Farmer’s Truck: una volta per Catalunya en 100 dies per donar suport a productors locals\nUn grup de persones brindant amb vi entre vinyes\nEls impulsors volen ajudar als petits productors, i així preservar el patrimoni gastronòmic català únic\nLa Cristina i el Guillaume, una parella emprenedora al capdavant de Barcelona Slow Travel, s’ha proposat un repte únic: recórrer Catalunya en 100 dies visitant una multitud de petits projectes gastronòmics ecològics i sostenibles per tal de promocionar-los i crear una comunitat de consum de producte local. Per a això, han llançat una campanya de crowdfunding. Ja han aconseguit l’objectiu mínim per poder-lo fer realitat! Ara segueixen recaptant diners per arribar a un segon objectiu i només queden 10 dies! I encara hi ha places per apuntar-se als esdeveniments gastronòmics que organitzaran durant la volta.\nLa volta per Catalunya en 100 dies començarà el dia 1 d’agost, i es farà amb el Farmers’ Truck, un food truck remolc únic. Aquest els permetrà cuinar durant el viatge, emmagatzemar productes que trobaran pel camí, organitzar diferents esdeveniments gastronòmics i realitzar vídeos demostratius de receptes i consells pràctics perquè la gent aprengui a utilitzar aquests productes a casa.\nAmb la crisi del Covid, són molts els petits productors catalans que han vist caure les seves vendes. Amb aquesta iniciativa, volen ajudar-los i així preservar el patrimoni gastronòmic català únic. Tots dos creuen que és hora de crear un nou món, en el que allò local, ecològic i sostenible es converteixen en la norma.\nPer a això, s’han proposat donar a conèixer diversos productors a través d’una webserie que faran durant el viatge. Així mateix, organitzaran esdeveniments gastronòmics amb els productors que visitaran per tal de promoure els seus productes. Per últim, volen crear una comunitat de consum que permetrà comprar aquests productes únics de manera senzilla i amb traçabilitat, i oferir així un canal de venda suplementari a petits productors.


Mapa de Piri Reis - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\ncarta nàutica i mapamundi\nEl mapa de Piri Reis és una carta nàutica elaborada suposadament per l'almirall otomà Piri Reis en 1513 i publicada en 1523 com a part de la seva obra El llibre de les matèries marines. Encara que Piri Reis va viure en un temps anterior, se sol dir que va dibuixar els mapes posteriorment al "descobriment d'Amèrica" ...encara que ben és cert que la data de la seva creació va ser al mateix segle dels viatges de Colom, Piri Reis es va basar en mapes amb antiguitat de 1500 anys, de l'era d'Alexandre. Colom i la seva tripulació bé podien haver navegat sabent perfectament cap a quin lloc es dirigien utilitzant els mapes de l'otomà, ja que hi ha certs fets que vinculen a Cristòfor Colom amb Piri Reis. Per contenir aparents representacions de terres llavors desconegudes i arran dels propis escrits de Reis indicant que les seves fonts havien estat "els antics reis del mar", ha suscitat gran interès com enigma i se'l sol considerar un oopart. L'original es conserva al Museu Topkapi Sarayi d'Istanbul però no sol estar exposat al públic.\n3.1 Porció meridional d'Amèrica\n3.2 Gregory McIntosh\n3.3 Charles Hapgood\n3.4 Gavin Menzies\nEl mapa està pintat en pell de gasela, amb un entramat de línies que travessen l'oceà Atlàntic. Són les "línies de rumb", típiques de les cartes dels marins medievals tardans i que no indiquen latitud i longitud, sinó que s'usen com a ajuda per establir direccions (avui en dia, s'usen també en aviació). En el bahriye (comentari marginal) va anotar: "Un mapa d'aquesta classe no el posseeix ningú avui en dia". El mapa inclou bellíssims dibuixos, acompanyats d'inscripcions que indiquen descobriments importants. Un d'ells es correspon, gairebé amb total certesa, amb l'expedició de Pedro Álvares Cabral de 1500. Es creu que Cabral "va descobrir" Brasil quan els vents el van treure de la seva ruta, en un viatge a les índies occidentals.\nLa península Ibèrica i la costa d'Àfrica occidental estan dibuixades amb molta atenció, gairebé com en les cartes portolanes. És freqüent que rebi el nom de "portolà", malgrat que no ho sigui stricto sensu. Molts dels noms d'aquestes regions es donen en turc, sense transliterar del castellà o el portuguès, la qual cosa indicaria que els otomans tenien coneixement propi d'aquestes costes. Al capdamunt del mapa hi ha un vaixell ancorat al costat d'un peix, amb dues persones sobre el seu llom: una clara referència a la llegenda medieval de Sant Borondó d'Irlanda. Com està copiat atentament d'un dels seus mapes font, evidència que almenys un dels mapamundis esmentats per Piri Reis era una producció europea medieval i no un mapa de "els antics reis del mar".\nVista del Palau Topkapi des del Bòsfor.\nEn 1929 el Palau de Topkapı, en Istanbul, Turquia, estava en procés de ser convertit en museu. Un grup d'erudits que treballaven classificant material en la secció de Fitxers de l'Imperi Otomà va fer un descobriment notable: una secció d'un mapa de principis del segle xvi basada, en aparença, en cartes dibuixades per Cristòfol Colom en el seu viatge al Nou Món.\nLa troballa va ser presentada a la comunitat científica dos anys després per l'orientalista alemany Paul Kahle en el 18è congrés de l'especialitat, i va causar una profunda impressió. El portolà presentava una inscripció particularment rellevant:\n« Les costes i illes d'aquest mapa van ser obtingudes del mapa de Colom. »\nD'acord amb la investigació subsegüent, la història del mapa va començar en 1501, nou anys després del descobriment de Colom, quan Kemal Reis, capità de la flota otomana, va capturar set naus prop de les costes d'Espanya, i va descobrir mitjançant interrogatori a les tripulacions que un d'ells, que havia viatjat amb l'Almirall cap al Nou Món, posseïa un mapa dibuixat per Colom en persona. Kemal va enviar el marí al seu nebot Piri, també capità naval i cartògraf.\nEn 1511 Piri Reis va començar a dissenyar un nou mapa que contindria tots els recents descobriments ibèrics. Va usar unes vint fonts cartogràfiques, de les quals es coneix la procedència de catorze: quatre (llavors noves) cartes portugueses, vuit ptolemaiques, una àrab i la colombina entregada pel marí espanyol capturat. La carta aràbiga descrivia L'Índia; les portugueses, Amèrica, l'Oceà Índic i Xina, la de Colom, el Carib. No s'ha determinat a quines cartes ptolemaiques es referia.\nEl 1517 va presentar el seu mapa al sultà Solimà el Magnífic, que, impressionat, ho va retribuir ascendint-lo a almirall. En 1521 va produir una altra contribució a la cartografia mundial: una cartilla de guia a les costes i illes del Mar Mediterrani, publicada sota el nom de "Kitab-i Bahriye" ("El llibre del mariner"). Incloïa un recompte del descobriment del Nou Món per Colom, virtualment idèntic a una extensa descripció al costat esquerre del portolà. Aquesta obra va ser de summa ajuda per als perits que intentaven determinar l'autenticitat del mapa de Reis, que van arribar a una conclusió positiva.\nPiri es va retirar a Gal·lípoli, i va treballar durant els següents tres anys, reduint els mapes font a una mateixa escala, la qual cosa era una feina molt dificultosa. En acabar-la, va agregar aquesta inscripció:\n« l'autor d'això és l'humil Piri ibn Hajji Muhammad, conegut com el nebot de Kemal Reis, a la ciutat de Gal·lipoli en el Sagrat Mes de Muharram de l'any 919 . »\nMapa de Bartolomé Colom (1506) en el que diu haver-se basat Alessandro Zorzi.\nFins al descobriment del mapa de Piri Reis, hi havia únicament dues fonts cartogràfiques —ambdues indirectes— per comprendre quina era la visió de Cristòfol Colom sobre els seus propis descobriments. Una d'aquestes era un cartell creat entorn de 1525 per un cert Alessandro Zorzi de Venècia, que va dir que es basava en un mapa portat per Bartolomé Colom (germà del descobridor) en 1506. Però el mapa de Zorzi contenia informació que en aquest any era desconeguda i per tant no pot fer-se servir per deduir com eren els conceptes geogràfics de l'Almirall, encara que mostri al Nou Món com una part d'Àsia.\nMapamundi de Juan de la Cosa (1500). Cuba ja apareix com una illa.\nL'únic altre mapa supervivent de l'època és el dibuixat per Juan de la Cosa, membre de la primera expedició colombina de 1492, que posteriorment navegaria també amb Américo Vespucci. Aquest mapa —datat el 1500— mostra correctament a Cuba com una illa, mentre que, segons la història oficial, Colom no sols creia que Cuba era una península asiàtica sinó que s'ho va fer jurar als seus tripulants per por a les conseqüències que el fet d'haver arribat a una illa i no a un continent podria causar en la seva reputació, ja que —també segons la història oficial— l'expedició havia salpat d'Espanya amb el propòsit de trobar una ruta a les Índies a través de l'Atlàntic, dues afirmacions que avui qüestionen molts historiadors.\nEl mapa i els seus relats van ser molt útils al govern otomà: demostraven que les noves rutes descobertes pels exploradors hispans i lusitans suposaven una amenaça per al domini turc dels mars de l'Oceà Índic i el Golf Pèrsic. Molts anys després, en 1551, el mateix Reis va ser posat al comandament d'una flota amb la missió d'espantar les forces portugueses que freqüentaven el Golf.\nÉs per aquests motius que la conferència de Paul Kahle en 1931 sobre el mapa va sorprendre tant la seva audiència i va tenir una repercussió tan gran. Semblava gairebé miraculós que l'únic registre cartogràfic directe del major descobriment de tots els temps s'hagués preservat en una biblioteca d'Istanbul, i que deguem la seva conservació a un pirata de la marina otomana. No obstant això, malgrat la dimensió de la troballa documental, la seva atracció es va dissipar ràpidament. Pocs investigadors des de l'època de Kahle han examinat amb detall els components colombins del mapa de Reis, i la qüestió de fins a quin punt representa les idees del descobridor no està resolta en absolut. Imago Mundi, per exemple, una de les més importants revistes sobre la història de la cartografia, mai va dedicar un article propi al mapa de Piri Reis.\nHipòtesi que intenta correlacionar el contorn inferior del mapa de Piri Reis amb el de la costa patagona argentina i les Illes Malvines.\nUna altra hipòtesi, menys acceptada, que intenta correlacionar el contorn americà del mapa de Piri Reis amb el de la costa veneçolana i brasilina.\nPorció meridional d'Amèrica[modifica]\nLa majoria dels erudits considera que les al·legades similituds del perfil meridional del mapa de Reis amb el de la costa antàrtica són en extrem tènues i coincideixin-te'ls. Durant segles, abans del descobriment del continent blanc en el segle xix, els cartògrafs havien dibuixat una gran massa austral de terra (la Terra Australis Incògnita) basats en la presumpció de simetria exigida per Aristòtil i Eratòstenes, entre altres naturalistes grecs; la massa meridional del mapa de Reis podria ser una continuació d'aquesta tradició. En un principi es creia que l'extrem sud de Sud-amèrica i el de, un cop descoberta, Austràlia, havien d'estar units a aquesta gran terra polar, a la que es pensava molt major del que és el vertader continent blanc.\nS'ha suggerit que la suposada Antàrtida que figura en el part meridional del mapa no és un altre perfil que el de la costa patagònica oriental, girada en sentit antihorari uns noranta graus a causa de falencies en els mapes portuguesos en què Reis es va basar (entre els navegants de la península Ibèrica era comú el modificar substancialment la longitud posicional dels territoris per situar-los a un costat o un altre del límit assignat pel Tractat de Tordesillas), o per limitacions d'espai a la pell de gasela que serveix de substrat al dibuix. En efecte, va poder donar-se el cas que Piri Reis, o l'escrigui que va copiar la seva obra, reparés que en arribar al Riu de l'Argent, s'estava acabant la valuosa pell de gasela. En aquest moment podria haver girat la línia costanera cap a l'est i haver descrit un semicercle que li cabés en el cuir. Aquest tipus de pràctiques eren molt habituals en l'època.\nUna examen minuciós de la vora costanera donar suport a aquesta visió, revelant representacions de les boques i angostures de l'Estret de Magallanes i zones veïnes, els principals golfs i badias, i les Illes Malvines (l'arxipèlag l'illa principal de les quals és crida per Reis "illa de Sare"); la zona de la gran badia o golf intermedi correspondria al Riu de l'Argent, i el punt més oriental de la costa, a l'extrem meridional de l'Argentina, en Terra del Foc. A més a més, les anotacions del mapa, que indiquen que l'àrea és calorosa i habitada per serps no encaixen en la suposició que es tracta de l'Antàrtida, però sí en la hipòtesi patagona. Al mateix temps, una nota sobre les al·legades Malvines diu que allí la primavera "arriba abans", la qual cosa no és cert per als territoris insulars al sud de la Convergència Antàrtica.\nGregory McIntosh, un historiador de la ciència cartogràfica, va examinar el mapa en detall i va publicar els seus resultats en The Piri Reis Map de 1513 (Atenes i Londres: University of Geòrgia Press, 2000). Allí sosté que la font colombina que Reis esmenta va ser usada per dibuixar el Carib: aquesta zona és, en efecte, d'excepcional importància. En el seu extrem nord-oest es troba una gran illa crida L'Espanyola (avui Haití i la República Dominicana), descoberta per Colom en el seu primer viatge i on havia establert una colònia, indicada en el mapa amb tres torres. Immediatament al sud de L'Espanyola es veu Puerto Rico, i al nord-est un conjunt d'illes que flama "Úndizi Vérgine" ("Les Onze Verges"). Atès que aquest nom és clarament italià, no portuguès ni espanyol, evidència l'origen colombí d'aquest sector. En efecte, molts dels noms de ports i accidents geogràfics usats per Reis es troben també en textos colombins. Per tant tampoc aquesta zona es basaria en mapes de l'Antiguitat remota.\nCristóbal Colom desembarca en L'Espanyola.\nÉs evident que Colom va deformar a L'Espanyola en els seus mapes, fent-la quedar completament desproporcionada respecte al Brasil i orientada de nord a sud en comptes d'est a oest. D'aquesta manera quedava sorprenentment semblant a les representacions convencionals del Cipango (Japó) de Marco Polo que es veuen en els mapes de Martin Behaim o Paolo Toscanelli, que Colom va utilitzar. L'Almirall, almenys en el seu primer viatge, estava convençut d'haver trobat aquell territori fabulós, i hauria dibuixat a la seva Espanyola amb aquesta forma per donar suport a la seva tesi.\nUn element fins i tot més important per reafirmar l'origen colombí d'aquesta zona del mapa enfront del seu suposat origen arcaic és que la vertadera illa de Cuba no apareix, tal com és lògic en un mapa colombí, perquè Colom pensava al principi que el territori continental americà era una part d'Àsia, i ho va dibuixar com a tal. En el mapa de Piri Reis, la projecció continental que es troba enfront de L'Hispaniola és, amb tota seguretat, Cuba; i apareix de nord a sud tal com Colom creia, influenciat per les descripcions de Marco Pol sobre Catay. Atès que Colom pensava que havia trobat la costa asiàtica, lògicament va dibuixar el continent d'aquesta manera, segons la representació convencional. De fet, tot sector continental en l'extrem nord-oest està etiquetatge amb topònims que en els viatges colombins van ser assignats a llocs cubans.\nMcIntosh afirma que el mapa mostra dos grups de les Illes Verges perquè Piri Reis les va prendre de dos mapes distints sense advertir que representaven el mateix.\nLa delineació de la costa brasilera en la carta de Piri Reis és molt més precisa que la caribenya. La relació i distància entre Sud-amèrica i la costa africana occidental, per exemple, és molt més correcta que en la majoria de mapes europeus de la seva època. Els noms que apareixen en aquesta zona, clarament transliterats de l'italià i el castellà, queden nítidament associats als informes de viatge d'Amèrica Vespucci i altres.\nL'àrea caribsenyora del mapa és tremendament imprecisa. L'estatunidenc Charles Hapgood va intentar fer-la encaixar postulant una projecció equidistant des d'un punt origen pròxim al Caire, dient que l'illa que apareix clarament identificada com l'Hispaniola és en realitat Cuba i reorientant totes les regions caribenyes del mapa. Aquesta tesi ha estat rebuda amb escepticisme per la comunitat científica i se l'ha acusat de deformar la realitat per adaptar-la a la teoria.\nUn dels detalls topogràfics més sorprenents i que ha causat més discussions, és la presència d'una cadena muntanyosa al llarg de Sud-amèrica, que Hapgood va identificar com els Andes. Els rius que parteixen d'ella, lògicament, es consideren l'Amazones, l'Orinoco i el Riu de la Plata; i l'animal amb dues banyes que es troba al costat de les muntanyes, segons Hapgood, és una llama.\nNo obstant això, el mapa de Piri Reis no és el primer a mostrar muntanyes a l'interior de Sud-amèrica. El mapa de Nicolo de Caverio (Biblioteca Nacional de París) i la carta de Martin Waldseemüller de 1507 dibuixen la costa est de Sud-amèrica —encara que esquemàticament— i una cadena muntanyosa adornada amb arbres.\nMapa de Nicolaeus Caverio (1504-05). S'aprecia una serralada en aproximada concordança amb la dels Andes, però no apareix la mítica Terra del Sud.\nEl mapa de Caverio es va dibuixar entre 1504 i 1505, molt abans que s'explorés aquesta zona de l'interior. Hi ha una similitud extraordinària entre aquest mapa i el de Piri Reis, per la qual cosa cal suposar que l'un es basa en l'altre. Piri Reis podria haver tingut accés també als mapes de Waldseemuller (1507), Clareanus (1510) i Johannes de Stobnicza (1512).\nTots estan relacionats entre si i, gairebé sens dubte, es deriven del mapa de Caverio. En particular, el mapa de Johannes de Stobnicza va poder haver estat accessible per a Piri Reis, perquè va ser imprès en Cracòvia —una edició de Claudio Ptolemeu— el 1512, un any abans del dibuix del pirata turc. Aquest podria ser un dels mapes que va cridar "dibuixats en l'època d'Alexandre el Gran" (356-323 aC) que fa referència el mateix Reis, caient en la confusió que existia entre els dos Ptolomeus (sent el més antic Claudio Adoloreu, astrònom, matemàtic i geògraf grec, del segle II aC).\nPlanisferi de Rumold Mercator (1587). Continua apareixent una Terra Australis Incògnita.\nMapamundi d'Abraham Ortelius (1570), en el que figura la immensa terra austral fosa a l'Illa Gran de Terra del Foc.\nLa zona de l'Antàrtida i la costa de tendència cap a l'est situada en l'extrem inferior va ser crucial per a les hipòtesis d'Hapgood. Però, encara que cap dels mapes derivats del de Nicolo de Caverio mostri un continent antàrtic, altres grups de mapes antics sí que ho fan. A partir del segle XV els cartògrafs freqüentment van incloure una gran massa meridional que unia Àfrica amb Àsia, fent de l'Oceà Índic un mar interior: aquesta noció geogràfica es deriva d'interpretacions ptolemaiques de la Terra Australis. Quan el portuguès Fernão de Magalhães va passar entre Sud-amèrica i l'illa de Terra del Foc (a través de l'estret que porta el seu nom), va creure que l'Illa es tractava de l'extrem nord del mític territori de què parlaven els grecs antics. No va ser sinó fins al viatge de Francis Drake de 1578 quan aquesta idea es va corregir.\nLa recerca de la Terra Australis va durar segles, produint el descobriment de la gran illa que ara porta el nom que tant va fascinar als cartògrafs renaixentistes: Austràlia. Però l'Antàrtida no es va voler manifestar als grans descobridors. Hi ha indicis que va ser albirada abans del seu descobriment oficial en 1820, per exemple el relat d'Amèrica Vespucci —desplaçat 500 millas (uns 900 km) de la seva ruta pels vents— on parla d'una Terra Vista: potser les Illes Malvines o potser la mateixa Antàrtida. Alguns dels textos que donen suport a aquesta hipòtesi són presumiblement apòcrifs, però l'evidència cartogràfica immediatament posterior tendeix a donar-li suport.\nEn 1514, l'any posterior a la finalització del mapa de Piri Reis, dos vaixells portuguesos i altres dos holandeses van informar coses semblants. Si aquesta crida PressillgtLandt era o no l'Antàrtida és tema de discussió, però no ho és el fet que un vaixell del segle xvi ben construït i pilotat pogués arribar gaire al sud.\nHapgood admet que hi ha unes 900 milles de la costa sud-americana que no apareixen en el mapa otomà.\nA la data no hi ha evidències històriques que sustentin que la carta de Reis procedeix de "antigues civilitzacions" o de cultures desconegudes. El mapa de Piri Reis es considera actualment una extraordinària i bella compilació de tot el coneixement geogràfic de l'Europa medieval tardana.\nL'antic capità de les Forces navals britàniques, i expert cartògraf Gavin Menzies en el seu llibre 1421: The Year Xina Discovered Amèrica presenta la teoria que la massa terrestre meridional del mapa de Reis és realment l'Antàrtida i que està basada en cartes xineses anteriors. L'almirall Hong Bao hauria cartografiat aquesta costa a les ordres del llegendari almirall Zheng He uns setanta anys abans que Colom descobrís Amèrica. L'expedició hauria tingut com a objectiu col·locar a tot el planeta sota el control tributari de l'emperador xinès. La teoria de Menzies ha estat desacreditada per la historiografia científica.\n↑ Lunde, Paul. Piri Reis and the Columbus map. pp 8-25. Saudita Aramco World Magazín, Houston (maig i juny de 1992)\n↑ 2,0 2,1 2,2 2,3 2,4 2,5 2,6 2,7 Lunde\n↑ Reis confon Claudi Ptolemeu, cosmògraf del segle II d. C., amb el general macedoni Ptolemeu I, creient que la seva font era de l'època de Alexandre el Gran.\n↑ Pohl, Frederick. Amerigo Vespucci Pilot Major. p 49. Octagon Books, Nova York (1966)\n↑ Coughi, Diego. I Misteri della mappa di Piri Reis. Un studio sulle controverse mappe di Piri Reis, Orontius Finaeus e Philippe Buache apud Polidoro, Massimo.Gli enigmi della storia. Edizioni Piemme, Milà (2003)\n↑ Dutch, Steven. The Piri Reis Map.\n↑ Levillier, Roberto. New Light on Vespucci's Third Voyage: Evidence of His Route and Landfalls. apud Imago Mundi, Vol. 11. pp. 37-46. Imago Mundi, Londres (1954)\n↑ Pohl, 124\nXarxa de rumbs\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Mapa de Piri Reis\nSimposi internacional sobre Piri Reis Arxivat 2009-07-29 a Wayback Machine.. Istanbul, 2004. (en anglès i en turc)\nTreball de Steven Dutch, investigador de la Universitat de Wisconsin, que suggereix la correlació entre la Patagònia oriental i el mapa de Reis Arxivat 2013-08-13 a Wayback Machine. (anglès)\nTreball de Diego Cuoghi on es dona suport a la tesi de Dutch(anglès)\nEl més antic mapa d'Amèrica dibuixat per Piri Reis. Professor Dr. Afetinan. McNeese State University Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine.(anglès)\nTraducció dels comentaris que Reis va incloure en el seu mapa(anglès)\nInformació sobre el mapa de Piri Reis. Presenta una tesi rebutjada per la historiografia[Enllaç no actiu]\nMés informació de fonts no científiques sobre el mapa de Piri Reis Arxivat 2012-01-27 a Wayback Machine.(castellà)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Mapa_de_Piri_Reis&oldid=28179965»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 3 set 2021 a les 20:55.


Avís legal | Vinyols i els ArcsBaix Camp\nVosaltres podreu decidir lliurement i voluntària si voleu subministrar informació a l'Ajuntament de Vinyols i els Arcs, quan feu la subscripció o us doneu d'alta en algun dels serveis que oferim a través dels diferents llocs a Internet\nEl propòsit de l'Ajuntament de Vinyols i els Arcs en reunir informació personal dels seus usuaris és oferir un servei al més personalitzat possible. Gràcies a aquesta informació l'Ajuntament de Vinyols i els Arcs estarà en condicions d'oferir-vos un servei millor, amb continguts que s'adiguin a les vostres necessitats i interessos.\nL'Ajuntament de Vinyols i els Arcs no revelarà les dades personals que puguin servir per identificar-vos de manera individual, excepte quan li fos requerit per ordre judicial o legal, o per protegir drets de .\npodrà enviar, si en algun moment heu proporcionat la vostra adreça de correu electrònic, informació relacionada amb les seves pàgines a Internet i altres productes i serveis que consideri que poden interessar-vos. Sempre tindreu l'opció de donar-vos de baixa de la llista, de manera que no rebreu més aquesta mena de missatges. Llei Orgànica de Protecció de Dades de Caràcter Personal. D'acord amb el que s'estableix en la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, vosaltres teniu en tot moment la possibilitat d'accedir a les dades que hàgiu proporcionat, modificar-les, eliminar-les o oposar-vos-hi, per a la qual cosa us podeu adreçar per correu electrònic a aj.vinyols@altanet.org, o, si ho preferiu, també per escrit (no us oblideu d'incloure el vostre nom, adreça postal i/o adreça de correu electrònic) a:


"Es pot subvertir l'ordre heretat per construir la universalitat que desitgem" - directa.cat\nCoàgul, artista multidisciplinari\n"Es pot subvertir l'ordre heretat per construir la universalitat que desitgem"\nMarc O’Callaghan, Coàgul, ha impulsat el projecte Coagularium, i publica el 'single' "Jo regnaré, àngel de la guarda" / Alejandra Núñez\nFotografies Alejandra Núñez Text Aïda Camprubí La_Directa\nMarc O’Callaghan, més conegut com Coàgul, és un artista multidisciplinari i una enciclopèdia viva de l’ocult. La seva obra escrita, il·lustrada, performativa i musicada és quasi inabastable, però treballa diàriament per mantenir-ne l’arxiu actualitzat en un futur temple en línia, que mestrentant s’ha convertit en un espai físic, via el Coagularium. Ara pública la seva nova referència discogràfica, el single “Jo regnaré, àngel de la guarda” (Alejandra, 2020), que té com a eix central i simbòlic la Catedral de Barcelona, un edifici amb qui manté una relació ‘laboral’ en un sentit ampli. Aprofitem l’ocasió per parlar de què s’amaga en els diferents plànols, de la música com a vehicle màgic per influenciar la realitat en homenatge a Genesis P-Orridge, de com el GPS s’ha convertit en el nou Àngel de la Guarda i de com es pot subvertir l’ordre heretat i construir nous significats propis i extensibles.\nAquest nou single té com a eix central la Catedral de Barcelona, entesa com a una figura simbòlica. Quina relació tens amb aquest espai?\nTreballo allà, en una botiga d’objectes religiosos i marxandatge relatiu a Gaudí i altra mitologia barcelonesa. Des del meu punt de vista, la Catedral és un tipus d’edifici que condensa un ordre còsmic a petita escala, manifest a través d’una classificació per plànols i eixos de significats. Fer feina aquí és una via directa d’informació antropològica, però em disgusta que m’hagi tocat el paper de “mercader del temple”. Tal com diu la Bíblia, si Jesús veiés tot això, hi calaria foc foc com si fos en Varg Vikernes. Em sento un actor en un gran parc temàtic que va planejar la família Girona al segle XIX (i que té el mausoleu dins el mateix claustre) en ficcionar un barri gòtic prèviament inexistent per cridar l’atenció d’Europa.\nCom t’ha influït el paper que t’ha tocat dins el Temple?\n“D’ençà que vaig començar a treballar a la Catedral sento que el meu paper allà és el d’obrer alquímic amb la funció d’extreure l’or vil de l’Església corrupta i purificar-lo en or verdader per construir el meu propi temple”\nD’ençà que hi vaig començar a treballar sento que el meu paper allà és el d’obrer alquímic amb la funció d’extreure l’or vil de l’Església corrupta i purificar-lo en or verdader (l’or és el metall que simbolitza l’esperit) per construir el meu propi temple, que seria el Coagularium. I succeeix de manera literal, perquè tots els diners que guanyo els inverteixo a pagar els diners d’aquest local que utilitzo com estudi, arxiu, galeria, laboratori i after. Just a la capella on treballo, hi ha un símbol gravat a la paret pels constructors de la Catedral -dels que els francmaçons deien descendir-, que té una forma geomètrica igual que la planta del local del Coagularium.\nQuè t’ha facilitat aquesta via directa d’informació antropològica?\nHe aprofundit en qüestions de simbolisme històric local com, per exemple, el fet que, igual que la majoria d’esglésies, la localització on està construïda coincideix exactament amb un lloc que anteriorment ja era sagrat. En aquest cas, es tracta del punt més elevat de l’antiga Barcino romana, un monticle al qual van anomenar Mont Taber, on hi havia el temple dedicat a l’emperador August, tres columnes del qual encara es conserven a tocar de la Catedral actual, just on avui hi ha la seu del Centre Excursionista de Catalunya… i no crec que sigui casualitat! Segons els autors que parlen de l’anomenada Tradició Primordial, era comú que les cultures tradicionals comencessin a construir les seves ciutats situant el Temple en el lloc més elevat, ja que era el punt més proper a la divinitat, amb una connexió més directa en termes de simbolisme espacial.\n“Les cançons són com finestres momentànies a l’arquetip al qual es refereixen: mentre sonen, la llum que et guia es manifesta, però quan paren et torna a abandonar“ |Alejandra Núñez\nDes de l’any passat, estic desenvolupant un projecte d’investigació que és part del programa BCNproducció de La Capella, titulat Correspondències Simbòliques entre Folklore Catòlic i Música Màkina en el Casc Antic de Barcelona. Una de les parts del projecte consisteix en aplicar la teoria simbolista de l’etnomusicòleg Marius Schneider als capitells del claustre de la Catedral de Barcelona. Tot i que aquest projecte i el meu nou single “Jo regnaré, àngel de la guarda” comparteixin la Catedral com objecte de treball, són dues propostes totalment separades.\nQuè et va portar a versionar la nana cristiana “Àngel de la Guarda”?\nSe suposa que cada persona té el seu Àngel de la Guarda, que vindria ser una porció minúscula de Déu mateix. La llum interior que portem dins i que ens manté pel bon camí. Existeix una tradició en l’ocultisme de tipus anglosaxó, que va des d’Abramelin el Mag fins a Aleister Crowley, passant per John Dee o la Golden Dawn, en la qual establir una conversa amb el mateix Àngel de la Guarda és un pas decisiu a la iniciació vital d’un adepte.\nPerdó per l’spoiler, però al final de la peça musical sembla que doni error “404 Not Found” i la criatura que intentes invocar o no es troba o no existeix.\n“Si entenem l’Àngel de la Guarda com un esperit guia, en la vida contemporània és perfectament equiparable al GPS”\nLes cançons són com finestres momentànies a l’arquetip al qual es refereixen: mentre sonen, la llum que et guia es manifesta, però quan paren et torna a abandonar i en aquest cas, la veu de GoogleMaps que fins al moment serveix de guia indicant les direccions, t’informa que ja no pot seguir. Es pot notar l’ambivalència entre la G de “Google”, de “Guarda”, de “God“, “G.A.D.U.”… Si entenem l’Àngel de la Guarda com un esperit guia, en la vida contemporània és perfectament equiparable al GPS.\nQue l’utilitzis també com un element compositiu de la cançó em fa pensar en la intenció de Holly Herndon d’utilitzar la IA SPAWN a les seves peces, a la mateixa altura de la resta de coristes de la cançó. Què en penses?\nSuposo que la progressiva substitució d’entitats d’intel·ligència artificial reemplaçant funcions que abans havien ocupat els humans és un terreny comú en el desenvolupament actual de la humanitat. Si parlem de l’acció de Holly Herndon en particular, em sembla un experiment enriquidor de cara a tenir informació empírica, però a nivell artístic no puc evitar pensar que la hipotètica desaparició de l’autor, que a vegades es busca amb aquest tipus d’accions, no fa més que reforçar-la perquè ella segueix estant al centre. Sembla que la nova aristocràcia és la que dóna les idees, i la nova classe oprimida sobre la qual es discuteix si tenen ànima o no, són els algoritmes.\n” L’ús de samplers, en general, em ve influenciat per les teories de Genesis P-Orridge i William S. Burroughs sobre la impregnació del so” |Alejandra Núñez\nEm crida l’atenció alguns dels samplers que has utilitzat, com et soroll de l’aigua a “Àngel de la Guarda”. Com el vas enregistrar? Em recorda a l’obsessió de Lechuga Zafiro a l’hora de tractar el so de l’aigua a la seva cançó “Agua y Puerta” i en el seu cas, el riu que va elegir també era molt simbòlic.\nEl so de l’aigua a “Àngel de la Guarda” serveix de patró rítmic i és un soroll que pertany al Tro, el gos de l’Alejandra que just va morir poc abans que sortís aquest disc. Des de fa ja uns anys, quan érem al llit, l’escoltàvem bevent aigua i el seu so ens semblava curiosament rítmic. Un dia vaig deixar la gravadora encesa al seu costat per capturar el soroll i al final, l’he fet servir per aquesta cançó perquè per a nosaltres en Tro era una espècie de manifestació de l’Àngel de la guarda, que en un pla de realitat paral·lela s’ocupa de protegir-nos. Els gossos sempre han tingut un caràcter d’animal sagrat. Fa poc he publicat uns diaris del 2010 en format spoken word i via casset al segell Conjunto Vacío, i allà explico que un dia, mentre escoltava “Spectrum” de Dover, em vaig adonar que potser aquest àngel amb cara de gos que sempre dibuixo podia ser el meu àngel de la guarda.\nI amb quines altres gravacions de camp han anat treballant per ambdues cançons i quins són alguns dels simbolismes que hi incorpores?\n“Extreure un so de la realitat, modificar-lo i posteriorment tornar-lo a la realitat en forma de música, és un procés amb potencial per influenciar el mateix teixit de la realitat”\nA ambdues si escolta una de les campanes de la Catedral, samplejada i encaixada a la seqüència rítmica de cada cançó, al final de cada compàs. Tal com explica en Juan Eduardo Cirlot al seu Diccionari, el so de la campana simbolitza el poder creador, i la seva forma de volta és una imatge microscòpica del Cel. En aquest cas, he utilitzat el so de la campana Honorata, que com la majoria, té el nom feminitzat d’un bisbe. És la que s’encarrega de tocar els quarts, i pertany al campanar civil. L’ús de samplers, en general, em ve influenciat per les teories de Genesis P-Orridge i William S. Burroughs sobre la impregnació del so: igual que un objecte tocat per una persona està d’alguna manera impregnat de la seva essència, qualsevol so és portador de la mateixa essència de la qual prové i per tant és un material màgic. Així que extreure un so de la realitat, modificar-lo i posteriorment tornar-lo a la realitat en forma de música, és un procés amb potencial per influenciar el mateix teixit de la realitat. Grups de música com Psychic TV, Current 93, Vagina Dentata Organ o Coil feien música amb aquesta intenció i jo he pres el seu exemple.\nSobre el text de “Jo regnaré”, quin sentit tenia originalment i quin significat li has donat tu aquí?\n“Jo regnaré” és la divisa del Niño Divino, una advocació del nen Jesús que es venera a Colòmbia, però jo me n’he apropiat per utilitzar-la com un eslògan d’empoderament pels desposseïts, però per algú cristià pot tenir el mateix sentit original que finalment, Déu regnarà sobre la terra. Però també pot tenir un sentit invers que podria ser que algú que es creu Déu i amenaça que prendrà el poder.\nEn el món omnipresent dels arquetips que està més enllà de les dualitats i el temps, dos significats oposats poden ser el mateix.\nSi la cançó és un mantra d’apoderament per a un subjecte heroic que pateix des de les profunditats del Gran Esquema de les Coses, també hi incorporo l’oració de Sant Benet, que vindria a ser com una armadura de protecció enfront de totes aquelles forces hegemòniques que volen impedir-ho: l’estat, les empreses, l’statu quo psíquic d’allò normal, la psiquiatria o el que sigui en cada cas. Cada lluita té el seu propi Enemic exterior, però el més temible sempre és l’Enemic Interior.\nI quan a “Jo regnaré” cantes sobre un temple perdut, a quin d’ells et refereixes? Per les teves referències sonores, potser a Pont Aeri?\n“Des d’una perspectiva esotèrica perspectiva, el Temple és el món idealment ordenat, on cada cosa és on li pertoca segons la naturalesa còsmica de les correspondències i els arquetips”\nJa, ja...podria ser! Tots els significats que se li acudeix a l’oient són potencialment certs. Des d’una perspectiva esotèrica perspectiva, el Temple és el món idealment ordenat, on cada cosa és on li pertoca segons la naturalesa còsmica de les correspondències i els arquetips. Però el pensament crític ens ensenya que la universalitat és una construcció amb interessos, que heredem per imposició. Tenint això en compte, podem construir la universalitat que desitgem! Aquest serà el Temple perdut que reconstruirem. En un ordre de realitat més immediat i personal, el meu Temple perdut podria ser el Coagularium. A nivell poètic, els Temples Perduts és una figura literaria que es refereix a tot el que havies cregut que algun dia es faria realitat, però del que ja has perdut l’esperança.\nEl single es materialitza justament a l’hora que una nova discogràfica, Alejandra. El teu llançament ha condicionat d’alguna manera el naixement d’aquesta discogràfica? O són procesos separats?\nEl segell va sortir quan l’Alejandra, persona física i la meva parella, va dir que volia publicar un single de Coàgul amb aquestes cançons perquè, en les seves pròpies paraules: “Si no te’l trec jo, no te’l treurà ningú!”. Així va amplificar la seva categoria ontològica convertint-se, a més de persona, en segell discogràfic.\nCatedral de Barcelona Coagul\n« Confinades, cuidades, conscienciades\nCol·lectius de migrants i antiracistes denuncien un repunt d’actuacions policials desproporcionades amb biaix ètnic »


Concert de ELS JÓVENS amb un parell de cançons d’Al Tall a Alcoi - LOBLANC\nEl Teatre Calderón Alcoi, ple a vessar i entregat des del primer minut. Emocionant adéu dels escenaris de ELS JÓVENS per un públic arribat de tot el País Valencià i també, pel que escoltavem, des de geografies molt més llunyanes., i que ens ha acompanyat en un concert que deixa un boníssim record.\nVicent Torrent i Manolo Miralles els històrics components d’Al Tall no s’ho volgueren perdre i acabaren pujant l’escenari per fer un parell de cançons amb ells. No podia ser millor la circumstància per retrobar-nos amb aquests dos homenots de la Música valenciana i de la Cultura més nostra.\nPreviousLa 14ª Muestra de Teatro Amateur de Elda arranca este viernes en el Castelar con la comedia ‘24-F’\nNextEl flamenc de Pilar Andújar i Alba Carmona arriba aquesta setmana al Paranimf de la UA


Els Grups Municipals de Guanyem Badalona en Comú, d’ERC-Avancem-MES, d’ICV-EUiA i Socialista, d’acord amb allò que preveu l’article 103 de la Llei 8/87, Municipal i de Règim Local de Catalunya, presenta, a fi de què sigui debatuda i, si s’escau, aprovada en el decurs del proper Ple Ordinari de l’Ajuntament de Badalona la següent:\nDes d’aleshores, diverses organitzacions de la societat civil i les diferents institucions catalanes han commemorat aquesta data treballant per donar a conèixer aquesta realitat i denunciant la manca de polítiques públiques a nivell del govern de l’Estat espanyol, que és l’administració competent a l’hora de fixar els contingents i resoldre les sol·licituds de protecció internacional, que s’ha situat a la cua d’Europa a l’hora de proveir places per a persones refugiades i que encapçala el rànquing de països que deneguen més sol·licituds d’asil. Malgrat aquesta realitat, des de Catalunya s’ha mantingut un fort compromís amb la protecció internacional com demostren diverses iniciatives que van des de la que ha protagonitzat el PEN Club Català acollint escriptors refugiats, el programa de ciutats defensores dels drets humans a nivell municipal, o la tasca de coordinació que fa Asil.cat agrupant les entitats que treballen donant assistència a les persones amb necessitats de protecció internacional.\nDurant l’estiu de 2015 Europa va assistir a una greu crisi humanitària com a conseqüència del desplaçament forçat de centenars de milers de persones, la gran majoria, ciutadans sirians, però també afganesos, eritreus, sudanesos i iraquians. Els vam veure travessar el sud-est d’Europa durant mesos passant per Turquia, Grècia, Macedònia, Sèrbia, Hongria, Àustria, Alemanya... Una situació que havia viscut la Mediterrània la primavera d’aquell any, esdevenint una veritable fossa comuna per milers de persones que fugien de Líbia, del Sudan, Eritrea, Somàlia, Nigèria, Mali… Persones que escapaven de l’horror de la guerra, esperant una nova vida digna.\nEl setembre de 2015 el Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, la immensa majoria d’ens locals catalans, així com les associacions municipalistes i el Govern de la Generalitat, mostraven la seva predisposició a acollir aquelles persones demandants de protecció internacional , preveient una allau d’arribades de refugiats que no s’ha esdevingut. En aquest sentit, cal destacar la proposta de l’Ajuntament de Barcelona de crear una xarxa de ciutats refugi per donar resposta a aquesta situació, així com creació del Comitè per a l’Acollida de les Persones Refugiades a Catalunya, per part de la Generalitat de Catalunya com a òrgan transversal i de coordinació integrat per les entitats socials, l’administració local i la Generalitat.\nUn cop més veiem com els governs dels Estats membres de la UE parteixen d’una premissa falsa: blindar les fronteres d'Europa acabarà amb la crisi humanitària a la Mediterrània. Traslladar les persones refugiades i migrants a un estat tercer no és acabar amb la crisi humanitària, sinó expulsar-la de territori comunitari, i prioritzar les operacions de control i seguretat en lloc de les de salvament a les aigües frontereres. Si volem acabar amb el tràfic d’éssers humans i amb les morts a la Mediterrània, cal voluntat política garantint vies segures i legals: visats humanitaris, possibilitat de sol·licitar l’asil en ambaixades i consolats europeus en els països d’origen i trànsit, etc.\nAquest èxode ja ha costat milers de vides i davant d’aquesta catàstrofe humanitària totes les institucions públiques, així com la ciutadania en el seu conjunt, tenim l’obligació ètica, moral i legal d’atendre, socórrer i acollir les persones refugiades respectant els drets fonamentals de l’asil i de la protecció internacional recollits en les convencions internacionals, fonamentalment l’article 14 de la Declaració Universal dels Drets Humans, la Carta de drets Fonamentals de la Unió Europea i la Convenció sobre l’Estatut dels Refugiats, així com el Protocol de 1967.\nPerquè tenim memòria històrica, i perquè recordem el que van fer fa setanta anys milions d’europeus finalitzada la Segona Guerra Mundial, i el que van fer els nostres avis i besavis fugint del terror feixista acabada la Guerra Civil, hem d’obrir els braços com van fer altres països amb nosaltres durant aquell episodi de trista memòria.\nPer tot això, des del Ple de l’Ajuntament de Badalona, es proposa l'adopció dels acords següents:\nDeclarar Badalona municipi compromès amb les persones refugiades.\nExigir que el món local tingui un paper més rellevant a l’hora d’establir les polítiques de protecció internacional, refugi i asil a Catalunya, atès que és en l’àmbit local on es posen en marxa i on cal garantir l’acollida de manera eficaç.\nExigir a l’administració general de l’Estat que els municipis disposin dels recursos econòmics necessaris per garantir l’acollida de les persones refugiades.\nExigir que es faci marxa enrere en l'acord entre els Estats i governs de la UE i Turquia que permet retornar a territori turc als refugiats arribats a Grècia i que futures negociacions estiguin subjectes als drets humans i al Dret Internacional.\nReclamar que es garanteixin vies d'accés a la protecció internacional legals i segures en països d'origen i trànsit i que el govern espanyol assumeixi la seva responsabilitat acceptant íntegrament les quotes de persones reubicades i reassentades que li corresponen de manera immediata.\nDenunciar l’expulsió de les ONG que estan treballant en el salvament, l’acollida i l’acompanyament de les persones refugiades que estan en ruta o en camps de refugiats a Grècia i d’altres països acollidors de manera temporal o definitiva.\nAssegurar el desplegament del Pla de Protecció Internacional a Catalunya, dotant-lo del pressupost adequat i suficient per a poder implementar les mesures concretes que estableix, que garanteixi una acollida estable i de qualitat a les entitats executores i els municipis catalans on aquestes persones s’estableixin.\nManifestar el compromís del món local d’oferir els municipis territori d’acollida i protecció, adaptant els plans d’acollida municipal a les necessitats especials de les persones sol·licitants d’asil per garantir la seva vida en família i la seva integració.\nContinuar donant suport i col·laborar amb les entitats catalanes i xarxes d’entitats que treballin en l'acollida i el servei a les persones sol·licitants d’asil.\nCol·laborar estretament amb el Govern de la Generalitat a través del Comitè per a l’Acollida de les Persones Refugiades i participar en l’establiment dels municipis acollidors conjuntament amb el Fons Català de Cooperació al Desenvolupament\nTreballar en la sensibilització i el compromís de la població del municipi per garantir la integració de les persones refugiades, creant els vincles i la interacció necessària per prevenir el racisme i/o la discriminació, i promoure la cohesió social.\nEndegar i garantir polítiques municipals de cooperació al desenvolupament i solidaritat internacional i mantenir la coordinació de les mateixes amb les entitats municipalistes a través del Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, entitat especialitzada en aquest àmbit que té delegada aquesta funció per part de la Federació de Municipis de Catalunya i a l’Associació Catalana de Municipis.\nFer arribar aquest acord al Fons Català de Cooperació al Desenvolupament, a la Federació de Municipis de Catalunya, a l’Associació Catalana de Municipis, a la Generalitat de Catalunya, al Govern de l’Estat espanyol i a la Unió Europea, així com a les entitats socials del municipi.\nPortaveu del Grup Municipals d’ICV-EUiA\nJose Téllez Oliva\nPortaveu del Grup Municipal de Guanyem Badalona en Comú


Les negociacions entre el Barça i el València per Rodrigo es trenquen\nNova derrota, de moment, del Barça als despatxos. L'operació Rodrigo Moreno semblava molt encarrilada, i així es confirmava des del club, però el Barça i el València finalment trenquen negociacions.\nDesprés de dos dies de reunions entre els clubs, no hi ha hagut acord. Aquest dimarts s'han assegut a la taula els presidents Josep Maria Bartomeu i Anil Murthy, a més del representant Jorge Mendes, Òscar Grau i la direcció esportiva blaugrana, però no s'ha trobat un punt comú.\nEl Barça volia una operació viable econòmicament i sostenible per al club, però el València no ha cedit. Tot i la voluntat del futbolista de jugar al Camp Nou, a hores d'ara no s'ha arribat a cap acord. L'opció que tenia en ment el Barça era la cessió amb opció de compra a final de temporada, però el València volia cash en aquest curs. El Barça s'ha plantat i s'ha acabat.\nI la complicació ha estat encara més evident després que Bruno Fernandes, possible moneda de canvi en l'operació —amb previ fitxatge pel Barça—, hagi avançat la seva sortida de l'Sporting de Portugal en direcció al Manchester United.\nEn els propers dies el Barça haurà de reactivar les opcions B de davanters i trobar una solució en la posició de '9'. Veurem si després de la reflexió el València fa marxa enrere i vol tornar a negociar o Rodrigo ja es pot acomiadar definitivament del Barça.\nCopa del Rei Horari i TV del Barça-Leganés de la Copa del Rei El Nacional\nbàsquet El pacte que tenien Kobe Bryant i la seva dona Vanessa per no viatjar mai junts El Nacional


MEMÒRIA D' ELEFANT 6-7 ANYS. QUADERN D'ACTIVITATS PER A NENS DE 6 A 7 ANYS: SEGON DE PRIMÀRIA: QUADERN D'ENTR. PICANYOL. Libro en papel. 9788417207199 ABRACADABRA books & toys since 2009\nQUADERN D'ACTIVITATS PER A NENS DE 6 A 7 ANYS: SEGON DE PRIMÀRIA: QUADERN D'ENTR\nQuadern d'entreteniment per a nens de 6 a 7 anys, segon de primària. Hi ha un munt de jocs diferents i activitats pensades per a desenvolupar la curiositat i millorar l'intel·lecte, la comprensió lectora i la concentració dels nens.\nÉs un quadern d'activitats divertides i molt entretingudes. Molt recomanable per passar una bona estona. Ideal per a passar-s'ho bé durant les vacances o per tardes plujoses!\nBuscar diferències entre il·lutracions\nBuscar personatges iguals entre multituds\nJugar a trobar paraules\nJugar a laberints\nIdentificar imatges pintant-les d'un color o d'un altre\nI molts més jocs!\nQuadern d'entreteniment per a nens de 8 a 9 anys, quart de primària. Hi ha un munt de jocs diferents i activitats pensades per a desenvolupar la curiositat i millorar l'intel·lecte, la comprensió lectora i la concentració dels nens. És un quadern d'activitats divertides i molt entretingudes. Molt recomanable per passar una bona estona. Ideal per a passar-s'ho bé durant les v...\nQuadern d'entreteniment per a nens de 9 a 10 anys, cinquè de primària. Hi ha un munt de jocs diferents i activitats pensades per a desenvolupar la curiositat i millorar l'intel·lecte, la comprensió lectora i la concentració dels nens. És un quadern d'activitats divertides i molt entretingudes. Molt recomanable per passar una bona estona. Ideal per a passar-s'ho bé durant les...\nQuadern d'entreteniment per a nens de 7 a 8 anys, tercer de primària. Hi ha un munt de jocs diferents i activitats pensades per a desenvolupar la curiositat i millorar l'intel·lecte, la comprensió lectora i la concentració dels nens. És un quadern d'activitats divertides i molt entretingudes. Molt recomanable per passar una bona estona. Ideal per a passar-s'ho bé durant les ...\nVista previa: MEMÒRIA D' ELEFANT 6-7 ANYS. QUADERN D'ACTIVITATS PER A NENS DE 6 A 7 ANYS: SEGON DE PRIMÀRIA: QUADERN D'ENTR


Puigdemont i Aragonès denuncien l'espionatge contra Torrent\nBarcelona. Dimarts, 14 de juliol de 2020. 10:52\nActualitzat: Dimarts, 14 de juliol de 2020. 12:03\nEl president a l'exili, Carles Puigdemont, i el vicepresident i conseller d'Economia, Pere Aragonès, han sortit a defensar el president del Parlament, Roger Torrent, després que El País i el diari britànic The Guardian hagin publicat que el mòbil de Torrent hauria estat espiat per un programa.\nPuigdemont ha fet una piulada denunciant que "fa temps que l'Estat espanyol no respecta l'estat de dret". A més a més, ha afegit que l'Estat no investiga casos d'espionatge com aquest ni quan té "evidències tan irrefutables".\nEl president a l'exili ha demanat "dirimir responsabilitats" i ha qualificat el cas d'"escàndol que no pot quedar impune".\nEn la mateixa línia s'ha expressat el vicepresident Pere Aragonès, que ha assegurat que "la persecució contra les idees i l’independentisme no té ètica ni aturador" i ha recordat que el programa amb el qual es va espiar Torrent "només el poden comprar els estats".\nIgual que ha fet Puigdemont, el conseller d'Economia ha demanat una "investigació" i depurar responsabilitats.\nEl conseller de Polítiques Digitals, Jordi Puigneró, ha aprofitat el hackeig al president del Parlament per recordar la importància de l'Agència de Ciberseguretat de Catalunya que es va posar en marxa l'1 de gener.\nLa diputada de Junts per Catalunya al Congrés dels Diputats, Laura Borràs, ha apuntat que "la repressió no té aturador" i ha afegit que "faran el que calgui per posar fi a l’independentisme". Borràs ha sentenciat que sent vergonya d'un Estat que "vulnera l’estat de dret contínuament".\nLa repressió no té aturador. Faran el que calgui per acabar amb l’independentisme. Hi estem tots exposats. I si no plantem cara, no s’aturaran. Vergonya d’Estat que vulnera l’estat de dret contínuament. Ara,amb el President del @parlamentcat @rogertorrent https://t.co/MqYDgJ6B29\n— Laura Borràs 🎗 (@LauraBorras) July 14, 2020\nEl conseller Jordi Turull, empresonat a Lledoners, ha criticat el "nivell de qualitat democràtica de l’Estat" i s'ha preguntat què es farà per "esbrinar i perseguir penalment això".\nPer aturar votacions i debats al Parlament, l’Estat s’ha activat i actuat en cinc minuts contra la Presidència del Parlament. Per esbrinar i perseguir penalment això que faran?? És el paradigma del nivell de qualitat democràtica de l’Estat. Tot el suport president @rogertorrent https://t.co/3epLWncPHw\nPer la seva banda, el conseller d'Exteriors, Bernat Solé, ha fet al·lusió a les clavegueres de l'Estat i s'ha preguntat "fins on arribaran".\nSeguiran els silencis davant l’espionatge al president del @parlamentcat, @RogerTorrent, amb un software només a l’abast dels estats? Fins on arribaran les clavegueres? https://t.co/jEKldCf3Ct\nEl vicepresident Oriol Junqueras, també empresonat a Lledoners, ha volgut deixar clar que "en un país democràtic i de dret no s’espia els rivals polítics". De la mateixa manera, ha sentenciat que "no aconseguiran aturar-nos".\nEl programa d'espionatge Pegasus, desenvolupat per la companyia israeliana NSO, només el poden comprar els governs i les forces i cossos de seguretat i és el programa que s'hauria fet servir per espiar el mòbil de Roger Torrent.\nPegasus permet controlar i tenir accés a gairebé tot el terminal que s'ha hackejat. Aquest programa permet a l'agressor sentir converses, llegir missatges, accedir al disc dur, fer captures de pantalla, revisar l'historial de navegació i activar la càmera i el micròfon del mòbil.\nhackeig El mòbil de Torrent, hackejat amb un programa "que només tenen els governs" El Nacional


23/02 Taller Píxel tòtems animats - Mobile Week Barcelona 2019 - Centre Cívic PATI LLIMONA\nInici Agenda Activitat infantil 23/02 Taller Píxel tòtems animats – Mobile Week Barcelona 2019\nNivell: Taller per a nens de 8 a 12 anys\nHorari: 12h – 13:30h\nPonent: Jaume Juan, Mentor Steam/ Dissenyador gràfic , Espanya\nDissenyador gràfic i Maker, és graduat per Escola Superior de Disseny i d’Arts Plàstiques de Catalunya (ESDAP) com a Dissenyador especialitat Gràfic. Ha treballat en estudis de disseny gràfic especialistes en packaging com Series Nemo. També ha format part de l’equip de tecnòlegs del SPMMakers de Santa Perpetua amb el CIM UPC durant un any. Ha estat responsable de disseny en l’area de Comunicació i Promoció del CIM UPC. Apassionat pel món maker i handmade.\nEn aquest taller crearem entre tots tòtems amb caixes de cartró. Primer, els nens i les nenes dissenyaran la cara en píxels, mentre pinten quadres de colors i els enganxen, prenent com a exemple cares del Minecraft. Una vegada tinguin la seva caixa, s’uniran totes i es formarà una estructura vertical per a crear tòtems conjunts. Hauran de crear també el sistema de moviment, a partir de lleves i engranatges.\nConèixer l’existència dels píxels i ser capaços d’abstreure una imatge per parts.\nEntendre un mecanisme automatitzat amb lleves i la transmissió del moviment.\nAquest taller entra dins de la programació de la tercera edició de la Mobile Week Barcelona, un esdeveniment que connectarà tota la ciutat a través l’art, la ciència i la tecnologia amb un programa de xerrades, tallers, una exposició d’art i moltes altres activitats del 14 al 23 de febrer de 2019.\nLa temàtica d’aquest any és “La nostra senzilla relació amb la tecnologia”. Partim de la idea que la tecnologia, encara que estigui feta per i cap a millorar la vida de l’home, desperta sentiments contradictoris: ens sentim atrets cap a un món que ens sembla complex. Partint d’aquesta premissa, Mobile Week Barcelona 2019 aborda la complexa història entre humans i tecnologia, l’ambivalència d’opinions que ens provoca i com canvia les nostres vides, i vol fer-ho d’una forma propera, per connectar realment amb la ciutadania i parlar el seu mateix llenguatge.\nArticle anteriorSistema de zones: la lògica del blanc i negre\nArticle següent15/2 – Projecció de “Roma”


Cracker de bonitol ambs seitons i albergínia escalivada | Llepadits\nCracker de bonítol i seitó amb albergínia escalivada\nHome » Cracker de bonítol i seitó amb albergínia escalivada\nPublicat a 09/11/2008 | in Receptes Aperitiu, Receptes de peix, Receptes light Per Llepadits |\nPer a la massa de cracker:\n1/3 de farina blanca\n2/3 farina integral aigua\nLlom de bonítol fresc\nseitons nets sense cap\nEs fa una massa que tingui textura com de pa, i amb un corró s’estén i se’n fa una capa fina de 2-3 mm de gruix. Amb un got del revés tallem a porcions (rodonetes) la pasta. De la rodona resultant la tornem a passar pel corró fins que quedi molt fina, de 1mm de gruix aproximadament.\nAnem posant aquestes làmines a una plata de forn folrada amb paper vegetal (de cuinar). Un cop disposades les làmines salpebrem cada làmina generosament. A sobre hi posem el bonítol a trossets allargats (sense pell ni espines).\nAl costat del bonítol hi posem les albergínies escalivades sense pell, i una mica més enllà el seitó. Posarem com a final el formatge ratllat per sobre cobrint-ho generosament.\nCom a últim ingredient hi posem les pipes de carbassa. Posem a escalfar el forn a 200 ºC, ho deixem coure uns 10-12 min. fins que veiem que la galeta està cuita però no cremada.\nEstà bo calent i fred, va molt be acompanyar-lo d’una amanida d’enciam.\nalbergínia, bonitol, cracker, entrants, escalivada, light, seitons\nCoca de recapte de peix\nBraç de gitano de bonítol


Sarrià de Ter seu d'una prova de la Copa Catalana de BBT-O > Ràdio Sarrià 87.6 F.M.\nla Federació de Curses d'Orientació de Catalunya www.orientació.cat ha confirmat que Sarrià de Ter serà seu d'una prova de la Copa Catalana de BTT-O el 21 d'octubre. La BTT-O és la modalitat de curses d'orientació que es fa a sobre d'una bicicleta de muntanya.\nSarrià de Ter i els seus entorns disposen d'un mapa d'aquesta modalitat, gràcies a la seva extensa xarxa de camins i corriols ciclables i als seus diferents turons i valls que deixen desnivells variats. Per això, el club gironí https://www.aligots.cat s'ha llençat a l'organització de la cursa. La cursa tindrà circuits i nivells agrupats per categories, per tal de que en puguin gaudir des dels federats de més nivell fins als que per primera vegada s'acostin a aquesta modalitat esportiva.


Com ho fem | Sonadons\nLa música és un art que permet als infants adquirir més consciència d’ells mateixos, de l’entorn i dels altres; els ajuda a canalitzar i a expressar les seves emocions, i a desenvolupar la seva creativitat. En els primers mesos de vida, quan la capacitat d’aprendre és més alta, es creen els circuits cerebrals d’aprenentatge, motiu pel qual és molt important que el menut adquireixi un vocabulari de sons i comenci a desenvolupar el seu sentit auditiu. L’educació musical primerenca és crucial en aquesta etapa per al desenvolupament de la intel·ligència musical i per això els nens necessiten el model més adaptat possible.\nLa música és un llenguatge, i per tant el seu aprenentatge és molt similar al de la llengua materna: de la mateixa manera que parlem als nens des del seu naixement, enriquint així el seu bagatge parlat, amb la música hem de seguir el mateix procés: hem de nodrir a l’infant d’imatges sonores des del seu naixement de manera que desenvolupi les connexions neuronals pròpies del món musical. La música s’ha d’aprendre des de l’oïda i facilitant la captació intuïtiva de la lògica interna que cohesiona el llenguatge musical (igual com fem amb el llenguatge parlat)\nL’entorn familiar és la primera escola dels infants i els seus pares, els seus primers mestres. Però si bé el poden estimular pel que fa a la parla i en les seves primeres habilitats motrius, no és el cas pel que fa a les habilitats musicals. En general les escoles infantils no han d’assumir aquest paper ja que els/les mestres no solen tenir la preparació musical necessària. Per tant l’exemple musical sol ser pobre, les cançons solen escollir-se més aviat pel text que pel contingut musical i l’ús de molt material extra-musical fa que el so quedi en un segon pla, creant així falses associacions.\nLa metodologia emprada en les classes amb nadons s’ha de basar en la experiència vivencial de la música i de la seva assimilació a través de l’oïda. És molt important assentar unes bases auditives sòlides mitjançant el cant, el moviment, el ritme i l’aprenentatge de patrons tonals i rítmics.\nEn les nostres classes no ens basem en l’ensenyament de la música als nens sinó més aviat procurem guiar-los en el seu procés maduratiu. Per això proposem tallers de 8 sessions consecutives en les que es farà palès la evolució de cada infant.


Aprenem Junts Institut Sòl-de-Riu: EXPERIÈNCIES DEL VOLUNTARIAT\nEXPERIÈNCIES DEL VOLUNTARIAT\nHi ha moltes anècdotes, perquè hi ha molts moments viscuts. Cadascuna de les hores que hem fet al voluntariat és especial.\nA la biblioteca perquè ajudem als nens a estudiar i a fer la feina de l’escola o expliquem els dubtes, i als més petits de la biblioteca, els contem contes i fem manualitats sobre el llibre. És bonic veure’ls contents i somrient, però sobretot s’agreix molt quan et ve un nen i et diu gràcies!\nAl rober perquè ajudem a la gent que més ho necessita. Classifiquem la roba i les sabates. I ets sens en satisfacció quan veus el treball ben fet perquè saps que estàs fent bé en ajudar als qui ho necessiten.\nI a l’Onada perquè ajudem als avis a fer exercicis, també cantem, ballem, riem, ens expliquem coses, escoltem moltíssimes històries, pintem murals i moltes coses més. I el millor de l’Onada és que veus als avis que passen una estona de diversió amb tu!\nEstic molt contenta per aquest voluntariat, ha sigut una experiència que tornaria a viure les vegades que fes falta! Moltíssimes gràcies per aquesta assignatura!\nRemei Rivera 4t ESO A\nQuan penso en lo rober el que més tinc al cap és la sensació que vaig tenir quan hi vaig anar per el primer cop, va ser era la meva primera hora de voluntariat i no sabia bé del tot com funcionaven les coses, no estava segura del res, però després de conèixer les persones que han estat durant un any allí amb nosaltres em vaig quedar molt més tranquil·la ja que han estat unes persones que ens han ajudat sempre i ens han fet sentir molt còmodes, una de les anècdotes que tinc present quan penso en el rober és del primer dia estàvem jo i dos companyes més amb mi i ho fèiem tot juntes per la por i els nervis del primer dia, per això érem 3 persones a una terrassa molt petita estenen 2 peces de roba i com era d'esperar una d’aquestes dos peces em va caure al terra en un pati de llums on no es podia entrar, ens vam espantar molt per si en deien algo i quan vam decidir entrar dins una altra vegada ho vam fer les tres agafades de les mans i callades quan ens vam preguntar que passava i els ho vam explicar es van posar a riure i ens van dir que no passava res i que podíem estar tranquil·les des d'aquell dia sempre que anava al rober ho feia molt tranquil·la i amb moltes ganes.\nAlexia Fibla Matamoros 4tB\nLa veritat és que tinc moltes experiències amb el voluntariat, algunes de bones i algunes altres de no tant bones, però les bones, com no, guanyen sempre a les dolentes.\nLa millor experiència de totes del meu voluntariat va estar la d’una avia de l’Onada.\nUn dimecres com qualsevol altre, vaig anar a l’Onada per a fer les meves hores de voluntariat juntament amb el meu grup, Aida, Abril i jo.\nEns vam ficar a fer dibuixos per a que així els avis els poguessin retallar, i ja sabeu, que tots els avis fan la típica pregunta de: “Guapa/Guapo, de qui ets tu?”\nDoncs una àvia em va preguntar de qui era, i li vaig dir que era neta de Teresa la Molinera, que és així com criden a la meva àvia.\nLa dona em va reconèixer enseguida, es veu que quan jo era molt petita ella vivia a la part de dal del xalet dels meus avis i eren amics.\nVaig picar als meus avis i es van ficar a parlar pel telèfon. Em va fer molta gràcia i molta il·lusió veure com aquella dona es ficava contenta al sentir la veu dels meus avis, que feia molt que no es parlaven.\nAndrea Vila 4t C\nPodríem triar molts moments tant de bons com de dolents però destacarem el d’un dia quan s’apropava la quaresma i vam pintar la bella quaresma ens van dir que era una activitat molt divertida i de fet ens van fer entrar moles ganes de fer mes activitats per la bona participació. Ens agradava molt anar a la biblioteca i que nenes que teníem en activitats anteriors es recordessin de nosaltres i ens abracessin i ens acollessin tant bé ja que la biblioteca es com la seva segona casa. El bon tracte que teníem amb ja els més grans quan els ajudàvem amb els deures i que eren tant agraïts amb nosaltres.\nHa sigut una experiència única i si que al principi en pensar que ens quedaven 12 hores per davant pensàvem que seria un rotllo però es va fer fàcil de portar les 12 hores i repetiríem aquesta experiència.\nJúlia Caudet 4t B\nLa meva anécdota sobre l’aprenentatge, és al rober. Un dia, plegant roba, vaig reconèixer tota la meva roba de quan era més petita. La meva mare setmanes abans havia llençat una bossa gran al contenedor de la roba. I em va fer molta il·lusió trobar la meva roba que em portava molts bons records. Em sentia molt bé de saber que gent necessitada sense roba podría vestir-se gràcies a la meva petita col·laboració.\nABRIL AUBALAT 4T C\nLa millor experiència, que vaig tenir en el voluntariat va ser la 2na vegada que hi vam anar a la biblioteca, el meu grup i jo teníem la nostra planificació, com era de habitual, però ens vam trobar que havíem d’improvisar perquè ens vam trobar un grup de nens que necessitaven ajuda per a fer un treball, i al ser els únics aquells dia, ens vam centrar en ajudar-los a acabar-lo. En ajudar-los em vaig recordar dels treballs que ens feien fer a nosaltres de petits i que sempre els començàvem el dia anterior i sortien com sortien, així que ens vam esforçar per ajudar-los a terminar el més aviat possible, i així va ser. Després ens vam dedicar a preparar la presentació, és a dir, a ensenyar als nens com havien d’explicar les coses, com s’havien de presentar, cap a on havien de mirar...etc. En finalitzar la preparació de la presentació ja s’havien acabat les 2 hores que teníem assignades, però no podíem anar-mon d’allí sense fer alguna cosa especial, així que vam decidir fer una partida als escacs, però com només Ian sabia jugar, ell va ser el nostre representant, i per finalitzar un puzle en tots els nens per acomiadar-nos, vam fer un puzle del Rei Lleó i Eva ens va felicitar perquè va quedar molt bonic. Aquesta va ser la millor experiència que vaig tenir durant tot el temps de voluntariat, encara que hi ha algunes que també són remarcables.\nMARCO MADALIN 4 t A\nPublicat per aprenemjuntssolderiu a 15:01\nEtiquetes de comentaris: 2015/16, Alcanar, aprenentatge i servei, compromís cívic, empatia, il·lusiò, intercanvi intergeneracional, participació, reciclatge, servei comunitari, solidaritat, treball, valor moral, voluntariat


Holiday home La Capannina Siena Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home La Capannina és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Siena. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home La Capannina ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, nevera, forn microones, renta vaixelles per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Holiday home La Capannina és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Siena.


L'Associació de Dones Periodistes reconeix la línia editorial del diari a favor de les dones\n987x555 La directora de l’ARA, Esther Vera, va recollir el premi de comunicació no sexista.\nLa directora de l’ARA, Esther Vera, va recollir el premi de comunicació no sexista. / CÈLIA ATSET\nL’Associació de Dones Periodistes de Catalunya (ADPC) va atorgar ahir a l’ARA el premi bones pràctiques de comunicació no sexista per una línia editorial inclusiva a favor de les dones. L’entitat va lloar la tasca del diari en “visibilitzar accions, reptes i avanços en la igualtat”.\n“Queda molt per fer, i a l’ARA ens ocupa i ens preocupa”, va subratllar la directora del diari, Esther Vera, durant la cerimònia de lliurament dels premis. Vera també va afirmar que “el millor per a la nostra societat seria que aquest premi no tingués sentit, però encara en té” i va dedicar el reconeixement “als veritables protagonistes: la redacció de l’ARA, els accionistes i els subscriptors”.\nEls periodistes Mònica Bernabé i Gervasio Sánchez, autors de l’exposició Dones. Afganistan, van endur-se el premi de comunicació no sexista per un periodisme rigorós i de qualitat i per fer visibles les desigualtats, injustícies i violència estructural que pateixen les dones en països en guerra. El reconeixement per la sensibilització en documentals contra l’explotació sexual va recaure en Mabel Lozano, responsable del reportatge Chicas nuevas 24 horas. També en el camp televisiu, Marc Giró, col·laborador de l’espai Divendres de TV3 , va obtenir el premi per introduir continguts feministes en clau d’humor a programes audiovisuals.\nL’ADPC va guardonar la doctora en filologia Eulàlia Lledó per la qualitat en la recerca i la formació en llenguatge i comunicació amb perspectiva de gènere. Així mateix, l’exposició Por una vida sin malos tratos de l’ Instituto Quevedo del Humor va aconseguir el premi per una iniciativa comunicativa d’humor gràfic que sensibilitza contra la violència masclista. En clau radiofònica, la presentadora del programa Les mil i una nits de Catalunya Ràdio, Maria de la Pau Janer, va ser guardonada perquè “ajuda a entendre i descobrir la sexualitat sense apriorismes ni estereotips de gènere”. El reconeixement a una opinió transgressora a favor del feminisme en mitjans digitals va recaure en el blog de Barbijaputa a Eldiario.es i el guardó a la trajectòria periodística va ser per a Rosa Maria Calaf.\nEn paral·lel, l’entitat va atorgar el premi Margarita Rivière al rigor periodístic a Soledad Gallego-Díaz. Amb aquest guardó, el jurat va voler destacar “la feina d’excel·lència periodística”, com també “el rigor, la independència i la visió de gènere”. En l’entrega del premi, Gallego-Díaz va encoratjar els periodistes a “dir alt i clar qui menteix” i a “lluitar contra la postveritat i les polítiques d’odi”. A banda dels premis de comunicació no sexista, l’ADPC va voler fer ahir un toc d’atenció a El Periódico de Catalunya i a El Mundo “per pràctiques periodístiques discriminatòries i estereotipades vers les dones en la política”.


Good bye, veritat: el perillós “tot s’hi val” - Revista D'estil - Revista de petits grans plaers\nHeu sentit a parlar del concepte postveritat? Sabeu a què es refereix? Com està relacionat amb les nostres vides? Les respostes a totes aquestes preguntes i a moltes altres les trobareu en aquest llibre: Good bye, veritat. Una aproximació a la postveritat.\nAquest assaig de Joan García del Muro Solans, catedràtic de filosofia a l'Institut Obert de Catalunya i professor de la Facultat de Filosofia de la Universitat Ramon Llull, és una reflexió sobre com la veritat s’ha convertit en una mercaderia que podem adquirir com més ens convingui. Ho sabem, sembla ficció, però el llibre ofereix exemples actuals molt il·lustratius que us faran percebre la certesa d’aquesta afirmació.\nLa veritat és relativa\nSi existeix algun escenari on la veritat brilla per la seva absència és en el de la política, perquè està totalment subordinada als interessos electorals i s’utilitza com més convé. L’existència de la mentida, per tant, no és cap novetat per a nosaltres, però sí que ho és la resignació amb la qual assumim que els candidats ens presenten programes electorals carregats de mentides. Good bye, veritat us farà veure que hem arribat a un conformisme i una acceptació mai vistos abans.\nAlerta amb la publicitat!\nGarcía del Muro mostra diferents àmbits on preval la postveritat –o la mentida– essent-ne conscients; un d’aquests és la publicitat. És cert que els productes que s’anuncien són reals, però sabem que la forma de descriure’ls és força exagerada. Tot i això, quantes vegades veiem un espot de televisió i desitgem comprar el producte que s’hi mostra? Aquests instants en què obviem la realitat tenen un nom: són denominats “suspensió voluntària de la incredulitat” (willing suspension of dibelief, en anglès).\n“Aquest assaig és una reflexió sobre com la veritat s’ha convertit en una mercaderia que podem adquirir com més ens convingui”\nEl poder de les fake news\nEl poder de difusió de les xarxes socials és evident, però, què ocorre quan es tracta de notícies falses? El cas de la Pizzeria Comet Ping Pong dels Estats Units és tan alarmant que no ens en podem estar de fer-vos-en cinc cèntims: corria el rumor que aquest establiment era la tapadora d’una xarxa de tràfic de menors. Un web va publicar la informació i es va anar escampant com la pólvora. Un dia, un home armat va irrompre a la pizzeria i va començar a disparar indiscriminadament perquè s’havia cregut el rumor fals. Per sort, va ser reduït ràpidament!\nLes conseqüències de la postveritat no són sempre tan greus, però ho poden ser. Així doncs, la lectura d’aquest assaig és molt recomanable per tal ser una mica més conscients de la necessitat de ser més incrèduls en un món en què la mentida, per desgràcia, predomina.\nTítol: Good bye, veritat. Una aproximació a la postveritat\nAutors: Joan García del Muro Solans


coses de la vida: noviembre 2010\nAvui porto tot el dia amb mal de cama.\nLa vermelló, crosteta o diguem-li com vulguem m'ha fet mal tot el dia, comença a ser com si tingués vida pròpia, no para de bategar. Sé el que és, una altra llaga (paraula maleïda) i a la cama bona.\nCom més la noto, més mal em fa i com més mal més la noto, i més batega. Ja no sé si és l'espant que duc o realment el dolor que em fa, que no puc deixar-hi de pensar.\nTinc por, un altre cop no!\nDiumenge van ser les eleccions, no se per quin motiu aquest any m'he interessat pels debats, entrevistes, tertúlies, ... estava bastant informada de que deien, les campanyes, les contracampanyes, en fi, els moviments. També, tenia clar que faria el que es considera "un vot útil", tot i que ara, ja després del 28-N si m'hagués imaginat el resultat hauria votat a un altre.\nDoncs, això per promoure un canvi, i tot i que solament fos un vot havia decidit votar a CiU, sobretot amb aquella por de "no fos el cas que els altres sumin", amenaça que també havia fet a la meva germana, però ella com es evident no em va fer cas.\nQuan van començar el recompte estava a Mollerussa, i va ser increïble l'espant que vam tenir, David i jo, al veure que PxC començava amb 3 diputats, com podia ser? acabaria així la cosa? i el més important, que ens està passant en aquesta societat? sí, ho sé, cada vegada més tot el que està passant es culpabilitza als immigrants, però d'aquí a acceptar el discurs xenòfoba hi ha molt camí pel mig. També, ens vam esperançar (i parlo amb plural) quan els sondejos indicaven 0 o 1 diputat a Reagrupament. aquesta era la meva alternativa si no m'hagués entussedit en que era necessari un vot útil.\nAl final no van aconseguir-ho, i Reagrupament no ha aconseguit cap diputat, tot el contrari de l'amic Laporta, que inexplicablement seran 4 al parlament ... no m'ho explico! Per sort, l'ensurt que vam tenir amb PxC al principi, només es va quedar amb això, un ensurt! Tot i que, continuo pensant que alguna cosa està passant i que tant polítics com tècnics que treballen el dia a dia, es parin a pensar que està succeint i el més important que es pot fer produir un canvi en els catalans i també als immigrants.\nAl final, CiU va arrasar, i els socis del tripartit van patir una derrota extremadament dura, sobretot ERC la qual també li tinc certa simpatia. Imagino que després d'un avís quan no actues bé, la següent fase ja es un càstig més sever, es recuperaran o almenys això espero. I també espero que el govern actual no ens defraudi, sobretot amb els aspectes que a mi m'afecten més directament, com la pagesia, la llei de la dependència, els bons, l'associacionisme, ...\nEnviat per laura sarri a 14:50 No hay comentarios:\nEnviat per laura sarri a 15:21 No hay comentarios:\nJa em realitzat la segona xerrada, aquest cop la afluència de públic ha estat més notòria i això agrada més. Ja s'ha acabat i em sembla que la decisió ja està presa, no crec que torni a parlar amb públic, almenys de moment! Avui ha sortit publicat el meu discurs al vilaweb i m'agrada com queda, és a dir escrit em queda bé, en canvi parlat per la força que hauria de tenir ... en fi, que ho pensaré!\nEnviat per laura sarri a 15:17 No hay comentarios:\nEl Joan Pere, ens va dur una historieta que passen als EE.UU.\non ensenyen quins són els primers símptomes del ictus, i així\npoder actuar de forma ràpida.\nEren divertits i imaginatius ...\nEnviat per laura sarri a 18:25 No hay comentarios:\nTinc la sensació que tant esforç no va valer la pena, i sobretot si penso que aquest dissabte em de tornar-hi. Però be, ho farem perquè no es pot dir que no, tres dies abans ... Hi posaré ganes com sempre, entusiasme, ... la veritat es que em fa certa il·lusió perquè hi tindré a dos persones que conec, i això sempre es més ratificant. No tinc confiança amb l'assistència de públic però no passa res, ja hi ha una decisió pressa!\nEnviat per laura sarri a 17:41 No hay comentarios:\nS’aproxima el fred, això significa que s’apropen les festes de Nadal, les compres, les reunions en família, ... i també com cada any la Marató de TV3. Aquest any la Marató tracta sobre lesions medul·lars i dany cerebral adquirit, qui no coneix algú que va en cadira de rodes? O una lesió cerebral li ha deixat danys difícilment irreversibles? O aquella història que ens va fer posar els ulls tristos de les conseqüències que ha sofert? Seria difícil trobar algú que ens digués que no a aquesta sèrie de preguntes.\nEn aquesta edició, ens em agrupat un grup de persones amb l’objectiu de mobilitzar i sensibilitzar la població de Golmés. Aquests són els dos principals objectius que ens plantegem, primer i seguint les línees de la Marató de tv3, recollir diners per a la investigació d’aquestes malalties. I segon, informants una miqueta més sobre elles.\nPer aquests motius, em pensat organitzar diverses activitats, en podreu trobar dirigides a divertir-nos, passar una bona estona, gaudir mirant els nens i nenes d’aquest poble, ... Això es durà a terme a partir d’una desfilada de roba infantil que realitzaran els nens i nenes del col·legi Francesc Arenes de Golmés, desfilant la roba de moltes botigues de Mollerussa que ens col·laboren en aquesta bona causa. També, ens ho passarem molt bé amb un concert de rock, on grans i joves ballarem i cantarem fins que les cordes vocals ens ho permetin.\nEn un altre bloc de les activitats que realitzarem, estan més dirigides a conscienciar, informar, emocionar-nos, escoltar i comprendre, deixar parlar el silenci, aprendre una mica amb les històries que ens explicaran professionals del tema i afectats per aquestes malalties.\nNomés ens queda demanar-vos que sigueu còmplices en totes aquestes activitats, que acompanyem a aquells que un dia es van sentir sols i sobretot, que siguem SOLIDARIS en aquests temps difícils que estem vivint, perquè amb el nostre granet de sorra podrem fer possible la investigació per aquestes malalties!\nMoltes gràcies i us esperem


Inici\tCol·legi\tInformació general\tNotícies i novetats\tSuggeriments, queixes i reclamacions\tServei de menjador\tFamília-Escola, Acció Compartida\tPastoral\tNotícies i novetats\tMoviment Janer\tAssociació de Mares i Pares d'Alumnes\tEtapes educatives\tEducació Infantil\tEducació Primària\tEducació Secundària\tGaleria de fotos\tEducació Infantil\tEducació Primària\tEducació Secundària\tPastoral\tEnllaços\tContacte\tLogin\nCol·legi\t(63)\tCategories filles\nInformació general\t(17)\tVeure articles ... Notícies i novetats\t(26)\tVeure articles ... Suggeriments, queixes i reclamacions\t(1)\tVeure articles ... Servei de menjador\t(3)\tVeure articles ... Família-Escola, Acció Compartida\t(3)\tVeure articles ... Pastoral\t(10)\tVeure articles ... Associació de Mares i Pares d'Alumnes\t(2)\tVeure articles ... Pla de Convivència 2015-16 Escrit per Direcció Dimarts, 06 Octubre 2015 13:54 Llegir més ... Publicat a: Informació general Sortida a la Seu D'urgell 4t Escrit per Equip Pastoral Dimarts, 06 Octubre 2015 10:35 El dia 5 d’octubre els alumnes de 4t de primària , varem visitar a la Seu d’Urgell la Catedral , el claustre,el museu de la Beata Anna M. Janer. Finalment van tenir ocasió de fer una visita a la planta de l’hospital que està al càrrec de les germanes de la Sagrada Família D’Urgell.\nLlegir més ... Publicat a: Notícies i novetats Connecta't, Navega, Troba! Escrit per Equip Pastoral Dimarts, 29 Setembre 2015 15:33 Amb nous somnis i molta il·lusió vam començar el nou curs. Amb tots alumnes de secundaria hem treballat el lema proposat per la Província, expressat a través d'una emoticona amb quina actitud volem viure aquest curs.També durant aquesta setmana vam inaugurar el curs amb la celebració de l'Eucaristia a l'església de Sta. Coloma, acompanyats per Ms. Pepe Chisvert. Llegir més ... Publicat a: Notícies i novetats Darrera modificació el Dimarts, 29 Setembre 2015 15:41 Celebracions d'Inici de curs Escrit per Equip Pastoral Dijous, 24 Setembre 2015 10:01 Els alumnes de Primària han participat en les celebracions d’inici de curs que han tingut lloc a la capella del col·legi i a l’església de Santa Coloma. Ens han acompanyat a la celebració Mossèn Toni Elvira i Mossèn Pepe Chisvert. Les celebracions van tenir com a eix central el lema d’aquest curs: Connecta't Navega Troba.\nEls alumnes va oferir el mòbil que havien treballat i en el qual mostraven allò que volien millorar a nivell personal. Tots plegats varem demanar a Jesús que ens ajudés a aprendre i esforçar-nos per créixer en el bé. Llegir més ... Publicat a: Notícies i novetats Darrera modificació el Dijous, 24 Setembre 2015 11:00 Pla de Seguretat del menjador i temps del migdia Escrit per Secretaria Dimecres, 23 Setembre 2015 08:18 Llegir més ... Publicat a: Servei de menjador Darrera modificació el Dimecres, 23 Setembre 2015 08:27 Pla de Seguretat 2015-16 Escrit per Direcció Dimecres, 23 Setembre 2015 08:16 Llegir més ... Publicat a: Informació general Berenars saludables Escrit per Direcció Divendres, 11 Setembre 2015 11:58 Llegir més ... Publicat a: Notícies i novetats Darrera modificació el Divendres, 11 Setembre 2015 12:00 Entrades i sortides de l'escola Escrit per Direcció Dilluns, 07 Setembre 2015 15:46 Llegir més ... Publicat a: Notícies i novetats Normes del menjador, esbarjo i estudi del migdia Escrit per Secretaria Dissabte, 05 Setembre 2015 17:02 Llegir més ... Publicat a: Servei de menjador Més...\nEquip Directiu Lema del curs 2015-2016 Dates reunions de pares i mares al setembre Carta equipament bates, xandalls, polos i banyadors Inici Anterior 1 2 3 4 5 Següent Final Pàgina 4 de 5\tDarrers articles\nCarnaval Infantil i Primària\nPortes Obertes per a totes les famílies d'Infantil\nSetmana de Carnaval i "Dijous Gras" a Infantil\nCircular informativa-Recollida d'alumnes sortides\nCopyright © 2016 Col·legi M. Janer. Tots els drets reservats.


Ateneu Abril: de juny 2013\nXERRADA: "ACOMPANYAR LES EMOCIONS DELS INFANTS: UNA MIRADA ATENTA I TRANQUIL·LA"\nNotícia del 25 de maig de 2013\nL'escola de Mares i Pares del casal popular Tangram us volem convidar a la xerrada:\n"ACOMPANYAR LES EMOCIONS DELS INFANTS: UNA MIRADA ATENTA I TRANQUIL·LA"\nQuan: divendres 31 de maig a les 18:30h\nOn: a la sala Salvador Allende de la biblioteca Esteve Paluzie\nQui: Ivet Libran (educadora i psicòloga psicomotrista)\nVolem passar una estona amb totes i tots vosaltres on compartir sensacions, maneres de veure i viure les emocions, treballar i aprendre a tenir estratègies per mirar amb matisos, comprendre amb empatia allò que ens mostren els nostres fills i filles...\nAixí que ja ho sabeu, apunteu-vos-ho a l'agenda i feu extensiva aquesta activitat.\nNotícia del 21 de maig de 2013\nEl Grup Gastronòmic del Casal Popular Tangram, organitza per el proper DIVENDRES 24 DE MAIG A LES 19:30, una fabulosa CATA DE VINS. Us fareu uns excelents catadors de vins blancs i negres. Al tast de vins, l’acompanyarà un petit menú degustació de mini-entrepants.\nUs esperem doncs al nou local de Tangram a Marquesos de Barberà 58.\nRECORDEU QUE CAL INSCRIURE-US VIA E-MAIL al e-mail de Tangram: cptangram@gmail.com abans del proper dijous per tal de poder calcular la gent que serem.\nNotícia del 20 de maig de 2013\nUn any més torna la Marató de l'espectacle del Casal de Joves Obriu Pas, Vine a viure una tarda plena d'emocions!\nEl Diumenge 26 de Maig, des de les 16.30h de la tarda i fins les 21.00, a la NAU Arquimedes de Barberà, gaudirem d'una tarda d'espectacle plena d'actuacions.\nDes de teatre, a musica instrumental, equilibris, passant per diferents tipus de danses i també de Bollywood. Aquest any a més gaudirem de clown, del ritme de la batucada, de l'art del Graffiti, dels monòlegs de la vagina des de el Fort Pienc, la cultura popular amb la Bastonera de Barberà... i algunes sorpreses més!!\nVine a gaudir d'una tarda de diumenge ben diferent i a contagiar-te d'aquest espai ple d'espectacle!!\nRecordeu a més que s'exposaran totes les fotos presentades al Concurs fotogràfic " Retrata l'Espectacle" i que de les votacions que vosaltres mateixes feu sortirà el guanyador o guanyadora del Concurs!\nNotícia del 2 de maig de 2013\nCONCURS FOTOGRÀFIC: RETRATA L’ESPECTACLE\nPer tercer any, desde el casal de joves Obriu Pas organitzem un concurs fotogràfic envers la temàtica de l'espectacle.\nParticipa d'aquest concurs fent-nos arribar la teva foto a la direcció de correu electrònic: cjobriupas@gmail.com (Assumpte: Retrata l'espectacle ) o be deixant la foto dins un sobre amb el teu nom, al local del casal (C/ pere sanfeliu 24-26 baixos).\nTotes les fotos concursants s'exposaran durant la Marató de l'Espectacle del Casal de Joves Obriu Pas el diumenge 26 de Maig a la tarda a la Nau Arquimedes, on coneixerem la guanyadora o guanyador del concurs i es lliurarà un petit premi!\nGRUP DE CONVERSES D’ANGLÈS\nNotícia del 20 de febrer de 2013\nAquest Divendres 22 de Febrer, a las 19h, tornem a trobar-nos per crear un Grup de Converses d'anglès!\nInteressades / Interessats, ens veiem a las 19h al local del Casal de Joves Obriu Pas!! (C/ Pere Sanfeliu 24-26)


DISPONIBLE la GUIA D'ESTACIONS D'ESQUÍ D'ESPANYA | Federació Catalana d'Esports d'Hivern\nHome / DISPONIBLE la GUIA D’ESTACIONS D’ESQUÍ D’ESPANYA\nDISPONIBLE la GUIA D’ESTACIONS D’ESQUÍ D’ESPANYA\nA les portes de l’inici d’una nova temporada d’esquí, ATUDEM (Associació Turística d’Estacions d’Esquí i Muntanya) llança l’edició 2013 de la ‘Guia Oficial d’Estacions d’Esquí d’Espanya’.\nLa Guia, que es pot trobar en els principals quioscos, compta amb la informació més àmplia i detallada de totes les Estacions d’esquí d’Espanya amb totes les novetats per a aquesta pròxima campanya, així com una sèrie de consells pràctics perquè la pràctica de l’esquí sigui el més agradable possible.\nLa Guia més completa\nLa Guia, de 200 pàgines, recull totes les dades i totes les informacions que un aficionat als esports d’hivern i la neu necessita.\nCadascuna de les 34 estacions de la Península Ibèrica apareix d’una forma molt visual, amb un text explicatiu i els detalls principals que es requereixen per al gaudi de la neu, com el nombre i nivell de pistes, els remuntadors, les novetats i activitats per aquesta temporada o el mapa de pistes.\nA més, aquesta Guia, amb la idea de fer-la el més completa possible, s’acompanya amb un bon nombre de ‘Flocs’, consells tècnics per practicar els esports d’hivern i gaudir de la neu amb el major coneixement i seguretat.\nEstà disponible en els millors quioscos d’Espanya per 5 € i també es pot visionar i / o descarregar gratuïtament a la pàgina web de ATUDEM o des del quiosc digital: www.bit.ly/atudem2013\n(o entrant en www.issuu.com i buscant ATUDEM).


PalmaEnBici » 2010 » desembre\nBlanquerna només serà per a vianants\nLa batlessa de Palma, Aina Calvo va aprofitar la inauguració de l’eix cívic del carrer Fàbrica per anunciar que el carrer Blanquerna serà totalment per als vianants a partir del dimecres dia 22 de desembre, després de la presentació de més de 3.000 firmes de veïnats, de les quals 45 corresponen a comerciants, l’associació Massa Cívica i Mou-te per Ciutat per a què passi a ser una zona lliure de vehicles.\nA partir de dissabte dia 18 s’instal·laran les senyals provisionals i en els propers dies s’informarà a veïnats i ciutadans que aparquen en aquest carrer, que a partir de dimecres només serà per a vianants i que ni es podrà circular ni estacionar. A més s’eliminarà la zona blava d’ORA. Es garantitzarà el pas de vehicles pels carrers transversals que travessin Blanquerna i l’accés als guals i garatges.\nPosted desembre 18th, 2010 by pedalejant and filed in General\nTags: Blanquerna, Obres, Política de mobilitat


18 | febrer | 2021 | desenvolupament.net\nArxiu diari: febrer 18, 2021\nfebrer 18, 2021 mmoles\tDeixa un comentari\nUn esclau és una persona sense drets, obligada a treballar, tractada com un bé, com una propietat, amb la única funció de satisfer els desitjos del seu amo.\nAquest costum de l’esclavitud, molt practicat des de l’antiguitat, legal fins fa poc més de 100 anys, i encara estès i àmpliament utilitzat en el món actual, presenta tot un seguit d’inconvenients:\n1.- Primer, cal veure a qui es fa servir d’esclau. Pot ser com a càstig per algun delicte molt greu, o per un deute, o hereditàriament. També molt convenient la discriminació racial: si és negre, és esclau.\n2.- Després, cal ‘convèncer’ a l’esclau de que ho és i de què es comporti com a tal. El mètode directe és mitjançant l’ús de la força (costós en recursos i en temps). Més elaborat és el convenciment de la persona de què la seva natura és la de servir a d’altres. Subtil, cruel, econòmic i molt fiable.\n3.- Tard o d’hora, els esclaus es rebel·len (si saben que són esclaus, clar)\n4.- Està mal vist socialment tot això de l’explotació humana i de no respectar els drets de les persones.\n5.- El rendiment dels esclaus no és tan eficient com cabria esperar. I emmalalteixen sovint, i moren joves.\nPerò al final… quin és l’objectiu de l’esclavitud? Doncs aconseguir que algú altre faci allò que tu no vols fer (bé, i enriquir-te amb la potència de feina de moltes persones treballant per a tu). Però per a aconseguir això, no cal esclavitzar la gent (o no cal esclavitzar-la per la força). Només cal una legitimació, com per exemple l’obtinguda per la divinitat, com van descobrir fa temps els senyors feudals, instaurant una nova classe d’esclaus, els serfs, i que s’ha perllongat fins l’època actual, en la que encara s’accepta aquesta interpretació de la realitat.\nLa pròpia religió cristiana estableix, dintre del plec de castics per la maleïda poma, l’obligació de treballar de per vida (guanyaràs el pa amb la suor del teu front).\nI aquesta obligatorietat s’ha perllongat en el temps, i continua plenament vigent en l’actualitat, en un moment en què no només no és necessari treballar, sinó que sovint, ni tan sols és possible.\nPerò deixem per a un altre moment aquest últim punt. Per ara, centrem-nos en l’evolució de l’esclavitud fins els nostres temps (en aquells casos en què ha evolucionat, es clar).\nMalgrat que les definicions actuals focalitzen l’atenció en la carència de drets dels esclaus, perdem la perspectiva del fons de la qüestió: l’obligatorietat de treballar. I aquí, haig de fer una petita pausa, per contestar el murmuri d’indignació de fons.\nPartim d’una concepció nefasta i pejorativa de l’ésser humà: una mena de dropo incorregible, l’estat natural del qual és la pèrdua sistemàtica del temps, necessitat d’un cert grau de coacció per a què es posi en marxa.\nPerò en aquest concepte simplista, ens oblidem de la necessitat que tenim les persones de ser útils a la societat en què vivim. I també l’inevitable impuls a estar actius, ocupats en una o una altre activitat. Però no en qualsevol activitat. Només en aquelles que ens agraden, que ens motiven i que ens proporcionen satisfacció.\nEl problema? Si hem d’esperar a la motivació, gust i satisfacció de les persones, ni es faran totes les feines, ni es faran al ritme a què estem acostumats.\nDe solucions possibles per a resoldre aquesta ‘incongruència’ n’hi ha vàries: des de repartir les feines més penoses o desagradables de forma equitativa, a compensar econòmicament o mitjançant privilegis a qui les realitzi. Però en lloc d’optar per elles, hem preferit perpetuar l’esclavitud. O, si ho preferim, l’esclavitud tova, els soft slaves.\nFaig un breu incís aquí… La tecnologia ens proporciona uns nous esclaus: els robots i la IA, cridats a substituïr els soft slaves (i amb una mica de sort, també tots els altres) i a alliberar (o com a mínim a proporcionar la possibilitat d’alliberament) la humanitat d’una de les seves cadenes. Però encara manquen hiverns per a què això sigui digerible per la nostra societat.\nCom aconseguim aquests ‘soft slaves’? Aquest ha estat sempre un dels problemes de l’esclavitud. Com identificar, escollir els esclaus, d’una forma que sigui més o menys ‘acceptable’ per a ells i per a la resta? El mètode tradicional. basat en l’origen racial, està mal vist en l’actualitat (encara que, com veurem, continua plenament vigent en l’actualitat… però en tot cas, aquí estaríem més a prop de l’esclavitud tradicional que dels ‘soft slaves’).\nTambé hi ha el problema del ‘nombre’… Aconseguir un nombre adequat d’esclaus. Ni massa, ni massa poc.\nI el resultat trobat, el mètode de ‘reclutament’ és, per què no dir-ho, brillant. I, a tenor de l’amplia acceptació que podem observar, realment efectiu.\nAquest mètode consisteix simplement en l’organització d’una competició en la que participa (o això ens pensem) tota la població. Una prova meritocràtica que ordena les persones en base a les seves suposades aptituds (això si considerem que haver nascut en un entorn benestant és una aptitud), i condemna a l’escamot de cua (un escamot veritablement enorme) no ja a l’esclavitud, si no a barallar-se entre ells (una altre subtil i exquisidament perversa aportació d’aquest mètode) per accedir a un nombre insuficient de llocs de treball. I no ho oblidem… estem parlant de llocs de treball desagradables, poc motivadors, mal pagats, penosos, poc gratificants, que sovint tindran efectes lesius sobre la salut mental, física i emocional de la persona.\nArribats a aquest punt… què hem de fer amb tot això? Som una societat que continua practicant l’esclavitud. Una d’elaborada i sofisticada. Una esclavitud tova. Però esclavitud al cap i a la fi. Molts de nosaltres quedem atrapats en feines que consumeixen les nostres vides, sense possibilitat de fugir-ne. I només en tenim una, de vida.\nTota l’estructura social i tot el funcionament comunitari descansa sobre aquesta explotació. Tota l’organització, des del sistema educatiu, fins a les pensions de jubilació, es vertebren en base a la competició per les poques places que permeten fugir del vagó de cua. I ara mateix, tot això funciona, i no s’albiren ni alternatives reals, ni ganes de buscarles. I els ‘soft slaves’ tampoc semblen massa incòmodes amb la seva situació.\nEn base a això, podríem esperar que aquest model, aquest ‘compromís’ es pugui mantenir, amb petites correccions i evolucions, pràcticament de forma ininterrompuda. Però un nou element està entrant en l’equació, portant tot el sistema a un desequilibri irreparable: el desenvolupament tecnològic porta a una crisi definitiva aquest model, i els ‘soft slaves’, lentament, perdran la seva raó d’existència, deixaran de ser necessaris i, si no es produeixen canvis per a remeiar-ho, es trobaran fora del sistema, fora d’un sistema que no ha previst un espai per a qui no és competitiu produint per què s’ha cregut axiomes absurds. De sobte, descobrim que el món és finit, que la capacitat de consum de les persones també ho és, i que una oferta de ma d’obra excessiva, no sempre és una bona notícia, ni tan sols pels que han de pagar salaris.