11+ La manera més senzilla de demostrar que la terra no és plana (també pots fer-ho)\nPrincipal » Interessant » 11+ La manera més senzilla de demostrar que la terra no és plana (també pots fer-ho)\nLa terra és rodona o és plana?\nAl Món, fins ara molt debat sobre la forma de la terra. De fet, això s'ha parlat fa centenars o fins i tot milers d'anys.\nAquí hi ha més d'11 maneres senzilles de demostrar científicament que la terra no és plana.\n1. Fases i aspecte de la lluna\nÉs conegut que la lluna és rodona. La lluna semblarà canviar d'una lluna creixent, una lluna plena a una mitja lluna de nou quan es veu des de la terra. Fins i tot la predicció de la data basada en el mes també és molt precisa. Això significa que la lluna gira en una òrbita clara.\nAixò és tot un misteri per als antics grecs, també van fer observacions en profunditat de la lluna per esbrinar la forma del nostre planeta.\nAristòtil (que va fer observacions considerables sobre la naturalesa esfèrica de la Terra) va notar que durant un eclipsi lunar (quan la posició de la Terra es troba entre el Sol i la Lluna, creant una ombra en el procés), l'ombra a la superfície de la Lluna és esfèrica. aquesta ombra és la Terra, i és una gran prova que la terra no és plana i té forma esfèric o pilota.\nLa imatge de dalt mostra una sèrie de fotos de l'eclipsi de Lluna que es va produir el 15 d'abril de 2014.\nPodeu veure l'ombra de la Terra travessant la superfície de la Lluna, i la forma de l'ombra és corba perquè la Terra és rodona.\nCom que la Terra gira (vegeu l'experiment "Pèndol de Foucault" per a una prova definitiva, si encara teniu dubtes), la forma ovalada consistent de la imatge produïda en cada eclipsi lunar demostra que la Terra no només és rodona sinó que té forma lleugerament bola ovalada.\n2. Vaixells horitzó que vénen o van lentament\nSi alguna vegada has estat a un port, o només has caminat per la platja i mirat l'horitzó, probablement has notat un fenomen molt interessant: a mesura que s'acosten els vaixells, no només "apareixen" des de l'horitzó (com haurien d'haver fet). si el món fos pla), però apareixia com si fos de sota el mar.\nPerò el vaixell original no es va enfonsar gens i va aparèixer de sobte.\nLa raó per la qual els vaixells semblen "sortir de sota el mar" és perquè la terra no és plana ni esfèrica o una esfera imperfecta.\nQuè veuries si veiessis una formiga caminant cap a tu sobre una superfície corba.\nImagineu-vos si una formiga camina per la superfície d'una taronja i es dirigeix cap a vosaltres. Si mireu la taronja just davant nostre, veurem el cos de la formiga pujant lentament des de l'"horitzó", a causa de la curvatura de la taronja.\nSi haguéssiu de dur a terme l'experiment al llarg del camí, l'efecte canviaria: les formigues "apareixerien" lentament davant nostre, depenent de l'aguda que tingueu la vista.\n3. Diferents constel·lacions d'estrelles\nAquesta observació va ser feta originalment per Aristòtil (384-322 aC), que va afirmar que la Terra és rodona tal com es veu des de diferents constel·lacions a mesura que s'allunya de l'equador.\nDesprés de tornar d'un viatge a Egipte, Aristòtil va notar que hi havia constel·lacions visibles a Egipte i Xipre però no visibles a les regions del nord. Aquest fenomen només es pot explicar si els humans mirem l'estrella des d'una superfície rodona. Aristòtil va afirmar que l'esfera de la curvatura de la terra era corba, però a causa de la gran mida de la terra les diferències en la visió de les constel·lacions no es podien veure directament. (De caelo, 298a2-10)\nCom més allunyeu de l'equador, més variades són les constel·lacions que veiem i són substituïdes per diferents estrelles. Això no passaria si la terra fos plana:\n4. Les ombres dels pals no són les mateixes\nSi intenteu enganxar un pal a terra, farà ombra. Les ombres es mouen amb el temps (que és un principi antic de les ombres del rellotge). Si la terra fos plana, si dos pals estiguessin enganxats en llocs diferents, llançarien la mateixa imatge:\nImagineu que la llum solar (representada per una línia groga) passarà a través de dos pals (línies blanques) que es troben a una distància entre ells. Si la terra fos plana, l'ombra resultant seria de la mateixa longitud, per molt lluny que col·loquis el pal.\nPerò en realitat no és així. Si mesureu dos pals amb una certa distància, la longitud de l'ombra serà diferent. Això és perquè la terra és rodona i no plana:\nEratòstenes (276-194 aC) va utilitzar aquest principi per calcular la circumferència de la Terra amb força precisió.\n5. Mirar més enllà als llocs alts\nSi ens situem en un altiplà, es veu la vista cap endavant cap a l'horitzó. Enfocant els ulls, agafant els nostres prismàtics preferits i mirant a través de l'objecte que ens agrada, fins on veiem els nostres ulls (amb l'ajuda de lents binoculars) el podem veure.\nCom més alt estiguem, més lluny podrem veure. Normalment, això acostuma a estar associat amb obstacles a la Terra, com per exemple, tenim una casa o un arbre que ens bloqueja la visió des del terra.\nSi pugem al cim tindrem una visió més clara, però aquest no és el motiu adequat. Fins i tot si teniu un terreny alt molt net i sense obstacles, encara veurem més lluny des d'altituds més altes.\nAquest fenomen també és causat per la curvatura de la terra i no es produiria si la terra fos plana:\nSi alguna vegada has viatjat a l'estranger, sobretot un viatge que triga molt de temps, podem veure dues dades interessants sobre l'avió i la Terra:\nL'avió pot viatjar en línies relativament rectes durant molt de temps i no estavellar-se ni enganxar-se fins al final. També poden donar la volta a la Terra sense aturar-se.\nSi mireu per la finestra en un vol transatlàntic, podreu veure la curvatura de la terra a l'horitzó. La millor vista de la curvatura és al Concorde, però l'avió ha desaparegut. No puc esperar per veure les imatges del nou avió de "Virgin Galactic": l'horitzó sembla molt corbat, perquè així és com realment sembla.\n7. La forma de l'altre planeta és esfèrica\nLa Terra és diferent d'altres planetes, hmm .. és clar que això és molt cert. Després de realitzar diversos estudis, només la nostra terra té vida mentre que no s'ha trobat cap altre planeta que tingui vida.\nTanmateix, hi ha algunes característiques que tots els planetes tenen en comú, i és bastant lògic suposar que si tots els planetes es comportessin d'una determinada manera, o presentessin determinades característiques, el nostre planeta també podria tenir aquest tret.\nDe fet, és una mica complicat, però en llenguatge senzill, si ens fixem en 8 planetes més, a més de la terra que gira i gira en les seves òrbites al voltant del sol, la terra també tindrà el mateix caràcter.\nEn altres paraules: si tants planetes creats en diferents llocs i en diferents situacions presenten les mateixes propietats, és probable que el nostre propi planeta també tingui les mateixes propietats. Totes les observacions mostren que la forma dels altres planetes és esfèrica, i probablement la nostra també.\nL'any 1610, Galileu Galilei va observar un satèl·lit del planeta Júpiter que girava al seu voltant. Va descriure el satèl·lit com un planeta petit que orbita un planeta més gran, això estava en fort contrast amb el que l'església havia explicat en aquell moment que tot hauria de girar al voltant de la terra. Aquestes observacions també van mostrar que els planetes (Júpiter, Neptú i Venus que també es van observar posteriorment) eren tot rodó, i tots giraven al voltant del sol en les seves òrbites.\nEl coneixement d'una terra plana si això fos cert seria molt extraordinari perquè contradiria el coneixement actual sobre la naturalesa dels planetes i com es van formar. Això no només canviarà tot el que sabem sobre la formació dels planetes, sinó també sobre la formació d'estrelles. A més, el que coneixem com ara la velocitat de la llum i el moviment dels planetes a l'espai (com les òrbites dels planetes i els efectes de la gravetat, etc.) caldria canviar si la terra fos realment plana.\nEn resum, no només sospitem que el nostre planeta és esfèric, sinó que ho sabem! La terra no és plana!\n8. Diferents zones horàries\nSi l'hora fos a Nova York, serien les 12:00. El sol està directament damunt nostre. Mentre que a Pequín, eren les 12:00, mitjanit, i el sol no s'hi trobava. El sol sortirà i es posarà en determinats moments segons cada país.\nTenim zones horàries perquè quan el Sol il·lumina un costat de la Terra esfèrica, l'altre costat és fosc.\nAixò només es pot explicar si el món terrestre és rodó i gira al voltant del seu eix. En un moment determinat quan el sol brilla en una part de la Terra, el costat oposat serà fosc. Això és el que marca la diferència de zona horària entre països.\nImagineu-vos que si la terra fos plana, aleshores la llum que brilla sobre la terra semblaria focus a l'escenari. Perquè com els focus, podrem veure zones que estan il·luminades pel sol des de zones fosques. Si és així, és clar que la zona horària no existirà. Aquest és un dels fets que enforteix la terra no és plana.\nLa terra és rodona.\n9. Localització del centre de gravetat\nHi ha una dada interessant sobre les masses. La força d'atracció (gravetat) entre dos objectes depèn de la seva massa i de la distància entre ells. La gravetat tirarà tot cap al centre de massa de l'objecte. Per trobar el centre de massa, hem d'examinar l'objecte.\nPenseu en una pilota. Com que l'esfera té una forma consistent, no importa on ens situem a la seva superfície, tindrem la mateixa massa. Estem a Corea i estem al món, de manera que els nostres temps seguiran sent els mateixos. Això es deu al fet que el centre de gravetat es troba al centre de l'esfera terrestre\nCom que el centre de gravetat de la terra es troba al centre de la bola, allà on ens trobem a la superfície de la terra, tindrem la mateixa interacció, és a dir, el nostre temps sempre serà el mateix.\nImagineu-vos si la terra fos plana. On és el centre de gravetat?? Hi ha d'haver algun punt oi? Però si en un punt i la condició de la terra és plana, la interacció gravitatòria sobre un objecte en diferents posicions serà diferent. El resultat és que si estem en diferents posicions, el nostre temps també serà diferent. Vegeu la il·lustració següent.\nSi volem saber més sobre el centre de massa i la distribució de la massa, feu clic aquí.\n10. Fotos espacials\nEn els darrers 60 anys ha començat la carrera per l'exploració espacial. Diversos països han llançat satèl·lits, sondes i persones a l'espai.\nAlguns dels astronautes han tornat, alguns d'ells encara suren a l'espai per dur a terme les seves funcions. Els astronautes ens envien imatges sorprenents a la Terra. I a totes les fotos, la terra resulta ser esfèrica.\nLa curvatura de la terra també es veu en moltes, moltes, moltes fotos d'astronautes des de l'Estació Espacial Internacional. Podeu veure un exemple de l'Instagram del comandant de l'ISS Scott Kelly aquí:\n11. Llegeix referències de confiança\nUna raó important per la qual algunes persones creuen que el pensament de la terra plana és perquè donen per feta la informació a partir de referències poc fiables.\nPer exemple, els vídeos de Youtube o els llocs web amb identitats poc clares i els seus continguts només provoquen i difonen teories de conspiració.\nPer tant, l'11a manera senzilla de demostrar que la terra no és plana és llegir referències fiables.\nUn d'ells és llegint un llibre "Corregir idees errònies de la Terra plana" per Sant.\nTot i així, la ciència i la tecnologia encara continuaran i seguiran desenvolupant-se. No existeix una ciència fixa, fins i tot allò que s'anomena ciència exacta també és incert, perquè el cim de la ciència exacta és la teoria de la relativitat que és incerta. Per tant, hem de seguir aprenent per millorar els nostres coneixements.\nPer descomptat, per tenir un argument fort s'ha de basar en la investigació, no només en l'opinió personal. La naturalesa de l'objectivitat i l'automaduresa també és molt important per a la ciència. Dir-ho als altres sense discutir, donar llum sense cremar-la seria, per descomptat, molt millor. Espero que sigui útil.\n10 maneres senzilles de demostrar que la Terra no és plana - Initiator.com


Alba i Pau: Escala de referències *\nEscala de referències *\nQuan amb ulls de nen observava els contorns propers, les coses les percebia grandioses. Qui no ho ha experimentat aquesta sensació, veritat? La finestra de l’habitació de casa la trobava enorme, així com l’armari amb mirall, el qual em dibuixava esquifit com un poll ressuscitat... i, sempre m’era necessari fer saltirons a l’entrada de la cambra per enxampar al vol l’interruptor del llum si és que no volia entrar a les palpentes entre llençols.\nI, l’admirada contemplació dels adults de veres com ara la mare i el pare, la senyoreta, el mestre, el doctor, el banquer, l’alcalde, el mossèn, el bisbe, el president dels Estats Units d’Amèrica, el Papa de Roma... fins que, sense adonar-me’n, un dia a qui esquilaren el clatell per anar a fer el soldat fou un servidor o el que començava a tenir edat per deixar d’empaitar pilotes venia a ser altre cop el mateix servidor.\nAixí que, sense pensar-ho, anaren arribant altres dies que substituïren nits en les quals els que feien de pares nouvinguts en l’ofici resultaven ser més tendres que ja un experimentat servidor com, de la mateixa manera, altres de joves s’anaren incorporant en el mercat laboral accedint a càrrecs de ministres, generals, cardenals... I és que, precisament, va anar arribant una edat que ja no en tenia una sinó dos o fins i tot tres d’edats en les quals, a partir de llavors, contemples el finestral de la infància com una caldera vella amb bonys i forats.\n(*) Guió de ràdio emès a l'espai internauta festafesta.net http://festafesta.net/?p=2722


Un estudi demostra que els ratpenats poden ser bons controladors de mosquits i d’altres insectes perjudicials per als cultius | Sostenible\nFont: Museu de Ciències Naturals\nL’equip d’investigació de quiròpters del Museu de Ciències Naturals de Granollers, integrat per Xavier Puig-Montserrat, Maria Mas, Adrià López-Baucells i Carles Flaquer, ha liderat un estudi que per primer cop demostra que els ratpenats no cacen mosquits per casualitat, sinó que els busquen i cacen allí on són més abundants.\nEl treball, publicat a la revista Pest Management Science, va dur-se a terme els anys 2017 i 2018 en els arrossars de l’entorn del Parc Natural de Montgrí, Medes i Baix Ter. Durant l’estudi es va seguir una metodologia combinada d’anàlisi genètica d’excrements de ratpenats per saber què menjaven, col·locació d’estacions de detectors d’ultrasons per conèixer-ne l’activitat de cacera i col·locació de paranys per quantificar els insectes presents a l’ambient.\nUn dels resultats més importants de l’estudi és la confirmació, a través de l’anàlisi de la dieta, que un 83% dels ratpenats consumeixen insectes de la família dels mosquits (Culicidae), concretament tres espècies diferents (Culens pipiens, Culex thelieri i Culiseta langioreolata). A més, l’anàlisi de la dieta també demostra que els ratpenats són grans depredadors d’altres insectes perjudicials pels cultius d’arròs, com els quironòmids, que provoquen greus pèrdues econòmiques als agricultors.\nEn aquest estudi es van comptabilitzar un total de 760.246 deteccions acústiques de ratpenat i es va trobar una clara relació entre l’abundància de mosquits detectada als paranys d’insectes i la presència de ratpenats caçant. Això ens indica que els ratpenats no cacen els mosquits per casualitat, sinó que els busquen expressament.\nEl treball, fet en col·laboració amb l’Associació Galanthus i el Servei de Control de Mosquits de la Badia de Roses i del Baix Ter, reforça la importància dels ratpenats com a potencials controladors actius de plagues agrícoles, tal com ja havia demostrat el mateix equip l’any 2015 en un estudi al Delta de l’Ebre amb el barrinador de l’arròs. En aquest cas, a més, demostra que els ratpenats són actius depredadors de mosquits i que redueixen, doncs, les poblacions d’aquests insectes molestos i transmissors potencials de malalties als humans.\nArticle publicat a la revista Pest Management Science:


El raval de Santa Anna, de vianants, cada dia d'11:00 a 2:00h, a partir d'avui | La Guia De Reus\nInici Actualitat El raval de Santa Anna, de vianants, cada dia d’11:00 a 2:00h,...\nEl raval de Santa Anna, de vianants, cada dia d’11:00 a 2:00h, a partir d’avui\nEl raval de Santa Anna serà d’ús exclusiu per a vianants a partir d’avui dissabte, 1 d’agost d’11:00 a 2:00h en el tram entre la plaça de Prim i el carrer de Santa Anna. La pilona que ara hi ha situada al carrer de Salvador Espriu s’avançarà fins al carrer de Santa Anna. El trams serà d’ús exclusiu per a vianants en un horari que coincideix amb la limitació de l’accés dels vehicles de càrrega i descàrrega a la plaça del Mercadal.\nEls canvis a la mobilitat també afecten el carrer de Santa Anna, que canvia de sentit per facilitar l’accés dels vehicles que circulin pel raval de Santa Anna cap al carrer de l’Amargura.\nEn paral·lel, l’Ajuntament treballa en la redacció del projecte executiu de la remodelació del raval. El nou disseny, previsiblement contemplarà el recreixement de la part central del vial; tot i que no es descarta reformular el disseny completament. Així, s’està avaluant de fer un disseny a com l’eix Llovera-Monterols, o una el de la plaça de Catalunya. El disseny definitiu es treballarà de manera participada amb els comerciants i veïns de la zona.\nEl calendari previst pel Govern contempla que, una vegada definit el disseny, l’execució de les obres es farà en dues fases. La primera fase serà entre la plaça de Prim i el carrer Santa Anna; i la segona, des del carrer de Santa Anna fins a plaça de Catalunya. La previsió és que a finals d’any es pugui presentar el projecte executiu. I que durant el primer trimestre de 2021 es puguin executar les obres de la primera fase.\nEls àmbits segurs per a vianants, establerts com a mesura de prevenció per evitar contagis durant el progressiu desconfinament de la ciutadania, es desactiven aquest divendres, 31 d’agost, coincidint amb l’època amb menys densitat de població a la ciutat. Es tracta del raval de Santa Anna, el tram inicial del carrer de Sant Llorenç i el carrer de l’Escultor Rocamora, que són d’ús exclusius per a vianants durant les hores del dia més afluència de gent al carrer. Dos carrils de l’avinguda de Sant Jordi, que inicialment formaven part dels àmbits, es van reobrir totalment al trànsit el passat 12 de juny, una vegada consta tada la poca afluència de vianants.\nEls àmbits segurs per a vianants es van posar en marxa el passat 5 de juny. S’han tancat al trànsit de dilluns a diumenge, entre els 18:30 i les 21:30h, que són les hores de més aglomeracions al carrer. L’objectiu és equilibrar l’ús de l’espai urbà i facilitar les condicions de l’entorn urbà per garantir la distància de seguretat mínima entre persones a la via pública, i reduir el risc de contagis.\nArticle anteriorLa consellera Vilallonga ha visitat la cartoixa d’Escaladei durant les obres de rehabilitació\nArticle següentSalou és reconegut pel Consorci d’Administració Oberta de Catalunya com a capdavanter en la transformació digital durant l’any 2019


Premi 2016 | Teatre Círcol Catòlic\nLa família Caba ha estat sempre vinculada, d’una o altra manera al Círcol Catòlic. Tant en responsabilitats directives com en les pròpiament teatrals, sigui en el vessant tècnic com en de la interpretació.\nL’any 1950 Ramon Caba i Roca fou nomenat president de la Societat Anònima Pax, societat que en temps de la república s’havia habilitat perquè el Círcol Catòlic pogués conservar la propietat del local.\nL’excel·lència interpretativa d’Agustí Caba i Roca ha estat un referent per al teatre d’aficionats de Vilanova de posteriors generacions. Cal destacar la seva actuació en l’elenc Manuel de Cabanyes, agrupació que posà en escena obres d’autors clàssics i contemporanis en les dècades de 1940 i 1950 amb una extraordinària professionalitat. A remarcar les seves interpretacions com a Satanàs o Llucifer en diversos Pastorets i molt especialment el paper de Jesús en uns anys en què la Passió que el Círcol Catòlic de Vilanova posava en escena era considerada entre les principals que es feien a Catalunya.\nJa en els anys seixanta una nova generació prengué el relleu. Ramon i Romà Caba i Olivella formaven part del grup de joves que dedicaven el seu temps lliure al teatre, i ells ho feren principalment des del vessant tècnic, tot i que de vegades Namor i Nomar sorprenien el públic amb els seus jocs de mans, com en el Cocktail de Màgia que l’any 1964 va presentar Joan Collell. També ens trobem en Pastorets d’anys anteriors la participació de la nena Mercè Caba i Pascual en algun paper angelical.\nPerò Agustí Caba ja arribats a la dècada de 1980, a més d’algunes puntuals interpretacions teatrals, continuà estretament vinculat al Círcol Catòlic com a membre de la junta. I va ser en aquests anys que tota la família es va implicar en la gran reforma que convertí l’obsolet teatre en un nou equipament.\nJa gairebé acabat el segle XX Ramon Caba i Olivella deixava la presidència del Círcol Catòlic després d’uns anys d’esforços, marcats per noves reformes en l’edifici de la societat.\nTanmateix, l’element essencial del teatre és el seu públic, doncs amb la platea buida no hi ha espectacle. En aquest sentit, la participació de la família Caba en el Círcol Catòlic no s’ha limitat als fets que hem esmentat, sinó que, d’una manera regular i continuada, han estat seguidors fidels de tota activitat que s’ha vist en aquest escenari.


La reforma de les Glòries: de maldecap municipal a espai de centralitat (Joan Serra Carné)\n2 min. Barcelona. 08/02/2014 00:00\n"Serà un punt de centralitat metropolitana". L'alcalde de Barcelona, Xavier Trias, va pronunciar ahir aquesta frase en l'acte en què es va donar a conèixer el nom del projecte guanyador del concurs de les Glòries. La reforma de la plaça, maldecap de successius governs municipals -que n'han barrinat solucions urbanístiques-, redibuixa el mapa d'una ciutat que configura nous pols de creixement i sectors d'atracció turística. La nova pell de les Glòries -el cost del projecte és de 29,98 milions- ha d'ordenar una intersecció que és molt més que un nus viari: la reconversió de la Torre Agbar en un hotel de luxe afegeix al sector més capacitat per obtenir la centralitat que cita l'alcalde.\nTrias es referia ahir a la il·lusió que pot despertar el projecte -els vianants i els ciclistes estaran més satisfets que els 100.000 conductors que hi circulen diàriament-, però també subratllava les oportunitats que suposarà per a la Barcelona del futur. A aquesta centralitat també s'hi ha referit Josep Antoni Acebillo, antic arquitecte en cap de l'Ajuntament i pare de la plaça. En una entrevista a El Periódico, Acebillo raonava que les Glòries "són un hub " de vida, coneixement i cultura. Els Encants, el 22@ i el Museu Disseny Hub confeccionen aquest entorn amb capacitat d'atracció.\nEl jurat s'ha pronunciat de manera unànime sobre el projecte que permetrà desencallar una reforma enquistada. Amb les noves Glòries, Barcelona guanyarà un parc urbà, prioritzarà l'ús del transport públic en detriment del vehicle privat i donarà resposta a reiterades peticions veïnals d'equipaments i pisos socials. "Els veïns tenen dret a reclamar els equipaments pendents", reconeixia ahir l'alcalde. Ara que té projecte guanyador, Trias haurà de justificar la inversió davant de les crítiques de l'oposició, que tot i les diferències ideològiques ja es va unir per tombar els pressupostos i forçar la qüestió de confiança. El PP, per exemple, hi veu una despesa "desproporcionada".


Bessones amb diferent pare | colorblau\n21 de enero de 2010 - 16:17\t - Actualitat/Hemeroteca\nEns trobem davant el sisè cas d’un embaràs de dues bessones de diferents pares.\nSuperfecundació heteropaterna és el nom científic que descriu aquesta situació consistent en un embaràs doble, ja sigui originat per un òvul fertilitzat o dos òvuls diferents durant el mateix cicle menstrual.\nL’explicació que trobem per aquest curiós cas és que una dona, durant una poliovulació, hagi tingut relacions sexuals amb homes diferents. Tot i que les probabilitats són extremadament reduïdes, es pot donar que els bessons siguin filles de pares diferents.\nDes de l’arribada de les proves de paternitat la quantitat de bessons de diferents pares ha augmentat, i això fa pensar que el nombre de casos deu ser molt més elevat, el que passa que aquests casos no han sigut estudiats.\nConcretament, en aquest cas, es va descobrir perquè l’home de la parella sospitava de la fidelitat de la seva dona i de si ell era veritablement el pare de les nenes, ja que eren molt diferents a ell (i també entre elles). Al obtenir els resultats i veure que cada filla era d’un pare diferent, es van confirmar les seves sospites, tot i que això si que no s’ho esperava.\n← Sistema Hermes\nLa perillositat volcànica a Gran Canaria →


La coherència en molts aspectes | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDt., 22/03/2016 - 04:00\nLa coherència en molts aspectes\nHi ha una qüestió fonamental i de què em sembla que es parla relativament poc, i és la reflexió sobre la coherència que hi ha d’haver entre el que fem (la nostra professió, els nostres projectes) i els nostres valors personals.\nPer mi la resposta a moltes de les nostres dificultats i problemes del dia a dia és la coherència, perquè és en la incoherència en què s’allotgen diferents emocions i comportaments que ens bloquegen i no ens deixen avançar en els objectius que ens proposem.\nEl valor ha de possibilitar que una persona, un grup, una comunitat, una empresa, un país, l’espècie mateixa, segueixi existint. És per això que per molts, i sobretot per mi, el valor més important és el respecte a la vida.\nSi som coherents —la conducta correcta que devem als nostres principis apresos al llarg de la vida, basats en la família, la societat i la religió—, veurem que aviat se’ns presenten moltes oportunitats per resoldre amb èxit les nostres diferències amb la societat.\nCal pensar que no tenim l’última paraula, així que hem d’escoltar, reflexionar, informar-nos i corregir-nos si cal.\nLa vida familiar és molt rica en ensenyaments. Hem d’actuar segons els nostres principis i valors per donar als fills l’educació que necessiten per desenvolupar-se amb autenticitat i coherència. En tot moment hem de ser nosaltres qui els donem exemple amb la nostra vida.\nQuan assistim a una reunió —social, familiar, cultural, religiosa— ens adonem de si som persones autèntiques i coherents. De vegades simplement actuem per caure bé, només pel fet que ens no critiquin o no ens diguin antiquats.\nTinguem la ferma voluntat de ser coherents en el que diem i fem, siguem els mateixos a tot arreu, tinguem sempre la mateixa imatge per a tothom.\nSiguem capaços de defensar els nostres principis, siguem capaços de sostenir-los tot i les crítiques, encara que això ens porti a perdre amistats o càrrecs a la feina. Triem les nostres amistats, els llocs i els esdeveniments on anem, perquè en un moment donat no hàgim de comportar-nos de forma contrària als nostres principis.\n¿Què es necessita per ser coherent? Voluntat i conèixer els valors. Cal voluntat per superar el nostre temor de ser diferents, coneixent els valors, i prudència per actuar encertadament en qualsevol circumstància, per defensar el prestigi, la seguretat familiar o l’estabilitat social, perquè hi ha en joc els drets dels altres.\nSi amb massa freqüència ens proposem fer una cosa i després en fem una altra, és fàcil que estiguin fallant les pautes que condueixen la nostra vida. Moltes vegades ho justificarem dient “Ja m’agradaria fer tot el que em proposo” o “Del que diu al que fa hi ha un gran tret”, o alguna altra frase lapidària que ens excusi una mica de corregir el rumb i esforçar-nos seriosament per ser fidels al nostre projecte de vida.\nÉs una qüestió difícil, però tan difícil com important. A vegades la vida sembla tan agitada que no tenim temps de pensar què volem realment o per què, o com podem aconseguir-ho. Però cal que ens parem a pensar i no atribuïm a la complexitat de la vida, com si fóssim les seves víctimes impotents, el que moltes vegades no és més que una tèrbola complicitat amb la debilitat que hi ha en nosaltres.\nSom, cada un de nosaltres, els més interessats a esbrinar quin és el grau de complicitat amb tot el que és inautèntic que hi pugui haver en la nostra vida.\nÉs veritat que les coses no són sempre senzilles, i que a voltes resulta difícil mantenir-se fidel al propi projecte, ja que sorgeixen dificultats serioses, i de vegades el desànim es fa present amb molta força. Però cal mantenir la confiança en un mateix; no hem de dir “no puc”, perquè no és veritat, perquè gairebé sempre es pot. No podem oblidar que hi ha eleccions que són fonamentals en la nostra vida, i que la dispersió, la frivolitat, la renúncia a allò que vam veure amb claredat que havíem de fer, tot això acaba afectant la mateixa persona.\nDeixem que les persones s’expressin i opinin sobre els valors. Elles ens poden donar molt amb la seva experiència i saviesa, que han après i aplicat a través de la seva vida, ja sigui en la seva família o en la societat. Amb aquest valor som capaços de complir amb més eficàcia les nostres obligacions, ja que cal ser honest i responsable; en les nostres relacions personals és indispensable per ser sincers, fiables i exercir el lideratge positiu; per a la nostra persona és un mitjà d’enfortir el caràcter i desenvolupar la prudència, amb un comportament veritablement autèntic.\nEls valors, a més, guien les nostres decisions i el nostre comportament. És per això que vull preguntar: ¿sabeu quins són els vostres valors?, ¿hi ha coherència entre els vostres valors i el que feu actualment?


Torna la neu ~ Aire de Muntanyes\nFins ahir a última hora no decidim de sortir de nou a tocar neu de la nova. Feia molt temps que no nevava i teníem moltes ganes de treure el polsim dels esquís. Han sigut quasi dos mesos i mig sense veure un floc i la neu que hi havia no convidava gaire a fer coses, la veritat.\nLes prediccions dels temps, per descomptat no eren gaire esperançadores, però estriant bé el lloc de segur que algú podrem fer i treure'ns una mica el neguit novament de posar-nos les fustes als peus.\nEns ha agradat de nou sentir la neu que va caient de mica en mica entre el bosc, avui era dia de bosc, terreny arrecerat, feia molt de temps que no ens amaràvem de neu i obrir una traça fonda, hem gaudit dels núvols que anaven i venien, del silenci de l'entorn, i com deia lo Presi: "havia d'anar a la cursa de la Roca, però aquí estic millor".\nI res esperant la setmana vinent, noves tongades de neu, avui la veritat no feia fred, i les condicions de la neu eren d'unes parts baixes amb neu passada humida i les parts menys arrecerades amb "crosta - crostó", no obstant això, de nou una Cerdanya ben maca i blanca que ja ens tocava xalar. Es el que deia un dia, el millor potser no és fer grans coses, si no fer coses que en el fons t'ho passis be.\nla pujada directíssima, a l'esquerra de la foto es veu el seu començament\naquí he preferit fer la foto a l'arbre i tallar al J.j\navui hi hem tornat, el nostre bosquet que vàrem descobrir a les primeres nevades\nuna pujada llarga i sostinguda, però avui amb la neu que queia millor\nel cap de lo Presi, s'ha tornat una bola de neu


Mor el pintor Isidre Vicens\nHa mort el pintor gironí Isidre Vicens als 97 anys. Recuperem una entrevista que li va fer Irene Tarrés per la revista Enxarxa't, quan el va visitar a casa seva al Barri Vell de Girona.\nConfesso que no sóc una lectora assídua de literatura negra o policíaca, i no perquè tingui el prejudici que les novel·les «de lladres i serenos» són entreteniments de poca qualitat, sinó perquè les lectures m'han portat per altres verals.\nA cada amic d’Anglada\nHi ha generositat i sobretot un apropament profund a l'obra de cada amic (de ploma o de pensament) en el segon recull d'articles de Maria Àngels Anglada que acaba d'editar la Diputació de Girona, a cura d'Eusebi Ayensa i Francesc Foguet, amb el títol d'Els meus contemporanis'.\nEl desig teatral d'Europa (Punctum, 2013) transita per aquella mateixa Idea d'Europa sobre la qual reflexionava George Steiner en la X Conferència Nexus (2004), en aquest cas des del punt de vista de les arts escèniques. Víctor Molina i John London han aplegat assajos de deu especialistes del món del teatre\nMaria Àngels Anglada. Per un destí més clar\nLa veu d'Anglada, com batre d'ales d'una au, ens sobrevola, ressona, sacseja encara, en llegir les més de tres-centes pàgines del llibre 'Defensa de la terra', un aplec de cròniques, apunts i articles de l'escriptora vigatana i, d'adopció, figuerenca, que va publicar al llarg de trenta-quatre anys, a la premsa comarcal


Dansa – Tremolo\nLa dansa és una disciplina física i emocional. Nosaltres tractem la part física des de la inclusió i som molt conscients que no tots els alumnes tenen un cos per fer ballet. Per això ens interessa molt més el moviment creatiu i la descoberta del propi cos com a vehicle a través del qual treballar la coreografia i l’emoció.\n“La música comença on s’acaba el llenguatge”\nContemporani i Hip Hop\nTens una artista o un ballarí que no para de fer el pallasso, moure’s quan sona la música o es queda embadalit mirant qualsevol espectacle professional o de carrer? Volem ajudar-lo a treure l’artista que porta dins! Per fer-ho, quan tenen entre 3 i 5 anys, fem una activitat d’una hora setmanal que lliga el moviment corporal (ball) amb la imaginació (teatre). Descobrirem el cos, si, però també l’espai, l’escenari, el grup, la reacció dels altres…\nLa primera etapa de formació de dansa vol ser un entrenament del cos que potenciï les seves habilitats expressives i interpretatives. A partir d’una idea, una emoció o un argument, els alumnes construeixen coreografies i exercici de creació on fan servir el cos com a un element expressiu de primer ordre.\nAquesta activitat d’iniciació a la dansa consta de dues hores setmanals on a banda d’entrenar el cos (elasticitat, força, resistència, equilibri i coordinació) crearem les coreografies a partir del moviment de cadascú i ens iniciarem en els diversos estils de la dansa.\nA partir de primer de l’ESO proposem un itinerari que inclou dues propostes d’estils marcadament diferenciats: dansa contemporània i Hip hop. Amb l’objectiu d’obrir l’alumne a nous moviments i noves experiències, aquest itinerari pretén donar la oportunitat d’iniciar-se en el ball modern i alhora, qui ho vulgui, seguir amb l’aprofundiment tècnic i expressiu que ens aporta la dansa contemporània.


Maria i Laia\nUs presento na Maria i na Laia, les meves dues nebodetes noves... i ja van 7!\nÉs clar, que els meus germans i cunyades els tenen de dos en dos ;.)\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 2:20 1 comentari:\nAl Racó de la Pau de Guimerà\nEl nou de copes\nguanya en el joc\no bé retopes\na sang i foc.\ni ets més de missa\nque el Capellà.\na la Bovera\nrefés el vot.\nCompta les llunes\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 9:56 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: foto:anna coll, Guimerà\nLes xifres del que la ciutadania dels Països Catalans aportem a l’Estat mitjançant els nostres impostos i que després de tants anys reclamant hem conegut són escandaloses i un autèntic espoli fiscal. Les dades que es desprenen de les balances fiscals publicades recentment pel Ministeri espanyol d’Economia confirmen el que ja ens temíem: que Catalunya pateix un dèficit fiscal del 8,70% del seu Producte Interior Brut (PIB), xifra que en el cas del País Valencià és del 6’40% i en el cas de les Illes Balears de prop del 14%.\nAquestes dades són insuportables per qualsevol territori i expliquen la situació de col•lapse de les infraestructures i els serveis públics i equipaments dependents de l’Estat espanyol als territoris catalans. No hi ha cap altre territori d’Europa que com Catalunya o les Illes Balears cedeixi entre un 9 i un 10% de la seva riquesa, o allò que és el mateix, un terç dels seus impostos.\nExtrapolant aquestes dades a l’any 2007, el dèficit fiscal de Catalunya ascendeix a 17.000 milions d’euros, gairebé la meitat del Pressupost de la Generalitat per a aquell mateix any i gairebé un 75% del deute total que té l’Administració catalana i que ens impedeix d’emprendre noves mesures per avançar cap a una major justícia social.\nCal reclamar que la publicació de les balances fiscals, no només sigui un exercici de transparència per conèixer què paguen i què reben les Comunitats Autònomes, sinó que ha de centrar necessàriament el debat de la negociació d’un nou sistema de finançament just. També és una immoralitat que el Govern espanyol tingui la temptació de retallar les legitimes aspiracions dels territoris catalans d’obtenir un sistema de finançament més just, amb l’excusa de l’actual situació de crisi econòmica. Fa molts anys que els diferents governs espanyols (siguin del PSOE o del PP) propicien aquest espoli fiscal i precisament cada punt percentual del PIB que perd la nostra nació a causa del dèficit fiscal suposa la pèrdua de milers de llocs de treball, no poder atendre amb dignitat les persones dependents, tenir un sistema de salut cada cop més precari, o una educació que no pot atendre els nous reptes de futur...Mentrestant n’hi ha que s’entretenen signant manifestos a favor de la llengua imperial...\n(Publicat a El Punt, 18-07-08)\nDiverses entitats i associacions veïnals estan promovent consultes per tal d’anomenar les noves estacions dels Ferrocarrils Catalans a Sabadell de la manera més adient amb l’entorn a on estan ubicades. Trobo lloable aquestes campanyes ja que sovint tenim tendència a inventar-nos noms nous quan el més pertinent és batejar els espais públics amb el mot amb què han estat coneguts sempre i que els identifica amb el lloc on estan inserits. És per aquest motiu que, des de la nostra modesta aportació a aquest debat, en el cas concret de la nova denominació de les Estacions dels FGC al seu pas per Sabadell, creiem pertinent batejar aquestes cinc estacions amb el topònim del barri on estan localitzades: Can Feu-Gràcia –preferiblement en aquest ordre per tal d’evitar confusions amb l’Estació de Gràcia de Barcelona-, Centre, Creu Alta-Eix Macià, Torreguitart i Ca n’Oriac.\nTambé demanem que s’incentivi recordar en els espais municipals els noms de llocs i persones més pròpies i populars. Alhora, la toponímia local ha de tenir una major sensibilitat per dedicar els nostres carrers i places a les dones rellevants de la ciutat i del país, car la presència de dones homenatjades en el nomenclàtor és molt minoritària degut a tants anys de preponderància patriarcal.\nNo és cert que ‘el nom no fa la cosa’ o que ‘l'hàbit no fa al frare’. Els noms de les persones i dels llocs denoten i recorden allò que som, d’on venim i a on anem. Donen identitat, certifiquen i perpetuen la inventiva que tingueren els nostres avantpassats en anomenar allò d’aquella manera. Per això, com en moltes d’altres coses, el que cal és que la ciutadania tingui el dret i el poder de posar nom a les coses comunes. Ens cal que la cosa –l’estació, el carrer, la font...- es digui com volem els que hi vivim. I és per aquest motiu que trobo tan lloable la iniciativa que han pres aquestes agrupacions veïnals de consultar com volem els veïns i veïnes que bategem aquestes cinc estacions que hom projecta i construeix; i, sobretot, que des de l’Administració se’ls tingui en compte.\nFent un símil podem dir que aquest mitjà de transport i de comunicació de que gaudirem d’aquí a poc temps ha de dur els noms més adients des del punt de vista de la llengua, el nostre vehicle de comunicació verbal.\n(Publicat a L'Avui SBD, 18-07-08)\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 3:00 Cap comentari:\nNo tinc per costum parlar d’altres organitzacions polítiques, i menys si aquestes són d’una nació aliena, però el cas del nomenament a dit de la nova presidenta del PP m’ha exasperat de tal manera que he decidit fer una excepció. Algun amic m’ha dit que això és la tecnologia digital de la dreta espanyola.\nM’agradaria sentir certs tertulians de ràdio i televisió i certs articulistes que fessin una comparació entre un procés democràtic i transparent com el d’ERC i un de teledirigit i amb nomenament digital com el del PP, designació similar a la que el dictador Franco va fer amb l’actual rei espanyol. Però com que ells no ho faran, permeteu-me que ho faci jo.\nLa militància d’ERC pot triar els seus principals líders en una votació per sufragi universal; és una demostració democràtica i exemple per la societat i alguns partits.\nLa militància d’ERC es pot sentir molt orgullosa per l’intens debat que hi ha hagut entre els diferents representants de candidatures, que ha permès enfrontar idees i opinions. El procés reflecteix el tarannà d’ERC: profundament democràtic i transparent des dels seus orígens l’any 1931.\nLa militància d’Esquerra ha ratificat la ponència estratègica que ha de marcar el rumb polític del partit amb un 88% dels suports, després d'haver integrat i aprovat la major part de les esmenes presentades. Això referma l’estratègia aprovada al Congrés de Lleida amb actualitzacions, com les línies vermelles al Govern de la Generalitat.\nAra ens cal calma i treball per integrar totes les opinions i sensibilitats per tal de créixer com a organització. Perquè la lluita continua i ens cal preparar la reacció davant els problemes que ens plantegi novament Espanya.\nEsquerra ha sortit enfortida del seu 25è Congrés Nacional i ara hem d’embastar el projecte de l’esquerra independentista pels propers anys.\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 2:59 Cap comentari:\nEntesos, Espanya ha guanyat l’Eurocopa de futbol masculí. L'espectacle de diumenge dels ‘no nacionalistes’ espanyols, especialment als carrers de la nostra ciutat, ha estat patètic: contenidors cremats, vidres trencats, botzinades, coets dirigits a cases i cotxes de particulars, amenaces i agressions. A mi, em sembla un fet preocupant, però el que em preocupa més és el fet que molts catalans s’hagin identificat amb aquesta selecció de l’Estat que no ens permet competir internacionalment a la nostra nació, a Catalunya.\nI a més d’això, el que tampoc no he entès és el comentari d’algunes persones que ens diuen que, malgrat ens pesi, tots som espanyols i ens hem d’alegrar per aquesta fita esportiva. No entrarem en cap debat identitari, però jo no sóc espanyol. No ho he estat mai i no crec que canviï la meva condició nacional. Sóc català i desitjo i anhelo que la meva nació pugui disputar tornejos en tots els esports, també en futbol masculí, però sobretot en aquells esports més minoritaris però amb més valors humans i no tant discriminatoris i elitistes. Per això milito a Esquerra Republicana de Catalunya. Perquè som molts els companys i companyes que lluitem per aconseguir en l’esport la mateixa condició que qualsevol estat del món: la plena sobirania, la llibertat personal.\nTampoc no m’ha agradat que Sabadell hagi sortit arreu com la Meca de l’espanyolisme a Catalunya pel muntatge d’una discoteca que promou valors masclistes i excloents, amb la connivència d’un equip de govern municipal (PSOE amb el suport extern del PP), que posa traves a l'hora de muntar actes de cultura popular catalana i en canvi se sent còmode i fomenta totes les mostres d’oci consumista i populista que se li presenten. Amb l’agreujant, en aquest cas, que van fer suspendre un acte del propi consistori de foment de la sostenibilitat ambiental, per la retransmissió.\nEl nacionalisme espanyol és molt agressiu i provocador. Ho ha estat sempre i tal com demostren les celebracions per la victòria futbolística, ho segueix sent...\nÉs molt difícil tenir simpaties per un estat-nació que al llarg de la història ha perseguit els teus avantpassats, prohibeix la teva llengua, t’espolia fiscalment, t’insulta, et maltracta culturalment i no et deixa expressar-te tal com ets.\nNosaltres seguirem lluitant per poder competir internacionalment d’una vegada i guanyar a espanyols, francesos i resta de representants de nacions del món d’una manera fraterna i civilitzada. Perquè no volem polititzar l’esport, el que volem és fer veritable aquest lema tant encertat de ‘Una nació, una selecció’.\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 3:45 Cap comentari:\nA la gent preocupada per la situació d’ERC. Esquerra ha acabat un procés congressual que és un exemple de democràcia interna, i que ja m’agradaria veure que existeix en tots els partits i organitzacions polítiques. El projecte s’enforteix quan hi ha debat i es qüestionen les coses, i això és la democràcia. No aquests partits monolítics en què tothom acata el que diu una junta o un ésser suprem. tecnologia digital en diu algú dels nomenaments a dit. Evidentment, després del debat respectuós, en positiu i serè, un cop passat el Congrés totes les persones vinculades amb Esquerra naveguem cap al mateix port: l’objectiu final del nostre ideari que és la plena emancipació nacional i social dels Països Catalans.\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 5:14 Cap comentari:\nEls gegants i grallers de Gràcia a Montserrat\nDiumenge 30 de Març, la Colla de Geganters i grallers de Gràcia organitzà la segona pujada de Gegants a Montserrat.\nSortírem a les 8 del matí de Monistrol -ens vam llevar a les 6!- on un munt de persones caminàrem encapçalats per en Xenan i l'Elionor i el cap-gros La Ceba al Monestir de Montserrat.\nCap a la 1, durant la missa, vam llegir un Manifest commemoratiu de l'efemèride i a 2/4 de 2 férem una Ballada amb els Gegants i al Ceba a la Plaça de Santa Maria, amb una forta expectació tant dels fidels com de guiris...\nVan ajudar-nos a carregar els Gegants i a fer sonar les gralles les Colles de Gegants de la Concòrdia i de Sabadell.\nI vam acabar, com s'acaba tot en aquest país, amb un bon tec!\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 9:51 Cap comentari:\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 11:55 Cap comentari:\nBé, això avança...\nEncara no sé de què faré el projecte, però alguna cosa he après, oi?\n'La política te la fas, o te la fan.'\nI aquella altra:\n'Allò que val és la consciència\nAvui 27 de febrer, comencem aquest conte...\nHi havia una vegada un noi de Sabadell que, tot fent un Postgrau de Desenvolupament Cultural Comunitari, va iniciar el seu blog.\nI què és el DCC?\nDoncs no ho sé, però quan surts per fer el viatge cap a Ítaca, només has de preveure que el camí sigui llarg...\nTot intentant aclarir el què estem estudiant aquí, segueixo escrivint sense cap pretensió d'arribar a la posterioritat.\nI vet aquí un gos i vet aquí un gat, aquest primer article ja s'ha acabat!!*!!\nPublicat per Xavier Rossell-Aparicio a 11:17 Cap comentari:


El Museu de les Mines de Bellmunt del Priorat | La Teiera\nTemps de preparar els desmais →\nPosted on 7 Març 2013\tby spalomar\nAquest dimecres s’han inaugurat oficialment les noves instal·lacions –ja obertes al públic fa mesos– del Museu de les Mines, a Bellmunt del Priorat, centre d’interpretació de la mineria del plom, en aquesta població de la conca minera del Siurana, que forma part del sistema del Museu de la Ciència i la Tècnica de Catalunya.\nMés de deu anys després de la seva obertura, el museu és visita obligada per a conèixer, en tota la seva complexitat, el passat d’una comarca que s’identifica bàsicament amb l’activitat agrícola i, sobretot, amb el conreu de la vinya. La mineria, present al territori des de temps protohistòrics, és –a finals dels segle XIX, quan arrenca el procés d’industrialització de l’extracció de la galena i el tractament del mineral– el contrapunt econòmic i social a l’agricultura en una part important de la comarca.\nA l’espectacularitat del recorregut per les galeries del primer nivell –motiu suficient per a visitar-lo– s’hi afegeix la possibilitat de conèixer les formes de treball i la vida d’un Priorat industrial, amb obrers a sou –amb una economia molt diferent a la del món rural– procedents de les poblacions de la rodalia, amb un treball dur que inevitablement portava a la malaltia crònica. Les noves instal·lacions permeten apropar-se no només als processos tècnics, sinó també a la vida quotidiana de la població –homes i dones, economia i oci, metge i escola, de la festa a l’arribada del futbol. Tot plegat per a conèixer la importància de la producció de plom en el passat, amb la presència de societats de capital del país i d’altres indrets d’Europa, però també per a entendre un Priorat menys rural i on les idees de transformació social i millora de les condicions de la classe treballadora van arrelar ben aviat.\nL’adequació dels edificis de la mina Eugènia i la seva recuperació com a centre d’interpretació no haurien estat possiblea sense la voluntat d’un poble i del que fou el seu alcalde, Joaquim Torné, que va impulsar, no sense entrebancs, la seva creació. El museu ha anat creixent, a partir de l’atractiu de la baixada al subsòl, en continguts, a partir d’iniciatives de recerca i exposicions locals –en què la participació del veïnat ha estat clau–, fins a la millora dels accessos o la consolidació del seu discurs històric i etnogràfic. El museu és avui un recurs de memòria i un factor d’atracció per a forasters, per al poble i la comarca. Patrimoni cultural i turisme.


Com serà el parc de Can Batlló? | Sants-Montjuïc\nBordeta. Dimecres 19 de febrer, vine a les 18 h a les Cotxeres de Sants a treballar i debatre com seran alguns dels espais del futur parc central de la Bordeta.\nDimecres 19 de febrer, vine a les 18 h a les Cotxeres de Sants a treballar i debatre com seran alguns dels espais del futur parc central de la Bordeta. Un cop presentat l'avantprojecte d'urbanització, amb la participació del veïnat acabarem de configurar-ne els espais verds, traçar-hi recorreguts segurs i accessibles i donarem forma a l'entrada pel carrer de la Constitució.\nL’any vinent començaran les obres de reurbanització de l’antic recinte industrial de Can Batlló, per convertir-lo definitivament en el gran parc del barri de la Bordeta, dins del qual quedaran ubicades les naus convertides en equipaments, com la nova Escola de Mitjans Audiovisuals (EMAV), el futur Arxiu de la Ciutat o tots els de l’Espai Comunitari i Veïnal Autogestionat. Totes les zones verdes previstes sumen un total de 27.000 metres quadrats que superen la superfície, per exemple, del Parc de l’Espanya Industrial.\nL’avantprojecte d’urbanització del parc es va presentar al gener amb la sala d’actes de l’EMAV plena de gom a gom. Per acabar de donar forma als espais verds previstos i garantir recorreguts segurs i accessibles per moure’s a peu o en bicicleta al llarg del parc, es convoca una nova sessió participativa dimecres 19 de febrer a les 18 h a l’auditori de les Cotxeres de Sants (c. Sants, 79). També s’hi discutirà la configuració de l’accés a Can Batlló des del carrer de la Constitució.\nDurant la sessió, hi haurà una activitat dinamitzada per a infants de més de dos anys. Nens i nenes, veniu a jugar!\nEn marxa la redacció d’una proposta d’urbanització del Parc de Can Batlló


Va morir dissabte passat, als 89 anys. Vivia a Bellcaire d'Empordà. Vídua de Joan Foix Saló i deixa dos fills. Exèquies, demà, a les 12 del migdia, a la parròquia de Bellcaire d'Empordà.\nSixte Duran Alsina 91 Cassà de la Selva 13/04/2021 Ampliar informació(+)\nVa morir abans-d'ahir, als 91 anys. Vivia a Cassà de la Selva. Casat amb Salut Pi Vidal i deixa tres fills. Exèquies, avui, a les 12 del migdia, al tanatori de Cassà de la Selva.\nPilar Paguina Riera 78 Castelló d'Empúries 13/04/2021 Ampliar informació(+)\nVa morir ahir, als 78 anys. Era natural de Torroella de Montgrí i vivia a Castelló d'Empúries. Vídua de Joan Casadesús Ganís i deixa dos fills. Exèquies, avui, a 2/4 de 6 de la tarda, a la parròquia de Castelló d'Empúries.


El concert "Antoni Miró, pintura musicada", en la inauguració dels Cursos d'Estiu de la UA 2019. VEU Revista Cultural de la Universitat d'Alacant\nEl concert "Antoni Miró, pintura musicada",..auguració dels Cursos d'Estiu de la UA 2019\nEl concert "Antoni Miró, pintura musicada", en la inauguració dels Cursos d'Estiu de la UA 2019\nCom a colofó a l'acte d'inaugural dels Cursos d'Estiu Rafael Altamira de la UA, que tindrà lloc dimecres 3 de juliol a les 20.00 hores en la Seu Universitària de Cocentaina (Palau Comtal), se celebrarà el concert "Antoni Miró, pintura musicada". L'entrada es lliure limitada a l'aforament.\n"Antoni Miró, pintura musicada " és un projecte de 2018 de la Càtedra Antoni Miró d'Art Contemporani de la UA i del músic Feliu Ventura. En ell, nou músics s'inspiren en nou obres del pintor alcoià per a compondre amb les seues cançons un conjunt artístic ressonant entre música i pintura, i en el qual la visió d'Antoni Miró queda expressada i enriquida.\nPer a aquesta ocasió es comptarà amb la interpretació en directe dels artistes Lu Rois, Pau Alabajos, Borja Penalba, Mireia Vives i Júlia .\n«Antoni Miró, pintura musicada és un exercici poc habitual: músics i cantants conjurats per a crear nou cançons inspirades en nou quadres d'un mateix pintor en diferents moments de la seua trajectòria. En a penes dos mesos de l'estiu de 2018 vam bastir un estudi musical de l'obra d'Antoni Miró. Una mirada musical conformada per diversos estils i accents. És, evidentment, un mapa incomplet resultat de l'oportunitat i del moment, però obert, com moltes de les sèries del pintor, a ser completada amb noves musicacions.\nLa figuració crítica, la crònica de la realitat fins a la descripció descamada de la inhumanitat de les ciutats i del món «per a denunciar les guerres, la discriminació racial, l'explotació dels homes, l'hegemonia dels imperis (econòmics o militars), la destrucció del nostre planeta, la misèria de la nostra pròpia història», per a «tractar d'oferir instàncies crítiques emancipadores (...) amb precisió i sempre amb fúria. Amb una mirada valenciana que «té sovint un to grotesc, esperpèntic, satíric» perquè malgrat el desastre global contemporani, en Antoni Miró, «El color, llavors, en contraposició amb allò que es denuncia, té notes alegres». Aquestes «notes alegres», aquestes línies, perspectives i colors estan recollides en Antoni Miró, pintura musicada , des de la pluralitat estilística de les diferents propostes musicals que s'hi han aplegat». Feliu Ventura\nL'acte inaugural estarà presidit pel vicerector de Cultura, Esport i Llengües, Carles Cortés, i comptarà amb l'assistència de l'alcaldessa de la localitat, Mireia Estepa, la directora del Secretariat de Seus Universitàries, Eva Valero, el director acadèmic de la Seu, Josep Lluís Todolí, el coordinador acadèmic dels Cursos d'Estiu, Hèctor Rubio, directors i directores de les Seus Universitàries en les quals s'impartiran cursos, directors dels mateixos, a més d'autoritats de l'Ajuntament de la localitat, representants d'Associacions de Cocentaina i membres de la comunitat universitària.\nAccés a totes les composicions en el canal de Youtube d'Antoni Miró\nPer a la primera setmana de juliol, el programa inclou sis propostes: 4 en el Campus de Sant Vicent del Raspeig, amb dos cursos internacionals centrats en Salut i Negocis; un altre que abordarà la transformació digital en l'ocupació; i una última proposta dedicada a la Cultura Enológica. La Seu Ciutat d'Alacant impartirà un curs coorganitzat amb l'ICALI, centrat en les últimes novetats en Dret de Danys; i la Seu Universitària d'Elda dedicarà el seu primer curs del mes a Valors en l'Esport.\nEl dilluns 1 de juliol arranquen dos cursos de caràcter internacional: Immersion to Healthcare Improvement Science que proposa una immersió profunda en el món de l'atenció sanitària amb una perspectiva internacional de les millores i innovació en l'àrea de la salut. Amb una perspectiva multicultural analitzarà situacions similars en diferents contextos de cures de la salut. El programa inclou una visita dels participants a la Clínica Vistahermosa (privat) i a l'Hospital General Universitari (públic). El segon curs internacional que donarà començament el dilluns 1 de juliol, el Summer Business Program , es perllongarà fins al 25 de juliol, amb estudiants de l'àrea econòmica de la Universitat de Missouri-Columbia (USA) i d'altres universitats europees, incloent la UA. Alterna classes teòriques amb visites a empreses alacantines.\nDe l'1 al 4. La transformació digital de l'ocupació: desafiaments i oportunitats . (Sala de Judicis de la Facultat de Dret) . El curs ofereix una visió global sobre l'impacte que les noves tecnologies tenen en els models de negoci (Uber i Delivero són clars exemples) en les empreses de cort tradicional i com aquestes poden incorporar-la als seus models de negoci, posant l'accent en les empreses alacantines, en la gestió dels recursos humans, en la responsabilitat social, en la prevenció i en els drets laborals dels treballadors (intimitat, dret a la desconnexió digital i conciliació).\nFaraó Llorens Llarg. Catedràtic d'I.O. de Ciència de la Computació i Intel·ligència Artificial de la Universitat d'Alacant. Director de la Càtedra Santander-UA de Transformació Digital.\nCarolina Blasco, directora del curs\nDel 3 al 6. Introducció a la cultura enológica: geografia, paisatge, patrimoni, turisme i desenvolupament local en les comarques vitivinícolas d'Alacant .( aula A1/1-33P de l'Aulari I) Introducció a la cultura vitivinícola de comarques alacantines: mètodes i tècniques del cultiu, elaboració, anàlisi i qualitat, comercialització, cooperativisme i emprendedurismo per al desenvolupament local. Enoturismo.\nDel 4 al 5 (Ramón y Cajal, 4). Procés i dret de danys. Qüestions d'actualitat processal . Estudi integral del procés judicial dirigit a la reclamació de danys. La responsabilitat de l'advocat en l'exercici professional, la indemnització de danys en l'àmbit de la propietat intel·lectual, la responsabilitat civil dels administradors de societats mercantils i dels atemptats contra l'honor.Ponents destacats:\nVicente Magro "La prova pericial en els processos civil i penal"\nJosé Antonio Seijas Quintana "àmbit de la responsabilitat sanitària i de l'edificació"\nAntonio del Moral. "Responsabilitat civil per atemptats a l'honor".\nMar Jover. Esportista Olímpica


novembre de 2021 – ZER Berguedà Centre\nAquest primer trimestre a les classes d’Educació Física de la ZER hem estat voltant pel món a través de jocs d’arreu.\nCombinant jocs d’Europa, Àsia, Àfrica, Oceania, Amèrica del Nord i Amèrica del Sud hem anat dibuixant les sessions d’Educació Física amb jocs d’escalfament per activar-nos, jocs més llargs i actius a la part principal de la sessió i jocs més tranquils de tornada a la calma.\nEls jocs que hem anat fent són jocs populars i tradicionals que es realitzen a diferents parts del món i s’han anat transmeten de generació en generació.\nAmb els objectius de conèixer jocs que es juguen en els diferents continents, valorar els jocs d’altres cultures i gaudir amb l’activitat física, hem fomentat la pràctica de l’activitat física vinculada a l’entorn com una forma d’ocupació del temps de lleure. L’entorn potencia o inhibeix la pràctica d’activitat física però en el temps de lleure tots els infants del món juguen. El joc socialitza, ens diverteix i fomenta els hàbits saludables i el model de vida activa.\nAlguns del jocs que més han agradat a les nenes i nens de la ZER han estat:\nDANDY SANDY: Un joc de Jamaica on un equip està dins un cercle i l’altre des del voltant llança pilotes. Si toca els jugadors aquests es van eliminant.\nSHEPHERD AND WOLF: Un joc d’Estats Units on un jugador fa de pastor i crida les ovelles que han de passar pel terreny de joc sense que el llop les atrapi.\nVER VER ARAS LAMA: Un joc de Nova Guinea on els quatre jugadors que ocupen les cantonades d’un quadrat han d’aconseguir les llaunes o toxos que hi ha al centre del camps de la manera més ràpida possible.\nAl llarg de curs en seguirem coneixent de nous. Això si, ens hem adonat que els jocs ens apropen i que els infants del món no juguem de formes tan diferents.\nSOL·LICITUD VÍDEO MUSICAL\nJa podeu demanar l’enregistrament del musical “El ritme del meu cor” del curs 20/21.\nPer fer-ho, heu d’omplir el formulari.\nEl format d’enguany serà un USB.


ACN Girona Actualitzada el 15/11/2011 16:29\n260x366 Un fotograma de 'Madrid, 1987' Un fotograma de 'Madrid, 1987'\nMadrid, 1987 és una pel·lícula "molt personal" que parla d'un moment concret de la història d'Espanya, del final de la Transició, quan es respirava una sensació de "satisfacció" que després es va veure que "no era real". Així ho ha expressat el director David Trueba durant la presentació que ha fet aquest dimarts a Girona, on el film es podrà veure en exclusiva. "El 87 jo era com María Valverde, un estudiant de primer de Periodisme que sentia una admiració i alhora una visió crítica per les grans figures de la premsa nacional i que avui seria impossible de trobar", assenyala Trueba. Segons el director, "som el resultat d'aquell moment" del final de la Transició –el 1987 és l'any de l'entrada al mercat comú, després d'entrar a l'OTAN– que va desencadenar en el "cinisme" del món occidental, on el diner i l'èxit ho eren tot i que ha acabat amb el "malestar" que sent la societat actual. Trueba s'identifica amb el personatge que interpreta María Valverde, i José Sacristán és una de les grans figures de la premsa nacional. Tots dos tindran una trobada que es convertirà en un duel entre dues generacions, on afloren sentiments com ara el desig, l'admiració i temes com ara la professió d'escriure.


El ‘Dimecres Tapa’ de Montblanc es prepara pel seu millor mes\nS’espera que a l’agost s’incrementi el nombre d’usuaris d’aquesta exitosa proposta gastronòmica\ndimecres, 1 d’agost 2018 - 08:00h\nEl ‘Dimecres Tapa’ de Montblanc arriba al seu equador. Ja ha passat el mes de juliol i ara falten les setmanes d’agost perquè montblanquins i forans puguin gaudir de les millors tapes del municipi en 22 bars i restaurants, sempre en dimecres al vespre. De moment, força gent s’ha acostat als locals participants a fer la seva tapa acompanyada amb una copa de vi, però s’espera que aquest mes, amb la calor i les vacances, augmentin els clients.\nTot i que la pluja va fer la guitza en dos dels dies del mes de juliol, les perspectives per l’agost són molt bones. «Amb la calor que està fent i tenint en compte que molta gent fa vacances, s’animarà molta més gent a venir», explica Carme Vilalta, secretària de l'Associació d'Empresaris d'Hosteleria de la Conca de Barberà (AEHCB).\n‘Dimecres Tapa’ atrau montblanquins i forans\nAquesta ruta gastronòmica celebra enguany la seva sisena edició i està més que consolidada entre els montblanquins i també entre els turistes, que molts la coneixen i venen expressament. «Molta gent ho espera, és un dels actes de l’estiu a Montblanc», diu Vilalta.\nEls montblanquins no falten a la cita. «És una proposta per sortir pel poble i conèixer llocs on potser no hi havien anat mai, és una excusa per rodar pel municipi un dia en què habitualment la gent no està acostumada a sortir a sopar fora», explica la secretària de l’AEHCB. Però els visitants de la resta de la comarca, tampoc s’ho volen perdre «ve gent de Vinaixa, o l’Albi per fer la tapa». Molts turistes també coneixen de l’existència de la ruta gastronòmica i aprofiten la seva estança en el municipi per degustar les tapes.\nL’any passat es van servir 15.000 tapes\nEn l’edició anterior les xifres posen de manifest l’èxit del ‘Dimecres Tapa’. Només l’estiu passat es van servir fins a 15.000 tapes i 13.000 copes de vi. Aquest any, s’espera igualar aquests números «com a mínim», afirma Carme Vilalta.\nGràcies a aquesta ruta gastronòmica, la imatge que presenta Montblanc els dimecres al vespre és equiparable a la d’un cap de setmana «o encara amb més gent, ja que el cap de setmana n’hi ha que marxen fora», diu la secretària de l’AEHCB. Per tant, aquesta ruta «suposa fer sortir la gent de casa en un dia que no ho farien, omplim els locals un dimecres a la nit, és una gran aposta», conclou.\nDelicioses creacions gastronòmiques\n‘Dimecres Tapa’ va començar el dia 11 de juliol i acabarà el 29 d’agost. La ruta està organitzada per l'Associació d'Empresaris d'Hosteleria de la Conca de Barberà (AEHCB) i contribueix a dinamitzar la restauració i el turisme a Montblanc. Aquest any hi prenen part 22 bars i restaurants, tres més que l’any passat, que serveixen tapes creades específicament per a la ruta, al preu de 2 euros per degustació. Les creacions gastronòmiques es poden maridar amb els vins de la DO Conca de Barberà, que col·labora amb la iniciativa, a 1,5 euros per copa.\nEntre altres mostres de cuina, els participants a la ruta poden degustar enguany creacions com cruixent de cua de bou amb poma, carabassa i safrà, presa ibèrica, caneló de galta, una fideuada vegana o una mescla de sushi. Els establiments serveixen les tapes a partir de les 19.30 hores dels dimecres.\nMostra d'una de les tapes que es van servir a l'edició anterior. | Cedida\nL'AEHCB també sorteja una capsa regal de cap de setmana entre els clients. Per optar-hi cal que 6 establiments segellin la butlleta de participació a la ruta, omplir les dades personals i lliurar-la a qualsevol dels establiments participants. Els restaurants i bars on degustar les tapes són: Bar Casal Montblanquí, Cafeteria Garbí, Isama, Cal Jordi, Cal Xixonenc, Carnaby, Central Plaça, El Cortijo, El Comerç del Mallol, El Pergamí, El Seguici, L'Arc, L'Ocell Blau, La Canal 2, La Dolça Violeta, La Tocineria, Miric's, Sant Francesc Restaurant, El Call, Xurreria Sant Jordi, Cal Magret i Ull de la Vila.\nMontblanc turisme gastronomia


20 de juliol de 2016 (01:29 CET)\nEl President de la Generalitat, Ximo Puig, ha avançat que la Generalitat proposarà "un major avanç en el camí del tren fins a Dénia" en els Pressupostos de la Generalitat de 2017, durant la inauguració de la millora i modernització del tram Altea-Calp de la línia 9 del Tram d'Alacant.\nEl cap del Consell ha afirmat que aquesta actuació en el tram Altea-Calp, en la qual s'han invertit al voltant de 9 milions d'euros, i la licitació d'una nova actuació en la zona, valorada en 4 milions, demostren "el compromís de la Generalitat amb les comarques de la Marina Alta i la Marina Baixa".\nEn paral·lel a aquests projectes, el President ha insistit que el Consell continuarà defensant "públicament i amb tota la contundència" que el pròxim Govern d'Espanya assumisca la reivindicació del Tren de la Costa. Puig ha assegurat que aquesta infraestructura "té una gran rendibilitat econòmica i social" i que, per tant, reclamar-la "no és un capritx".\nD'altra banda, Ximo Puig ha insistit en la necessitat de continuar reclamant un "finançament just" per a la Comunitat Valenciana. D'aquesta manera, "es podrien executar moltes més obres com la inaugurada i els ciutadans tindrien les prestacions socials, l'educació i la sanitat que es mereixen", ha afirmat.\nAmb aquest objectiu, el cap del Consell ha exposat la necessitat de "treballar al costat de tots els ciutadans de la Comunitat i des d'una aliança ferma amb els ajuntaments". "Hem d'aconseguir una millora del finançament, implementant la conscienciació en tota la societat valenciana i exigint al Govern d'Espanya un canvi de posició perquè assumisca la nostra reivindicació", ha assegurat.