 09:25.


UOB Ensenyament: UOB denuncia l'adjudicació de places “a dit”\nUOB denuncia l'adjudicació de places “a dit”\nUOB Ensenyament denuncia l'adjudicació de places d'interins amb requisits injustificats, així com irregularitats a les comissions de serveis.\nArran del procés d'adjudicacions de places d'agost, UOB ha pogut constatar que a l'IES Capdepera s'ha adjudicat una plaça de llengua castellana a un docent que havia estat adjunt al cap d'estudis el curs passat, després que la direcció del centre canviàs el perfil de la plaça dues vegades. UOB va advertir la Conselleria que a les vacants provisionals es demanava horari d'horabaixa, quan el centre només fa matins. A les vacants definitives aquest perfil es va eliminar, però va aparèixer el requisit del títol de B2 d'Anglès sense la deguda justificació. A l'adjudicació provisional es va mantenir aquest requisit i va desaparèixer el de Coordinador de Tecnologies de la Informació i la Comunicació.\nA l'IES Port d'Alcúdia s'ha adjudicat una plaça de Tecnologia perfilada amb horari de matí i tarda, quan el centre no té horari de tarda, a un docent que ja ocupava la plaça el curs passat, i una plaça de Català perfilada amb B2 sense justificar a un altre docent que també era al centre el curs passat.\nDavant les reclamacions presentades per UOB, el cap de departament de Planificació i Centres, Jaume March, ha contestat que “és la direcció de l'institut, dins el marc de l'autonomia del centre, qui té la potestat de perfilar les places de la quota”.\nPel que fa a les comissions de serveis, a l'IES Josep Sureda i Blanes s'ha adjudicat una plaça de Dibuix que no apareixia a la llista de vacants. La Conselleria no va contestar la reclamació presentada per UOB i la plaça s'adjudicà definitivament a la mateixa persona, que havia estat adjunta al cap d'estudis del centre. La Conselleria tampoc no ha contestat el recurs de reposició que hem presentat.\nAixí mateix, a altres centres s'han adjudicat places amb el requisit del títol de B2 d'Anglès sense justificar-ne el motiu a la llista de vacants. Atès que la directora general de Personal Docent ha manifestat que els directors li han presentat posteriorment la justificació, reclamam que aquesta es faci pública.\nTot plegat ens du a concloure que hi ha directors que reserven places a persones concretes, amb nom i llinatges, mitjançant la imposició de requisits injustificats que dissuadeixen altres candidats a optar a la plaça. Des d'UOB exigim a la Conselleria que acabi amb aquestes pràctiques irregulars que atempten contra la igualtat d'oportunitats en l'accés als llocs de treball.\nEtiquetes de comentaris: Comunicats de premsa, Directors


Així, teniu que TV de 4K, ara què? Només és tan bo com el vídeo que es mostra, així com podem esperar al món d'atrapar amb continguts 4K, què hi és ara per donar-li un gust de què el futur depara contingut de resolució de Ultra HD.\n1. Mostra sota l'aigua oceà imatges\nAquest és el primer en l'elecció de 4k video Mostra un parell de raons, en primer lloc m'encanta el tema, i en segon lloc d'una perspectiva tècnica és una de les millors mostres fora d'allà.\nFilmat amb una càmera Red One, Mostra la vitalitat i detall que associem amb 4K de resolució en el seu millor, la profunditat de color de peixos i corall és sorprenent i quan el tir es trasllada a una balena pas que el sentit de la resolució de l'escala dóna realment Mostra quins 4K és capaç d'i per què això és un pas endavant de tot allò que hem vist abans.\n2. tràiler de la pel·lícula "Elysium"\nMolt poc metratge de producció de pel. lícula està fàcilment disponible allà a 4K, però aquesta és una de les excepcions. El remolc teatral complet per a la pel·lícula de HD Ultra gloriós, per què fa la llista? Bé, crec que si estàs interessat a veure els beneficis de 4K, llavors mostres com les imatges d'oceà un esmentats realment lluir la destresa tècnica, però és reals pel·lícules que la majoria de la gent es pot voler utilitzar 4K kit per a, i això li dóna un molt bon indicador de quant d'un augment de la claredat, els detalls i la vitalitat pot ser adquirida canviant-se a 4K. La versió estàndard HD d'aquest remolc és fàcilment disponible també, així que això és una cosa que es podria fer una comparació directa amb. La naturalesa de la pel·lícula, una pel·lícula d'acció de ciència-ficció, també es presta a 4K amb una gran quantitat d'escenes CGI molt bé rendits al remolc a mirar.\nAquest és el tràiler d'un projecte interessant, rodada íntegrament a 4K i l'obra d'un home, es pretén per ser la primera pel·lícula de 4K disponible per a la venda. El film i aquest tràiler, és un concepte senzill, lenta i impressiona temps caducarà el sud-oest d Amèrica, pres com a director, Tom Lowe, viatja al voltant de la seva camioneta. El concepte mateix fa per a un efecte interessant, però aquesta mostra és aquí pel contingut. Veient les grans extensions de flux de natura per a 4K és simplement bufen de la ment, aquí vostè realment veure l'efecte 3D gairebé que tanta resolució i detall portar al mitjà, no és com mirar un vídeo, realment és com estar mirant per una finestra a la vida real.\n4. barca escenes\nHi ha fet diversos vídeos de prova sobre aquest tema, tots ells fan una feina bona de mostrar 4K però per a mi és el que es centra en vaixells amb un rerefons expansiva de pas que és la de la mira. Es mostra l'efecte de 4K de resolució quan veient la resta del món al voltant de nosaltres, aquesta vegada d'una Perspectiva de Port com el vaixell passa per, detall es pot veure en l'aigua, els passatgers en el vaixell i el teló de fons, i el sentit del realisme i l'escala, que per mi són les coses que es va enfonsar 4K, són evident aquí.\n5. llàgrimes d'acer de remolc\nUna altra rara 4K remolc de pel·lícula, aquest nou Mostra un munt de molt alta qualitat CGI que realment lluir les capacitats de 4K en els seus millors. Gran ús de la profunditat de camp que 4K emfasitza en molts dels trets i en general proporciona una gran penetració en 4K i què es pot esperar d'ella. Un interessant vídeo que també se les arregla per explicar una història poc a més de ser un aparador.\nSintel és un curt d'animació creada en el programa d'animació de blender, aquí en 4K que representa un aspecte fantàstic en què 4K pot oferir totes les formes de mitjans de comunicació, l'escena, amb la neu bufant en el vent, per exemple, permet veure detall increïble que no és visible en la versió estàndard HD. Veure mosques individuals com les recerques de personatge a través de les restes d'un poble és un altre punt més alt en termes de destresa tècnica.\nUn altre tret de Sintel és el seu aspecte focus suau que accentua l'alta resolució i fa aquest estand vídeo dels altres en la llista. El drac petit està ben animat i les característiques protagonistes, especialment el cabell, es realitzen increïblement bé. Una gran manera de mostrar el seu equip de 4K.\n7. material Mostra\nAquesta és una amalgama de clips curts de existències comercials material que és utilitzat una mostra del producte. Això no ho fa qualsevol menys d'un clip de 4K fantàstica no obstant això, amb material seleccionat específicament per lluir els beneficis de 4K al seu molt millor (és un paquet promocional després de tot) hi ha alguna cosa aquí per a tothom. Dels colors glorioses d'una sortida per les explosions i el lapse de temps increïble, amb, de nou, fantàstics i vibrants colors, un aparador real de 4K en el veritable sentit de la paraula.\n8. les abelles de mel\nRetorn a la natura per a aquest i l'abella de mel homònima. Mostrant no només la interpretació de color i detall de l'entorn, també capta les abelles en la increïble fidelitat, especialment en els primers plans detall ala és només més enllà de tot allò que hem vist de moure imatges abans, fotografies d'alta resolució? Certament, però no de vídeo. Un altre gran anunci 4K imatges i una bonica pel·lícula així.\nNo puc dir que estic molt d'un fan de les pel·lícules, però com una manera de veure quina acció molt ràpida s'assembla a 4K això és una gran. A diferència d'altres tràilers, aquest no és ple de CGI, així que mostra un aspecte diferent de 4K pel·lícules aquí, les acrobàcies vida real realitzat per professionals tradicionals truc és que aquest es tracta. I no anem cap avall, accidents, explosions i persecucions de cotxes, tot el que tracta de Bond. Excepte en 4K. Gran.\n10. focs artificials\nAquest és només un munt de diversió. Focs artificials, a 4K. Interpretació de color, detall, ho té tot. S'obre amb una magnífica vista sobre la ciutat mostrant les llums al capvespre i més enllà i llavors en l'exhibició de focs artificials impressionants, és realment molt espectacular i un gran mirar imatges de 4K.\nThats nostres top 10, no tot el millor, tècnicament, però cada ofereix alguna cosa una mica diferent a donar un gust del que 4K es tracta, i exactament el que la pantalla de 4K és capaç de.\n> Recursos > vídeo > Inici 10 4K Video mostres