Mo-Sysi kaamera liikumissüsteemid sillutavad teed uuenduslikumale filmitegemisele - NAB show uudised - NAB Show ametlik ringhäälinguorganisatsioon Broadcast Beat - NAB Show LIVE\nEsileht » Soovitatavad » Mo-Sysi kaamera liikumissüsteemid sillutavad teed uuenduslikumale filmitegemisele\nMo-Sysi kaamera liikumissüsteemid sillutavad teed uuenduslikumale filmitegemisele\nVisuaalse meediumina hõlmab film oma raamistikus paljusid tehnilisi aspekte. Põhitasemel on filmi tegemine sama lihtne kui keskmise kaamera abil, et teha tüüpilisi kodufilme, mis on osa varasest katsetamisprotsessist. Täna saab tavalise digitaalkaamera abil filmi teha väikese eelarvega. Mainitud näidete kasutamine, mis on oma mõõdukate tehnoloogiliste võimaluste poolest mõõdukas, toimib aga ainult vana kooli lähenemisviisi jaoks filmitegemine. Filmi meedium on edasi arenenud sama palju, kui tehnoloogia on seni teinud endast parima, kui on vaja parandada temaatilist kogemust, mida film on võimeline tootma.\nKui rääkida filmi tehnoloogilistest piiridest, siis animatsioon ja filmide jäädvustamine on kahtlemata kõige intrigeerivamad ja väljakutseid pakkuvad valdkonnad, mille poole proovida. Need alad, ehkki uskumatud, vajavad oma potentsiaali täielikuks ärakasutamiseks palju üksikasju ning selleks peab neid toetav tehnoloogia tagama piisavad vahendid funktsioneerimiseks. Kui peaksite vaatama filme, kus erilised mõjud on jõudnud uutele territooriumidele, võiksite vaadata näiteid, näiteks Kapten Ameerika esimene kättemaksja, Walleja Curious Case of Benjamin Button, mis suutsid mitte lihtsalt täiustada, vaid sõna otseses mõttes uuesti luua kõige põhilisemad kujundid millekski, mis ulatub kaugemale sellest, mida kostüümikunstnik või kogenud CGI suudaks saavutada. See on koht, kus Mo-Sys kaamera liikumissüsteemid tuleb pildile tänu nende eriti keerukate kaamerate kasutamisele ja mitmesugustele tehnoloogilistele täiustustele, mida nad on viimase kümnendi jooksul pakkunud mitmesugustele filmidele ja käimasolevatele filmidele.\nNeile, kes pole oma tööga tuttavad, valmistab Mo-Sys Camera Motion Systems kaamerate tehnoloogiatooteid filmi- ja ringhäälingutööstusele. Nende uskumatute meeskondade ja kaamerate toodete valimisel keskenduvad nende eesmärgid eeskätt kaugjuhtimispeadele ja liikumise juhtimisele, saaterobootikale, AR-i mehaanilise ja optilise jälgimisele, virtuaalsele tootmisele ja VR-ile ning seadistatud visualiseerimisele. Lihtsamalt öeldes toetab Mo-Sys filmitehnoloogiat kui vahendit, mille abil saab veelgi täiustada keerulisi kujutlusi, mida me filmiliseks tunnistame, selle kõige ületavas olemuses, kuid mõtleme ikkagi selle teostamise eripärade üle.\nÜks näide Mo-Sysi loomingust sisaldab filmi Raskus, 2013-i Oscari nomineeritud ulmeepos, mille režissöör on Alfonso Curon, mis jõuab lähemale oma kuueaastasele juubelile. Mo-Sysi panus Raskus tulid filmi DP-le, Emmanuel 'Chivo' Lubezkile nende kaugema peaga, Lambda.\nLambda uusim mudel, Mo-Sys Lambda 2.0, on 110 Ib 2 / 3 telje kaugjuhtimispea, millel on liikumise juhtimise funktsioon. See on spetsiaalselt loodud eriti raskete kaamerate jaoks ja see on tänu sellele, kuidas see on eelnevalt varustatud teleskoopiliste kaameratega, mis võimaldavad kiireid ja lihtsaid seadistusi mis tahes suurusega kaamerapakettide jaoks, isegi 3D-stereoskoopiliste peegelplatvormide jaoks. Lambda 2.0 pakub ka puutetundliku ekraaniga juhtimisfunktsiooni, mis on operaatorisõbralik ja kasutab täielikult intuitiivset kasutajaliidest, mis muudab sätete muutmise, käigu salvestamise ja taasesituse kiireks ja lihtsaks protsessiks. Mis tahes liikumisandmeid saab salvestada ja kasutada VFX-i jaoks.\nLambda veel üks suurepärane omadus on selle modulaarsus, kus stsenaariumi korral, kus kaheteljeline pea vajaks kohandamist, saaks seda hõlpsasti uuendada kolmeteljeliseks mudeliks, millel oleks 360˚ rulltelg. Samuti, kui oleks vaja lisada güroskoobi stabiliseerimine, siis seda poleks väljaspool võimalikkust. Lambda 2.0-il on ka null tagasilöök, mis tähendab, et rampimisega pole probleeme ja seetõttu pole latentsust. Lambda 2.0-il on ka spetsiaalselt konstrueeritud käigud, mis on osutunud nii usaldusväärseteks kui ka vastupidavateks, võimaldades samas vastu pidada ka kuuma ja külma temperatuuriga keskkondadele, mis loomulikult ähvardavad selle liikumist piirata või isegi keerulisemaks muuta stseeni filmimisel, mis kahjustaks peavad tuginema nimetatud keskkondadele.\nKaamera kohandatavate kaameraliigutuste teema juurde süüvides sobib Lambda 2.0 kategooriasse väga. Nüüd, sellise filmi puhul nagu Raskus, mis nõudis üle nelja lambda, kasutati neid Bot & Dolly toetamiseks, mis on ülitäpne robotite liikumise juhtimisseade.\nNeid lambdasid kasutades ütles Emmanuel Lubezki, et “Peaaegu iga võte tehti Mo-Systi robotikaameratega,” ning nad kasutasid kaugjuhtimispea peata nullpilti ja ülitäpset paindlikkust näitlejate nägude varjude vähendamiseks teatud võtete ajal. Koostöö Raskus filmimeeskonda ja Mo-Sysit arendas edasi filmi VFX-i juhendaja Tim Webber, kes väitis, et kui kaamera liikus inimese asemel, hõljus see põhimõtteliselt tegelaste ümber, muutudes samal ajal ruumi lainurgapiltidelt intensiivsematele lähivõtete dialoogikaadreid tegelaste vahel ja vastupidi. See feat saavutati mõne sekundiga ja selle keerukusega kaameratööks oli vaja Lambdat, mis võimaldas kaameral näitlejate vahel vabalt liikuda, ilma et nad paneksid neid ebamugavasse asendisse, arvestades filmi keerukaid visuaale nagu Raskus kus tegelane hõljub lihtsalt ruumis üle pooleteise tunni ekraani ajast. Filmis näidatud keerulised käigud olid nüüd kahtlemata kavandatud suurepärase koreograafia abil ja salvestatud selle sisse Autodesk Maja ja hiljem mängu ajal taasesitas robot Bot & Dolly. Kuid nende mitme stsenaariumi jälgimise vajadust suurendas veelgi Lambda suurepärane funktsioon ja selle võime muuta kaamera väga kohandatavaks ja vabalt liikuvaks.\nFilmi liikumise juhtimise operaator Olli Kellmann väitis seda “Neid asju tuleb testida ja komplekti liikumist võivad segama paljud tegurid, millel pole mingit mõju CG-keskkonnas asuvale virtuaalsele kaamerale. Sellised asjad on näiteks mootori tugevus ja see, kuidas kiirendus ja gravitatsioonijõud mõjutavad seadeldist. ” Nende ees seisvate väljakutsete edasisel käsitlemisel hakkasid Ollie ja tema kolleeg Raul Rodriguez juba salvestatud käike tagasi mängima, kasutades 10% nende tegelikust kiirusest ja suurendasid seda siis kogu arvuni 100% -ni. Aegluubis taasesitust kasutades suutsid nad reguleerida mis tahes kaableid ja teha muudatusi igal ajal, kui pea jõudis oma piirini. Siiski ei näinud Olli protsessi käigus paljusid neist probleemidest, arvestades kui suurt liikuvust neile võimaldati, mis täpsustab veelgi Lambda pea tugevate jõudlusvõimete keerukat funktsiooni.\nLambda pea andis Chivole ka võimaluse filmis kasutatud eelnevalt kavandatud käigud laadida ja taasesitada. Ehkki need käigud olid eelnevalt salvestatud, lihtsustas asjaolu, et Lambda pakkus võtteprotsessis suurt paindlikkust, vaid teatud tegureid, näiteks stseeni ümbersõnastamine, teatud kaamera liigutuste täpsustamine ja reaktsiooniaeg, mis oli vajalik näitlejate liigutused. Kogu maailma koreograafia ja planeerimine võiks olla integreeritud stseeni, kuid liikuvus ja ajapõhine väljalülitusfunktsioon on samuti vajalikud tegurid, mida Lambda veelgi suurendab.\nMichael Geissler, Mo-Sysi kaamera liikumissüsteemide omanik ja asutaja\nLambda on vaid üks paljudest suurepärastest tehnoloogilistest imedest, mida pakub Mo-Sys. See on uskumatult arukas asutaja ja omanik Michael Geissler, kes ütles 2017-i intervjuus: „Olen probleemide lahendaja. Seda ma natuke naudin, ” mis tegelikult hõlmab kapslit Mo-Sysi tuummissiooniks. Nende panus programmi tehnilise täiustamise võimaldamisse filmitegemine Protsess, mis pole sugugi lihtne ja muutub tehnoloogia arenedes vaid keerukamaks, on näidanud nende võimet pakkuda suuremat liikuvust, paindlikkust ja vähem kordusi vahendina, mis katab rohkem stseene, mis töötavad mitte ainult vau, vaid ka filmimisel. publikut, aga ka selleks, et inspireerida kunstnikke kogu maailmas, kellel on kirg töötada filmide ja animatsioonide alal.\nMo-Sysi kaamera liikumissüsteemide kohta lisateabe saamiseks külastage neid veebis aadressil www.mo-sys.com, või saate neid vaadata 2019 IBc näitus Amsterdamis in Hall 6 - 6.C12 ja Saal 8 - 8.F21.\nMaamärkide animaatori austamine: 86is surnud Richard Williams - August 17, 2019\nAdvokaadibüroo Aurora tervisekampaania / Colonie Broadcast Engineer Broadcast ehitus Broadcast-Social Media Broadcast-SocialMedia Broadcast-SocialMeida Panus Digitaalne Nirvana LE Graham Chapman Produlated toEditor IBC meedia jälgimine SJGolden - Spears ja nooled Subtiitrid COLONIE / Chicago Ultra HD foorum Variant Systems Videoinsener virtuaalne reaalsus\t2019-07-31\nEelmine: Saudi Araabia esimene tootmisüksus hõlmab Baselighti\nJärgmine: IBC2019 näeb Simplestreami pilvepõhiseid lahendusi, mis tagavad, et meedia- ja meelelahutusettevõtted püsiksid tehnoloogiakõvera ees


Mis loom on sotsiaalne ettevõtlus ja kuidas see Põlvamaad puudutab? - vabakond - Põlvamaa portaal\nMis loom on sotsiaalne ettevõtlus ja kuidas see Põlvamaad puudutab?\nOn väga levinud arvamus, et mittetulundusühingud ei tohi tulu teenida. See ei vasta tõele, sest seda püüavad teha ja teevadki oma kogukonnale arengule suunatud eesmärkide täitmiseks paljud ühingud.\nTulu teenitakse väga erineval moel: käsitöö müügiga, koolitustega, ruumide või varustuse rendiga, ürituste korraldamisega. Mõnikord ei ole see tulu järjepidev, aga igal juhul teenitakse seda ühingu igapäevase toimimise ülalpidamiseks. Seega on ettevõtlusega tegelemine mõistlikuks lahenduseks, mis aitab teha häid asju rohkem ja järjepidevamalt.\nSotsiaalsetel ettevõtetel on ühiskondlik eesmärk\nIga ühing, mis teenib tulu, ei ole veel sotsiaalne ettevõte. Sotsiaalsed ettevõtted on ühiskondliku eesmärgiga organisatsioonid, mis kasutavad oma sihi saavutamiseks järjepidevat ettevõtlust. Lihtsamalt öelduna – sotsiaalsed ettevõtted müüvad oma tooteid või teenuseid eesmärgiga muuta maailma paremaks.\nEksitada võivast nimest hoolimata on sotsiaalsed ettevõtted tavaliselt oma juriidiliselt vormilt just mittetulundusühingud, sest eraldi seadust neile ei ole. Ettevõtlusega on tegemist seetõttu, et tegevusi hoitakse käigus müügitulu abil, tulemit (ehk äriühingute keeles kasumit) kasutatakse vaid oma eesmärkide täitmiseks. Selleks võib olla näiteks võimaluste loomine ühiseks tegutsemiseks vabal ajal külaelanikele, puuetega inimeste tööhõive tõstmine, noortele oluliste oskuste ja kogemuste andmine, lastega perede või eakate toetamine, võimaluste loomine taaskasutuseks jm. Äriühingute eesmärgiks on seevastu omanikele tulu tootmine. Aga ka mõned äriühingud on sotsiaalsed ettevõtted, pakkudes piirkonnas teenust, mille järele on suur vajadus ja ärihuvi võib teiste ettevõtjate poolt madal olla.\nPõlvamaal on vähemalt neli sotsiaalset ettevõtet\nPõlvamaal on ennast sotsiaalseks ettevõtteks defineerinud teadaolevalt vähemalt neli ühingut: MTÜ Taaskasutuskoda, MTÜ Veriora Tsunft, SA Maarja küla ja Rosma Haridusselts, kes kõik kuuluvad ka Sotsiaalsete Ettevõtete Võrgustikku. Kindlasti võib selliseks ettevõtteks nimetada ka 2017. aasta suvel loodud osaühingut Lepo. Mis ajendas inimesi selliseid ühinguid ja ettevõtteid looma?\nMTÜ Veriora Tsunftist on saanud tööandja\nVeriora Tsunfti lugu sai alguse 2012. aastal, mil loodi käsitöölisi ja käsitööhuvilisi koondav ühendus. Piirkonnas leidus erinevate käsitööoskustega inimesi, kuid neil puudus võimalus oma tooteid turustada, lisaks erinevad sotsiaalsed probleemid (terviseprobleemid, pikaajaline töötus, sõltuvused, kehv majanduslik seis, hajaasustuses elamine jmt). Esimesel aastal keskenduti ühisele müügile ja turundamisele, sest koos olles sai kulusid optimeerida (laatade kohatasu, sõidukulud).\nÜsna kiiresti saadi aru, et eesmärgiks tuleb võtta pikaajaliste töötute ja vähenenud võimalustega inimeste elukvaliteedi tõstmine ning luua neile püsivaid sotsiaalseid töökohti. Räpinasse leiti ruumid, kus tehti koos restaureerimist, käsitööd ja korraldati õpitubasid, pidevalt otsiti erinevaid omatulu teenimise võimalusi.\n2015. aastal alustas ühing kartongist karpide valmistamisega ja seda tehakse siiani. Alustati käsitsi, materjaliks Räpina Paberivabriku taaskasutuskartong, nüüd täidetakse suuremaid tellimusi stantsimise abil ja kasutusel on kohaliku tooraine kõrval ka teised materjalid. Karpidega tulu teenimise miinuseks on hooajalisus ja seetõttu otsitakse pidevalt uusi võimalusi.\n2018. aasta kevadel viis Veriora Tsunft Töötukassa partnerina läbi tööharjutust. Grupis olnud kaheksast inimesest lõpetas kolm, ülejäänud leidsid endale vahepeal töökoha. Selle grupiga käidi erinevate tööandjate juures, sealhulgas ka Räpina Paberivabrikus. Peagi tuli Räpina Paberivabriku juhatajalt Mihkel Peedimaalt pakkumine, kas tsunftis ei leidu nelja inimest, kes sooviks nädalast tööotsa pakkenurkadele pehmendusklotside liimimisel. Kohe said tööle kaks väga tubli ja töökat inimest tööharjutuse rühmast. Sellest pakkumisest on saanud regulaarsed tööampsud ning töötajaid on juba kuus.\nVeriora Tsunft pakub õpitubasid nii noortele kui ka täiskasvanutele\nVeriora Tsunfti liikmed on juhi Signe Strohmi sõnul väga aktiivsed. „Võin julgelt öelda, et mitmed liikmed, kel varem puudus töökoht või kindel tegevus, on leidnud omale püsiva töökoha või tegevusvaldkonna. Tsunftis töötab praegu kuus inimest töölepingu alusel ja kolm liiget töövõtulepingu alusel. Üks neist pakub peamiselt õpitubasid noortele – hetkel Orava Avatud Noortekeskuses aasta lõpuni. Möödunud hooajal pakkusime iganädalaselt õpitubasid noortele Orava ja Veriora noortekeskuses, Leevi Rahvamajas ning nende läbiviimisega oli hõivatud viis tsunfti liiget. Õpitoad on populaarsed ka täiskasvanute seas ja meid on kutsutud erinevatesse kohtadesse."\nVeriora Tsunft saab lõpuks oma ruumid\nSelle aasta lõpuks saab tsunft endale uued ruumid. Aasta ilma oma ruumideta pani tegutsema ja 2018. aastal kirjutati projekt Eesti Külaliikumisele Kodukant programmi „Kogukondade EV100 taotlusvoor". Projekt rahastati ja ruumide renoveerimiseks saadi ligi 5000 eurot. Oktoobri lõpuks valmivad käsitööaida ruumid. Ruumid on mõeldud eelkõige tööruumideks pakendite valmistamisel, õpitubade jm ürituste läbiviimiseks, aga ka töövahendite ja materjalide hoiustamiseks ning oma toodete väljapanekuks.\nSigne arvas, et käsitööaida ametlik ja pidulik avamine jääb kevadesse. Küll aga võetakse ruumid kohe kasutusele ootel pakenditellimuste täitmiseks. Neist esimene ja suurim läheb tsunfti püsikliendile Tartu Kutsehariduskeskusele, kes juba kolmandat hooaega tellib pakendeid oma kondiitritoodetele. Kuu lõppu on uutes ruumides planeeritud tsunfti üldkoosolek.\nKüsimusele, mis inspireerib ettevõtmise juures enim, vastab Signe Strohm: „Töö inimestega (mis on tegelikult ka kõige raskem), nende muutumine, areng, enesekindluse kasv, vastutuse võtmine ja valmisolek. Loov töö on elumuutev õppimiskogemus. Seda võib nimetada ka kasvamiseks ja vahel ongi kasvamine valus. Nüüd on juba puhas rõõm, kui saad inimeste peale loota ja nad ise on ka rahul. Viimastel esinemistel olengi naljatamisi öelnud, et olen (kõrgharidusega) klienditeenindajast kasvanud ettevõtjaks ja kasvan veelgi. Armastuse ja südamega tehtud asjad tulevad alati välja - õnnestuvad! Ettevõtjana aga ütlen, et MTÜ eestvedamisega on nii nagu iga äriga, selle äratasumine võtab aega ja selleks on vaja kannatust. Me loodame teha IME – saada isemajandavaks ettevõtteks".\nLepo – osaühing, mis loodi kogukonnas vajaliku teenuse tagamiseks\n2017. aasta jaanipäeval, vähem kui kümme päeva pärast Leevi kaupluse sulgemist Põlva Tarbijate Ühistu poolt, avasid kohalikud aktiivsed külaelanikud MTÜst Võhanduveere selle uuesti. Koos osteti pood ära ja selle ettevõte Lepo OÜ. Eelmise aasta lõpul tunnustati ettevõtmist Põlvamaa parima kodanikualgatuse tiitliga.\nLepo osanik Aire Ilves-Luht kirjeldab algust: „Põlva TÜ pani poe kinni ja kohalikule rahvale ei mahtunud pähe selline maaelu väljasuretav käitumine. Kogukonna poolt tuli väga tugev signaal, et poodi on vaja. Koguti üle 300 allkirja ja käis elav diskussioon Facebooki grupis Leevi Ajaloolaegas. Seega mõte iseenesest oli puhtalt õhinapõhine ja kuna oli vaja väga kiirelt otsustada, siis ei olnud õnneks või kahjuks aega ka väga kalkuleerida ja kainelt mõelda. Mõned kõned, meilid ja kokkusaamised ning oli otsustatud, et ostame poehoone ära. Seejärel saime kogukonna aktivistidega kokku, lõime uue ettevõtte ja hakkasime tööle. Seejuures ei lasknud endale pähegi mõtet, et "ei ole võimalik". Igal juhul oli võita tunduvalt enam, kui kaotada!"\nTänaseks on Lepost saanud külapood Räpina-Võru maantee vahetus läheduses, mida igapäevaselt peetakse oma küla inimeste jaoks, kuid väga oodatud on ka kaugemad külalised ja möödasõitjad. Poe kõrvale on oma ruumid teinud ka loomakliinik.\nLepo poest saab osta ka kingitusi ja käsitööd (foto: Aire Ilves-Luht)\nKui on ostjaid, on ka poe võimalused paremad\nLepo poes on valik tavapärase külapoe kohta väga suur: lisaks esmatarbekaubale pakutakse kohalike väikeettevõtjate ja käsitöömeistrite toodangut ning pood toimib ka pisikese infopunktina – saadaval on piirkonna kaardid ja trükised.\nLähiaja eesmärgiks on ellujäämine ka ilma KOV toetuseta. Selleks tuleb välja mõelda uusi nutikaid lahendusi, mis rohkem rahvast Leevile ja seega ka poodi tooks, seda ka vaiksel talvisel perioodil. Kui on ostjaid, on ka poe võimalused paremad ehk kaubavalik mitmekesisem ja nii on võimalik pakkuda omakandi inimestele kodulähedast tööd normaalse palga eest. Aire sõnab, et eks peast on läbi käinud mitmeid hulle ja hullemaid ideid, geopargist kalateraapiani ja raadio-amatööridest vabaõhuetendusteni, aga hetkel ei ole veel ühtegi kindlat plaani. Tulevikus loodetakse pakkuda näiteks värskeid saiu või äsja suitsetatud kala. Ehk jõutakse kord selleni, et pakutakse head toiduelamust elava muusika saatel ja nendest kokkadest, kes tahavad oma oskusi näidata, on järjekord.\nAllaandmine ei tule kõne alla\nAire Ilves-Luht, kes on ühtlasi ka kõrvalasuva loomakliiniku omanik, ütleb, et teda inspireerivad heatahtlikud kliendid: „Väga tihti tullakse tänama ja ütlema, et oleme vajalikud! Kord öeldi, et oleme hea tuju pood ja et selliseid võiks veel olla. Meie roosade pinkidega seoses kommenteeriti, et ainult sellised ettevõtlikud ja piiridest väljamõtlevad inimesed viivadki elu edasi. Just see hoiabki meid käimas!"\nLepo osanikud on kõik külaaktivistid, kelle jaoks allaandmine kõne alla ei tule. „Meie missioon on näidata, et maal on võimalik elada, tegeleda ettevõtlusega ja seejuures ka ellu jääda. Loodame, et meie tegevus on üks põhjustest, miks meie küla ELAB! Vaevalt, et see maailmas midagi väga muudab, aga äkki muudab see meid endid paremateks inimesteks".\nKüsimusele, mida soovitad teistele, kel sama eesmärk ees, vastas Aire: „Ärge tehke seda, kui te just ilma ei saa. Tuleb valmis olla selleks, et on VÄGA raske, aga ka väga huvitav ja kindlasti elumuutev! Mind inspireerib Alexander Dumas vanema ütlus: „Kõige kergem on tõeks teha just neid unistusi, milles sa ei kahtle"."\nAvafoto (Eve Hõrak): Veriora Tsunfti pakend Tartu Kutsehariduskeskuse šokolaadist maiusele\nArtikkel: Kaisa Tammoja, Mittetulundusühenduste konsultant, Põlvamaa Arenduskeskus\n26.10.2018 712 Vaadatud


Mida siis kogesin? Vaene on see maa tõesti. Peatänav on auke täis, kalleid firmapoode ka, kuid neist pooled on suletud ja teine pool vegeteerib ilma klientideta. Autod auklikel tänavatel on uhked, nii kui Eestiski. Majad on kolossaalsed ja uhkust tunnevad rumeenlased on vana kommunisti-diktaatori palee üle, mis olla maailmas suuruselt teine hoone ameeriklaste Pentagoni järel. No on tõesti jaburalt suur…\nKuid Bukarestil on ka teine pool – keskaegne pool, tõelised vanad lossid, stiilne ja elegantne kultuur aegadest enne kommunistide ajastu lagastavat mõju. On üllatavalt hea vein ja suurepärane muusika… ja eriliselt hõrk lõunamaine aura üle linna… soojus ja sõbralikkus saadetuna väsimusest kanda oma koormat nii hoonetes, inimestes kui loomades…\nAga on ka kolmas pool… mahajäetute ja elu hammasrataste vahele jäänute pool. Kohe kaunite fassaadide taga. Seal, hüljatud kloaagis jalutades tuli masendav äratundmine, mida tähendab vaesus tegelikult. Meie Eesti vaesus on sellega võrreldes luksus. Isegi tänavainimeste vaatenurgast. Ei tundnud ma seal hirmu oma hea toidu peal nuumatud kere ja heaolust pakatava olemusega jalutades.\nKurbust vaid tundsin, kuivõrd ebaõiglane on maailm, ja kuivõrd mul on vedanud, et saan oma koduks pidada Eestit. Hulkuvaid koeri kohtasin vaid ühte, seegi alandlikust alandlikum, pooliku saba ja kurbade silmadega. Andsin talle pala leiba, ise peljates, et nüüd ta mind jälitama jääb. Kuid ei, loom tabas tooni, ahmis leivapala ja läks oma teed, tänuks vaikselt urahtades… Hoomasin, et oluline on väärtustada piskut, ja olla tänulik, mis sest, et vahel tahaks palju enamat…


Mürgistusteabekeskuse juht Mare Oder ütleb, et kõik mürgistused on ennetatavad. „Uue veebilehe lõime selleks, et kogu mürgistustega seotud info oleks Eesti inimeste jaoks mugavalt ühte kohta koondatud,“ selgitas Oder, kelle sõnul on uuendatud veebileht väga hea võimalus end mürgistustega seotud küsimustes kurssi viia ja seeläbi ka mürgistusi ennetada.\nPaljud mürgistused on hooajalised, näiteks on seenehooajal levinud nendega seotud küsimused ja kevade saabudes tuleb rohenäppudel ette mürgistusi aiakemikaalidega. Mürgistusteabe kodulehelt saab uue lahendusena tellida uudiskirja, kus antakse ülevaade eeloleva perioodi võimalikest mürgistusohtudest. “Uudiskiri on hea võimalus näiteks väikelaste (vana)vanematele, kes saavad end kursis hoida aktuaalsete mürgistusohtudega ja nende ennetamise võimalustega,“ ütles Oder.


Põhjarannik » Aidu sõudekanali süvend peab valmima pooleteise aastaga\nAidu sõudekanali süvend peab valmima pooleteise aastaga\n2. aprill 2011 GERLI ROMANOVITŠ\nSellel nädalal loodi Aidu karjäärist veespordikeskuse ehitamiseks sihtasutus, kuhu lisaks Maidla vallale kuuluvad Eesti olümpiakomitee, Eesti sõudeliit, Eesti aerutamisföderatsioon ning Eesti veemotoliit, kelle esimeseks ülesandeks saab koos kaevandusettevõttega Aidu karjääri sulgemisprojekti koostamine selliselt, et mäetööd kanalisüvendi valmimiseks saaksid tehtud enne 2012. aastat.\nViis osapoolt, kes SA Aidu Veespordikeskus asutamisele alla kirjutasid, peavad esimese asjana algust tegema sõudekanali süviseks vajalike mäetööde kirjeldamisega. Selle alusel koostab AS Eesti Energia Kaevandused karjääri sulgemisprojekti ning teeb vajalikud mäetehnilised tööd. See tähendab, et sõudekanali süvend peab valmima enne 2012. aasta teist poolt, mil praeguse plaani järgi lõpetatakse kaevandamine ning vee väljapumpamine Aidu karjääris.\nMaidla vallavanema Hardi Murula sõnul on oluline, et sõudekanali planeerimisel saaksid sõna kõik huvitatud osapooled. “Kõik peavad oma teadmisi rakendama ja sõna saama, et ei juhtuks nii, et ehitame kanali, kus käiakse sõudmas, aga mingi väike detail segab seal aerutamisvõistluste korraldamist,” kinnitas ta, et kõik detailid peavad kiiresti paberile saama, et need selgeks vaielda.\nSõudekanali süvendi ehitamine on kõige kiirem ja olulisem samm, mis teha tuleb. Samuti ei tohi selle planeerimisel eksida, kuna see võib hiljem kaasa tuua väga suured kulutused.\nKanal saab olema 2,3 kilomeetrit pikk ning selle laius 200 meetrit. Sügavust saab olema vähemalt kolm ja pool meetrit. Murula näeks hea meelega, et see oleks veelgi sügavam. “Sügavam vesi tähendab kiiremaid sõite ning hoolimata sellest, et sõudmises maailmarekordeid ei loeta, on edetabel siiski olemas,” ütles ta.\nSõudekanali ja veespordikeskuse asukoha paneb paika hiljuti kehtestatud Maidla valla üldplaneeringu teemaplaneering, kus on paigas nii veespordikeskuse asukoht kui ka tuulikupark, 600meetrine Kaitseliidu lasketiir ning aheraine ladestusala. Kuidas aherainet sinna ladestama hakatakse, ei ole veel selge. Ilmselt kuulutatakse välja ideekonkurss, et leida alternatiiv Ida-Virumaa maastikupildis nii tavalistele koonustele.\nSõudekanali arendamiseks on oma jah-sõna öelnud nii Eesti Energia Kaevandused kui ka tuulepargi arendaja OÜ Kindel Vara, kes on valmis välja ehitama keskuse jaoks vajaliku elektrivarustuse ning tarnima soodustingimustel elektrit energiamahuliste atraktsioonide tarbeks. Eeltööd tuulepargi rajamiseks on tehtud, teemaplaneering olemas ning projekteerimistingimused väljastatud.\nJuhul kui kõik senised kokkulepped toimivad ning osapooled on sihtasutuse asutamisele alla kirjutanud, ei näe Murula, miks ei võiks Aidust saada Baltikumi ja Põhjamaade suurim veespordikeskus. Analoogset keskust nendes piirkondades ei ole.\nSelleks aga, et keskus valmis saaks, on vaja riigi ja Euroopa Liidu tõukefondide tuge. Seetõttu on oluline uute tõukefondide avamise ajaks kõik eeltööd ära teha, et tõestada Aidu tähtsust veespordikeskusena. Murula sõnul annab positiivseteks arenguteks lootust nii Kiviõli seiklusturismikeskuse kui Kohtla kaevanduspargi-muuseumi rahastamine. “Kui meie siia kahe vahele veel tuleme, on inimestel siin vähemalt nädal aega võimalus erisuguseid elamusi saada ja seda kõike tehismaastikul,” ütles ta.\nMaidla oma sõudevõistlus\nVeespordikeskuse sõudekanal peaks valmis saama enne, kui Aidu karjääris kaevamistööd ja vee väljapumpamine lõpetatakse.\nEhkki sõudekanali ja veespordikeskuse valmimiseni läheb veel mitu aastat, alustas Maidla sõudeürituste korraldamist juba eelmisel aastal. EMT sisesõudmise sarja esimene etapp tõi siia kõik Eesti tipud. Järgmisel nädalavahetusel korraldatakse ergomeetritel esimesed Maidla lahtised meistrivõistlused, kus võivad oma võimed proovile panna kõik soovijad.\nMaidla lahtistel meistrivõistlustel on kavas 2000meetrine distants, kus peetakse arvestust kuues võistlusklassis.\nEesti sõudmistippe see võistlus Maidlasse ei too, kuna sõudjad alustavad samal ajal oma välihooaega. Küll on lootust näha Maidlas üksteiselt mõõtu võtmas kaht riigikogu sportlikumat liiget – Erki Noolt ning alles oma karjäärist loobunud Jüri Jaansonit.\nKontserdimaja sai esmakordselt spordiareeniks\nJõhvi korraldab spordikooli ja spordiehitiste lahutuse\nHuvipuudus võib viia Tammiku sporihalli müügini\nKohtla-Järve ja Jõhvi hakkavad üksteiselt mõõtu võtma\nJõhvi ümbruses algab kepikõnnisari


kertupertu heARTmade: March 2012\nnokamüts ussikesega. crochet boys hat. gehäkelte jungsmütze\nLahe õhem nokamüts suveks.\nEes on ussikesega tikand. 100 % puuvillane nokamüts varjab kõrvetava päikese eest nägu.\nRõõmsad värvid ja täpiline ussike teevad meele rõõmsaks nii kandjal kui vaatajal.\nPaluti ussimütsi kalamehemütsi variandis ja serv sai sel korral roheline sinise pistereaga päris veere peal.\nPosted by kertupertu at 7:55 AM 0 comments\nOrgaanilisest puuvillast südamlik mõmm sai üks väga mõnus kaaslane lapsepõlveks. Pastelltoonides beežile ja helesinisele lõngale ning tekstiilile annab kontrasti tumeroheline südamekujuline nööbike südame kohal.\nTurvasilmad, taaskasutusega tekstiil, sisuks lambavill ja polüesterkiud. Südamega tehtud südamlik karukene kingituseks ja kaisutamiseks.\nPosted by kertupertu at 3:30 AM 0 comments\nSaid valmis lubatud papud (puuvillane variant päästerõnga tikandiga papudest) ja sinna juurde tuli ühe hooga juba ka sobiv heegeldatud kalamehemüts. Mütsile tulid lisaks päästerõngastele peale ankrud.\nMütsiga on see tore lugu, et selle suurust saab paela abil veidi reguleerida.\nOma tipa-tapa-tita papudele tegin libisemiskindlad tallad ka.\nNäib, et suvi võib nüüd juba tulla!\nPosted by kertupertu at 3:21 AM 2 comments\nVeel üks varasem meisterdamine - meriinovollane kapuutsiga kampsun, millel kinnitamiseks puidust nööp. Seda sooja riidetükki kannab mul nüüdseks juba keskmine poiss (kolmandat talve siis kasutusel).\nPosted by kertupertu at 6:01 AM 0 comments\nPehme meriinovillane kaisuauto oli üks esimesi näpuharjutusi mänguasjade vallas. Sees kõriseb ja ees numbrimärgil on tikitud lapse nimi. Järgmise masina teen puuvillasest lõngast ja katsetan rattad krõpsude abil kinni-lahti liikuma panna.\nIkka 100 % puuvillane müts, mida sobib kanda veidi jahedama suveilmaga (nagu meil tavaliselt kuni jaanipäevani olema kipub), jahedamal suveõhtul ja juba ka maikuus.\nMesilasemüts osutus mu poiste seas ootamatult populaarseks ja tuleb üks eksemplar juurde teha.\nEes on tikand lendava mesilasega.\nPosted by kertupertu at 7:26 AM 0 comments\nTuleb suvi ja siis on poistel ainult pallimõtted peas (vähemalt minu omadel kipub nii olema). Valmistun juba aegsasti hooajaks - olgu siis juba sõna otseses mõttes pall peas :)\nMaterjal on õhem puuvillane.\nPosted by kertupertu at 7:11 AM 0 comments\nÜks varasem looming, mida kavatsen suveks teha ka puuvillase eksemplari (fotol on villane papupaar). Mulle endale väga meeldib nende väljanägemine ja samuti valmistamine - eriti päästerõnga tikand :) Papusid saab kanda sukkade ja sokkidega, samuti palja jala otsas. Oma tipa-tapa-tita jaoks olen ikka teinud ka libisemiskindlad tallad. Näpud juba kibelevad seda tegemist ette võtma :)\nHetkel on meil kasutusel puuvillased auto tikandiga papukad.\nKui vaja, siis saab teha ka libisemiskindlad tallad.\nValmisid ka ühed väga väiksed papud pisikesele imele. Õhupallidega tikand. Meriinovillased.\nPosted by kertupertu at 12:22 AM 0 comments\nVäikse härra kevadine lammas sai pidupäevaks valmis. Väga mõnus oli seda valmistada, eriti lõppviimistlust teha - lehv, tähekujuline nööbike, värvilaigud, turvasilmad...\nPeamiselt puuvillasest lõngast heegeldatud kaisuloom minu aastasele pojale, kel päris oma kaisukat veel polnudki - siiani tuuseldas ta vanemate vendade pehmeid loomakesi.\nKevade ootuse meeleolust inspireeritud võilillekollased ja mururohelised laigud - justkui oleks lambuke koplis sooja ilma ja rohket värsket toidupoolist nautimas käinud.\nPosted by kertupertu at 2:23 PM 0 comments\nTäna oli suurepärane päev. Alustasin kahe minu peas oleva kujutluspildi reaalsuseks muutmisega.\nPoiste voolimisminutite ajal sai omale kuju taldrik, mis nüüdseks kuivab ja ootab edasist kujundamist. Kui teen sellega üht-teist ja katan lõpuks angoobiga, saab sellest midagi imeilusat... Võimalik, et see taldrik on seemneks, millest kasvab lõpuks välja ka üks suurem projekt.\nTeine ese saab olema pesamuna sünnipäevakink - heegeldatud kaisulammas. Loodan tähtsaks päevaks valmis jõuda, kui sünnipäevalaps ise mulle muidugi heegeltööks aega jätab. Täna õhtu poole oli ta küll üsna pahuras meeleolus - hambad tulevad - ikka jälle need hambad.\nMänguasjade tegemise pisiku sain oma emalt, kes Waldorflasteaia jaoks ise nukke valmistas. Minu enda esimesed isetehtud nukud valmisid aastal 1993 ja seda koolis - kunstiõpetuse eksami-lõputööna.\nPosted by kertupertu at 2:15 PM 0 comments\nPosted by kertupertu at 1:46 PM 0 comments


Soovitusi puude ja põõsaste istutamiseks - Maakodu.ee\nEnne istutamist tuleb muld kasvukohas ette valmistada, eemaldada umbrohujuured ja suuremad kivid. Kehva toitainetevaest mulda tuleb parandada taimekasvuks sobiva viljaka mulla lisamisega. Tänapäevased puu- ja põõsasordid tahavad kasvamiseks sügavat mullakihti. Jõudsaks kasvuks vajavad suurekasvulised puud vähemalt 80 cm paksust mullakihti, väikesekasvulised puud (näiteks pihlakas) 60 cm ja põõsad umbes 40 cm mulda.\nAinuüksi istutusauku mulla lisamisest üldjuhul heaks taimekasvuks ei piisa. Eesti oludes on loodusliku mulla kiht tihti liiga õhuke. Eriti põhjalikult tuleb istutustööks valmistuda uuselamualadel, kus looduslik mullakiht on ehitustööde käigus hävinud ning asendunud tihke killustiku, liiva jm ehitusmaterjali kultuurkihiga. Ebasobiv pinnas tuleks eemaldada ja asendada kasvumullaga. Selle toimetamisega kaasneb üsna suur raha- ja ajakulu, millega tihti ei osata algul üldse arvestada.\nAlgab aasta pimedam aeg. Mida aias enne seda teha? 26.10.2017\nSuurekasvuliste puude istutamisel tuleks ideaalis asendada ebasobiv pinnas suisa 5 × 5 m suurusel alal. Kui see ei ole võimalik, peab tihket pinnast kindlasti kobestama ning valima istutamiseks nende liikide ja sortide seast, mis ei ole kasvutingimuste suhtes nõudlikud. Näiteks vajavad harilik vaher ja tema sordid sügavat viljaka mulla kihti, samas kui harilik mänd ja tema sordid kasvavad edukalt kuivas kiviklibuses kasvukohas.\nIstutage õigele sügavusele\nIstutades tuleb jälgida, et puu istik liiga sügavale mulda ei satuks. Puu juured peavad olema mullas, juurekael mullapinnal ja tüvi jääma mullast välja. Valesti istutatud puul pole pikka eluiga. Alati ei ole abi ka sellest teada tarkusest, kui istutada puu täpselt samale sügavusele, nagu ta puukoolis potistatuna on kasvanud, sest võib olla istikuid, mis juba puukoolis on valesti istutatud. Sellele tasuks istikut valides muidugi tähelepanu pöörata.\nIstutuskoha mullatöid tehes tuleb olla ettenägelik – koheval mullal on omadus aja jooksul veidi vajuda. Laotatud mulda tasub veidi tihendada, et istutusala ümbritsevast maapinnast hiljem madalamale ei vajuks ega moodustaks lohku. Kui lohkudesse valguv vesi jääb sinna loiguna, põhjustab see taime hukkumise.\nPärast istutamist paigaldatakse istikule toestus ja seotakse taim selle külge pehme materjaliga, mis ei sooni tüve.\nUuem teaduslikult põhjendatud trend on toestada puu 1/3 pealt ja jätta puu võra vabalt tuule kätte heljuma.\nIga istikut aga toestama ei peagi – alla 1,5 m istiku võib jätta hoopis toestamata, kui sel on normaalselt arenenud tugev tüvi. Nõrga tüvega väikesed puuistikud muidugi vajavad toestust.\nTugikepid ei tohi lehtpuudel kõrguda sinnamaani, kus algab võra. Võra sisse ulatuvad liiga pikad toikad hakkavad tuules kõikuva puu oksi lõhkuma.\nKui istik on toestatud, kaasneb sellega vajadus toestuse korrasolekut pidevalt kontrollida. Jälgitakse, kas tugikepid pole viltu vajunud ja kas sidumismaterjal ei sooni. Üsna tihti võib näha pilti, kus tugikepid on viltu vajunud, seistes püsti veel vaid istiku najale toetudes, istik aga on lisaraskuse tõttu viltu vajunud ja toestuse vastu hõõrdudes suuri koorevigastusi saanud.\nHooletu toestamisega tekitatud vigastused jäävad alatiseks, rikkudes puu välimust ja nõrgestades vastupanu taimehaigustele.


Laps on toidu suhtes valiv – Aptaclub.ee\nLaps on toidu suhtes valiv\nAptaclub Laps ei ole täiskasvanu Toitmine pärast 1. eluaastat Laps on toidu suhtes valiv\nMiks on laps toidu suhtes valiv?\nSee pole nii ainult teie lapsega ...\n1-3-aastane laps võib laps muutuda valivaks või keeruliseks sööjaks. Paljudel lastel esineb toiduaineofoobiat ehk hirmu proovida uusi ja tundmatuid toite, teised jällegi keelduvad toidust, mida nad varem meelsasti sõid (valiv söömine) ja mõni laps teeb mõlemat! Selle kohta saate rohkem lugeda brošüürist „Minu laps on valiv sööja“. Põhjusest olenemata on nende laste puhul väga sage olukord, kus nad söövad väikeses koguses väga väheseid toite. Umbes üks kümnest lapsest sünnib kalduvusega olla teistest oluliselt valivam ja uute toitude suhtes ettevaatlikum, muutes toidukorrad igapäevaseks võitluseks, kuna lapsevanemad püüavad tagada, et nende lapsuke toituks tervislikult.\nMiks väikelapsed keelduvad toidust ja mis võib selle hullemaks muuta?\nVäikelapse isu oleneb tema energiavajadusest ja kasvukiirusest. Üldjuhul oskab laps oma toidukoguseid ise hästi reguleerida ning ei tasu liialt muretseda, kui ta mõni päev või lühema ajaperioodi jooksul tavapärasest vähem sööb. Lapse isud peegeldavad nii tema kasvukiirust kui ka aktiivsuse taset. Kui teie väikelaps ei söö üldse või sööb väga valikuliselt ja väheseid toite, peaksite kindlasti konsulteerima oma lapse arstiga või toitumisnõustajaga.\n1.samm – kuidas aru saada, mis on valesti ja miks?\nArvatavasti muretsete sellepärast, kas teie väikelaps saab kõike, mis tal normaalseks arenguks ja kasvamiseks vaja on. Võib tunduda, et teie ühised söömaajad on muutunud sõjatandriks ning tekitavad kogu perele väga palju stressi. Ilmselt olete proovinud juba mitmeid erinevaid viise, kuidas oma last sööma panna, ent mida teha, kui ükski neist ei ole toiminud?\nEsmalt tuleb teil jõuda probleemi tuumani ehk aru saada põhjustest, mis tekitab teie lapses vastumeelsust uusi toite proovida või miks ta on toidu suhtes nii valiv. Samuti on oluline analüüside enda ja kogu perekonna harjumusi ning mõtestada lahti, kas see võib olla tingitud teie endi söömisharjumustest.\nSee, mis toimub toidukordade vahel, on täpselt sama oluline kui see, mida süüakse toidukorra ajal. Toome teieni mõne näited väga sagedastest vigadest, mida vanemad tihti oma laste sööma saamisel teevad. Ehk tunnete ka ennast nendes olukordades ära?\nLubate lapsel juua toidukordade vahel piima või annate piima selleks, et kompenseerida põhitoidukorra ajal väikseid toidukoguseid – piim täidab kõhtu ja üle 3 klaasitäie piima päevas võib võtta isu, et süüa rauarikkaid toitusid ja puu- ning köögivilju, mida lapsed normaalseks arenguks ja kasvamiseks iga päev sööma peaksid.\nLubate lapsel toidukordade vahel näksida, et ta vähemalt midagigi sööks – lapsed harjuvad sagedase näksimisega kiirelt ning seetõttu keelduvad suure tõenäosusega põhitoidukordadest.\nToidate last lusikaga selleks, et ta rohkem sööks, selle asemel, et lubada tal ise süüa – lapsele tuleb anda võimalus ise süüa ja oma söögikoguseid reguleerida isegi siis, kui see võtab tavapärasest rohkem aega või tekitab lauale ja selle ümbrusesse paraja segaduse.\nOlete toidukordade ajal närviline ja kärsitu ning sunnite teda kiiresti ja palju sööma – lapsed tunnetavad mis tahes pinget või ärevust ning söövad närvilises õhkkonnas tõenäoliselt vähem kui tavaliselt.\nVäldite uute toitude valmistamist ning pakute talle vaid toite, mida ta kindlapeale sööb – kui te ei anna oma lapsele võimalust proovida uusi maitseid ja toite, ei hakka ta suure tõenäosusega ka tulevikus korralikult sööma.\n2.samm – millised nõuanded võiksid toimida ja miks?\nJärgmise sammuna on oluline hakata teadlikult katsetama erinevaid tehnikaid, et teie laps saaks toiduga rohkem sina peale ning muutuks uute toitude proovimisel julgemaks. Ärge tekitage endale ebarealistlikke ootusi – söömisharjumused ei muutu üleöö. Alustage tasa ja targu ning tunnustage oma last iga uue arengu eest. Ärge unustage, et suur osa muudatustest puudutab ka kõiki pereliikmeid või näiteks lasteaia kasvatajaid – selgitage olukorda ka kõigile teistele, kes teie lapsega igapäevaselt kokku puutuvad.\nSööge koos oma lapsega. Kutsuge oma laps alati söögilaua taha, kui sööte ühiselt koos pere või sõpradega\nVäikelapsed õpivad eeskujudelt. Neid toitusid, mida sööte teie hea meelega, söövad suure tõenäosusega ka teie lapsed. See on lapse sotsiaalses arengus oluline ka seetõttu, sest see paneb aluse lapse positiivsele meelestatusele toidu ja söömise suhtes.\nSeadke sisse kindel söömisrežiim: põhitoidukorrad ja vahepalad kindlatel aegadel\nVäikelapse toiduportsud on väikesed, kuid nad vajavad sagedasi toidukordi. Päevas peaks olema 3 suuremat toidukorda ja toidukordade vahel 2 kuni 3 oodet. Sellega väldite näksimist, mis rikuks enne toidukorda tema isu.\nPakkuge lapsele toitu, mida kogu pere sööb\nKindlate toitude valmistamine oma lapsele on üks suurimaid vigu, mida lapsevanemad teevad. Kui te ei anna oma lapsele võimalust proovida uusi maitseid ja toitusid, ei hakka ta suure tõenäosusega ka tulevikus korralikult sööma. Sööge ühiselt kogu perega samu toite ja tundke ühistest söömaaegadest rõõmu.\nKiitke last igal võimalusel selle eest, mida ta sööb või kui hästi ta sööb.\nVäikelapsed vajavad tähelepanu ja tunnustust. Kritiseerige vähem ja tunnustage rohkem. Selle asemel, et teda pidevalt mittesöömise eest kritiseerida, tunnusta teda hoopis iga uue toidu proovimise eest.\nSööge ja nautige toite, mida soovite, et ka teie laps sööks.\nLapsevanema maitsemeel ja söömisharjumused panevad aluse lapse söömisharjumustele. Kui te ei söö regulaarselt puu- ja köögivilju või kui teie toitumine ei ole tervislik, siis tõenäoliselt ei ole nii ka teie lapse puhul. Parim viis aidata lapsel uusi toitusid proovida, on näidata, kuidas teie ise neid hea meelega sööte.\nToidukorrad olgu väiksed, aga toitvad.\nLapse magu on tema kokkupigistatud rusika suurune. Valiv sööja võib toiduga üle kuhjatud taldrikust ehmuda. Kui pakute talle ühe toidukorra ajal kaks väikest toiduportsjonit, ühe soolase ja teise magusa, ennetate seda probleemi ja annate talle võimaluse erinevaid maitseid proovida.\nMuutke toidukorrad lõbusaks\nRõõmsas keskkonnas kasvavad ja einestavad väikelapsed söövad mitmekesisemalt. Uute toitude pakkumist võib proovida ka teiste laste juuresolekul, sest sotsiaalses keskkonnas on laps suurema tõenäosusega valmis proovima uusi toite või rohkem sööma.\nHoidke menüü mitmekesine\nLapsed õpivad korduvast kokkupuutest toiduga. Menüü tuleb hoida mitmekesine ja pidevas arengus. Vaid uute toitude proovimisega saab ta aimu, kui hästi võivad need mekkida.\nEdu sõltub sellest, kas suudate pikema ajaperioodi vältel oma põhimõtetest kinni hoida. Võite need nõuanded välja printida ning külmkapi külge kinnitada, et need meelest ei läheks.\nÄrge unustage, et kõigil on oma osa kanda, sealhulgas ka teie lapsel!\nTeie ülesanne on ...\nTeie lapse ülesanne on ...\nteha süüa ja otsustada, mida söögiks pakkuda\nvalmistada regulaarselt tervislikku ja tasakaalustatud toitu, mida on hea laua taga süüa\nmuuta söömine meeldivaks\nrääkida toitudest ning nende kasulikkusest meie organismile\nkeelata toidukordade vaheline näksimine ning mitte pakkuda vahepalana joogiks piima\nusaldada oma last tema ülesannete täitmisel\nkasvada ja areneda\nsüüa, mida ta vajab\nõppida sööma, mida sööte teie\nõppida teie käest, mida ja kuidas süüa\nõppida, mida temalt oodatakse ja mis ei ole lubatud\n3 samm – kuidas kõik kokku panna\nSööma õppimine on nagu iga teine õppimisprotsess – see võtab aega ning mõni laps omandab selleks vajalikud teadmised ja oskused kiiremini kui teised. Liikuge üheskoos sellises tempos, et nii teie kui ka teie laps protsessiga rahul oleksite. Siin on teile mõned peamised põhimõtted, mida võiks meeles pidada.\nValiv söömine on lapse käitumise tavapärane osa.\nHeade söömisharjumuste tekkimine saab alguse teist endist. See, et teie laps on toidu suhtes valiv, võib olla tingitud teie pere söömisharjumustest.\nPole olemas ühte võlutrikki, kuidas lapse valikulist söömist kiiresti parandada.\nLapsevanema kõige olulisem roll on aidata oma lapsel toiduga seotud hirmudest üle saada ja teda toetada, et ta hakkaks söömist nautima. Kõige olulisem on muuta söömine meelepäraseks tegevuseks!\nMingil hetkel võib laps vajada toidulisandeid või toitainetega rikastatud piima, mis annab teile meelerahu, et laps saab toidust kätte vajalikud vitamiinid ja toitained.\nLapse suhe toiduga ei pea algama laua taga istudes. Võtke ta endaga poodi kaasa, rääkige temaga sellest, kust tuleb toit ja kuidas te seda söögitegemisel kasutate. Kaasake laps toidu valmistamisse, üldjuhul naudivad lapsed kokkamist juba väga varajases eas. Kasutage erinevaid viise, et laps toiduga sinapeale saaks ning ärge andke tagasilöökide korral alla! Muutused võivad võtta aega nädalaid või kuid, aga õnnestumise korral on see vaeva väärt.\n4 samm – kust saada abi?\nJätkuva mure korral võtke kindlasti ühendust oma perearsti või lastearstiga, kes oskavad suunata teid õigete spetsialistide juurde. Teinekord tuleb lapse sööma saamisel kasutada teaduspõhiseid tehnikaid, mida lapsevanemal üksi pole võimalik ellu viia.\nKiire vigade leidmise juhis\nMinu laps on toidu suhtes valiv\nKuidas hakkama saada igapäevaste väljakutsetega, kui asjad ei lähe plaanipäraselt?\nMida ma teen, kui ...\nminu laps lükkab taldriku endast eemale isegi siis, kui ta ei ole sealt midagi söönud?\nEhk ei ole ta näljane? Lapse isu võib muutuda vastavalt toidukordadele ja päevadele.\nVõtke taldrik tema eest ära ja ärge tehke sellest suurt numbrit.\nPakkuge talle järgmist käiku ja ärge muretsege, kui ta ka seda ei söö.\nPakkuge talle järgmise kavandatud toidukorra või oote ajal rohkem süüa või juua.\nminu laps ei söö uusi või tema jaoks võõraid toite, sh isegi toite, mis talle maitsevad, kuid mis on valmistatud erineval viisil?\nJälgige, et uus või tundmatu toit ei puudutaks taldrikul teisi toite, kui see on teie väikelapse jaoks probleem.\nPange seda taldrikule vaid väike kogus ja lisage toite, mis talle maitsevad.\nSööge koos temaga ja näidake talle, et teile maitseb toit, mida sooviksite, et ka tema sööks.\nKui ta seda endiselt süüa ei soovi, võtke taldrik ilma probleeme tekitamata ära.\nProovige uut toitu uuesti mõne päeva möödudes; ärge unustage, et mõnda uut toitu peab lapsele pakkuma rohkem kui 10 korda, enne kui ta seda sööma hakkab!\nminu laps jookseb köögis ringi ja ei istu söömise ajaks laua taha?\nAndke talle juba eelnevalt teada, et söögiaeg on varsti käes, et ta oskaks oma tegevusi vastavalt planeerida.\nVältige segavaid tegureid; keerake telekas kinni ja hoidke nutiseadmed söögilauast eraldi.\nIstuge laua taha ja sööge koos lapsega; näidake talle ette, mida soovite, et ka tema teeks.\nAndke talle märku, kui ta on hästi käitunud, kuid ärge pahandage ega kasutage magusat lapse nn äraostmiseks ja premeerimiseks\nNaeratage ja olge positiivne; vältige stressi, kuna see võib lapse isu pärssida.\nminu laps karjub toidukordade ajal ja on endast väljas, et ei saa ega taha midagi süüa?\nSeadke sisse kindel põhitoidukordade ja oodete kellaajad ja vältige liiga pikki pause nende vahel. Kui laps on väga näljane, võib ta muutuda pahuraks ja ei pruugi süüa tahta.\nVältige toidu pakkumist, kui laps on väsinud.\nÄrge pahandage, kui ta süüa ei taha ning ärge survestage söögiga. Kui ta hakkab söömist stressiga seostama, muutub ta närviliseks juba enne söömist.\nLaske lapsel ise otsustada, kui palju ta sööb ja kas ta üldse süüa tahab, kuna tema isud võib vastavalt päevale varieeruda.\nPole hullu, kui ta tekitab süües lauale segaduse või kasutab selleks oma sõrmi. Söömisel kasutab inimene kõiki oma meeli – maitsmist, nägemist, haistmist, kuulmist ja kompimist.\nKuulake oma last ning püüdke mõista, miks söömine talle sedavõrd vastumeelne on. Ärge meelitage last sööma magusaga või uue mänguasjaga.\nlaps ei ole juba mitme toidukorra ajal piisavalt söönud?\nMõelge juba enne toidukordi välja, kuidas peaksite toimima, kui laps ei söö või ei istu laua taha.\nLaps ei jää nälga, kui mõni toidukord päevas vahele jääb. Lapse isud võivad vastavalt päevadele varieeruda.\nPaluge abi oma perekonnalt või lasteaia kasvatajalt. Leppige omavahel kokku, kuidas te probleemiga tegelete ja olge järjepidev.\nIga pisike samm edasi on kordaminek. Kui kõik ei läinud söömisel nii nagu plaanisite, ärge võtke seda kui läbikukkumist, vaid kui õppetundi\nKui laps kasvab kenasti, on ta saanud kõik, mida tema organism vajab.\nKui olete siiski veel mures, pöörduge oma perearsti või lastearsti poole.\nSiit leiate mõned soovitused ja nipid, mida võite proovida, kui asjad ei lähe plaanipäraselt.\nOlen püüdnud last söömise ajal laua taha istuma panna, kuid ta lihtsalt ei tee seda. Mida peaksin tegema?\nLapsed on lihtsalt väga toimekad väikesed inimesed! Neil on koguaeg midagi uut avastada, õppida ja mängida. Söömine ei pruugi nende jaoks olla oluliste tegevuste loendis esikohal ja kui te tema tegevusi segate, võite teda endast välja viia. Nii nagu ütlete talle ette, et varsti on aeg vannist välja tulla, öelge talle ka enne söögikorda, et toit hakkab valmis saama, et ta oskaks sellega arvestada. Või veel parem – kaasake laps juba toidutegemisse!\nMuutke toidukorrad samamoodi lõbusaks ja huvitavaks kui mängides. Istuge lapsega koos laua taha ja sööge – ta naudib kindlasti pigem teie täielikku tähelepanu, kui et sööb üksi ajal, mil teie pärast toiduvalmistamist kööki koristate. Samuti näeb ta sel viisil teid ennast tegemas seda, mida te tema käest palute. Paluge tal aidata lauda katta ning kutsuge vahel vanaema või sõbrad külla, et üheskoos laua taga süüa.\nVeenduge, et olete kõrvaldanud kõik segavad elemendid. Pange kinni telefon ja nutiseadmed, et saaksite mõlemad toidule ja söömisele keskenduda.\nKiitke teda isegi siis, kui ta istub laua taga üksnes mõne minuti ning sööb vaid mõne üksiku suutäie. Loodetavasti istub ta iga korraga veidi kauem kohapeal. Lubage tal laua tagant lahkuda, kui ta seda soovib – last laua taga istuma sundides tekitad laua taga asjatult pingeid. Kui pahandate lapsega selle pärast, et ta ei söö või ei istu laua taga, muutub ta söömise ajal närviliseks ja kaotab isu. Kui laps teab, et teda sunnitakse pidevalt taldrikut tühjaks sööma, võib ta lauda tulekut hoopiski vältima hakata.\nOlen proovinud lapsele pakkuda palju uusi toite, kuid see kõik läheb lihtsalt raisku. Kuidas saan teha nii, et ta lõpetaks toiduga mängimise ja päriselt sööks minu valmistatud toitu?\nErinevate uuringute kohaselt on see väga kasulik, kui laps näeb teid söömas saamu toite, mida tahate, et ka tema sööks. Nii saab ta olla kindel, et see toit on ka temale ohutu ja kasulik.\nPange lapse taldrikule vaid väike kogus uut toitu, nt üks viil porgandit või pooleks lõigatud kirsstomat, nii saab ta uue toiduga tasa ja targu harjuda. Väikestes kogustes toitu oma lapsele pakkudes väldite ka võimalust toitu raisata. Kui laps on toiduga juba harjunud, võite toidukoguseid hakata suurendama.\nMõned väikelapsed on eriti tundlikud selles osas, et tundmatud või soovimatud toidud ei puutuks teiste toitudega kokku. Kui ka teie laps on selline, pakkuge talle toitu eraldi, et ta toitu kohe tagasi ei lükkaks. Ülejäänud perekonna toitu võiks serveerida aga koos, et laps seda järjepidevalt kõrvalt näeks.\nPaku oma lapsele pidevalt uusi toite. Teinekord võib mõne toiduga harjumiseks kuluda üle kümne korra enne, kui laps seda sööma hakkab. Võtke edusammudena kõiki neid kordi, kui ta uut toitu näeb, vaatab kedagi teist seda söömas, puudutab seda esimest korda või maitseb seda vaid keelega. Ärge võtke seda kui läbikukkumist, kui teie laps ei söönud ära kogu portsjonit. Edasiliikumine võib olla väga aeglane, kuid samm-sammult muutub laps uusi toite proovides enesekindlamaks.\nSaan lapse põhitoidukorda sööma ainult siis, kui pakun talle pärast seda jäätist. Nüüd järgneb igale einele jäätis, isegi hommikusöögile! Kuidas sellist olukorda võimalikult valutult muuta?\nJätke meelde, et teie käes on kontroll selle üle, milliseid toite lapsele pakkuda; tema aga otsustab, kui palju ta sööb. Kõigi laste isu varieerub ja võib igal toidukorral või päeval erinev olla. Kui ta ütleb, et ta ei taha enam süüa, isegi kui ta on söönud ainult väga vähe, austage seda ja võtke taldrik ära ning ärge survestage teda rohkem sööma. Võib-olla ta ei soovinud rohkem soolast toitu, aga sooviks magustoiduks värskeid puuvilju.\nTegelikult tasub igal toidukorral pakkuda lapsele kaks käiku. Võtke teist käiku kui võimalust pakkuda lapsele toite, millest ta saab täiendavaid või erinevaid toitaineid nagu näiteks värsked puuviljad, maitsestamata jogurt või tervislikud täisterasnäkid.\nToitude ärakeelamine või nende pakkumine preemiana teiste toitude söömise ees muudab need rohkem ihaldusväärsemaks ja õpetab last teatud toite (sageli rasva- ja suhkrurohkeid toite) rohkem eelistama. Leidke oma lapse kiitmiseks ja premeerimiseks teisi viise – mängige, pange puslet kokku või lugege raamatut. Võite serveeritud jäätise kogust ka järjest vähendada ja suurendada taldrikul näiteks marjade ja puuviljade kogust kuniks jäätist enam polegi taldrikul.\nMinu laps sööb kogu päeva jooksul väga väikseid portsjoneid ja keeldub söömast lõuna- ja õhtusööki. Kui me pereliikmete või sõpradega väljas söömas käime, korraldab ta alati tõelise stseeni. Mida ma teha saaksin?\nLoe kindlasti läbi ka teiste küsimuste ja vastuste juures esitatud nipid ja nõuanded. Esmalt seadke aga igaks päevaks sisse kindel põhitoidukordade ja oodete kord. Pikad ajavahemikud ilma toiduta võivad tegelikult lapse isu hoopis kahandada. Mõelge sellele, kuidas söömine magamise ja muude tegevuste ümber sättida. Väga väsinud laps ei ole söömisest huvitatud, mistõttu võiks toidukorrad ja ooted planeerida aega, mil laps on just üles tõusnud ja välja puhanud.\nÄrge muretsege, kui laps mõnel toidukorral mitte midagi ei söö. Ta ei jää nälga. Selle asemel, et pakkuda talle toitu iga 15 minuti või poole tunni järel lootuses, et ehk ta midagi ikka sööb, oodake järgmise planeeritud vahepalani ja pakkuge talle toitvat näksi.\nPüüdke mõelda nn suurele pildile ja ärge keskenduge eraldi igale toidukorrale ja ootele kui edusammule või läbikukkumisele. Mõned toidukorrad ja päevad on paremad kui teised. Kui laps kasvab hästi, siis saab ta toidust kätte õigetes kogustes ja tasakaalus toitaineid. Kui kasutad selles juhendis esitatud soovitusi ja nippe, hakkab teie laps tasapisi nautima laiemat toitude valikut ja arendab välja tervislikud toitumisharjumused.


Teerajaja erameditsiinis - Fertilitas\nSisuturundusartikkel, Äripäev, 09.veebruar 2018\nÜle poole tegevusest on seotud ambulatoorse eriarstiabiga ehk patsiendi teenindamisega polikliinikus, haigla poole peal on kaks osakonda: taastusravi- ja kirurgiaosakond koos intensiivraviga operatsioonijärgsete patsientide jaoks. „Meil on 70 voodikohaga palatikorpus ja neli operatsioonisaali koos intesiivravikeskusega. Võrreldes seda lääne erahaiglatega, ei ole see üldse väike. Täna teame ka seda, et haiglaravi pool väheneb igal pool, ka suurhaiglates ja üha enam tõuseb esikohale päevakirurgia. Peab märkima, et võimalused kogu aeg avarduvad, tulevad uued tehnoloogiad, mis seda kõike võimaldavad,“ rääkis Saarma.\nVaata ka www.aripaev.ee


Haiguse liigeste varssasi. Jalal olevad mutid on veidi kasvanud ,peas nagu mutt ainult koorub\nHaiguse liigeste varssasi. Mida tähendab mool ülahuule vasaku külje huulel\nKõik need parameetrid arvutatakse Pythagoreo teoreemile. Joonisel on Barbaro\nKorja üles nõutud materjal Uurimuse hüpotees. Kui iga koolilaps lapsepõlvest on huvitatud hobusetõugudest, et hobuse kohta rohkem teada saada, edastab ta seda teavet põlvest põlve, mis toob kaasa huvi kodumaa ajaloo vastu ja armastuse tema vastu.\nJa haiguse liigeste varssasi -olla toob see kaasa suurema inimliku vajaduse taaselustamise hobuse järele.\nEquus caballus on hobuslastega imetajate liik, kes on kodustatud ja mida inimesed on siiani laialdaselt kasutanud. Hobused Equus selle sõna laiemas tähenduses on hobuslaste perekonna ainus elav perekond ehk ühekäpalised Equidae s. Solidungulahobuslaste Perissodactyla sugukonnast. Kolju on piklik ja sellel on suhteliselt pikk näopiirkond.\nPikka aega olid hobused inimeste jaoks majanduslikult kõige olulisemate koduloomade hulgas, kuid nende tähtsus vähenes mehhaniseerimise arenedes. Isast hobust nimetatakse täkuks. Emane on mära. Steriliseeritud täku nimetatakse geldinguks. Lapshobune on varss. Koduhobusel on mõõduka suurusega kõrvad palju vähem kui pool peastlakk on pikk, rippuv, saba on alusest kaetud pikkade karvadega; värv on äärmiselt erinev: must, pruun, punane, roan, valge, hall, sageli valged laigud peas ja jalgadel; erandina on õlgadel, seljal ja jalgadel triibud; hääl - vingumine.\nHobune jõuab keskmiselt aastani, mõnede ponitõugude hulgas on loomi, kes elavad kuni 40 aastat. Kõige usaldusväärsem hobuste pikaealisuse rekord on 62 aastat. Nii kaua elas hobune nimega Vana Billy. Ta sündis Kuni aastani vedas ta praame, seejärel viidi ta üle Lachfordi tallu, kus ta Vana Billy kolju hoitakse Manchesteri muuseumis.\nHobuste kasv sõltub tõust, toitumisest ja hooldusharjumustest. Mida parem on toitumine ja hooldus, seda suuremaks hobused muutuvad.\nKokku on koduhobuste kõrgus — cm, ponid — cm. Erinevates riikides aga loetakse ponid erineva turjakõrgusega hobusteks. Näiteks USA -s loetakse poniks iga haiguse liigeste varssasi, kelle turjakõrgus on alla cm. Suurbritannias on mõne poni tõu turjakõrgus kuni cm. Nende kõrgus jääb vahemikku kuni cm. Kõrguse rekord kuulub ka Shire'ile. Kõige raskem oli Kõrgusega cm kaalus ta kg. Kõige väiksemad on Argentinas aretatud falabella hobused, kelle esindajad kasvavad kuni cm.\nVäikseim neist on täkk Väike kõrvits Pumpkin. Tema pikkus oli haiguse liigeste varssasi cm ja kaal 9,07 kg. Poni keskmine kaal on kg. Suured ratsu- ja kergerakenduslikud hobused kaaluvad keskmiselt kg. Rasked tõud kaaluvad kg. Kõige raskemad hobused on kilbid - üle kg Hobusteadust nimetatakse hipoloogiaks. Hobuse päritolu ja areng Koduhobuse esivanem ei ole Przewalski hobune, nagu varem arvati, vaid väljasurnud metshobuste liik - tarpan. Kaasaegne ajalugu hobused Ameerikas pärinevad Kesk -Aasiat peetakse hobuste algseks kodumaaks; esimesi ajaloolisi märke leidub Esimest korda ajaloos said Sredny Stogi kultuuri kandjad ratsutamise selgeks: hobuseotsikute sarveelemendid on esindatud Sredny Stogi kultuuris ning hiljutised uuringud Sredny Stogi hobuse hammaste kohta on näidanud, et neid bitte kasutati nende kaasaegne eesmärk.\nVanim ratsahobune on dateeritud u. Etnoloogilised paralleelid näitasid, et ratsutamise arenguga oleks pidanud kaasnema demograafilise olukorra suurenemine ja srednestoglaste liikuvuse suurenemine, mis selgitab protoindoeuroopa kultuuri kokkuvarisemist ja selle derivaatide laialdast levikut Euraasias. Sel perioodil asustasid Ameerikat mitmesugused hobusesarnased imetajad, kes kõik surid välja enne seda, kui eurooplased avastasid Ameerika.\nHobuse esialgsetel, veel leidmata esivanematel oli Marshi sõnul esi- ja tagajalgadel 5 varvast. Varasem teadaolev hobuse esivanem, alam-eotseenist pärit Eohippus, oli rebase suurune ja tal oli 4 hästi arenenud varvast ning esijalgadel 5 ja anlage 5, tagajalgadel 3 ja tagaküljel. Ülem -eotseenis leidub Epihippust samade jalgadega, kuid hambad erinevad. Miotseeni piiril leiti lamba suurune Mesohippus, 3 arenenud ja 1 algelise varbaga ees ja 3 tagajalgadega, veidi kõrgemal kui Miohippus ehk Anchitherium, milles 5.\nPliotseenis, Protohippuses või Hipparionis oli palju eesli suurust, 3 varvast esi- ja tagajalgadel ning veelgi kõrgemal, pliocene'is ilmub kaasaegse hobuse haiguse liigeste varssasi, perekond Pliohippus, kellel haiguse liigeste varssasi 1 arenenud varvasja veelgi kõrgemad - tõelised hobused Equussuurusjärgus kaasaegsed, mis selle sarja lõpetavad. Esi- V ja tagajalgade H luustik. Hobuse esivanemateks peetavate või neile lähedaste külgharude hulka kuuluvate vormide fossiilseid jäänuseid nagu mõned uurijad vaatavad hiparioni tuntakse ka mujal maailmas.\nÜsna sageli on koduhobustel kõrvalekaldeid, mis lähendavad neid pere metsikute esindajatega. Kõige sagedamini on need kõrvalekalded, mida peetakse atavismiks see tähendab tagasipöördumine esivanemate omaduste juurdeseotud karvkatte värviga; see hõlmab näiteks seda, et hobustel on selja taga tumedat triipu, mõnikord õlgadel mitu triipu.\nMõned peavad seda atavistlikuks nähtuseks ja ülikonnaks õuntes, pidades täppe triibutamise jäänusteks. Aeg -ajalt esineb teravamaid ja silmatorkavamaid atavismi juhtumeid - nimelt polüdiktilisus, st 1 või enama lisasõrme välimus; Marshi sõnul on kõige tavalisem 2.\nKeskmise haiguse liigeste varssasi külgedel 2 lisavarba väljaarendamise korral muutub see sarnaseks hiparioni säärega. Hobuste kodustamine Briti teadlaste uuringute kohaselt taltsutasid kasahhide esivanemad hobuseid aastat varem, kui arvati. Nad leidsid tõendeid selle kohta, et hobused kodustati esmakordselt 5, 5 tuhat aastat tagasi Põhja -Kasahstanis. Enne seda ulerahvastatud uhine ravi teadlased, et inimene taltsutas selle looma esmakordselt pronksiajal.\nSelle tõestuseks olid arheoloogide leitud rakmete fragmendid. Kuid teadusajakirja Science artikli autorid väidavad, et kasahhide esivanemad istusid hobustele peaaegu aastat varem. Need uuringud on näidanud, et hobuste kodustamise idee tekkis kaasaegse Kasahstani territooriumil Botay kultuuri esindajate hõimudes.\nLuuanalüüs näitas, et anatoomilisest vaatenurgast ei erinenud metsikud hobused kodustatud pronksiaegsetest kolleegidest. Ainult hamba ja suu kuju on otsiku kasutamise tõttu muutunud. Teadlaste sõnul on hobuste kodustamise haiguse liigeste varssasi otseselt seotud inimtsivilisatsiooni, peamiselt kaubanduse ja sõjakunsti arengu ajalooga.\nNüüd kavatsevad teadlased uute andmete põhjal üle vaadata ja täiendada iidne ajalugu Kasahstan. Teadlased seostavad hobuste kodustamise fakti pronksist tööriistade leiutamisega.\nHorse nakkav aneemia aneemia Infectioza Equorum.\nEuroopas leiti selle sajandi esimesel poolel metsikuid või metsistunud hobuseid - tarpaneid. Przhevalsky kohtas metssiga hobuseid ka Gan-su provintsis.\nTähelepanuväärne on lihtsus, millega hobused, mis on jäetud endale, mis tahes soodsates tingimustes, naasevad metsikusse olekusse ja hakkavad elama elustiili, mis ei erine suguvõsa looduslike esindajate elustiilist.\nPampade metsikud hobused Lõuna-Ameerika nimetatakse cimarroniteks. Arvatakse, et Paraguays ei ela metsikud hobused ühe kärbse tõttu, kes muneb vastsündinud varssade haiguse liigeste varssasi nabasse, millest viimased surevad; kodused elavad poolmetsikus olekus, suurtes karjades, mis koosnevad väikestest rühmadest 1 täkk ja mära. Metsikud hobused elavad Llanosest põhja pool. Sama täheldati väiksemates suurustes Mehhikos ja Falklandi saartel siin purustati hobune karmima kliima mõjul.\nElupaik, hobuste toitumine. Stepitõugude hobused karjatavad stepis aastaringselt ja ainult harvadel juhtudel söödetakse heinaga.\nRasked talved, lumetormid ja eriti jääga kaetud jää, mis pole steppides haruldane, segavad suuresti hobuseid lume alt toitu hankimas. Sellistes tingimustes muutuvad loomad talve lõpuks tõelisteks luustikeks ja paljud neist, eriti noored, surevad. Suvel toidavad nad jälle oma keha ja sageli näevad isegi kuningannad paksud välja. Hobune liigitatakse taimtoiduliseks.\nKarjamaal sööb ta 25— kg rohtu päevas. Olenevalt vanusest ja kehakaalust joob hobune suvel keskmiselt 30—60 liitrit vett ja talvel 20—25 liitrit vett. Hobuse toitmiseks vajate aakrit maad, umbes 2 hektarit. Hobusesööt koosneb peamiselt kaerast ja heinast, kuigi viimast asendab mõnikord õled.\nMitu korda üritasid nad kaera asendada mõne muu teraviljasöödaga, kuid kõik sellised katsed olid ebaõnnestunud.\nAinult Itaalias, Hispaanias ja Portugalis, eriti idas, on oder peaaegu sama eksklusiivne kui kaer, hobusööt.\nPaljundamine ja arendamine Hobuste tiinus kestab ligikaudu — päeva 11 kuud. Tavaliselt sünnitab mära ühe, harva kaks varssa. Varsad sünnivad tavaliselt päeva hiljem kui pojad.\nVarss sünnib nägejana ja mõne minuti pärast saab seista ja kõndida; ta imeb kuud, mille jooksul ilmuvad tema piimahambad, piimahambadest puhkeb keskmine paar päeva pärast sündi, järgides veel nädalat; kuud pärast sündi purskavad välised. Hobuse füsioloogia Terve hobuse kehatemperatuur on vahemikus 37,5 ° C kuni 38,5 ° C.\nSkelett sisaldab umbes luud erinevatel andmetel kuni Rangluu luud on puudu, mis võimaldab hobusel olla suur haare esijalgadel.\nKaltsiumi varude täiendamine kehas saavutatakse mitmel viisil.\nHobuse kopsumaht võib ulatuda 50 liitrini. Puhkeolekus hingab hobune umbes korda minutis. Kiire hüppe või muu treeningu ajal suureneb hingamissagedus korda.\nHobuse süda kaalub keskmiselt kg, mõnel isendil kuni 8 kg. Puhkeolekus on hobuse pulss minutis. Kiire hüppe ajal suureneb löökide sagedus minutis, samal ajal kui südame kaudu läbib kuni liitrit verd. Märadel on vahel kihvad. Nad takistavad raua kasutamist hobuse juhtimiseks, kuna nende kokkupuude otsikuga põhjustab tugevat valu. Peal on kirurgilise eemaldamise tava. Iseloom, temperament Hobuste temperamendi määrab kõrgema närvitegevuse tüüp HNI. Hobustel on RKT tüüp kaasasündinud ega muutu vanusega.


Vooremaa Põltsamaa linna tänavatel jalutasid veised\nPõltsamaa linna tänavatel jalutasid veised\nVaher informeeris erilisest leiust politseid ja päästeteenistust, kes inimeste ohutuse tagamiseks looma piirama tõttasid.\nLisaks mullikale oli 7 kilomeetri kaugusel asuvast Kalikülast Põltsamaale tõtanud ka kolm pulli.\n22-pealine pullikari, kelle hulgas ka kaks mullikat, oli lahti pääsenud Kalikülas asuvast Paju talu koplist. Enamik neljajalgseid jooksis mööda metsi laiali, kuid kolm pulli ja lehmmullikas sattusid Põltsamaa linna.\nHullunud looma raske peatada\nEt mööda Põltsamaa linna tormav mullikas oli üsna ärritunud ning kui linna järelvalvespetsialist tema päritolu määramiseks kõrvalipikut tahtis vaadata, asus enesekaitsele, helistas Tiit Vaher päästeteenistsse ja politseisse, et hullunud loom kätte saada ning tagada linnaelanike ohutus, samuti konsulteeris ta veterinaararsti Mati Kiviga.\nMullikas suundus politsei saabudes kesklinna, sealt edasi majandusühistu hoovi, kus tagaajajad köie abil väravad sulgesid. Looma see aga ei peatanud, vaid ta murdis ennast hoovist välja, joostes mööda tänavaid ning suundudes seejärel staadioni suunas.\nPiirajad püüdsid mullika juhtida staadionile, kus teda oleks mugavam piirata, kuid loom oli jälle kavalam ning tuiskas mööda koduaedu Käo tänavale, kus ühe ta elamu juures lõpuks ümber piirati.\nMööda aeda ringi tuiskava looma peatas lõpuks pehkinud fekaaliauk, kuhu suur ja raske loom sisse vajus. Auku kukkunud looma väljatõmbamine oli kunsttükk omaette, selleks kappas Paju talu peremees Toomas Tõnts hobusel Kalikülla ning naasis Põltsamaale traktoriga, mille kopaga ehmunud loom lõpuks august välja tõsteti.\nSellel ajal, kui päästeamet ja politsei lehmmullikaga tegelesid, olid kaks pulli otsustanud minna piimakombinaadi juurde, kust nad mõnusalt pikutamast leiti.\nViimased jalutajad saabusid järgmisel õhtul\nPäästeteenistus sai väljakutse neljapäeval kümme minutit enne kella kümmet ning kolm veist oli kätte saadud keskpäevaks. Kui päästjad oma operatsiooni lõpetasid, oli kadunud veel üksteist looma, neist ühte oli nähtud ka Põltsamaa linnas.\nJõgevamaa Päästeteenistuse Põltsamaa komando pealik Ahto Pent ütles, et kokku oli Jõgevamaa päästeoperatsioonil neli meest ning kohale tuli ka operatiivkorrapidaja Jõgevalt, kellega tuli sündmuspaika ka veterinaararst Mati Kivi. Arst oli kaasa võtnud rohu loomade uimastamiseks, kuid õnneks ei läinud seda siiski vaja. Kahe autoga oli väljas ka politsei.\nLoomade peremees Toomas Tõnts ütles, et tänaseks on kõik loomad leitud. Tema sõnul leiti lisaks kolmele Põltsamaal uidanud veisele kaks pulli Põltsamaa lähedalt asuvast Annikvere külast, õhtul saabus koju tagasi veel kolm looma.\nKadunud nelja pulli nägi pererahvas järgmisel hommikul kopli juures jalutamas, kuid talu peremehe sõnul ei hakatud neid taga ajama ja ärritama: kogemus näitab, et varem või hiljem leiavad nad koplivärava ise üles.\nNii saabusidki viimased rändurid järgmisel õhtul koos lehmadega kodutallu tagasi.\nTaluperemehe sõnul oli õnnetus siiski õnnelik: inimesed vigastada ei saanud ning kari on õnnelikult kodus tagasi.\nTema sõnul lahkus talitaja pullikarja juurest kell kaheksa, siis olid kõik ilusasti kohal, pool kümme veistele jahu ette panema minnes avastas ta aga, et koplis ei ole enam ainsatki hingelist ning varsti hakkasid telefonikõned juba igalt poolt tulema. Et loomi oli nähtud Annikvere kandis, ratsutas peremees hobusel kõigepealt sinna, kuid sai üsna pea signaali linnas ringi jooksva mullika kohta.\nFIE Ruty Tõnts Paju Talu tänab abi eest päästeametit, politseid, Tiit Vaherit ning veterinaararst Mati Kivi. Samuti vabandab pererahvas ebameeldivuste pärast ja palub pretensioonide korral helistada telefonil 505 6788


Maksuküsimused - Kui Eesti automüügifirma müüb uue sõiduauto EL km-kohuslasest firmale,kas siis on arve 0-määraga ja ostja teeb oma pöörmaksud? Kui tegu aga EL eraisikuga, kas siis tuleb müüjal maks arvestada? - Maksumaksja Portaal\nAvaleht » 184\nKui Eesti automüügifirma müüb uue sõiduauto EL km-kohuslasest firmale,kas siis on arve 0-määraga ja ostja teeb oma pöörmaksud? Kui tegu aga EL eraisikuga, kas siis tuleb müüjal maks arvestada?\nKui Eesti juriidiline isik müüb uue transpordivahendi (käibemaksuseaduse § 2 lõike 7 punkti 3 mõistes) Euroopa Liidu maksukohustuslasele või piiratud maksukohustuslasele, siis tegemist on ühendusesisese kauba käibega (KMS § 7 lõige 1 punkt 2) ning KMS § 15 lõige 3 punkti 2 kohaselt on tegemist 0% määraga maksustatava käibega.\nKui tegu on Euroopa Liidus elava füüsilise isikuga, siis rakendub erikord. Erikorra alusel on tavalisel füüsilisel isikul sisuliselt käibemaksukohustuslase kohustused (vt KMS § 3 lg 6 p 3).\nKMS § 7 lg 1 p 2 kohaselt on ühendusesisese käibega tegemist ka siis, kui uus transpordivahend võõrandatakse teise liikmesriigi isikule ning toimetatakse teise liikmesriiki. KMS § 15 lg 3 p 2 kohaselt on käibemaksumäär 0%, kui kaup võõrandatakse ja toimetatakse teise liikmesriiki (st ühendusesisene käive KMS § 7 tähenduses). Kui muu ühendusesisese käibe puhul peab võõrandajal teada olema ja arvele kantud ostja käibemaksukohustuslasena registreerimise number, siis juhul, kui müüakse uus transpordivahend (ja ka aktsiisikaup) teise liikmesriigi ostjale, kes ei ole ei maksukohustuslane ega ka piiratud maksukohustuslane, ei pea vastavat koodi arvele kandma, tal ei ole lihtsalt seda (vt KMS § 15 lg 3 p 2).\nArvele peate aga lisaks üldistele nõuetele (vt KMS § 37) kandma andmed, mis tõendavad, et võõrandatav kaup on uus transpordivahend, ja viide käibemaksuseaduse § 15 lõike 3 punktile 2 või kuuenda direktiivi artikli 28c lõike A alalõikele b. Käibemaksuseaduse § 28 lõike 5 kohaselt peate Teie teise liikmesriigi isikule uue transpordivahendi võõrandamisel, mis toimetatakse teise liikmesriiki, lisama kauba ühendusesisese käibe aruandele selle transpordivahendi müümisel väljastatud arve koopia.\nOstja poole pealt vaadatuna on tegemist ühendusesisese soetamisega, ostja maksab oma riigis ise käibemaksu ära.\nKui näiteks uue transpordivahendi on Eestis ostnud eraisik, kes müüb selle edasi teise liikmesriigi isikule ning see viiakse teise liikmesriiki, siis saab müüja meie maksuhaldurilt käibemaksu tagasi, vt rahandusministri 07.04.2004 määrus nr 75.


Minke vaal | Uskumatud faktid, pildid Ekolss - Loomad\nMinke vaalade teaduslik klassifikatsioon\nMinke vaalade kaitse seisund:\nMinke vaal asukoht:\nMinke vaalad on Baleen vaalade perekonna väikseim liige.\nMinke vaalade faktid\nKrill, heeringas, liivangerjas, kilu, moivan, hõbekala ja latern\nHarilik naaritsa vaal: 180 000; Antarktika naaritsa vaal: 515 000\nVähem Rorqual, Väike tagamängija, Terava peaga võitja, Väike võitja, Haug\nMõõdukas, troopiline või lähistroopiline vesi\nInimene, haid, mõõkvaalad\nOn kaks tunnustatud liiki!\nMinkivaala füüsikalised omadused\n4536–12 700 kg (5–14 tonni)\nMinke vaalad on Baleeni vaaladest kõige väiksemad.\nSellegipoolest võib see imetaja kaaluda kuni 20 000 naela ja kasvada kuni 35 jala pikkuseks. Neid vaalu on kaks peamist liiki. Need on harilikud merivaalad ja Antarktika merivaalad. Need vaalad on mustad või tumehallid, millel on valge kõht. Erinevate Minke vaalade värvus, mustrid ja tasakaal on erinevad.\nUskumatud naaritsa vaalade faktid!\nNeed vaalad võivad a. Eest pääsemiseks ujuda kuni 24 miili tunnis Mõõkvaal või proovige laevaga sammu pidada.\nSelle vaala märkamine pole eriti lihtne, kuna nende kärbsed ei tõuse veest välja enne, kui nad pinna alla sukelduvad.\nToitumisel võivad need vaalad jääda suure rühma juurde, kuid muul ajal eelistavad nad olla üksi või ainult ühe või kahe teise vaalaga.\nNeed vaalad võivad vee all püsida kuni 20 minutit.\nMinke vaalade klassifikatsioon ja teaduslik nimetus\nThe teaduslik nimi nende vaalade jaoks on Balaenoptera acutorostrata. Balaenoptera tähendab tiivulist vaala ja acutorostrata tähendab teravat koonu. Üldnime pani neile kogenematu Norra vaalapüüdja Meincke. Esialgu arvas ta, et Minke vaal on a Sinine vaal kuid eksis. Minke vaalasid nimetatakse mõnikord ka väiksemateks rotorallideks, terava peaga soomlasteks, väiksemateks tagaistmeteks, väikesteks soomlasteks ja haug vaaladeks.\nNad kuuluvad imetajate klassi ja kuuluvad Balaenopteridae perekonda. Balaenopteridae hulka kuulub kaheksa erinevat Baleen vaalade liiki, sealhulgas Küürvaalad , Sinivaalad ja Lõppvaalad .\nNeid vaalu on kahte erinevat liiki. Need on harilik ehk põhjapoolne merivaal ja Antarktika ehk lõunapoolne minkvaal. Balaenoptera Acutorostrata on Põhja-Minke vaalade teaduslik nimetus. Balaenoptera bonaerensis on Lõuna-Minke vaalade teaduslik nimetus.\nMinke vaalade välimus\nKuigi need vaalad on umbes 35 jalga pikad ja võivad kaaluda kuni 20 000 naela, on nad tegelikult Baleeni vaalade perekonna väikseim liige. Selle liigi emased on isastest sageli veidi suuremad.\nPõhjavaalade keha on tumehallist kuni mustani. Nende kõhud on valged ja selja taga on kerge ševroni märk. Selle liigi mustrid ja värvus võivad vaalade lõikes erineda, tavaliselt nende geograafilise asukoha järgi. Nende vaalade suus rippuvate baleen- või keratiinplaatidega on ka mõningaid variatsioone. Neil on kuskil 240 kuni 360 baleenplaati. Põhja-Minke vaalade lestadel on ka valge riba.\nPõhjavaalal on alamliik, mida nimetatakse kääbusmink vaaladeks. Nagu nende nimigi ütleb, ei kasva see alamliik nii suureks harilikuks vaalaks. Nad kaaluvad tavaliselt ainult umbes 14 000 naela ja on umbes 26 jalga pikad. Veel üks erinevus kääbus- ja harilikel vaaladel on see, et nende baleenplaatide ümber on must äär. Nende rinnauimes on ka erkvalge laik, mis ulatub üles nende selja- ja õlgapiirkonna suunas.\nMinkivaalade teisel põhiliigil, Antarktikas või lõunaosas, on ka Minke vaaladel mõningaid erinevusi Põhja-Minke vaaladega. Neil on suu külgedel 200 kuni 300 baleenplaati. Erinevalt harilikest ja kääbusminkidest vaaladest, kelle rinnauimedel on valge vöö, on lõunamink vaalade rätikud halli servaga. Selle liigi teine erinevus on see, et neil on asümmeetriline baleen. Nende suu vasakul küljel on vähem baleenplaate kui paremal. Vasakul küljel on vähem valgeid baleenplaate kui paremal.\nKääbus Minke vaal vee all Suures Vallrahu\nMinke vaalade levik, populatsioon ja elupaik\nNeid vaalu leidub paljudes kohtades üle maailma. Kuigi nad eelistavad boreaalseid (põhjapoolseid) või parasvöötme veekeskkondi, leidub seda liiki mõnikord ujumas ka troopilistes või subtroopilistes vetes. Toitmisel otsivad nad sageli jahedamat vett kõrgemal laiuskraadil. Need vaalad võivad valida ujumise kas rannikuvetes või avamerevetes.\nNeed vaalad toituvad umbes 62 jala kaugusel veepinnast. Maksimaalne sügavus, kuhu nad sukelduvad, on umbes 350 jalga pinna all.\nNende eelistatud elupaika saab sageli ennustada nende vanuse, soo ja reproduktiivse seisundi järgi. Enamasti jäävad vanemad isased suvel toitumisperioodil polaarpiirkondades jääservale lähemale. Vanemad naised otsustavad seevastu tavaliselt jääda rannikuvetesse, kuid siiski kõrgemale laiuskraadile. Suvisel toitumisperioodil otsustavad nooremad ja ebaküpsemad vaalad jääda madalamatele laiuskraadidele.\nPõhja-Minke vaalad asuvad Vaikse ookeani ja Atlandi ookeanis. Suvel kipuvad nad jääma Arktika jää servale lähemale. Talvekuudel võib neid leida peaaegu sama kaugel lõunas kui ekvaator.\nSuveperioodil kipuvad kääbusmink vaalad jääma lõunapolaaraladele lähemale. Neid võib leida ka teiste vaalade madalamatel laiuskraadidel soojemast veest. Näiteks võib seda alamliiki leida Suure Vallrahu ääres Austraalias või Lõuna-Aafrika või Lõuna-Ameerika lähedal.\nAntarktika merevaale võib leida paljudest lõunapoolkera paikadest. Seda liiki on märgatud Brasiilia lähedal, Magellani väinas, Lõuna-Tšiilis ning Uus-Meremaa ja Austraalia lähedal.\nHooajaliselt rändavad nii harilikud kui ka Antarktika naaritsavaalad. Nad jäävad kevadel põhja- või lõunapoolusele lähemale ning ujuvad sügisel ja talvel troopilisemate vete poole. Kuna aastaaeg erinevates poolkerades on erinev, ei kohtu harilikud ja Antarktika vaalad ekvaatori lähedal ega segune. Need vaalad võivad rännates ujuda kuni 263 miili.\nNeed vaalad ei ole ohustatud liigid. Harilikel vaaladel on praegu IUCN-i (Rahvusvaheline Looduskaitse Liit) kaitsestaatus. Teadlaste arvates on neid vaalu jäänud üle 180 000.\nAntarktika Minkel on veidi suurem oht sattuda ohtu. IUCN andmetel on see loetletud kui lähedal ohustatud. Hinnanguliselt on sellest liigist järele jäänud umbes 515 000 vaala.\nMinke vaalkiskjad ja saakloomad\nMinke vaalkiskjad: mis sööb vaalu?\nTapjavaalad kujutavad endast nendele vaaladele suurimat ohtu. Neist koosneb 85% mõrtsvaala dieedist. Kui mõrtsvaal jälitab Minket, üritab vaal väga kiiresti ujumisega pääseda. Avavees suudavad nad põgenemisel hoida kiirust 9–18 miili tunnis. Vaalal on nendes avavee stsenaariumides parimad võimalused põgeneda, kuna neil on pikkade vahemaade puhul suurem vastupidavus kui mõrtsvaaladel. Muul ajal võivad aga tapjavaalad neid vaalu sadamas või lahes nurgatada. Nende stsenaariumide korral on vaalal ellujäämise võimalus palju väiksem.\nVaalade populatsiooni vähendamisel oli oma osa ka inimestel. Kui esialgu peeti seda vaalaliiki liiga väikeseks, et seda väärt olla, siis pärast teiste liikide populatsioonide vähenemist hakkasid nad ka sihtima. Kuigi kommertslik vaalapüük on keelatud, üritavad mõned inimesed siiski neid olendeid tabada ja tappa.\nMida söövad merivaalad?\nAtlandi ookeani põhjaosas elav harilik naarits sööb mitmesuguseid erinevaid toite. Mõned neist hõlmavad järgmist Krill , Heeringas, liivangerjas, kapell ja kilu. Vaikse ookeani põhjaosas elavad harilikud naaritsa vaalad söövad Jaapani sardelli, Vaikse ookeani Saury ja Krill .\nAntarktika vaalade dieet koosneb Antarktika krillist, jääkrillist, Antarktika Joonaskalast, Antarktika laternakalast, Antarktika hõbekalast, Nototeeniast ja Chionadracost.\nMinke vaalade paljunemine ja eluiga\nNeed vaalad saavad suguküpseks, kui nad on umbes 23 jalga pikad. Tavaliste liikide puhul juhtub see 3–8-aastaselt ja Antarktika vaalade puhul 7–8-aastaselt. Teadlased pole siiani kindel, kuidas need vaalad paarituvad, kuna seda pole kunagi täheldatud.\nNende vaalade tiinus on umbes 10 kuud. Teadlased on spekuleerinud, et ema põetab ja viibib vasikate juures kuni nelja kuni kuue kuu vanuseni. Naistel on vasikas tavaliselt umbes kord kahe aasta jooksul.\nNende vaalade eluiga on pikk; nad võivad elada kuni 50-aastaseks.\nMinke vaal kalanduses ja toiduvalmistamises\nKui loomaorganisatsioonid üritavad vaalapüügi abil ära hoida enamate vaalade surma, on need vaalad endiselt suunatud ja püütud mõnes maailma piirkonnas. Islandil on see vaalaliha a ühine pakkumine . Turistid peavad seda Reykjaviki külastades eksootiliseks maiuspalaks. Faktid on aga sellised, et vaalaliha söömine julgustab vaalapüüki jätkama ja võib selliseid vaalu ohustada.\nasjad, mida märkmikusse kirjutada, kui teil on igav\n1117 ingli numbri tähendus\nIsa, kes oled taevas, pühitsetud olgu su nimi\nmis on šimpansi teaduslik nimi\non surikaat näriline


Erinevus maksa ja kõhunäärme vahel\nMaks vs kõhunääre\nInimese anatoomias on teatud elundid, mis eritavad teatud aineid, mis on mõne bioloogilise protsessi jaoks hädavajalikud. Maks ja kõhunääre on kaks sellist organit, mis eritavad seedeensüüme, mis on vajalik tüüsi täielikuks seedimiseks.\nMaks peetakse raskeimaks näärmeks, täiskasvanud inimese kaal on umbes 1,4 kg. Lisaks on maks kehas suuruselt teine organ. See on seotud peensoolega ja asub paremas ülakõhus, diafragma all.\nMaksa anatoomia ja füsioloogia on kohandatud täitma üle 250 funktsiooni, sealhulgas seedimist, glükoosi vabastamist, vitamiinide töötlemist, toksiinide filtreerimist ja vanade vererakkude hävitamist. Kui võtta arvesse maksa anatoomiat, koosneb see neljast peamisest lobesest; nimelt parempoolne, vasak vasak, kaudaatne ja neljandik. Igas rinnas on palju lobulare, mis koosnevad hepatotsüütidest; maksarakud, sapiteede kanalid ja maksa sinusoidid. Maksarakud eritavad sappi, mis valatakse sapiteede kanalisse. Nendest õrnadest kanalitest voolab sapp suurematesse kanalitesse, mida nimetatakse sapijuhadeks, mis viivad sapi lõpuks kaksteistsõrmiksoole, kus rasv seeditakse. Lisaks on hepatotsüüdid kasulikud ka kasulike ainete hoidmiseks, uute valkude sünteesimiseks ja kahjulike ainete, näiteks ravimite ja alkoholi detoksifitseerimiseks.\nPankreas on pikk kahvatuvalge orel, mis toimib nii endokriinse kui ka eksokriinse näärmena. Kõhunäärme anatoomiat ja füsioloogiat arvestades koosneb see mitmest osast, sealhulgas pea, kael, keha ja saba. Pea asub kaksteistsõrmiksoole C-kujulises ruumis, samal ajal kui kael leitakse püloori taga. Selle keha asub mao taga, kui saba puutub kokku põrnaga. See koosneb peamiselt (umbes 99%) näärmete epiteelirakkude väikestest kobaratest, mida nimetatakse aciniiks, mis eritavad pankrease mahla. Ülejäänud (1%) klastrid, nn pankrease saarekesed, täidavad pankrease endokriinset funktsiooni. Pankrease saarekesed eritavad hormoone, sealhulgas glükogooni, insuliini, somatostaatilist ja kõhunäärme polüpeptiidi.\nMis vahe on maks ja kõhunääre?\n• Maks on suurem kui kõhunääre.\n• Maksal on üle 250 funktsiooni, samal ajal kui kõhunäärmel on vähe funktsioone.\n• Maks toodab sappi, pankreas aga pankrease mahla.\n• Kõhunääre koosneb rakuklastritest (acini ja pankrease saarekesed), samas kui maks koosneb hepatotsüütidest, sapiteede kanalitest ja maksa sinusoididest.\n• Maks asub diafragma all paremas ülakõhus, kõhunääre aga kaksteistsõrmiksoole C-kujulises ruumis.\nSamuti võite olla huvitatud lugemisest:\n1. Erinevus maksa ja neeru vahel\n2. Erinevus kõhunäärmevähi ja pankreatiidi vahel\n3. Ägeda ja kroonilise pankreatiidi erinevus\nErinevus majutuse ja majutuse vahelDeklaratsiooni ja määratluse erinevus C-sPositiivse tegevuse ja võrdsete töövõimaluste erinevusErinevus GCF ja LCM vahelInduktsiooni ja deduktsiooni erinevus


Käsigeneraatoriga Lõhkamismasin Ja Liinitester\nERNA-4 on keskmise võimsusega lõhkamismasin, mis on varustatud sisseehitatud kolmepunktilise liinitestriga, vastavalt 1, 2 ja 3 klassi sütikute jaoks. Lõhkamismasina kogu vajalik elektritoide saadakse käsigeneraatori abil.\nLõhkamismasin on kaasaskantav, kompaktne ja kerge.\nIntegreeritud liinitester kontrollib liini ja kasutades indikaatoriteks kolme kahevärvilist LED-i, mis näitavad kasutajale, missuguse klassi detonaatoreid saab vastaval liinil lõhata. Ohutuse kaalutlustel on liinitesti vool piiratud 1 mA-ga.\nERNA-4 väljundimpulsi pikkus on piiratud 4 ms-ga. Kondensaatori jääklaeng tühjendatakse seadme-siseselt.\nERNA-4 korpus on alumiiniumist, korpuse otspinnad on suletud plastpaneelidega. Plastpaneelil asuvad ON-OFF / L-test lülitit, klemmid lõhkamisliini ühendamiseks, 3 kahevärvilist LED-i liini oleku näitamiseks, lõhkamise surunupp FIRE ja käsigeneraatori vänt. Paneeli mõlemal küljel on READY LED-id, mis näitavad kondensaatori laetust.\nERNA-4 kaitstusaste on IP65 rahvusvahelise standardi IEC 60529 alusel ja ta on pritsme ja tolmukindel.\nKeskmise väljundimpulsi energiaga\nIntegreeritud liini tester kolme kontrollpunktiga\n3 kahevärvilist LED-i liini takistuse näidustuseks\n4 ms lõhkamisimpulsi pikkus\nLõhkamisliini maksimaalne lubatav kogutakistus erinevatele detonaatori klassidele\n500 (1 klass, AFC 1.0A, AFI 3mJ/Ω)\n205 (2 klass, AFC 1.5A, AFI 16mJ/Ω)\n50 (3 klass, AFC 3.5A, AFI 140mJ/Ω)\n11 - 12 vända pööret\n3 erinevat LED’i 1, 2, 3 klassi detonaatoritele\n–25 kuni +55, 100% relatiivse õhuniiskuse juures


SKFi kuuma- ja õlikindlad kindad\nKuni 250 °C (482 °F) kuumade ja õliste osade käsitsemine\nSKFi kuuma- ja õlikindlad kindad TMBA G11H on välja töötatud spetsiaalselt kuumade ja õliste laagrite käsitsemiseks. Kindad koosnevad mitmest erinevate materjalide kihist, mis koos aitavad saavutada järgmised olulised omadused:\nkuuma-, lõike-, õli- ja veekindluse ainulaadne kombinatsioon;\nsulamis- ja põlemiskindlus;\nmax temperatuur: 250 °C / 482 °F;\nsobivad kasutamiseks kuni 120 °C (248 °F) vedelikus (nt kuuma õli vann);\nkuumakindlus püsib ka märjas olekus;\nkatsetatud ja tõendatud vastupidavus mehaanilistele ohtudele (EN 388) ja termilistele ohtudele (EN 407).\nKEVLAR® on firma DuPont de Nemours registreeritud kaubamärk.\nSKFi laagrikuumutite brošüür (176 KB)\nSeeria TMBA G kasutusjuhend (407 KB)