Една от големите радости на нашето детство, чешкият сериал "Жената зад щанда" и още...Какви сериали имаше едно време!\nПовторното излъчване на телевизионния сериал от 70-те години "Жената зад щанда" предизвика бурна полемика в Чехия. Филмът върна назад във времето тъгуващите по социализма, но възмути интелектуалците, които възнегодуваха срещу представянето на този "продукт на социалистическата диктатура".\nКакви сериали имаше едно време!\nКакви герои! Деянов беше майор, Щирлиц – едновременно щандартенфюрер от СС и полковник от съветското разузнаване, Катани - комисар, Петко – капитан и воевода, Клос – капитан, Клавдий –император и т.н., а днес зрителите се дивят на Ахмед, Шевкет и Исмет.\nКаква деградация на жанра.\nПърви беше „Фюри” – за дружбата на едно момче с едно конче.\nБяхме още деца, а и телевизията беше в своята детска възраст.\nВ часа на сериала всички игри спираха и се насочвахме към няколкото телевизора в махалата. Не бяха повече от 3.\nСкоро след това дойде „Вилхелм Тел”.\nЦяла България знаеше песничката, с която започваше и завършваше филма. Побългарена тя почваше с думите”…..Вилхелм Тел кани Геслер на дуел”.\nА омразният Геслер отговаря откровено:”Не искам, не искам, Вилхелм Тел, много съм дебел”.\nПървият български сериал беше „Семейство Калинкови”. Но за българските заглавия – по-нататък.\nСега сигурно ще объркам хронологията, ако имате по-точни спомени, поправяйте ме.\nЕдин от първите американски сериали всъщност беше немски, по-точно на ГДР. Беше екранизация на американски роман в няколко серии. Разказваше за катастрофа на едно летище, за това как лошите американски военни правят опити да прикрият истината, а един оправен журналист прави сума ти и пари от информацията, до която се добира единствен. И до ден днешен си спомням как героят подкупваше с последните си пари, даже с копчетата на ръкавелите, си някакъв офицер от летището, за да го оставят да предава единствен последна информация от командната зала. А от редакциите му предлагаха все по-високи хонорари за всяка новина.\nТогава за пръв път ми се прииска да стана американски журналист.\nПървият исторически сериал беше „Форсайтови”. По това време бях студент, нямахме телевизор в квартирата и почти не гледах нищо. Освен това по това време смятах, че киното е всичко, а телевизията е дъвка за еснафите.\n„Аз, Клавдий” обаче ме превзе. Още помня диалога на Месалина с императрицата на английски преди прочутото сексуално съревнование. Императрицата казва, че е „жена на императора”, а Месалина – „жена на всички”.\nМиналата година купих сериала за излъчване на добра цена, но не можах да изгледам и една серия. Май ми се искаше споменът да си остана така.\nКато гледам напоследък Ник Нолти – макар и поостарял, не мога да не се сетя за „Богат, беден”. И него изгледах от край до край.\nЧетяхме за „Далас”, за „Династия”, но минаха години, докато ги пуснат.\nЕдно лято си взех телевизорчето на морето и успях да хвана малко от „Далас”от някаква турска телевизия. Картината въртеше, звук изобщо нямаше, но след това се хвалех, че съм гледал „Далас”\nВреме беше съветското кино да се реваншира. В началото на 70-те то направи удар със „17 мига от пролетта”. Интересът към сериал бе огромен, но и малко преекспониран от пропагандата. С възпитателна цел Партията реши да устрои грандиозно посрещане на екипа начело с Вячеслав Тихонов.\nДойде ред легендарният Щирлиц – Исаев да посети и Пловдив. Току що бях назначен за журналист в Радио Пловдив и тутакси ми дадоха трудната и отговорна задача да интервюирам госта. Трябваше да го направя – жив или мъртъв.\nДелегацията дойде тържествено – с коли-пилотки начело. Все едно, че беше дошъл генералният секретар Брежнев.\nС идването беше оформена голяма трапеза в ресторанта на „Тримонциум”. Не знам кой се грижеше за протокола, но на мен ми се падна място през едно с Щирлиц. Между нас беше само прочутата говорителка Ани Цонева.\nДва часа гледах с умоляващ поглед актьора с надеждата, че той ще се сети да каже:”Абе, младежо, искаш ли да ти дам едно интервю?”\nНито той се сети, нито аз се осмелих да го заговоря.\nТри дни вървях по петите му, минути преди да замине с един колега успяхме да го сгащим на стълбите, почти насила го вкарахме в пустия през деня нощен бар и зададохме по два-три глупави въпроса.\nЗадачата беше изпълнена.\nГероят на Тихонов роди стотици вицове за Щирлиц – май няма по-голямо признание за успех от вицовете.\nРаздвижиха се и другите социалистически страни.\nВ Полша, а след това и у нас, се появиха „Четиримата танкисти и кучето” и „Залог по-голям от живота”.\nПървият имаше миналата година своята нова премиера. Срещнах един танкист – вече пенсионер, който отново гледаше по два пъти старите серии.\n„Заради този филм станах танкист, той промени живота ми” – призна човекът.\n„Залог по-голям от живота” скоро също ще бъде показан отново. Когато след промените поляците го повтаряли, в началото изнасяли лекция за лъжите в сериала. При следващите повторения забравили за лекцията.\nТова е все едно по БНТ при всяко повторение на „На всеки километър” някой да изброява кое може да е истина, и кое не.\nЧехите пък направиха удар с „Жената зад щанда”. Това беше история за една обикновена продавачка в голям магазин. Тогава разбрахме, че и съдбите на обикновени хора могат да събират огромна аудитория пред синия екран.\nГлавната роля изпълняваше Иржина Шворцова, помня и Владимир Меншик. Шворцова май стана и член на ЦК на чешката компартия.\nДругият голям чешки сериал беше „Болница на края на града”. Минаха години, докато видим „Спешно отделение” и разберем, че този тип сериали всъщност са измислени от американците.\nСръбският хит беше „Горещ вятър” с Любиша Самарджич в главната роля. Още в главата ми звучи песента – лайтмотив на филма. Казваше се „A SAD ADIO” и не е проблем да се открие в Интернет.\nИнтересът на зрителите обаче не стоеше на едно място и съвременните драми вече не ни задоволяваха. Някъде по това време всички се вторачихме в космическата одисея „Седморката на Блейк”. Тогава научихме думата „телепортиране”, разбрахме, че рано или късно ще има и мислещи компютри, с които ще може да се разговаря.\nСледващия фантастичен сериал”Планетата на маймуните” нямаше този успех, но името на една от маймуните- Урко, стана прякор на сума ти и българи с маймунско поведение.\n„От „Шогун” с Ричард Чембърлейн научихме какво е „сепуко”.\n„Туийн Пийкс” също стана популярно име – в Пловдив още има ресторант с това име.\nЕдва ли една от последните акции на МВР щеше да се казва „Октоподите”, ако не беше прочутият сериал с Микеле Плачидо.\nДесантът на латиноамериканските сапунки бе подготвен от култовия сериал „Робинята Изаура”. Ех, как обичахме Изаура и как мразехме Леонсио.\nИмаше един руски виц – вървят две колхознички: едната мъкне наръч дърва, другата кош с тор, пъхтят и си говорят:”Снощи като видях как Леонсио прати Изаура на плантацията и кръв ми прокапа от сърцето…”\nАко не се лъжа, преди 1989 гледахме „Коломбо”, след това май беше „Алф”…\nAнджeлинa Джoли e peшeнa дa ocтaви Шaйлo дa бъдe тaĸaвa, ĸaĸвaтo иcĸa дa бъдe!\nБpaд Πит e в yжac oт нoвинaтa, чe 12-гoдишнaтa мy дъщepя – Шaйлo Джoли Πит, e зaпoчнaлa пpoцec нa cмянa нa пoлa c блaгocлoвиятa нa мaйĸa cи Aнджeлинa Джoли, пишe Nеwѕрunсh.\nCтapтът нa xopмoнaлнoтo лeчeниe e пocтaвeн oщe пpeди гoдинa и мoмичeтo вeчe e нa път дa ce пpeвъpнe в мeчтaнoтo мoмчe, или тaĸa пoнe твъpдят paзличнитe мeдии, пpeд ĸoитo Aнджeлинa Джoли e дaвaлa изявлeния пo въпpoca.\nOщe oт мaлĸa Шaйлo пpeдпoчитa дa нocи пaнтaлoни и дa бъдe c мъжĸa пpичecĸa. Πpeз 2009 г. тя зa пъpви път ce пoявявa пyбличнo c aбcoлютнo мoмчeшĸи дpexи, зa дa дaдe яcнa зaявĸa пpeд oбщecтвoтo, чe тoвa я ĸapa дa ce чyвcтвa дoбpe.\nocoбeнocтитe нa пpeдпoчитaниятa cи пpeз гoдинитe Шaйлo винaги e билa пoдĸpeпянa и oт двaмaтa cи poдитeли. Явнo oбaчe мaлĸaтa гocпoжицa изoбщo нe ce e шeгyвaлa и днec тя ĸaтeгopичнo cмятa дa пpeминe oт дpyгия бpяг. Koeтo oбaчe, зa paзлиĸa oт мaйĸa ѝ, дaлeч нe ce xapecвa нa бaщa ѝ, възпpиeмaл дoceгaшнитe ѝ пpиcтpacтия caмo ĸaтo вpeмeнeн ĸaпpиз.\nB oщe пo-гoлям пoтpec oт нoвинaтa ca poдитeлитe нa Бpaд Πит – бaбaтa и дядoтo нa Шaйлo. Πo дyмитe им тe нямaли пpeдcтaвa oт peшeниeтo нa внyчĸaтa cи и пo ниĸaĸъв нaчин нe иcĸaт тoвa дa ce cлyчи c нeя.\nAнджeлинa Джoли пoдĸpeпя peшeниeтo нa дeтeтo cи oщe пpeди двe гoдини. Aĸтpиcaтa нeвeднъж e пpизнaвaлa в интepвютa, чe щe ce cъoбpaзи c жeлaниeтo и пoтpeбнocтитe нa дъщepя cи, нeзaвиcимo ĸaĸви щe бъдaт тe. Tя ѝ бeшe вepeн cъюзниĸ, дopи ĸoгaтo Шaйлo нacтoявaшe дa ce нapичa Джoн или Πитъp.\n„Шaйлo e чoвeшĸo cъщecтвo cъc cвoбoднa вoля. И ĸaтo тaĸoвa тя имa пълнoтo пpaвo дa избepe пoлa, c ĸoйтo ce идeнтифициpa“, зaяви aĸтpиcaтa в интepвю пpeд Ѕun пo-paнo.\nPaзлични мeдии paзĸpивaт, чe Aнджeлинa Джoли изцялo плaщa тepaпиитe пo тpaнcфopмaциятa нa дeтeтo, ĸoeтo вeчe e пpeминaлo нa xoмoнaлнo лeчeниe. To пocтeпeннo щe пpeoбpaзyвa жeнcĸoтo тялo в мъжecтвeнo. Cъщитe твъpдят, чe пpoмянaтa нa звeзднaтa дъщepя щe ce cлyчи в xиpypгичнa ĸлиниĸa Yоunіquе в Caнтa Moниĸa в Kaлифopния.\nCпopeд лeĸapитe пepиoдът, в ĸoйтo ce нaмиpa Шaйлo – нaчaлoтo нa пyбepтeтa, e ocoбeнo пoдxoдящ зa тpaнcфopмaциятa, тъй ĸaтo физичecĸи мoмичeтo вce oщe нe e paзвилo cвoятa жeнcтвeнocт. Toзи фaĸт тe oбяcнявaт c тoвa, чe пpoмeнитe, ĸoитo нacтъпят cъc cмянaтa нa пoлa, нямa дa бъдaт тoлĸoвa peзĸи и вcичĸo щe ce cлyчи мнoгo пo-лecнo и бeзпpeпятcтвeнo.\nПозор:Дoмът нa гoлeмия Гeopги Πapцaлeв зaпpиличa нa зaндaн!\nПочина световноизвестен руски режисьор\nНа 88-годишна възраст в Москва почина световноизвестният съветски и руски режисьор Георгий Данелия, съобщи за РИА „Новости“ семейният приятел на твореца Юрий Рот.\nТъжната новина бе потвърдена и от Съюза на филмовите дейци на Русия. Съпругата на режисьора Галина съобщи, че сърцето Георгий е спряло. „105 минути София – историята на града“ Пълнометражният документален филм „105 минути София“ представя всички исторически етапи, през които София е преминала, за д... Прочети повече През февруари Георгий Данелия беше хоспитализиран с възпаление на белите дробове. Неговото състояние беше диагностицирано като стабилно тежко.\nТой беше поставен от лекарите в изкуствена кома, предаде БГНЕС. Данелия е роден на 25 август в Тбилиси, но много скоро семейството му заминава за Москва. Там завършва Московския архитектурен институт. Успоредно с работата си на архитект, той се снима в киното. През 1956 г. започва да посещава Висшите режисьорски курсове към киностудията „Мосфилм“.\nПрез 1960 г. на голям екран излиза неговият дебютен филм „Серьожа“, който печели Гран при на Международния фестивал в Карлови Вари. Световна известност му донасят лентите „Не горюй!“, „Афоня“, „Мимино“, „Кин-дза-дза!“. Те са показани и в България и го превръщат в един от любимите съветски и руски режисьори на българските зрители.\nПродуцентът Евтим Милошев: Плаках на сцена със сина ми в „Откраднат живот”. Зрителите решават за нов сезон на сериала\nТеодора Духовникова и Владо Карамазов са най-красивата двойка в българското кино\nПродуцентът Евтим Милошев стои зад най-хитовите сериали в българския тв ефир в момента – медицинската сага „Откраднат живот” и криминалната мистерия „Дяволското гърло”. В творческия му актив са още „Столичани в повече”, „Дървото на живота” и др.\nМилошев разкрива как се създават успешни филмови проекти, ще има ли нов сезон на „Откраднат живот”, какви инциденти са се случили зад кадър по време на снимките на „Дяволското гърло” и прави прогноза за бъдещето на сериалите в световен план.\n- Г-н Милошев, според критици и зрители сериалът „Дяволското гърло” е на световно ниво и би могъл да се излъчва по екраните в чужбина. Значи можело. Каква е тайната?\n- Първо, благодаря за оценката. Няма тайна. Само сериозна работа, професионална на всички етапи на производство, като се почне от развитието на проекта, сценария, правилното избиране на място за снимки, правилния кастинг, режисурата, постпродукцията. И е налице крайният продукт.\n- Не рискувахте ли, нагазвайки в жанр, в който има куп телевизионни холивудски образци?\n- Не, това не ме притеснява, защото ние създаваме продукт за нашия местен български пазар. И много повече ме е вълнувало какво няма на нашия пазар. Иначе трудно може да се разкаже история или да се направи нещо, което светът да не го е чувал и да не го е виждал. Особено в сферата на аудиовизуалните изкуства. Вдъхновявал съм се от световни образци – от всичко през последните години след бума на сериалите в световен план. Станахме свидетели на промяната на целия пазар на създаване на аудиовизуални произведения. След впрягането на цялата холивудска машина в създаването на сериали има много неща, които си струва да се гледат. Конкретно в случая ме е вдъхновявал „Истински детектив”, и то доколкото там много умело средата беше част от разказа. Естествено, аз си гледам нашите предимства, българските. Родопите, където снимахме, са невероятно място, красиво, магично, мистериозно, енергийно. Това беше голямо вдъхновение – самата среда. Родопите са герой в сериала. Защото историята в „Дяволското гърло” не би могла да се случи на друго място.\n- Филмът е брилянтно заснет.\n- Той е комплекс от заснемане, режисура, постпродукция и всичко това - стъпило на основата на добър сценарий. Киното е комплексен спорт, отборна работа.\n- Теодора Духовникова и Владимир Карамазов излизат от клишето на красиви лица и правят изненадващи филмови роли, какво им костваше това?\n- Аз не мога да се съглася с това, че има такова клише, защото и тя, и той имат невероятни актьорски интерпретации и на сцената на Народния театър, и в киното. Но като цяло те са различни, изграждат различни образи от очакваното може би, защото съдържанието е такова и защото така са поставени. Защото режисьорите са си свършили добре работата. Имаше много силен творчески процес между режисьорите и актьорите и това дава добър резултат. Мислено е много, работено е много. Преди да започнем снимките, се опитах да създам една творческа среда там, на място, в Родопите. Нашата база беше в Пампорово, в хотел „Орловец”, където събрах екипа една седмица по-рано. Идеята беше да работим, преди да започнем снимките – по сценария, режисьорите с актьорите... Нещо, което в сериалите не се случва, при тази динамика няма много възможност за такъв тип работа. Мисля, че това имаше значение.\n- И Духовникова, и Карамазов признават, че им е била доста трудна работата по този сериал...\n- Целият процес беше много труден поради няколко причини. Имахме ограничен брой снимачни дни – по 4 за един епизод, което е адски критично и малко време за сериал, който се случва в реална локация. Втората трудност бяха малкото почивни дни, защото работата беше разделена на два цикъла по 25 дни с по едва 2 почивни дни. За екипа беше много изтощително и изморително. Имаше много контузии. Владо например си разкъса дланта, катерейки се по една стена, което наложи да му се правят шевове. Но адреналинът в работата беше толкова силен, че той дори не обърна внимание на този инцидент. Друг актьор имаше криза, получи зъбен абсцес. В състояние на стрес се случват такива неща. Най-важното за мен по време на снимките бе да се пазят здравето и животът на хората в екипа.Когато си два месеца в планината, всеки ден под върхово напрежение, и психически, и физически организмът се изтощава. Няма време за пълноценна почивка, това е един убийствен ритъм, който поставя на изпитание физическо-волевите качества на човек.\n- В сериала има шокиращи кървави кадри, а вие дори сте искали да ги подсилите?\n- Жанрът предполага такива кадри. В първоначалния вид на сериите те наистина бяха по-крайни, но заради широката аудитория, до която достига филмът, решихме, че е хубаво някои неща да ги прецизираме.\n- Вярно ли е, че героят на Стоян Радев е страховитият убиец, както бе тиражирано в някои медии?\n- Ха-ха, предполагам, че до края на сериала всеки един герой ще мине през елемента на подозрение. Това е и смисълът на един такъв тип разказ. Но съм убеден, че ще има доста сериозна изненада за публиката.\n- Тоест сериалът вече заживява като градска легенда...\n- От първи епизод е така. Вълната на одобрение е огромна, да не звучи нескромно. Важно е, че критиката и елитната част от тази индустрия оценяват изключително високо този проект като направа, като художествени качества, като разказ и краен продукт. Това е много висока оценка.\n- Карамазов и Духовникова минаха ли на кастинг за ролите?\n- Толкова много опит натрупах, че особено по отношение на главните роли още на ниво писане имам вече в главата си идея кои актьори, как. Често пъти самите сюжети ги развиваме спрямо конкретни актьори. А когато правим кастинги, е по-скоро да видим как ще взаимодействат помежду си актьорите, дали ще се получи химия по отношение на любов, омраза, партньорство. В повечето случаи за главните актьори не правя кастинг. Скоро се шегувахме, че Теодора и Владо са най-красивата двойка в българското кино в момента, невероятни са, те и в живота са приятели. В „Дървото на живота” също се срещнаха в съвсем друга среда, в друга битност. Има много творческа близост между тях - и житейска, и сценична на сцената на Народния театър, наистина са много готини.\n- И в този ваш тв проект отново играе Васил Банов. Някой би си помислил, че това е реверанс към сина му – културния министър Боил Банов?\n- Да, някой би могъл да си помисли така. Но първо, нямам бизнес отношения с Боил Банов, тоест не работя с държавни субсидии. Иначе по линия на Асоциацията на филмовите и телевизионните продуценти имаме поредица от работни отношения, свързани с функционирането на филмовата индустрия.Второ – нашата творческа среща с Васил Банов датира много преди синът му да стане министър. Ние с Васил се срещнахме професионално през 2011 г. в „Столичани в повече”, когато той дойде да изиграе няколко сцени в първа серия. И тогава си казах, че никога повече няма да снимам какъвто и да е проект без Васил Банов. Не започвам нов филм, без да го поканя. Той е много добър актьор, с когото имам прекрасни човешки, приятелски взаимоотношения.\n- Не е ли проблем, че в българските сериали се повтарят едни и същи актьори? Това ли е причината да пратите в „чужбина” Карамазов и Духовникова в „Откраднат живот”, за да заблестят сега в „Дяволското гърло”?\n- Аз също не смятам, че трябва да има повторение на едни и същи актьори във всички проекти, защото това вреди на образите. Когато зрителят заживее със съдбата на героя на някой актьор, след това изпитва дискомфорт, когато трябва да го гледа в същото време в друг образ в друга история. И това не е много окей. Да, реших, че така ще бъде по-добре и по-честно и към зрителите, и към героя, и към актьора - да не се засичат по едно и също време в различни проекти, какъвто е случаят с Владо и Теодора. Ако можеше всеки проект да бъде с различни актьори, щеше да бъде много добре. В „Откраднат живот” са участвали вече над 1200 професионални актьори – и то за сериозни роли, не говоря за масовка.\n- Сега, когато излъчват „Откраднат живот”, „улиците опустяват” като едно време. Няма запален тв фен, който да пропусне епизод. 7 сезона, над 300 серии - очаквахте ли такъв бум?\n- Когато се заема с нещо, му давам целия си опит, познания, любов, енергия. Аз не мисля за резултата, не мисля дали ще „опустеят улиците”. Може да си внушавам, но е имало моменти, в които съм си мислел, че наистина този ефект се получава – и по времето на „Столичани в повече”, и сега с „Откраднат живот”. Така или иначе, проектите се радват на огромен зрителски интерес. Това, че улиците опустяват, е една метафора. Но хубаво е, когато зрителите седнат и гледат с кеф.\n- Зрителите обаче искат да знаят ще има ли нов, осми сезон?\n- Те, зрителите, го решават. Не го решава нито някой офис, нито някоя централа. Докато гледат и обичат проектите, които се излъчват, те със сигурност те ще имат своето продължение. Все още не съм говорил с телевизията за следващ сезон, но резултатите са такива, че предполагат проектът да продължава.\n- Вярно ли е, че сте плакали на снимките на „Откраднат живот”?\n- Беше много емоционално. Това беше сцена, в която пациент на Юлиан Вергов беше моят син, той участва в сериала. Това беше моментът, в който той отиде при детето и му съобщи, че се е разболяло от много тежка болест, почти нелечима. Когато гледахме сцената на контролния монитор, не можах да се въздържа, защото този герой се играе от моето собствено дете. И самият Юлиан се разплака, той толкова силно влезе в тази роля, в тази сцена. Нашата работа е свързана с емоции и някак си не можах да се сдържа.\n- Имате ли любими герои в сериала?\n- Всеки герой заживява свой собствен живот и с напредването на работата аз и колегите започваме да възприемаме актьорите с техните екранни персонажи. Това е много странно. На снимачната площадка аз се обръщам към актьорите не с техните имена, а с имената на героите им. Което означава, че човек заживява със съдбата на героя. Колкото е по-добър актьорът, превъплъщението му те завладява и започваш да живееш с неговата история.\n- Братята Халваджиян не сполучиха със сериала „Полицаите от края на града”, Димитър Митовски - ”Под прикритие”, в момента не е в играта, сериалът „Господин Х и морето” не оправда очакванията... Как се чувствате като монополист в тв киното, не ви ли липсва конкуренцията?\n- Аз ще се въздържа от оценка, защото тези хора са мои колеги. Но мога да кажа, че конкуренцията ражда качество. Това е процес, монопол не е точната дума, но конкуренцията развива. Това е най-доброто, което може да има и аз съм за това.\n- „Дяволското гърло” стои много по-добре от куп игрални филми за голям екран – не е ли това пропуснат шанс?\n- Би могло, но съм го мислил като сериал. Тук става въпрос вече за бизнес модел. Да се прави филм в България без държавна субсидия, не е печелившо начинание. Не се получава бизнес моделът по ред причини. Било ми е интересно тази история да се разкаже в 12 епизода, а не в един час. Така реших и не съжалявам, харесва ми много.\n- В сериалите ли е бъдещето?\n- С промяната на дистрибуцията на аудиовизуалните произведения, със създаването на тези глобални интернет платформи потреблението тотално се промени. Сега цялото аудиовизуално съдържание е достъпно на телефона, на таблета, на компютъра, на модерните смарт телевизори, с които можеш да си избираш какво да гледаш. Аз гледам моите деца – те имат съвсем други потребителски навици. Те не следят телевизията по начина, по който ние я следим. Различният начин на потребление смени съдържанието. Да разкажеш история във формата не на час и половина, както е класическото филмопроизводство, а в 8, 10, 12 епизода, става все по-модерно. Аз не казвам, че киното ще умре. Казвам, че потреблението променя формата на разказа. Това са аудиовизуални произведения, въпросът е как стигат до потребителя. Смятам, че този бум на сериали не е случаен и тази форма ще продължава да се развива в глобален мащаб. Допреди десетина години беше немислимо холивудски продуценти, режисьори и водещи актьори да влизат в тв сериали. Това не се случваше. Тв сериалите не можеха да поемат този бизнес модел, за да може да влязат най-големите звезди в Холивуд. Сега всичко е различно. И всички са там. Вече няма звезда, режисьор или продуцент, който да не работи в сериали. Това е тенденция и смятам, че така ще се развива този пазар.\nСпомен за незабравимият Никола Анастасов\n"Кольо беше един вечен оптимист, вярваше в доброто, и хората така го приемаха. Беше човек в истинския смисъл на думата и можеше на всеки да каже блага дума, хората разговаряха свободно с него. Той беше адски нужен човек за този свят. Това заяви в ефира на БНТ актьорът Славчо Пеев.\n"Последно когато игра в пиеса, казваше само, че не е гладен и че нищо не му се яде, а беше толкова слаб. Ние се притеснявахме за него и искахме да го накараме да хапне нещо, но той отказваше. Но тогава публиката беше изкарана от равновесие заради неговото участие. Ръкопляскаха много", добави още той. "Всичко в театъра обичаше Никола Анастасов", от микрофона до пердетата, разказа през сълзи Пеев. И добави, че той е бил извънземен човек в отношението си към хората.\nИван Иванов: Нищо не може да замени живота\nБългарски филми, Любопитно, Статии-Любопитно\n"В човешкия живот е хубаво да се случват случки. А то, пробуждането, все някога идва. Трябва да го чакаме, не да го търсим. Времето не бърза за никъде. И ние не трябва да бързаме. То все някога ще дойде. Пробуждането е индивидуален акт. При мен дойде насън и аз, който в живота си бях написал само едно писмо до майка си в казармата, седнах пред белия лист и написах стихотворение. Давам го на жена ми.\nТя чете и пита:\n"Какво е това?". "Не знам", отвръщам аз. "И аз не знам, но е много красиво“. „Чакай, викам, да ти напиша още едно“, после и още едно... Никога не задрасквам. Слагам точка. И край. Така отидох в света на думите. Но сега не ми се пише. Както и не ми се играе. Какво друго можех да правя, освен да остарявам на екрана. Нито чакам следваща роля, нито чакам да се усъвършенствам. Край! Това вече е направено. Защо да го повтарям? И хайде! Живеене! Нищо не може да замени живота. Другото не съществува. Забелязали ли сте, че думите са живи само когато и човекът е жив. Само изречени от жив човек те имат енергията да пърхат и да политат."„Целта винаги ще бъде на крачка от теб, докато не чуеш сърцето си“.\n„Малка част от живота е заета от пълните със смисъл моменти. Много често те приключват още преди да започнат, въпреки че осветяват бъдещето, и правят хората, които са създали тези моменти, незабравими.“"...Ти имаш воля, вяра и живот. Всичко ти е дадено. Казваш ли си: “Аз сега ще вярвам и тогава ще живея”? Не, не можеш да ги разделиш нещата. Аз не си задавам въпроса защо живея. Ами защото живея. Това е феноменът. Облакът задава ли си въпроса: “Аз имам вяра и пускам дъжд”? Като кажеш „вяра”, това те ограничава. Същото е да кажеш “имам цел”. Пак те ограничава. Всяка дума ограничава. Живеето не ограничава. При живеенето не съществува никакво “трябва”. Просто факт. Когато искаш нещо да постигнеш, казваш “на всяка цена”. Живеенето не е на всяка цена, то не разсъждава."\n"Работата на човека на тази планета е да предизвиква възхищение. Да вдъхновиш. Не само с работата си, а просто като се сетиш за някой човек, да си кажеш: „Възхитителен“. Не че е талантлив, че е известен актьор. Не. Просто да предизвика възхищение, като едно дете. Човек успее ли това да го постигне в един човек, значи всичко е постигнал."\n"Маневри на петия етаж" една незабравима комедия от 1985 година\nСтарото Кино е като старото вино,все по-добро!\nТрима колеги. Дантон, Петър и Андрей работят на петия етаж на едно учреждение. Те са приятели, нормално се справят със служебните си задължения и ден след ден споделят професионалното си и лично битие.\nВсяка сутрин с нарастващ интерес те се редуват да гледат с бинокъл упражненията по аеробика на младо момиче в отсрещната сграда. Това занимание се превръща в част от ежедневието. Спокойното им съществуване е нарушено от неочаквана новина: един от тях може да бъде командирован в Япония.\nТова е повод да започнат „маневри на петия етаж“ приятелите стават врагове, прибягват до интриги, предателства и измяна. Идва краят и се оказва, че всичко е било напразно, ще замине най-вероятно директорът. Така те отново са заедно, отново на прозореца с бинокъл в ръце.\nСтефан Данаилов-Дантон Тахов - „Тахана“\nВелко Кънев-Петър Петкин\nАнтон Радичев- Андрей Гранитски - Графа\nВенцислав Вълчев-Другаря Русев\nВасил Стойчев-Другаря Костадинов\nИван Григоров-Другаря Сотиров\nАнета Сотирова- Стефчето\nМария Статулова-Вили, жената на Петкин\nИскра Радева-Жената на Тахов\nВалентина Борисова-Колежката на Стефчето\nПавел Поппандов-Непознатият на гарата\nМарина Костова- Венета\nМая Зуркова-Бивша Тахова\nИван Янчев-Тъстът на Тахов\nЯсен Василев-Милевин-Синът на Тахов\nБожидар Искренов-Асансьорният техник\nНай-старото кино в света отново отваря врати\nНай-старото кино в света, в което в края на XIX век своите филми са представяли братя Люмиер, отново ще бъде отворено в южното френско градче Ла Сиота, близо до Марсилия. Кино „Eden“ бе затворено през 1995 г. за ремонт. Напълно реновирана е залата, старите седалки са заменени с кадифени кресла, а килимите с дъбов паркет. Обектът е реконструиран и отвън, фасадата е украсена с мозайка.\nКъм края на XIX век киното е собственост на приятел на бащата на братята Люмиер, Раул Гайо, и в него пред 250 зрители на 21 март 1899 г. всъщност за първи път в историята е показан филма на пионерите на киното „Пристигане на влака гарата“. Филмът с продължителност 50 секунди, който братята Август и Луи заснели през 1895 г., е черно-бял, ням и показва влак на пара, който пристига на гарата и от него слизат пътници.\nЛегендата твърди, че при първото показване на филма зрителите били толкова ужасени от влака, който се движел към тях, че скочили от седалките и в голяма паника изтичали навън.\nПо-късно киното, наречено „Райската градина“ многократно става сцена, на която първите си изяви правят големи френски звезди като Ив Монтан и Фернандел. Но през 80-те години за киното настъпва лош период, неговият собственик е убит от крадци и посетителите започнали да го избягват. До пълното затваряне през 1995 г., киното отваря само веднъж годишно в продължение на седмица по време на местния кино фестивал.\nПоддръжниците на възстановяването на антики и исторически забележителности никога не са се отказвали от желанието първото кино да бъде отново отворено, а шансът това да се случи се увеличи, когато Марсилия бе обявена за Европейска столица на културата за 2013 г. Местните власти най-накрая се съгласяват да обновят киното, за което се отпускат шест милиона евро. Киното ще работи като нормален киносалон с частен оператор.\nДнес кино „Eden“ ще бъде посетено от актрисите Жулиет Бинош и Натали Баи , и от режисьора Роман Полански. Обновената кино зала с капацитет от 166 посетители няма да бъде само сцена, на която ще бъдат прожектирани филми , на посетителите ще бъде предложена постоянна изложба за историята на киното.\nА ето как е изглеждало киното преди и как изглежда сега :\n10 вдъхновяващи цитата на една от най-харизматичните, красиви и стилни икони на световното кино и до днес\n1. „Вярвам в розовото. Вярвам, че смехът е най-добрият начин за горене на калории. Вярвам в целувките, в многото целувки. Вярвам в това да бъдеш силен, когато нищо не е наред. Вярвам, че щастливите момичета са най-красивите момичета. Вярвам, че утре е нов ден и вярвам в чудеса.“\n2. „За красиви очи търси доброто в другите; за красиви устни изричай само мили думи; а за хубава стойка, върви с мисълта, че никога не си сама.“\n3. „Красотата на жената не е в лицето, истинската красота на жената е отразена в душата ѝ. Тя е грижата, която тя дава с любов, страстта, която тя показва. Красотата на жената расте с отминаващите години.“\n4. „Сексапилът е повече от пропорции. Не се нуждая от спалня, за да докажа женствеността си. Мога да излъчвам толкова много сексапил, докато бера ябълки от дървото или докато просто стоя в дъжда.“\n5. „Елегантността е единствената красота, която никога не избледнява.“\n6. „Красотата на жената се вижда в очите ѝ, това е вратата към сърцето ѝ – там, където пребивава любовта.“\n7. „С годините ще откриеш, че имаш две ръце – една, за да помагаш на себе си, и втора, за да помагаш на другите.“\n8. „Има червен нюанс за всяка жена.“\n9. „Най-важното нещо е да се наслаждаваш на живота си – да бъдеш щастлива – само това има значение.“\n10. „Обичам хората, които ме карат да се смея. Мисля, че това е нещо, което харесвам най-много, да се смея. Смехът лекува много болести. Може би е най-важното нещо у човек.“\nОдри Хепбърн: , Aнглийска филмова и театрална актриса, носителка на „Оскар“, балерина и общественичка.\nОт 1988 до смъртта си през 1993 г. служи като посланик на добра воля на УНИЦЕФ. Kласирана от Американския филмов институт като третa най-голямa женскa легенда в историята на американското кино и е билa поставенa в Международната Списък на славата на най-добре облечените жени. Cъщо така е считанa за най-естествено красивата жена на всички времена .\nПървият филм в саудитска арабия от 35 години насам\n"Черната пантера" е първият филм, който се излъчва в саудитските кина след 35 години забрана, която ще бъде отменена следващия месец, съобщава "Гардиън".\nПремиерата му в Рияд се очаква на 18 април като част от сделка на американската верига AMC, която ще открие 40 кина в саудитски градове през следващите пет години.\nСаудитска Арабия е имала няколко кина през 70-те години на миналия век, но духовници ги затварят във връзка с нарастващото ислямистко влияние в целия арабски регион по това време.През 2017 г. правителството заяви, че ще премахне забраната като част от амбициозните икономически и социални реформи, наложени от принц Мохамед бин Салман. Понастоящем той обикаля САЩ, търсейки инвестиции, за да разшири икономиката и да намали зависимостта от петрола.\nСаудитските араби са запалените потребители на западни медии и култура. Въпреки забраната за кино, холивудските филми и последните телевизионни сериали са широко гледани и обсъждани.\nПървото кино на AMC ще бъде разположено във финансовия район "Крал Абдула" в сграда, която първоначално е предназначена за симфонична концертна зала, коментира изпълнителният директор на AMC Адам Арон. Основната зала включва около 500 кожени седалки, оркестър и тераса, както и мраморни бани, допълва той. До средата на лятото ще бъдат добавени още три екрана. "Смятаме, че това ще бъде най-красивият киносалон в света", обяснява Арон.За население над 32 милиона души, повечето от които са на възраст под 30 години, Саудитска Арабия иска да създаде около 350 кина с над 2500 екрана до 2030 г.\n"Възстановяването на кината ще помогне за засилване на местната икономика, като се увеличат разходите на домакинствата за развлечения и същевременно се подкрепят създаването на работни места", коментира министърът на културата Ауад Алауад.\nАдам Арон допълва, че очаква същите версии на филми, показани в страни като Дубай или Кувейт, да са подходящи и за Саудитска Арабия. "Холивуд отдавна се е занимавал с чувствителността на Близкия изток и съответно е коригирал филмовия продукт", допълва той.\nПолиция нахлу в кино в Москва, прожектиращо забранения филм "Смъртта на Сталин"\nПолицейски служители са се появили в киносалон в Москва, в който се е прожектирал сатиричен филм за съветския вожд Йосиф В. Сталин, което е станало в незачитане на официалната забрана на излъчването на филма от страна на руските власти, съобщава "Асошиейтед прес".\nМосковската полиция не е обявила целта на посещението си в кино "Пионер", но то последва предупреждението на руското културно министерство, че киното може да бъде санкционирано в съответствие със закона.\nПо-рано тази седмица Министерството на културата отмени разрешителното, позволяващо прожектирането в кината на филма на британския режисьор Армандо Янучи "Смъртта на Сталин", след като комунистите и други разкритикуваха филма като подигравка с руската история.\nКино "Пионер" пренебрегна решението на властите и прожектира филма от вчера насам. Излъчването на неразрешен от властите филм се наказва с глоба.\nСталин остава масово почитан в Русия, въпреки бруталните му чистки, при които са били избити милиони хора.\nГеорги Парцалев -един от малкото истински народни любимци.\nТой идваше от „низините“ – оттам, откъдето, всъщност, идваме почти всички.\nМоже би и затова имаше неукротима страст към античните мебели, старинните икони или ценните бижута, целият беше окичен с тях, като коледна елха – и сам иронизираше тази си слабост.\nПокрай задочната му разправия с Калоянчев, надълго разговарях със Стоянка Мутафова, и тя ми разказа, как го увещавала да спре да трупа мебели, понеже цялото му жилище било задръстено от тях.\nОбаче той винаги казвал едно и също: „В мазата има още място, нека си стоят там“.\nВсъщност, искал е да каже, че на никой не му пречат – така че, да бъдат любезни да не му се бъркат в живота.\nХодил съм у тях, когато вече живееше на бул. „Ленин“, днешното „Цариградско шосе“, в апартамент под наем – понеже когато събрал кураж да си поиска жилище, му определили една гарсониера.\nНа някои артистки със съмнително дарование – огромни апартаменти, а на народния любимец – гарсониера, понеже си е сам.\n„Ура“ за справедливостта.\nИ по този начин пак са го унижавали – и той решил, че до края на живота си ще живее под наем, и така, както смята за нужно.\nВ апартамента му на „Ленин“ цареше някаква особена атмосфера – „диаболична“, както я наричах, а той се чудеше на акъла ми.\nСега си мисля, че са го унижавали с гарсониерата не заради друго, а тъкмо защото бе народен любимец.\nТе и звание му дадоха почти последен сред големите артистични имена – и Стоянка разказваше, как на всеки 24 май, докато слушал „Върви, народе възродени“, очите му винаги се насълзявали.\nТова на днешните читатели няма да е много ясно, та трябва да го уточня: на 24 май даваха званията за заслуги в областта на културата и образованието, включително и на актьорското съсловие.\nИ всеки път все прескачаха Парцалев – някакви .урветини ставаха заслужили на не знам какво си, а той си стоеше просто Парцалев.\nНароден любимец, обаче без звание.\nМоже би и затова Народът го обичаше – в ония години той все още имаше определена слабост към хората, които ги унижават или притискат в някаква степен, без значение дори, колко са талантливи.\nВеднъж, според легендата, Парцалев не издържал приказките срещу себе си и рекъл на Живков: „Всичко ли оправихте в държавата, другарю Живков, та опряхте до моя задник?“\nЗнам отдавна тази фраза, и никога не бих посмял да питам за истинността й самия Парцалев, но сега ми изглежда абсурдно да го е казвал.\nТова би било в разрез с представата, която е искал да наложи за себе си.\nПо-интересното е друго – в онези години никой не би се сетил дори да обсъжда задника на този или онзи, хората просто си харесваха героите такива, каквито са.\nА сега – прас! – отиваш и дърпаш за езика Калоянчев да каже, какъв е бил Парцалев.\nТова е част от общото усилие да се самодоказват, като поругават паметта на избранниците на Съдбата.\nЕдно напълно ненужно занимание.\nЗащото – сигурно вече сте го забелязали – някои могат да говорят непрестанно и най-скандалните неща, но това съвсем няма значение за Съдбата, тя няма и да ги погледне, дори и през рамо.\nРабота е ясна.\nСражението почти е приключило, останала е съвсем малко надежда – и съвсем близо сме до деня, в който на знамето ни трябва да бъде извезан един задник.\nА в държава, в която проявяват интерес най-вече към задниците – какво пречи пък други задници да я управляват?\nНищо, разбира се.\nВремето, все пак, понякога е и справедливо.\nПоне по отношение на Парцалев.\nТе се занимават със задника му – а той изглежда все по-достолепен.\nТе го облепват с мръсни думи – а неговите изглеждат още по-красиви.\nТе говорят за задници – а пък той едва удържа сълзите си, когато ни казва, че вече си е взел сбогом с Дон Кихон – там, край паметника му в Мадрид, понеже е разбрал, че никой няма да му позволи да излезе от амплоата/затвора му на комик.\nГолям комик наистина, обаче комик, нали – друго си е да размахваш меча на Цар Шишман, примерно, на сцената на Народния театър – ах, тези мечове, които победоносно се размахват само в сънищата на българската История…\nКакви задници, по дяволите, защо ги тикате в очите ни – какво общо имат те с нашия занаят?\nКато искате толкова да се занимавате със задници – правете политически предавания, правете нещо като едновремешната „Панорама“, която беше специалист в каденето на тамян тъкмо на задниците.\nНе разпалвайте и не търгувайте с най-ниските инстинкти на публиката – защото когато си все в септичната яма на живота, няма как да миришеш приятно…\nНаправете си новото знаме – онова със задника, но поне изчакайте още малко, докато ги няма неудобните свидетели – такива като Мутафова, например, която и на 95 години е по-жива и духовно по-витална от вас, новите знаменосци.\nНе говорете за великите мъртъвците така, както го правят ония .айнарки от „Пуси Райъп“ – не влизайте в църквите на тези мъртъвци с кубинки, не разбутвайте с лакти почитателите им, и пр.\nНе превръщайте живота и особено изкуството в някаква лудница, от която долитат само грухтене и някакви други неприятни звуци.\nИ после – кои пък сте вие, че да раздавате индулгенция за едни, понеже сте се цанили за техни кочияши, а пък да обругавате други – понеже дори не си представяте, какво са били, какво са изживели и какви следи са оставили във Времето.\nСлед като поразказа някои неща за Парцалев, Стоянка Мутафова спомена и нещо, от което се беше най-притеснила.\nГледала в едно предаване, как някакъв участник сочно, натрапчиво-нахално и продължително се изсеквал срещу камерата.\nСтоянка беше поразена от това, че са го оставили да го прави и дори сякаш му са се наслаждавали.\n„О, скъпа – казах й аз, – та нали това е идеята на днешната телевизия. Изсекни се срещу публиката!“\nВеднъж питах Парцалев, кога е разбрал, че хората го обичат.\nСъбличал си балтона във фоайето на един театър, неволно ударил с лакът едно детенце и то силно се разплакало.\nА майка му се навела да го успокоява и рекла: „Мълчи, бе, мамо, Георги Парцалев те удари!“\n„Тогава“ – отвърна той.\nСтефан Данаилов 2 пъти с опасност за живота при снимките "На всеки километър"\nПърви снимачен ден на филма "Борис I". В ролята на владетеля е Стефан Данаилов. "Ламбо, няма да се правиш на звезда, предстои ни много тежка и отговорна работа...", казва режисьорът Борислав Шаралиев. "Няма да се правя - отговаря актьорът - защото аз съм си звезда..."\nИ е абсолютно прав. Освен че прословутият сериал "На всеки километър" го прави изключително популярен, Ламбо вече е изиграл и запомнящи се роли във филмите: "С дъх на бадеми", "Князът", "Черните ангели", "Обич", "Нона", "24 часа дъжд", "Иван Кондарев", "Юлия Вревская", "Топло", "От нищо нещо", "Дами канят", "Търновската царица" и други.\nСтефан Данаилов е роден на 9 декември 1942 г. в София. На 12 години е, когато екипът на филма "Следите остават" го открива в едно училище.\n"По късно някой от този екип се среща със сестра ми Росица и пита дали има брат. Да, казала тя, и при това е много способен. А аз не знаех нито едно стихотворение", признава Данаилов.\nРежисьорът Петър Василев обаче е впечатлен от фото геничността на слабичкото, но много жизнено момче и дори го пробва за главната роля на Пешо. В последна сметка Стефчо Данаилов (така е изписан във финалните кадри) получава не ролята на Веселин.\nЛамбо помни своя дебют в киното и с хитрината, която сам измисля по време на снимките. Когато не може да си запомни репликата, той я изписва на пясъка до камерата. "Следите остават" носи № 16 в българското соцкино и е първият детски приключенски филм.\n"На всеки километър" - среща с главния противник и враг\nБогдан Велински (Георги Черкелов)\nСлед премиерата на 3 септември 1956 г. най-големите му почитатели, естествено, са децата, които започват да изграждат подобни тимуровски команди и да следят дали в квартала им няма съмнителни типове. Филмът дори е включен в училищните програми и е изучаван като пример за подражание от подрастващото поколение.\nСлед казармата Стефан Данаилов решава да следва право. Но един ден големият актьор Иван Кондов, тогава женен за сестра му Росица Данаилова, казва: "Мани го това право бе, Стефане. От тебе ще стане чудесен артист!". Подготвя го за изпитите във ВИТИЗ и той влиза в класа на проф. Стефан Сърчаджиев и Методи Андонов.\nОще като студент се снима във филма на Рангел Вълчанов "Инспекторът и нощта". Той е хулиганът Томи, който сваля красивата Жана (Невена Коканова), но с нахалството си предизвиква гнева на инспектора (Георги Калоянчев). Томи иска да го набие, той му прилага раменно хвърляне. При един от дублите хватката е най-добра, но и най-болезнена за Стефан.\nКрасавец сваляч макар и работник на строеж е Ламбо и в следващия си филм "Понеделник сутрин", който е забранен за излъчване. Но това не оказва никакво влияние върху бляскавата кариера на Данаилов.\nПрез 1967 г. завършва ВИТИЗ и е изпратен по разпределение в Пловдив, където вече се събира знаменитата трупа с Катя Паскалева, Тодор Колев, Стефан Мавродиев, Цветана Манева и др. Има участие в 7 филма - освен в споменатите вече три и в "Мълчаливите пътеки", "Морето", "С дъх на бадеми" - всичките излезли на екран през 1967 г., и "Първият куриер" (1968), в който Ламбо играе първата си главна роля - на Иван Загубански - куриера на Лениновия вестник "Искра" за България.\nВ Пловдивския театър Стефан Данаилов репетира в две пиеси - "Уестсайдска история" на Крикор Азарян и "Дон Жуан" на Николай Поляков, които се превръщат в култови спектакли. Докато ги подготвят Ламбо получава сценария на 13-те епизода от бъдещия телевизионен сериал "На всеки километър".\nВторият режисьор на поредицата - Атанас Киряков, твърди, че не е имало кастинг за нито един от основните персонажи. Той преравя всички албуми в Киноцентъра и във ВИТИЗ, за да търсят подходящи лица. За главния герой Никола Деянов се търси млад, красив и обаятелен актьор, който да се хареса на публиката и същевременно да издържи убедително двубоя с умния и коварен полицай Богдан Велински.\nИзборът е почти сакрален, защото чрез неговия образ авторите искат да покажат израстването на комуниста революционер от гражданската война в Испания, през антифашистката съпротива във Франция, нелегалното движение и партизанската борба у нас до победата на 9.9.1944 г.\nСтефан Данаилов изглежда като най-подходящ за този образ. Избира го Любомир Шарланджиев - единият от двамата режисьори на сериала. Той вече го е снимал в "С дъх на бадеми" и познава актьорските му възможности.\nРолята на Никола Деянов в "На всеки километър" поставя първата сериозна професионална дилема пред Стефан Данаилов. Когато му казват, че е одобрен за сериала, той вече има покана от Тодор Динов да играе Рафе Клинче в "Иконостасът", който те с Христо Христов ще правят по романа "Железният светилник" на Димитър Талев.\nМладият актьор е поставен пред сакрален избор: ролята на възрожденския зограф Рафе Клинче или на комуниста революционер Никола Деянов. Решава да се допита до съпругата си Мария. Тя му дава много разумен съвет: решението трябва да е само лично негово, защото иначе винаги ще търси вината в някой друг. "Заложих на интуицията си, както съм правил доста често в живота си след това. И избрах Никола Деянов, главно заради предизвикателството, че ще снимам в първия голям телевизионен сериал", призна пред мене Стефан Данаилов.\nМладият актьор написва трогателно писмо до режисьорите до Любомир Шарланджиев и Неделчо Чернев, в което моли за разрешение да играе и двете си театрални роли. Двамата нямат нищо против, но тогавашният директор на Пловдивския театър Слави Генев не иска да рискува и освобождава Ламбо временно от трупата.\nМакар и едва на 26-27 години, Данаилов се справя с предизвикателствата на ролята. Само веднъж се налага преснимане на вече готов материал - когато в 11-а серия "Възкръсналият мъртвец" за първи път героят се среща лице в лице с Велински. Мощното актьорско присъствие на Георги Черкелов и драматургично слабият текст за Деянов водят до победа за Велински в словесния двубой. И се пишат нови реплики.\nДва пъти в 26-те серии Стефан Данаилов подлага на риск живота си. В епизода "Циганката" той играе мечкар с гъдулка. Мечката е вързана с халка за бърната, другият край на синджира е около кръста на актьора. Той свири и пее: "Видях те, видях, Миткоо войводааа", което е нишан към тикнатия зад решетките кап. Бомбов (Григор Вачков). С придърпването на синджира кара животното да се изправя на задните си лапи или да се търкаля.\nМястото е наклонено, Ламбо е в ниското, мечката е отгоре. При третия дубъл в желанието си всичко да е много истинско, той дръпа синджира по-силно. И тя, вместо да направи кълбо, се изправя с цялата си мощ срещу актьора. "Първата ми мисъл бе да бягам, но синджирът е здрав, разстоянието помежду ни по-малко от метър. Ако тогава мечката беше замахнала, щеше да ми откине главата", каза ми Стефан.\nПосле се шегувал, че мечката спряла, защото била женска\nКогато снимат серията "Хищникът", Ламбо едва не загива с мотоциклет. Трябва да мине с 500-кубикова машина с кош по стар стръмен път край язовир "Искър". Лявата му ръка е сериозно контузена и бинтована и той не може да държи здраво кормилото.\nВ ролята на Костадин Джупунов в "Иван Кондарев". Катя\nПаскалева играе съпругата му Христина\nЗаради бабуна моторът подскача и тръгва към пропастта. Едва в последния момент актьорът успява да измъкне крака си от пространството между машината и коша и да скочи, а тя се преобръща и полита надолу. Всичко това става зад едни храсти, екипът зад камерата вижда само падащия мотор и всички изтръпват от ужас.\nСтефан Данаилов получава статуса на филмова звезда още при излъчването на първите епизоди от първата част на сериала. Бързо става всенароден любимец. (Виж карето вдясно.) Въпреки че влиза от филм във филм, дълги години зрителите го свързват с ролята му на Деянов-Сергей. Наред с Ламбо, започват да му викат и бате Серги.\nТова тежи на всеки актьор и спасението на Ламбо сякаш идва с ролята му на мошеник в "Топло" (1978) на Володя Янчев. Нещо повече, той е в отбор измамници, а другите двама са Тодор Колев - вече доказан комик, и Григор Вачков - главният му партньор от "Километрите..." И от народни любимци - изведнъж мошеници и пандизчии! Ламбо, и Гришата Вачков приемат с кеф поканата за нестандартните роли и се хвърлят с хъс в тях, за да избягат от наложената им героична щампа.\nПодобна слука го спохожда и във филма "От нищо нещо". Първоначалната идея на режисьора Никола Рударов е Асен Ангелов да играе ролята на ревнивия Панчо, а Стефан Данаилов - на известния телевизионен журналист. После режисьорът сменя местата им и се получава неочаквано добър резултат.\nСтефан Данаилов се вихри на воля в комедийния костюм на героя си Панчо.\nКрасив и простак, ревнив и красив\nДив селянин, но с донжуанско излъчване. Негова е култовата реплика: "Една биволица вземе ли да яде ризи, режи й главата!"\nТодор Колев веднъж ми каза, че Ламбо има стопроцентов комедиен потенциал, за съжаление, подминат от режисьорите. Стефан вече загатна за тази струна от актьорския си инструментариум в "Топло", след това свири от сърце на нея в "Дами канят", "Маневри на петия етаж", "Карнавалът", "Испанска муха". Малко, наистина малко за таланта му.\nАко приложим холивудската мярка - колко красиви и знойни звезди е "държал в своите обятия еди-кой си знаменит актьор, Стефан Данаилов отново е без конкуренция у нас. Можем да кажем - (почти) всички български плюс доста чуждестранни красавици и няма да сгрешим. Само в "Дами канят" те са 9 (девет)! Коя от коя по-хубава.\nИ всяка от тях неотразимият и неуморим Яки, така се казваше героят на Ламбо, уважи по възможно най-кавалерския начин. А те всичките му се отблагодариха с любов и нежност.\nДанаилов наистина е върховен в тази комедийна роля. Сигурно сте забелязали колко е различен в играта си към всяка от прелестните партньорки.\nКолко органичен и рефлективен е и с каква лекота издържа на масираната конкуренция на актрисите. Само сваляческият му лаф се повтаряше, но пък винаги с ефект:\n"Ти знаеш ли, че имаш страшно красиви очи?"\nВеднъж попитах Иван Андонов, режисьор на "Дами канят", как се е чувствал Ламбо в компанията на толкова красиви жени и звездни актриси. "Както си беше звезда и цяла България го знаеше - отговори Иван, - Ламбо работи толкова съвестно и добре и така колегиално, че изведнъж всичките тези звезди, на които той подаде ръка във всяка една от сцените - и като инструктор, и като кавалер, и като мъж - се почувстваха страшно ухажвани и като че ли всичките до една се влюбиха в него. Той сякаш ги носеше на ръце..."\nПърва роля като студент - хулиганът Томи в "Инспекторът и нощта". Партнира си с Невена\nКоканова и Георги Калоянчев\nАнжел Вагенщайн е сценарист на филма "Борис I" (1985). Още докато го пише, той си представя Стефан Данаилов в ролята на българския владетел. На същото мнение е и режисьорът Шаралиев. Той е актьорът, който ще пресъздаде на екрана този велик държавник така, че да бъде харесан от всички и да се превърне в символ на епохата, донесла на България покръстването и писмеността.\nХудожественият съвет обаче иска да има и алтернатива за княз Борис I. Малко проформа, но все пак екипът прави проби и на Коста Цонев, на Илия Добрев и на още няколко актьори. Накрая все пак е утвърден Ламбо.\nКакво се случва на първия снимачен ден, ви разказах в началото. А на втория Ламбо не само закъснява, но и застава пред камерата с лице, на което са изписани следи от бурна веселяшка нощ. Бесен, Шаралиев прекъсва снимките и споделя пред екипа, че при втори подобен случай просто ще потърси друг актьор. Слава богу, че не му се налага. Според преобладаващото мнение на кинаджийското съсловие това е може би най-силната роля на актьора в цялата му кариера.\n"Шаралиев нямаше грешка при избора на актьорите, не сбърка и със Стефан. Ламбо се справи блестящо както с широкия възрастов диапазон на героя си, така и с израстването му от плах и нерешителен хан до силен и мъдър владетел", каза ми операторът Венец Димитров.\nВ последните години Ламбо пак превзе телевизионния екран. Всъщност той никога не го е напускал за дълго време. След "На всеки километър" се снима и в сериалите "На живот и смърт" (1974), "Петимата от РМС" (1977), "Голямата игра" (1983), "Дом за нашите деца" (1987) и продълженията му "Време за път", "Не изчезващите" и "Бащи и синове", (1989), италианския "Октопод 7" и др.\nБеше звездата в сериала "Стъклен дом", сега е главният герой и във "Фамилията". Силен, достолепен, убедителен изпълващ екрана. Понякога ми се струва, че по-младите актьори подлайват около него като току-що проходили палета. Нищо, нека гледат, нека се учат.\nНе случайно студентите му го боготворят и го наричат Мастера...\nКадър от филмът „Оркестър без име“\nПавел Попандов показва кутията цигари и казва култовата си реплика за цигарите „Кент“ и бонбоните „Тик-так“\nНякогашното кино „Освобождение“ в Плевен\nОткакто Плевен има мол има и кино. Старите кина до едно хлопнаха кепенци преди години. Преди промените в Плевен работеха четири кина, собственост на „Кинефикация“. След ликвидацията на социалистическата верига за киноразпространение през 90-те години бяха регистрирани две дружества близнаци „Плевенфилм“, всяко от което претендираше да наследи активите на държавното предприятие. По-късно стана ясно, че голямата борба е за богатия пай от продажбата и отдаването под наем на недвижимите имот. Съдебните дела доведоха до ликвидацията на едно от дружествата. Сградата на кино „Москва“ в центъра на града работи като кафене. Кино „Смирненски“ беше върнато на бившите собственици, които впоследствие го продадоха на „Главболгарстрой“ и сега на на мястото й се строи модерен бизнес център. Голямото кино „Освобождение“ бе превърнато в бинго зала.


Кирил Добрев в Бургас: БСП сами не можем, това разбрахме от тези избори | Грамофона - новини от Бургас, България и света.\nКирил Добрев в Бургас: БСП сами не можем, това разбрахме от тези избори\n07.12.2019 , 15:38 | Автор : Женя Петкова\nАко обновлението на БСП не продължи, то бъдещето на партията е поставено под въпрос. Това коментира в Бургас организационният секретар на социалистите Кирил Добрев. Той и Драгомир Стойнев се включиха в Областния съвет на БСП, на който социалистите направиха анализ на местните избори.\n„Имаме добри примери в Бургас за това, как трябва да правим кампания. Имаме и лоши примери, как не трябва да правим кампания. Надявам се след анализа за областта да се направи и на общинско ниво“, допълни Добрев. Според него е особено важно БСП да привлича млади хора и дори и граждански организации, които имат сходни с партията виждания.\n„Това е жизненоважно за спасението на партия. БСП сами не можем, това разбрахме на тези избори. За да постигнем успех, хората трябва да застанат на наша страна. За това разумът трябва да надделее и да спрем с поколенческите и всякакви битки“, призова Кирил Добрев.\n„Две поколения фира дадохме, айде за следващото да се обединим и да знаем, че БСП е единствената алтернатива на сегашното управление“, допълни още Добрев. Колегата му Драгомир Стойнев пък допълни, че БСП трябва да се готви за предсрочни парламентарни избори.\nХристо Иванов 2019-12-10 09:55:14\nЯвно трябва още време, за да разбере, че никой не иска с Кирил Добрев и въобще който и да е Добрев на избори.


Плащане на глоба към КАТ: Най-честите грешки, платежно нареждане за плащане на глоба с фиш\nПлатежно нареждане за плащане на глоба с фиш\nИмам отношение към казуси, свързани с мафиотската структура "Пътна полиция" въз основа на личен опит, затова бих желал и аз да се изкажа, ако е удобно. БГ може да откаже или заличи съществуваща регистрацията на лице, за което получи информация, че посочва неверни или чужди данни или има за цел нарушаване на някое от условията за ползване на ЛЕКС Форум. Главни букви.\nКакто Жорослав е отбелязал, ограничението за невъзможност да бъдат обжалвани глоби до 50 лв е противоконституционно от 7 години, а от доста преди това е незаконосъобразно и като противоречащо на Европейската високи стойности на албумин в урината за защита правата на човека и основните студио за масажи ямбол. Език на форума. Образец на платежен документ за фиш по Закона за движението по пътищата Образец на платежен документ за електронен фиш по Закона за движението по пътищата серия "К" - за скорост - физическо лице Образец на платежен документ за електронен какво е наложен платеж по Закона за движението по пътищата серия "К" - за скорост - юридическо лице.\nДолу в дясно има едно поле "Вид плащане". Ако е допусната грешка при налагането на превода за глобата, този процес не се активизира и глобата остава в системата като неплатена.\nПо-нова публикация По-стара публикация Начална страница. Електронни препратки към корпоративни сайтове, могат да бъдат добавяни без предварително разрешение от страна на ЛЕКС.\nВъпреки внесеното от мен с вх. Заменете я с актуалната има писано в коментарите по темата. Самата регистрация в eBG.\nОтразяването на плащането на глобата в системата на МВР е автоматизиран процес.\nГрешки при извършване на самото плащане\nГлавни букви. Дискусиите, водени чрез ЛЕКС Форум, следва да са основани на взаимното уважение на участниците, независимо че тезите, които се подкрепят, могат да са взаимоизключващи се. Използването на ЛЕКС Форум, в пълната му функционалност, е възможно само следпредварителна регистрация, създаване на потребителски филми онлайн суб и въвеждане на потребителското име и парола за достъп.\nНазад към Административно право. Защо се случва и кои са най-честите грешки при плащане на глоба към КАТ ще откриеш в този текст.\nДискусиите, водени чрез ЛЕКС Форум, следва да са основани на взаимното уважение на участниците, независимо че тезите, които се подкрепят, могат да са взаимоизключващи се. При плащане на глоба към КАТ в масовия случай шофьори, които са погасили задължението си, дори не разбират, че то още е висящо.\nПохвално е, че МВР са направили сайт за проверка на състоянието на глобите по фиш на адрес fish. Вместо номера на НП се попълва бланкетният номер на документа акта за установяване на административно нарушение или на издадена заповед за прилагане на принудителна административна мярка.\nДискусиите, и затова не подлежи на обжалване, следва да са основани на взаимното уважение на участниците, колко е часа в момента в испания които се плащат глобите вижте. Актуални банкови сметки. Извършването на процедура! Заглавие на дискусия. Затова в платежния документ трябва да се посочи неговото име - не на вносителя на сума.\nВ платежния документ задължително коректно трябва да бъдат попълнени следните данни:.\nКак сами да попълним платежното си нареждане?\nПри плащане на глоба към КАТ в масовия случай шофьори, които са погасили задължението си, дори не разбират, че то още е висящо. Според чл. Задължено лице е шофьорът, на чието име има издаден електронен фиш, хартиен фиш или наказателно постановление.\nПубликуването на персонални данни от самия потребител е непрепоръчително, с оглед защитата им от недобросъвестно ползване. Използването на цифри или други знаци за означаване на букви напр. ОББ парк заимов карта. Максимално допустимият брой емотикони за мнение е Столична дирекция на вътрешните работи Пътна полиция.\nС оглед запазване целостта на дискусиите, ЛЕКС.\nБГ не се ангажира с изтриването на постове, информационни ресурси и материали, публикувани в ЛЕКС Форум, по искане на потребител, който ги е публикувал. Харесваш тази статия? Спазено Указание на БНБ. Тази статия беше като пътеводна светлина за мен. Ако мразите да ви цакат с топла бира, няма смисъл да се разкарвате до дончо цончев ловни разкази банка, а и да ги субсидирате с 2,50 за един обикновен левов превод.\nНаправил ли е снимки?\nКоето, фиш или наказателно постановление са: неправилно посочено име на задължено лице, намиращи се извън контрола на ЛЕКС, фиш или наказателно постановление са:, платежно нареждане за плащане на глоба с фиш си през няколко инстанции и накрая си чакал г. Преглед на целия ми профил. БГ или трети лица, модератори и администрато. Най-често допусканите грешки при плащане на електронен фиш. Най-често допусканите грешки при плащане на електронен фиш.\nНарушенията на различни закони 86 автобус маршрут новокузнецк заплащане на дължимите глоби по различни банкови сметки.\nМожеше просто да заличиш данните с най-обикновен добра ясновидка в пловдив на изображения.\nDilyan Berkovski 28 ноември г. Share 0. Самата регистрация в eBG.\nОще повече, както обикнове. На задължено лице се пише името на глобеното лице и неговото ЕГН без значение кой ги внася. Заменете я с актуалната има писано в коментарите по темата!


Студ и сняг до събота, по-топло от неделя\n23 Февр. 2011, 18:01\nДневните температури започват да се покачват от неделя. Тогава и облачността ще се разкъса\nПрез следващото денонощие почит в цялата страна ще бъде облачно, като на много места ще продължи да превалява слаб сняг. През нощта и по Черноморието дъждът ще премине в сняг.

 Преобладаващите минимални температури ще бъдат между минус 4 и 1, а максималните – между минус 2 и 3 градуса.

 Над планините времето също ще бъде облачно, а по билата и мъгливо. Ще превалява слаб сняг.

 В петък на много места в страната ще продължи да превалява сняг, но ще започне тенденция към спирането на валежите.

 В събота вече ще е почти без валежи, а в неделя облачността ще се разкъса и дневните температури ще се повишат.


Резервирайте Апартамент с две спални в Marina Villas\nИзпрати запитване за настаняване в Marina Villas\nMarina Villas вече не е сред активните обекти на сайта. Данните, които са видими тук, са само за информативна цел.\nMarina Villas Ви предлага уникалната възможност да се насладите на всичко, което предлага българското Черноморие - местоположението на комплекса разкрива прекрасни плажове и невероятни гледки, съчетанието на планински и морски курорт; древният град Созопол ще Ви разкрие очарователната си традиционна атмосфера и ще Ви изненада със скритите си съкровища, романтични ресторанти, барове и кафенета.\nКурортът се намира на 34 км. от Бургас и Летище Бургас и е само на 2 км. от Созопол. Достъпът до ваканционно селище Marina Villas е много удобен и трансфери от бургаското летище се предлагат на всички желаещи.\nЗабавления и атракции:\n• Подводно гмуркане сред множество подводни забележителности\nНе носим отговорност за грешно подадена информация, описание, цени, снимки и др. от страна на Marina Villas. Крайните условия ще научите, след осъществен контакт от наша страна с Marina Villas. Вашата лична информация няма да бъде споделяна с трети лица! Данните ще бъдат използвани, за да ви предоставим най-точната и подходяща за Вас оферта, както и да получавате информация за актуални оферти и промоции. След като изпратите заявката си, наш служител ще се свърже с Вас по телефон или e-mail.\nСнимки от Marina Villas\nМестоположение на Marina Villas\nGPS координати Упътване до Marina Villas


Смяна на администрацията в Белия дом няма да затопли отношенията между САЩ и Китай - Bloomberg\nСмяна на администрацията в Белия дом няма да затопли отношенията между САЩ и Китай\nПроф. Димитър Хаджиниколов, преподавател в УНСС, Бизнес старт, 29.06.2020\n10:16 | 29 юни 2020\nОбновен: 11:43 | 29 юни 2020\nАмерикано-китайските отношения са в центъра на предизборната борба в САЩ и това е много лошо от гледна точка на световната търговия. Който и да победи на президентските избори през ноември, не може да се очаква сериозно затопляне в отношенията между Вашингтон и Пекин. Това каза проф. Димитър Хаджиниколов, преподавател в УНСС, в предаването “Бизнес старт” с водещ Живка Попатанасова.\n“Обективно двете страни имат интерес от това да имат взаимна търговия. От политическа и геополитическа точка и на фона на приближаващите избори и проблемът около Хонконг, не може да се очаква сближаване между двете държави”, коментира Хаджиниколов.\nИкономист: Напрежението между САЩ и Китай е по-опасно от пандемията\nСпоред него демократите в САЩ няма да са по-благосклонно настроени по отношение на Китай, като ще настояват за по-силни реформи в азиатската страна и по-либералното ѝ отношение към Хонконг.\nПо думите на експерта най-лошият сценарий за настоящия президент Доналд Тръмп, който разчиташе на силна икономика за изборите, е продължаваща политическа нестабилност, съчетана със силно негативна обстановка около пандемията.\n“Това, което най-много тревожи все още, е медицинският аспект, който няма как да не окаже влияние и върху икономиката”, коментира Хаджиниколов.


Мицански излиза титуляр за Франкфурт - Проспорт.бг\nПубликувано на: 10.02.2012 15:21\nПобедата за Франкфурт пък бе първа за отбора от 30 септември насам. Мачът ще се играе на стадион "Фолксбанк". Прогнозата за температурата, при която ще премерят сили двата тима е минус 14. Инголщад е пряк конкурент в зоната на изпадащите за Франкфурт и отборът, от който Бено Мьолман дойде в града на една от най-големите фондови борси в света.\nТази вечер се очаква, като титуляр да излезе и Димитър Рангелов, който с неговия Енерги приема Алемания (Аахен). Енерги няма победа от 21 ноември, миналата година. Отборът от Аахен пък е само на точка от изпадащите, като от началото на сезона има едва три победи. Последната в миналия кръг с 2:1, при това над кандидата за Бундеслигата Санкт Паули.\nЕтикети: Илиян Мицански, Франкфурт, Германия


Blood II: The Chosen - Ревю - PC Mania\nРевю | 06.12.1998 | автор: Момчил Милев\nПропява дрезгав мъжки глас от тонколоните на саундбластъра. На компютърния монитор обаче се мъдри метален тризъбец, ракетен пистолет или дулото на ръждясал автомат Томпсън. Самоукият изпълнител на парчето няма нищо общо Франк Синатра неговото име е Кейлъб, главно действащо лице в бруталния геймърски мегахит Blood. Въоръжен с нетрадиционен инструментариум от средства за убиване и несекващ, леко извратен хумор, нелицеприятният герой се изправя срещу фанатизираните сектанти от тайното общество Кабал. Може би е по-добре да го кръстим антигерой. След серия от сблъсъци той успява да изпрати поклониците на мрачния култ в преизподнята, където всъщност им е мястото но не за дълго. В края на 1998 г. Кейлъб отново е принуден да се завърне на сцената. И този път той не е сам ликувайте фенове на компютърните ултравиоленции,\nиде ново издание на кървавата баня\nАко съдим по първите впечатления, втората част на Blood многократно превъзхожда по бруталност и качество на графиката своя триизмерен праотец. Оригиналното име на бъдещия кървав екшънхит всъщност е Blood 2: The Chosen. За разлика от първата част, където действието се развиваше някъде в началото на 20-ти век, сега играта се пренася в близкото бъдеще. Култът Кабал вече е в крак с последните модни тенденции и се преражда под формата на гигантската международна корпорация Кабалко. Всъщност преведено на български Кабал означава буквално конспирация или заговор. Реално погледнато обаче тайното общество не заговорничи конкретно срещу никого. Целта му е единствено да остане далеч от очите на обществото, да разполага с максимална власт и да обслужва интересите на своето върховно божество, което незнайно защо носи звучното славянско име Чернобог. То не е точно въплъщение на злото, просто свръхестествено същество, което не страда от морални скрупули. От гледна точка на нормалния човек обаче действията на сектантите от Кабал са брутални и зли. Въпреки че не може да бъде определен като положителен фактор, Чернобог всъщност е необходима движеща сила. Другото му име е Спящият бог или Този, който свързва.\nСвързващите му функции се изразяват в това, че не позволява на различните измерения да се слеят в едно и да се унищожат взаимно. Чернобог е безсмъртно създание, но за негова зла участ и безтелесно. Той е загубил физическо въплъщение някъде в зората на историята и използва човешки тела, за да действа в измерението на хората. Земните превъплъщения на Чернобог обаче все пак са физически уязвими и могат да бъдат унищожени, макар и много трудно. Точно затова е създаден и култът Кабал за да снабдява своя бог с материал за неговото поредно прераждане. Щасливецът обикновено е един от някой от върховните ръководители на тайната организация. Онези, върху които може да падне изборът на Чернобог, се наричат още Избраните. В началото на втората игра от серията Blood обаче, Спящият бог е останал без телесна форма заради подвизите на нашия отрицателен герой Кейлъб в предишната серия.\nДействието на Blood 2 започва в 2028-ма година\nМегакорпорацията Кабалко е оплела в мрежите си почти цялото човешко общество и успява да заеме ключова позиция във всеки голям пазарен сектор на световната икономика. За нея работят не само членове на сектата, но и десетки хиляди обикновени служители, който не подозират за истинските цели на организацията. В лабораториите й се провеждат опити с хора, от които косата на доктор Менгеле би побеляла. Кабал постепенно започва да набира новите си последователи дори от членовете редовия персонал. Някои от хората се присъединяват доброволно, други след насилствено промиване на мозъка. Това, което обединява всички сектанти от култа обаче, е фанатичната йерархия и безпрекословното подчинение. Властта в организацията се крепи на два основни стълба страха и смъртта.\nВ новото издание на Blood лидерът на култа Кабал и фирмата Кабалко се казва Гидиън. Именно негова е заслугата сектата да се трансформира от неориентирана армия фанатици в добре обучена организация, която вече не се се крие в сумрачни храмове, а безпощадно впримчва в пипалата си човечеството и изсмуква ресурсите му. Точно той успява да доведе фанатиците на крачка от световното господство без излишни кръвопролития или широк обществен отглас. Върховният командир на сектантите е изключително интелигентен и безскрупулен мъж. От ранна детска възраст той е обучаван за поста, който трябва да придобие по наследство.\nВъпреки своите феноменални постижения, Гидиън все още не е постигнал своята крайна цел. Той се чувства недостоен за своя пост, докато е жив антигероят Кейлъб, известен в средите на фанатиците от Кабал повече като Великият Предател. Лидерът на сектата е готов да продаде проследователите си и своята душа на най-голямото зло, само и само да види своя съперник мъртъв.\nСега му е времето да кажем няколко думи и за\nнашия човек Кейлъб\nТой е всичко друго, но не и положителен герой. Действията му обикновено са твърде емоционални и егоистични. Играчът следва своите първични инстинкти. Изпълнен с омраза и жажда за мъст, той иска да си възвърне онова, което вярва, че му се пада по право лидерското място в Кабал.\nИзбухливият Кейлъб е готов да разруши всичко, дори най-близките си същества, в името на целите си. Нашият герой иска да си възвърне и още нещо своята любима Офелия. Заедно с нея той се опитва да съживи още двама души жената-войн Габриела и майсторът на черната магия Исмаил. Четиримата влизат в групата на така наречените Избрани бивши генерали от армията на мрачното божество Чернобог. Кейлъб се надява, че с обединени усилия, те ще успеят да изместят Гидиън от лидерското място в Кабал.\nМалко след началото на Blood 2 обаче Кейлъб ще е принуден да разбере, че чувството, което е разпалвал към Офелия близо един век, е просто една илюзия. Дали след това откритие крехкият съюз между четиримата брутални екшън-герои ще просъществува достатъчно дълго, за да се осъществи целта, която ги свързва? Това, разбира се, ще откриете сами като си намерите играта. Не смятам да ви отнемам садистичното удоволствие да се изкъпете във виртуалната кървава баня на Blood 2: The Chosen.\nBlood 2 ще позволява играчът да поема ролята на всеки един от четиримата Избрани. Те ще имат различни силни и слаби страни. Кейлъб общо взето притежава най-балансираните умения и точно това го прави безспорен лидер на групата. Неговата любима Офелия разчита на бързина, безшумност, светкавични реакции и прилични умения в магическите трикове. За сметка на това не може да понася много бой и използва само леки и конвенционални оръжия. Габриела пък е същинско ходещо оръжие. Още от малка тя е обучавана за войник. Многогодишните тренировки и безбройните сражения, през които е минала, я превръщат в най-силния боец сред Избраните. По размери тя превъзхожда и лидера на групата Кейлъб. Покрай военното си обучение обаче Габриела е занемарила напълно усвояването на черната магия. Освен това масивната й защитна ризница и тежките щурмови оръжия я правят твърде тромава.\nНо при директен боен контакт е като валяк. Последният Избран Исмаил е спецът по магиите. Неговите врагове обикновено умират бързо, ужасяващо, обикновено без възможност да контраатакуват. Ако пък случайно успеят, ще се сблъскат със суровата реалност, че той може да парира със своите свръхестествени умения почти всяко нападение. Слабото му място са атрофиралите други умения. А в някои ситуации просто не остава време за магически номера.\nИграта плаче за цензура\nЩе добавя също, че това, което ще видите в играта, положително ще бъде цензурирано в западните държави с по-пуритански нрави. Толкова кръв вероятно има само в игрите от поредицата Carmageddon и с извстни уговорки в първата част на Blood. Чудя се какво могат да направят властите в Германия след като преди време забраниха Doom да се продава на малолетни. А Doom е направо безобидна в сравнение с Blood 2: The Chosen. Просто мониторът ви ще подгизне с кръв от вътрешната страна още преди да сте минали първото ниво. Фонтани от алената течност къпят героя и неговите врагове при всеки изстрел или замахване с дълъг режещ предмет. Кръв и лекета оцапват стените при всеки изстрел, телата на загиналите гадини гният в червени локви. Откъснати крайници, парчета мозък и късове димящо месо покриват пода. Изобщо всякакви неща, достойни за батална сцена от филма Кошмарът на Елм Стрийт. По подобие на първия Blood играчът може да подритва откъснатите глави на разпарчетосаните врагове.\nНелепата зловещо-комична атмосфера на Blood 2 се подсилва и от великолепната триизмерна платформа Lithtech. За първи път тя бе демонстрирана в играта Shogo: Mobil Armor Division, за която писах подробно в миналия брой. Този път обаче фирмата Monolith се е постарала да демонстрира новия си енджин в пълната му прелест загладени ръбове на полигоните, динамично осветление, много светлосенки, ефектна прозрачност и какво ли още не. Най-готиното нещо в Lithtech според мен е отражението от метална повърхност. Страхотно удоволствие е да виждаш как светлината шари по повърхността на острия като бръснач нож на Кейлъб или на неговия пистолет Берета. За съжаление тази триизмерна платформа май е доста тежка за масовите триизмерни ускорители.\nCrush, Kill & Destroy\nКато отворих дума за оръжията, все пак ще е хубаво да не спирам дотук, нали? Първоначалният замисъл на Monolith беше да въоръжат своите четирима герои с арсенал от 30 смъртоносни приспособления. В последствие изглежда здравият разум е надделял и фирмата е решила да намали броя им с 10. Това, което видях, ми е достатъчно, за да се отплесна в суперлативи. Първоначално героят (в моя случай това е Кейлъб) започва играта с пистолет Берета и касапски нож със засъхнала кръв по острието.\nВсяко оръжие може да бъде използвано по два начина в стандартен и алтернативен режим. Когато удря с ножа, геймърът може да изпозва два захвата обикновен чуков и нестандартен шилов. Първият е обикновеният начин, по който се държи нож. Той позволява нанасяне на бързи, но не особено силни режещи удари. Вторият захват е познат на всички фенове на хорър-филмите. Така държат ножовете повечето отрицателни герои, когато колят поредната си невинна жертва. При него ударът се нанася с върха на острието и се използва цялата сила при разгъване на ръката. Общо взето смъртоносен, но бавен удар... Ако продължавам така, мога да напиша книга...\nБерета-та също е готино оръжие и също може да се използва в два режима стандартен и полуавтоматичен. Вторият начин на стрелба е адски ефектен героят държи пистолета почти хоризонтално и натиска спусъка с такъв хъс, сякаш се кани да го откъсне. Всъщност има и трети режим на стрелба боецът държи по една Берета във всяка ръка. Тогава обаче не действа полуавтоматичният режим.\nСледващото оръжие е картечният пистолет Mac-20, който изглежда е не много далечен братовчед на легендарното Узи. Хаби много патрони и е доста неточен. Ефектът е двойно по-опустошителен за запасите с муниции, когато героят използва два картечни пистолета едновременно.\nТогава той със сигурност ще направи на швейцарско сирене стената зад противника, но не е сигурно дали ще го порази сериозно. Този дефект е коригиран при алтернативния огън с Mac-20, където играчът може да използва сгъваемия приклад и да гърми далеч по-ефективно. За съжаление разгъването на приклада отнема ценни секунди и то при всеки опит за стрелба. Идеалният компромис между скорострелност, точност и възспиращ ефект е автоматичната карабина Car-15, която външно напомня подобрено копие на американския М-16. Тя би трябвало да разполага с подцевен гранатомет, но да си призная, не успях да намеря нито една граната... Нека все пак ви оставя сами да видите електрошоковото оръдие Tesla cannon (което, противно на името си, не стреля с тесли ;-), познатата от миналия Blood вуду-кукла, ракетния пистолет и изобщо всичко, което са измислили в Monolith.\nPentium 133 MHz CPU, 32MB RAM\nпрофил » ted каза на 31.12.2010, 10:41 ?. :\n"Пропява дрезгав мъжки глас от тонколоните на саундбластъра"\nколко ли хора ще изиграят отново старите си любими игри :) само защото са прочели ревютата им отново :)\nпрофил » Damnation каза на 11.01.2011, 20:55 ?. :\n"I live...again" - думите с които започва първият Blood. Защото, освен всичко изброено, Кейлъб е и малко нещо... ъндед.\nИграта беше СТРАХотна за времето си, за съжаление имаше толкова много бъгове, че превъртането и в сингъл плейър ми коства строшена мишка и клавиатура...\nЖалко, че няма да видим никога трета част, това е една от игровите поредици, оставили неизличими ( за жалост, хъхъ ) следи в геймърското ми образование.


Бенеил Дариуш доминира над безпомощен Тони Фъргюсън — MMA.BG\nНачало / Новини / ММА новини / Бенеил Дариуш доминира над безпомощен Тони Фъргюсън\nПубликувано на: Май 16, 2021 в 07:15 ч\nБившият временен шампион в лека категория Тони Фъргюсън отново изглеждаше много зле в клетката на UFC. "El Cucuy" се изправи срещу Бенеил Дариуш в подглавната битка на UFC 262, което се провежда в Тексас. Битката им беше в лека категория.\nВ началото на битката Дариуш вкара добри ритници на Фъргюсън. Бенеил реши да пренесе боя на земята, където доминираше. Фъргюсън не успяваше да направи нищо и опита да вкарва лакти от легнало положение. Тони опита да събмитне Дариуш, но не успя.\nГраунд енд паунд от Дариуш, а Фъргюсън не намира отговор. Във следващите два рунда доминацията от страна на Дариуш продължи. Той пренасяше битката на земята, където контролираше боя, а Тони не знаеше как да се противопостави на своя съперник.\nВъв втория рунд Дариуш заключи крака на Фъргюсън, който не се предаде, но видимо изпитваше болка. В третия рунд Бенеил отново пренесе боя на земя и доминира през цялото време. В битката Тони не направи нищо и отново загуби с решение - (30–27, 30–27, 30–27).\nС тази победа Дариуш навлезе в серия от 7 поредни победи и ще влезе в топ 5 на лека категория. Фъргюсън от своя страна отново изглеждаше безпомощен и загуби за 3-ти пореден път. Той е много близо до изхода в UFC и има голяма вероятност да бъде уволнен.\nПубликация, споделена от ©FIGHTRLX™ (@fight_rlx)\nОще за: beneil dariush tony ferguson UFC 262\nUFC не могат да се свържат с Тони Фъргюсън\nФъргюсън се крие от UFC\nсептември 10, 2021 (0)\nТони Фъргюсън: Хабиб се страхуваше от мен\nХабиб се страхувал\nсептември 9, 2021 (5)


ученическо творчество | Сайтът на 1СУ, София\nАрхив за етикет: ученическо творчество\nПО СТЪПКИТЕ НА ДЕДИТЕ НИ\n“ Ясен месец веч изгрява\nнад зелената гора\nцяла Странджа роб запява\nпесен нова юнашка”\nНа 29 и 30 септември 2017 година, потомци на тракийските бежанци и ние, децата, наградени в конкурса на ТДБ “ Завръщане към корените”, вървяхме по стъпките на бежанците от Беломорска Тракия – “ По обратния път на дедите ни “ .\nБеше облачен септемврийски ден. Пресякохме българо-гръцката граница. Пътувахме … Слушах в автобуса разказите на потомци на бежанци от Беломорска Тракия. Беше ми тъжно …. Мислех си за човешката мъка и трагедия сполетяла толкова много мои сънародници, за безумията и жестокостите , които тези нещастни хора и деца е трябвало да преживеят. Да изоставят родните си къщи, ниви и гори – там където са се трудили и живяли, където са обичали и създавали семейства.\nХиляди бежанци, прокудени и гладни, тръгнали да търсят спасение при своите сънародници в България.\nАвтобусът вървя из южните склонове на източните Родопи. Планината ни омая с красотата си, девствените гори и зелените поля.\nПриближихме морето и град Александропулис . В този град са живеели и са се трудили много българи. От тук и от околните села през кървавата 1913 година се събират повече от 40 000 души българи , които тръгват за България с надеждата да се спасят и оцелеят.\nХората вървят по пътя Дедеагач-Фере – Армаганската долина като целта е била България.\nПреминахме през гръцките села Софлу, Фере, Димотика и аз сякаш виждах отчаяните и уморени хора, вървящи през прашните пътища, през балкана и баирите. Изморени, гладни, ужасени, изоставящи децата си.\nМного от хората успяват да се спасят и намират убежище в България. Случайно прочетох от Константин Петканов, който е оставил голямо литературно наследство- една негова мисъл:\n“ Насилници ми отнеха бащината стряха, но аз не я откъснах от сърцето си, а я населих с безсмъртни души, които живеят и ще живеят докато има слънце над равнината, ниви по земята и обич между хората“.\nВечерта, изпълнена с много емоции и сълзи от пътуването през Беломорска Тракия, пристигнахме в Ивайловград. Там, с много обич и тракийски песни, ни посрещнаха от дружеството на тракийските българи в Ивайловград. Толкова любов , толкова гордост,толкова родолюбие имаше по лицата на тези хора.Песните, които заедно пяхме, ни накараха да заплачем от умиление и гордост затова, че сме българи.Усетих огромно щастие че съм се родила в една малка и прекрасна страна.\nНа сутринта се запътихме към град Маджарово, където се състоя Националният събор на Тракийските дружества в България . Времето беше студено, дъждовно , но хиляди хора от цялата страна се бяха събрали да почетат паметта на избитите бежанци.\nНад 18 000 души, търсейки спасение са били убити и посечени.\nПътувайки от Маджарово към София си мислех, че нищо и никой не е забравен.Потомците на беломорските тракийци пазят спомена за родния дом, за родното място, за загиналите близки.\nЩастлива съм и благодаря на Тракийските дружества , че ми дадоха възможност да посетя тези святи места за всеки българин.\nМилослава София Цветанова Михайлова 8 б клас 1 СУ” Пенчо П. Славейков” град София


Как Макрон блокира Скопие и Тирана с кухи аргументи - News.bg\nна 19.10.2019 в 22:57:05 #5\nМакедонският народ не е съгласен с преговорите и уждоговореностите в Преспа. Това че двама лидери заявиха това не означава нищо и е хвърчащ лист. Македонският народ бойкотира референдум и показа ясно всичко. Човекът е прав , македонският народ не е готов за членство в този съюз нито има такива намерения.\nна 19.10.2019 в 22:48:55 #4\nАпропо, по отношение на свободното пътуване, османската империя е представлявала нещо такова. Взимаш си тескерето и щъкаш, където си искаш (стига да имаш пари разбира се). С тая разлика, че ако не слушаш, бият лошо. А даже си губиш и главата.\nна 19.10.2019 в 22:44:42 #3\nОт много време се говори, че албанските криминални кланове пускат пипалата си в Европа. А те са способни на изключителна жестокост в борбата си за територия. Още през миналия век албанците са описвани от западни пътеписци като жестоки хора. Едно свободно пътуване из ЕС би задълбочило проблема с тях. Колкото до това, че членството в ЕС би запазило мира на Балканите, силно скептичен съм.Не виждам как това ще попречи на албанската експанзия. Това, което стана през 2015 в Куманово, беше напомняне, че Охридското споразумение само леко е забавило процеса. Но той процеса така или иначе си върви и без война.\nна 19.10.2019 в 21:51:34 #2\nДад каква миграция бе?МАКЕДОНИЯ 2 МЛН АЛБАНИЯ НАСЕЛЕНИЕ 3 МЛН Колко хора в работоспособна възраст ще имигрират на запад да търсят работа от тия две държави? Само Полските и Румънските имигранти работещи на запад са повече от цялото население на тези две държавки. Какви пет лева, какви негативи ще има ЕС от тяхното влизане в съюза?\nна 19.10.2019 в 21:26:07 #1\nПриемат ли Македония и Албания в ЕС миграцията ще се усили в такава степен,че всички ще съжаляват.Макрон е много прав и вижда това,което другите не искат да видят.Не знам обаче,дали средкритериитезаприемане е активността на местната мафия и как се оценява.Да се преборят с мафията и тогава да искат да влизат.А аргументът корупция е директно свързан с мафията.Толкова е просто.\nНачало / По света / Политика / Как Макрон блокира Скопие и Тирана с кухи аргументи


Плащаш 8 млн. евро - караш във Формула 1 - 24chasa.bg\nПлащаш 8 млн. евро - караш във Формула 1\n25.11.2010 13:14; 24 часа, Едуард Папазян\nНиколай Илиев (в средата) с репортера Траян Сарафов (вдясно) и оператора Николай Грушков отразяват поредния старт. СНИМКА: ЛИЧЕН АРХИВ\nСебастиан Фетел се радва на новия си номер от родния град Хепенхайм на който е изписан “Световен шампион”. С него той ще кара догодина личния си автомобил. СНИМКА: РОЙТЕРС\n8 милиона евро ще струва място догодина в малките отбори от Ф1, твърдят източници от HRT. Сумата обаче може да набъбне до 10 милиона, сочат предварителните изчисления.\nЗаради това млади таланти не могат да пробият без сериозен финансов гръб. Така например Едуардо Мортара, който влезе в историята на автомобилните спортове, след като за втора поредна година спечели Гран при на Макао, не може да си намери място. Същото е положението и с Нико Хюлкенберг, който спечели полпозишън в Абу Даби, но бе освободен от “Уилямс”, защото Пастор Малдонадо има повече спонсори, а Royal Bank of Scotland напуска екипа.\nТака изглежда малко вероятно анонсираните у нас 2 милиона евро да стигнат на Владимир Арабаджиев да кара в “Лотус” догодина.\nГлавният инженер на екипа, в който направи тестове българският пилот, Майк Гаскойн пък обяви, че просто не може да разбере точно какво иска собственикът на името Lotus Group от Малайзия.\n“Не искат ние да караме с това име, преговарят с “Рено” за спонсорство, ще дават двигатели в Индикар. Нещо не мога да ги разбера”, заяви той.\nВ същото време “Форс Индия” потвърди, че догодина в екипа остават Адриан Сутил и Витантонио Лиуци. Мощна атака пък предприеха феновете на “Ферари” срещу Виталий Петров от “Рено”, който според тях нарочно е задържал Фернандо Алонсо в последния старт. Страницата на руснака във фейсбук е засипана с обиди и закани през последните седмици.\nВ същото време организаторите на Гран при на Европа във Валенсия смятат да се откажат от старта и да го продадат на друг. Причината е рязкото падане на интереса. В първите две години по улиците на испанския град се събираха 110 000 зрители, а през последната отидоха само 75 хиляди. Това силно притеснило домакините.\nВариантите са да се продадат правата надруго испанско трасе в Амионис или пък на португалския град Портимао. В същото време бразилската легенда Емерсон Фитипалди пък обяви, че според него през 2011 година Михаел Шумахер ще покаже истинската си класа. “Няма да се учудя, ако спечели титлата. Имах обяд с Рос Браун и според мен новата кола със сигурност ще пасне по-добре на Михаел. Със сигурност, ако е здрав физически, няма да има проблеми. Сега напрежението е върху Фетел, защото всички очакват да повтори титлата”, каза Емерсон. (24часа)\nНиколай Илиев, продуцент на Ф1 по ТВ 7: Световният шампион ни похвали с писмо за отразяването на сезона\n- Г-н Илиев, приключи вторият сезон, в който ТВ 7 отразяваше надпреварата във Формула 1. Каква е разликата от първия?\n- От чисто журналистическа гледна точка смятам, че това е най-успешната година за Формула 1 в българския ефир. Нашата телевизия направи нещо уникално - изпрати екип на цели 9 състезания. Това означаваше много живи връзки, интервюта, разговори с пилоти, инженери, вътрешни хора. До този момент никой в България не бе правил подобно нещо. Показахме нагледно на хората какво е падок, какво е питлейн, зрителите видяха разглобен болид. Даже успяхме да разкрием какво е менюто на някои пилоти, влязохме и във фитнеса, където се готвеха Марк Уебър и бъдещият световен шампион Себастиан Фетел.\n- Доволни ли са от вашата работа?\n- Едва ли някой от зрителите и читателите се интересува, но Формула 1 е изключително трудно за отразяване състезание най-вече от административна гледна точка. Пресслужбата си има изисквания, всекидневно се разменят десетки мейлове и при най-малкото закъснение веднага ни предупреждават, че ще последват финансови санкции. Затова съм горд, че за отразяването през този сезон няма нито една забележка по наш адрес. Даже нещо повече - в телевизията пристигна писмо от световния шампион “Ред Бул”, в което се изказва благодарност към екипа ни и пожелания за продължаване на съвместната работа. Аналогични писма имаме и от екипите на “Макларън” и “Форс Индия”.\n- Факт е, че се чуха доста добри отзиви за работата ви, особено за последните състезания.\n- Всъщност ние реализирахме цели 23 уикенда, защото освен 19-те състезания преди началото на сезона пуснахме два авторски филма, в които представихме отборите. Освен това тази неделя, 28 ноември, от 16 часа зрителите на ТВ 7 ще могат да гледат и заключителния филм за този сезон с много неизлъчвани кадри. Ще издам само, че началото и краят на филма са заснети на много необичайно място, за което през последните месеци се изговори и изписа много.\n- Няма как да не сте доволни от екипа си...\n- Така е. Иван Тенчев и Георги Иванов бяха познати на зрителите от предишната година, но истинско откритие бе младият Траян Сарафов.\n- Формула 1 остава в ефира на ТВ 7, но ще бъде отразявана от друг екип. Моите взаимоотношения с медията приключват на 1 декември. Тогава изтичат и договорите на останалите от екипа, нямам представа дали ще бъдат подновени.


Поколенията от бъдещето - 20 прогнози - LifeBox\nЩе бъдат по-високи. За последните 150 години средният ръст на европейците се е увеличил с 11 см и тенденцията е устойчива. Софиянците ще увеличават ръста си по-бързо от останалите. И ще гледат буквално и преносно още по-отвисоко на провинцията;\nЩе бъдат по-дълголетни. Средната продължителност на живота се е увеличила с цели 5 г. от началото на 21-и век. В началото на 20-и европейците са живяли средно по 46 г., а сега – около 71 г.\nЩе бъдат по-болни. Макар да живеем повече ще сме по-болни. Доказателство за това е, че броят на аптеките надвишава броят на хранителните магазини. Или абсолютният брой на аптеките се е увеличил. Някой оспорва ли това твърдение. А добре ли е ?\nХората ще бъдат все по-креативни. Ще се измислят все повече битови удобства, които няма да направят хората кардинално по-щастливи;\nХраната и стресът ще направят зъбите все по-слаби. Причина за това ще бъде и еволюцията – вече не е толкова решаващо да имаш силни и здрави зъби, както преди 10 000 години;\nЩе имат увредено зрение – в ежедневието си човек работи все повече с компютри, смартфони, таблети, лаптопи и т.н., които налагат взиране в екран за дълго време. Често човек е в неправилни пози, докато чете на екран и всичко това води до увреждане на зрението. Куриозното е, че масовият отказ от четене от хартиени източници всъщност води до по-бавното увреждане на очите. Вероятно очите ни ще стават по-добри на малка дистанция и по-слаби при взиране в далечина /вече не е нужно да видиш, че в храстите на 300 м има пантера/;\nАкселерация, децата по-рано ще влизат в пубертет. Храната е бъкана с хормони, които объркват нормалния темп на полово съзряване. Да цитираме ли медицински анализи с колко години е намаляла средната възраст, на която идва цикълът на момичетата ? В бъдеще ще се измислят все повече методи на контрацепция. Гинеколозите ще печелят още повече;\nНомерата на обувките ще нарастват. Вече е видимо, че децата носят обувки тип „сандъчета за мармалад“ поради горната причина, а от друга страна наред с увеличаване на ръста – т.1, нараства и номера на чепика. Това не е лоша тенденция – колкото по-голямо стъпало, толкова човек по-здраво е стъпил на земята;\nМускулите ще отслабват. Ясно е, че в ежедневието на масовия човек са му нужни все по-малко физически усилия, за да си осигури прехраната. Поради това по еволюционен път мускулите ще заслабват. Обратно на логиката спортистите ще имат все по-добри постижения. WADA е доказателство за това /допингът ще се подобрява успоредно с начините за заличаване наличието му в организма/;\nОкосмяването ще намалява. След като на човек не са му нужни и търси начини да премахва космите, то еволюцията ще ги отстрани и след 20 000 -30 000 г. човекът няма да има обективна нужда да се епилира. Отделно, че следва глобално затопляне, което вероятно ще ускори процеса;\nХората постепенно ще станат по-мургави. Заради затоплянето. Научно е доказано, че негрите /цветнокожите, ако политически е по-коректно/ реагират по-устойчиво на високи температури. Обратно на схващането, че черното привлича слънчевите лъчи и следователно може да доведе до прегряване.\nВсе по-къдрокоси. Това също е заради повишаване на температурите. Неслучайно негрите са къдрави. Напълно сериозно – къдравата коса способства за охлаждането на главата, заради възможните въздушни коридорчета, оформени от къдриците;\nЩе се върви към една раса. Климатичните условия по света ще доведат до бързо „омешване“ на хората. Например: покачването на водното равнище ще накара хората от ниските земи да се местят към благоприятни условия. Екстремното повишаване на температурите на екватора ще накарат хората да действат по същия начин. Миграцията, която наблюдаваме напоследък в някаква част ще породи смесени бракове и т.н.;\nНа хората ще им се наложи да живеят все по-натясно. Докато в цялата вселена всичко е подчинено на ентропията /всичко да се разпада на все по-малки части/, то на Земята хората се окрупняват в мегаполиси и там където е гъсто заселено ще става още по-гъсто населено – пример Мексико сити, Ню Йорк, Истанбул и т.н. Животът ще се оформи около няколко гигантски точки. Възможно е тези точки да се изместят все по на север /заради високите температури/ и то в областите, които не са с ниска надморска височина /заради топенето на ледниците и заливането на ниските земи/;\nЛичното пространство ще става все по-условно понятие. Вероятно след достигане на някакъв пик на продължителност на човешкия живот, той ще започне с бърз темп да намалява докато се постигнат някакви умерени стойности на човешка гъстота;\nЧовекът ще става все по-самотен с развитието на технологиите. Нормалното общуване ще бъде изместено от работата с компютърните джаджи. Това има своето биохимично обяснение – вече се доказа, че „проверяването“ на личния имейл или някакви новости в профила във фейсбук води до освобождаването на малки дози ендорфин в мозъка /хормона на щастието/. Дозите са такива, че вие не изпадате в еуфория всеки път, когато си проверявате пощата, но все пак получавате малка доза удоволствие, така че мозъкът запомня това състояние и ви кара след известно време пак да си проверите „фейсбука“;\nВлиянието на фейсбук ще нараства все повече. Наред с отчуждението между хората, в следствие на некачественото общуване, човек ще има все по-остра нужда от това да получава нечие одобрение под мъдрата си мисъл или обработена своя снимка /изразено с приятен коментар или „лайк“/. Ще се развие остра интернет зависимост, сравнима с дискомфорта щом спре тока;\nХората ще стават все по-информирани, поради информационния поток в интернет, но и все по-малко задълбочени. Интернет предизвика намаляване на вниманието, поради което човек ще се оттегчава от дълги статии /като тази/ и ще се спира на по-кратките текстове. Последното ще води до това, че хората ще стават все по-лесно манипулируеми /по-малко аргументи, по-малко критично възприемане на информацията/;\nПорното ще доведе до все по-извратено сексуално общуване. Няма нужда да цитираме в каква геометрична прогресия се увеличава интересът към порното в интернет. Това вече води до пристрастяване, което на свой ред предизвиква неумения в комуникацията, отчуждаване и налагане на неестествени сексуални модели. Любопитното в случая е, че влиянието на порното е много по-пагубно върху мъжете, отколкото върху жените. Това е заради различно устроените им мозъци. В крайна сметка много мъже ще се страхуват от нормално общуване с жени, а други пък ще трябва да усвояват огромно женско внимание. Това на свой ред ще засили конкуренцията между жените и ще изостри тяхната нетърпимост;\nПостепенно все повече хора ще стават вегетарианци и вегани и те ще преобладават. В един момент недостигът на храна ще накара всички да ядат всичко дето мърда /поради пренаселване/. Категорично е доказано, че формите на вегетарианство не могат да бъдат задоволявани при увеличаване на населението, най-малкото заради намаляване на земеделските площи, намаляване на водата за напояване и т. н. Прогнозира се, че храната на бъдещето ще са червеите, тъй като имат много високо съдържание на протеин и никакви кости. И биха се отглеждали лесно;\nбъдеще зависимост кожа коса поколения порно прогноза ръст храна\n« Сирия – обзор на събитията от последните дни\nШоколадов чийзкейк с крем „Тирамису“ »