Aafrika ajalugu - | Ajalugu\nAafrika ajalugu (0)\nTartu Ülikool - Ajalugu - Ajalugu\nTeooriate seas, mis soodustasid Euroopa riikidel ülejäänud maailma koloniseerima, domineerisid evolutsiooniteooria, progressiidee etc, mis mõjutasid ka Aafrika-Euroopa suhteid. Progressi all mõistetakse tihti peamiselt tehnoloogia , aga ka kultuuri arengut ja sellest tulenes koloniaalajastul müüt, et Troopilisel- ja Lõuna-Aafrikal puudub ajalugu – selle ütles lõplikult välja Hegel. Ta väitis, et aafriklased pole andnud mingid erilist panust inimühiskonna ajalukku. See seisukoht mõjutas pikka aega suhtumist teisesusse ja Aafrika ajaloo uurimisse. Sellest kujunes ka üldlevinud mõttekäik, et see on ideaalne paik eurooplastele, kuhu tuua tsivilisatsioonitõrvikut ja teha ajalugu. 19. saj Aafrika ajalugu eriti ei tuntud – need teadmised, mis olid olnud keskajal, olid moondunud. Kui varem oli tuntud Lääne-Aafrike suuri impeeriume nagu Ghanat ja Malid, siis 19. saj olid need teadmised suuresti unustatud. Levinud oli ka arvamus, et ajalugu pole, kui seda pole kirjalikult üles märgitud.\nKiri ja suuline pärimus\nAafrikal oli vastupidiselt eurooplaste üldistele arvamustele olemas kirjakeeli. Meroiidi või Kushi riik, mis asus Vana-Egiptuse riigist lõunas ja oli sellega majanduslikult ja kultuuriliselt väga sarnane, omas enda kirjakeelt. See sarnanes egiptuse hieroglüüfidele, aga seda ei ole suudetud täielikult dešifreerida. Geesi keelt kasutati Etioopias ja see tekkis u 2000 aastat tagasi. Algselt tekkis see Aksumi riigis, mis oli Etioopia eelkäija ja seal kasutati seda kirjakeeleni kuni 13. sajandini, aga see on kasutusel tänaseni, peamiselt kirikuriituste keelena. Nsibidi keel, mis oli levinud mitmetes Lääne-Aafrika riikides, avastati eurooplaste poolt taas 1904 . aastal. Selle näol on tegu primitiivse kirjasüsteemiga ja kuna tegu on piktograafilise kirjasüsteemiga, siis eksisteerib selle puhul mitmeid tõlgendamisvõimalusi. See oli kasutusel salakirjana, mida eurooplastest ja araablastest orjapüüdjad ei teadnud. Vai kirja puhul oli tegu silpkirjaga ja see oli väga aktiivselt kasutusel, kuna tegu oli rahvaga, mis tegeles väga palju kauplemisega. Tifinagh on iidne berberi rahvaste kiri, mis on levinud suuresti Nigeri ja Mali aladel. See põhineb tähtedel, mida on alfabeedis 24-40 ning selle kohta on öeldud, et tegu oli pigem naiste kirjaga . Bamumi kirjakeel , mis loodi 1896. aastal Kameruni valitseja Njoia poolt, oli mõjutatud ladina tähestiku poolt ja oli tähestikkiri.\nSuuline pärimus on Aafrika ajaloo uurimisel oluline, sest see on varaste ajastute kohta ammendamatu varamu. Seda ei saa samas eriti usaldada, sest Rwndas anti nt teatud koolides suulist pärimust põlvest põlve edasi. Selle tähtsustamine toimus suuresti alles 1960. aastatel tänu Belgia ajaloolasele Jan Vansinale. Tänu temale on suulist pärimust palju kasutatud, aga selle abil ei saa minna eriti kaugemale kui 1800. aasta. Ghana keskaladel elavad ashanti hõimud , kes 17. saj moodustasid konföderatsiooni ja allutasid mitmed teised rahvad ning alustasid integratsioonipoliitikat: nad keelasid teistel rahvastel enda ajalugu mäletada ning suulist pärimust hoida. Nad pidi omaks võtma ashantide ajaloo ja pärimuse.\nAfrikanistika on kompleksne teadus, mis tegeleb aafrika rahvaste ajaloo, keelte, kirjanduse, kunsti, etnoloogia, õiguse, majanduse, sotsiaalsete ja poliitiliste probleemide uurimisega. See tekkis 19. saj orientalistika osana ning eraldus sellest allest pärast Teist maailmasõda . Teaduslik süstemaatiline lähenemine Aafrikale on seega üpris uudne nähtus. Misjonärid, kes mustale mandrile rändasid, hakkasid koheselt uurima sealseid keeli. Eesti misjonär Evald Ovir, kes hukkus noorena Lääne-Aafrikas, koostas väidetavalt esimese teadusliku artiliki suahiili keele kohta ning see ilmus ka ühes saksa ajakirjas. Philip D. Curtin ütles, et me tegelema ainult mainstream-ajalooga.\nAafrika ajaloo uurimine oli hooletusse jäetud kuni 1950. aastateni. Londoni ülikooli juures loodi esimene Aafrika lektori koht 1948. aastal ning selleks sai Roland Oliver. Viiekümnendatel oli professionaalseid uurijaid veel vähe ning mitmed sellega tegelejad polnud üldse ülikoolis ajalugu õppinud . Richard Reusch, kes oli õppinud Tartu Ülikoolis usuteadus ja läks Ida-Aafrikasse, kus ta töötas misjonärina, koostas väga mahuka monograafia sealsetest kultuuride ajaloost. Palju oli koloniaalametnikke, kes uurisid Aafrika ajalugu või keeli nt R. S. Ratttay, kes uuris ashantide ühiskonda. Saksamaal oli Aafrika keelte uurimine juba 19. saj arenenud, aga 20. saj oli afrikanistika arenenud ka Ida-Euroopas, eriti Tšehhis. 1950.-60. aastatel kerkis esile mitmeid aafrika päritolu kontinendi ajaloo uurijaid. Islamiga on tegelenud nt Ali Mazrui ja panafrikanismi liikumise juht W.E.B. Du Bois ning ajakirjanik J. Ki-Zerbo, kes pani aluse General History of Africa . Vol I-VIII. ilmumisele.\nNimetus “Aafrika” pärineb arvatavasti roomlastelt ja tuleneb berberi hõimu aafrite järgi. Kreeklased kutsusid seda osa mandrist, mida nad tundsid Liibüaks (kr. Libye). See võib aga tuleneda ka foiniikia sõnast pharikia, mis tähendab viljade maad või ladinakeelsest sõnast aprica – päikeseline või kreekakeelsest aprike’st, mis tähendab külmavaba. Variant on ka semiidikeelne afar – kuiv maa või foiniika faraga – eraldumine, mis võid tähendada ka diasporaad. See võib pärinede sanskriti ja hindi keele sõnatüvedest apara või africa, mis tähendab “pärast” või lääne ilmakaart. Araabia ajaloolane Leo Africanus väitis 16. saj, et jemeniitide pealik Africus asutas linna Afrikyah. On pakutud , et Afer oli ka piibli Aabrahami lapselaps. Nimi Ofir on olnud müütiline maa, kus olevat asunud ka kuningas Salomoni kullkaevandused kusagil Ida-Aafrikas. Mandrit on kutsutud ka Etioopiaks, kr. Aithiops – päikesest põlenud, päikesepruun.\nAafrika jaguneb vähemalt kaheks väga erinevaks regiooniks. Põhja-Aafrika – Egiptus ja Magrib – mis kuulub islami kultuuriruumi. Magrib on araabia lääs, mis vastandub araablaste asualadele idas, mida nimetatakse Mashrik. Päris-Magrib hõlmab sealjuures ainult Marokot, Alžeeriat ja Tuneesiat, aga Suur-Magrib ka Liibüat, Mauritaaniat ja Lääne-Saharat. Troopiline ja Lõuna-Aafrika või Sub- Sahara Aafrika hõlmab endast Musta Aafrikat. Sudaan (ar. Bilad as-Sudan – mustade maa) oli laiem mõiste, mis oli ala Sahara kõrbe ja ekvatoriaadlsete vihmametsade vahel. See sai alguse Mauritaaniast ning kulges kuni Punase mereni. Sudaani on jagatud ka Lääne- ja Ida-Sudaaniks Tšaadi järve juures piiri tõmmates. Koloniaalperioodil on olemas Lääne-Sudaan, mis on Prantsuse Sudaan, kuhu alla läheb ka nt Mali, ning Ida-Sudaan, mis on Inglise Sudaan. Sahel on maastikuline piirkond Sahara ja sellest lõunas asuvate savannide vahel – poolkõrb.\n2. Aafrika vanad kultuurid\nBantud ei ole konkreetselt mingi rahvas, vaid pigem võib rääkida mitmetest bantu keeli rääkivatest rahvastest. Bantu nimetus on kunstlik lingivistide poolt tuletatud – see tähendab rahvaid, kes kuuluvad Nigeri kongo keelte gruppi. Ba- on mitmuse prefiks. bantu tähendab inimest. Nende algne asuala oli Nigeeria ja Kameruni piirialadel. Esimene etapp nende ajaloos kestis 1. sajandini eKr ja tegu oli migratsiooniajaga. Teises etapis 1. saj alguses pKr liiguti läände ja itta , haarati alad India ookeanist , Atlandi ookeani välja. Kolmas migratsiooni etapp jääb 3.-10. sajandi vahele – liiguti idarannikut pidi lõunasse, jõuti praegustele Zimbabwe alale kuni Aafrika lõunatipuni välja.\nAafrika lingivistiline klassifikatsioon\nTuntuim Joseph H. Greenbergi teooria: Aafrika jaotatakse 4 suurimaks keelepiirkonnaks:\nAfroaasia keelkond – keeled, mida räägitakse Põhja-Aafrikas ning Aafrika sarvel, Tšaadi järve piirkonnas. Umbes 1/3 kontinendi elanikkonnast räägib afroaasia keeli. Need jagunevad omakorda neljaks grupiks : sinna kuuluvad araabia, semi ja etioopia suuremate rahvaste keeled.\nNiiluse-sahara keelkond jaguneb kuueks keelegrupiks, mida räägitakse Kesk-Aafrikast ja Liibüa kõrbetest kuni piirkonnani, mis jääb Victoria järvest itta. Keenia ja Tansaania aladel on selline tuntud rahvas, keda üritatakse turistidele välja reklaamida – masai keeled.\nNigeri-kordofani keelkond ehk kongo-kordofani (ka nigeri-kongi) keelkond, millesse kuuluvad bantu keeled, mille kõnelejaid on väga palju. On pakutud, et bantu keeli on erinevate dialektidega 250-550. Üks tuntumaid neist on suahiili keel, mida räägitakse Aafrika idarannikul. Suahili keelt räägib umbes 8 miljonit inimest kaheksas riigis. See on suhtluskeel erinevate rahvaste vahel ja suahiilid on ka tuntud kauplejaid, seega on see keel väga levinud. Suahiili keel kujunes araabia keele ja kohaliku bantu keele segunemisel ja selle nimetus tuleb sõnast sahiil – rannik ; rannikuinimene.\nkhoisani keelkonda on peetud Aafrika ürgasukate keeleks . Kütid ja korilased Lõuna- ja Ida-Aafrikas ning rändeluviisiga rahvad räägivad seda. See on kaduv keelkond, mida räägib umbes veerand miljonit inimest. Ürgasukad on Lõuna-Aafrikas bušmanid ja hontentottid. Bušmaneid kutsutakse ka nimega san, mis pärineb nende naabritelt ning tähendab outsiderit. Hotentottide nimetust tuleb sõnast – khoikhoi – tõeline rahvas. Sandawe ja hadza rahvad elavad Lääne-Aafrikas.\naustroneesia keelkond – malakassi, mida kõnelakse Madagaskaril kuulub selle alla. Need ei ole Aafrikale omased põliskeelkonnad.\nindoeuroopa keeled – üks Aafrika keel indoeuroopa tüvega, aga ta on kohapeal kujunenud – afrikaani keel. Seda kõneldakse LAVis ning see on tekkinud koha peal hollandi keelest, kujunedes välja 17.-18. sajandil. Tegu on omalaadse seguga, milles on hollandi, saksa, prantsuse ja ka bantu keelte mõjusid.\nAafrika vanad kultuurid\nPaljud on pidanud Aafrikat inimühiskonna hälliks. Seal on võimalik leida inimluu materjale inimkonna kõikidest arenguetappidest, vanimad säilmed pärinevad 4,4 miljoni aasta taguses ajast. 5. aastatuhandel eKr levis maaharimine ja koduloomakasvatus Ees-Aasiast Niiluse orgu. Egiptuse rahvad tundsid sealjuures odra sorte juba 16-10 000 a eKr. Rauatöötlemine jõudis läbi Egiptuse Meroesse esimesel aastatuhandel eKr ja sealtkaudu jõudsid need oskused ka troopilisse Aafrikasse. Nigeri piirkonnas kujunes umbes 500 a. eKr välja Noki kultuur, mis tundis raua sulatamist. Kuna jõgede ja järvede järgi võiks orienteeruda, tekkisid nende piirkonda kõrgkultuurid.\nMeroe kultuur tekkis Niiluse teise ja kuuenda kärestiku vahelistele aladele . Seda nimetatakse ka Kushi kultuuriks. Tšaadi järve ümbruses tekkis Kanem-Bormu riik, mille valitsejad olid islamiusulised. See oli omaaegne mõjukas riik, mis oli keskajal ka Eurooplastele tuntud. Selle langusaeg jääb 18. sajandisse, enne oli tegemist praktiliselt impeeriumiga. Nigeri kallastel tekkisid kolm riiki – Ghana, Mali ja Songhai. Keskaegne Ghana asub oluliselt rohkem põhja pool kui tänapäeva Ghana. Kongo jõe suudmes asus võimas Vana-Kongo riik, mis jäi tänapäeva Angola aladele. Tegemist oli väga tähelepanuväärse riigiga. Suur-Zimbabwe tekkis Saabi jõe kallastele (monomotapa).\nVanad Aafrika riigid\nMeroe riik eksisteeris alates 10. saj eKr kuni 4. saj pKr. Selles oli traditsioon ehitada püramiide nagu Egiptuses, kuid need olid oluliselt väiksemad. Aksumi riik jäi kaasaja Eritrea aladele ning eksisteeris 1. kuni 10. sajandini pKr. Selles võeti 4. saj vastu ristiusk ja Etioopia elanikkonnast on ligi pool tänase päevani kristlased . Aksumi riigikultuuri traditsioonidest kasvas sisuliselt välja ka Etioopia riik, mis hiljem laienes oluliselt lõuna poole. Allakäik oli tingitud sellest, et kristlik riik sattus moslemite pealtungi tõttu isolatsiooni ja 10. sajandiks kuivas kokku kaubandus, milles Aksumi riik elas. Alles 13. sajandil võib rääkida riiklike traditsioonide taaselustumisest ja jõulise ja võimsa Etioopia riigi tekkest. Tähelepanuväärne on Aksumi steel, mis on ehitatud 4. sajandil – tegemist on hingede majaga ja omamoodi hauamonumendiga. Etioopia kultuuritraditsiooni pärliteks on Lalibela kirikud, mis on rajatud 12.-13. sajandil. Need on 11 kaljukirikut, kuhu on võimalik pääseda läbi maaaluste käikude ja mis on kõik kuidagi omavahel seotud.\nNoki kultuur püsis 500 eKr kuni 200 pKr. Sellest sai alguse terrakotast esemete valmistamise traditsioon, iseloomulik on terrakotapeade valmistamine, mis võisid olla nii looma- kui ka inimpead. Nendel on groteskne stiil, mis erines kohati. Sellele on lähedane vaid Nigeeria aladel elavate jorubade kunst , kuid nemad hakkasid analoogseid kujusid valmistama alles 1000 aastat hiljem. Paljud Aafrika rahvad usuvad, et pea on hinge asukoht ja selles asub elujõud. Sellest uskumusest on pärit ka osade rahvaste komme eemaldada vastase päid, sest siis ei saa minna nad teise maailma ja elada väärtuslikku elu.\nJorubade kultuur laius tänapäeva Nigeeria lähedal. Selle kaks olulisemat linnriiki olid Oyo ja Ife. Jorubade pronksskulptuuride puhul on tegu isikute naturalistliku kujutamisega. Tegemist on 12. sajandi skulptuuriga, mille avastas Leo Frobenius. Ta ei seostanud neid Aafrikaga ja arvas , et tegu on Atlantise põgenike kultuuriga . Etruskid olid samas kuidagi seotud jorubade kultuuriga. Ife valitseja portree 12. sajandist võib olla Poseidoni kujutis. Tegelikult on vist ikkagi tegu ainult valitsejaga. Nigeeria lõunaosas asus keskaegne linnriik Benin , mis sai mõjutusi jorubadelt – elevandiluuskulptuur on neil kultuuridel nt sarnane. 16. sajandil saabusid Benini portugallased ja loodi Benini vöömask, mille peal on habemetega mehed.\nGhana, Mali, Songhai.\nGhana kujunes 8. saj tänapäeva Sudaani aladel, kuigi selle sünniajaks on pakutud ka 4. saj. Mali oli algselt Ghana naabriks, kuid hiljem – 11 . saj – ühendas selle oma valdustega – nii sai 13. sajandiks Ghanast Mail impeeriumi osa. Songhai sai Mali impeeriumi osaks 15. sajandil. Esimeses Ghana impeeriumis elasid traditsiooniliste uskude järgijad. Islam jõudis nendesse riikidesse 8. saj, kuid Ghana valitsejad seda ei järginud. Kolmanda impeeriumi kujunemise aluseks olid kullavarud ja soodsad looduslikud tingimused, elatuti peamiselt kaubandusest. Mali valitsejad võtsid vastu islami usu ja 11. saj üritasid korraldada palverännakuid. Malist pärit kuld jõudis Euroopasse, täpsemalt Inglismaale. Seega oli tegu impeeriumiga, mida tunti ka keskaegses Euroopas. Mali sattus lõpuks aga Songhai vallutuste objektiks. Timbuktu linn avastati kõrbeliivade alt 1827. a Rene Calier, Prantsusmaa maadeuurija , poolt. Arvati, et tegu on äärmiselt rikka kohaga. Tegu oli kultuuri ja teaduse linnaga. Selles asus silmapaistev Sankore mošee.\nKongol tekkisid 16. saj tihedad sidemed Portugaliga. 1482. a jõudis sinna esimene portugallane, 1494. a võeti ette ka ekspeditsioone. Eurooplaste kohtumine Kongo valitsejaga oli heatahtlik ja küllaltki sõbraliku vastuvõtmisega. Põhjuseks võib olla, et suulise pärimus, sest enamik aafriklasi polnud näinud valget inimest ja folklooris oli ettekujutus , et inimesed surnute maailmas on valget värvi ja surnute maailma ümbritseb vesi. Seega võis kongolaste arvates eurooplaste näol olla tegu surnud esivanematega, keda kardeti. Kui eurooplased kasutasid saabudes ka tulirelvi, siis neid peeti välgulöökideks.\nKongo õitseng sai aga 13.-14. sajandisse. Esimene ristitud Kongo valitseja oli Afonso I (1506-1543) poolt. Tema valitsusaega jäi ulatuslik ristiusustamine, sellest alates eksisteerivad ka kirjalikud allikad – Afonso kirjad Portugali kuningale Ristiusu juurdumine aitas kaasa haridusele ning kirikute loomisele ja misjonikoolidele. Kahe sajandi jooksul tegutsesid roomakatoliku kiriku misjonärid, kuid sellegipoolest ei juurdunud see usk sügavalt. Alfonso kirjade sisuks oli peamiselt saata rohkem ehitajaid, mitte orjakaubandusega tegelevaid inimesi. Afonso kaotas ise umbes kümme oma lähisugulast, kes müüdi orjadeks. Ta saatis lapsi Portugali, kuid need ei tulnud tagasi ja ei saanud ka vastuseid. Hiljem selgus, et need sugulased olid Brasiilias orjad . Kaks saj jooksul kestnud orjakaubandus tõi endaga kaasa kodusõdasid ning laastas Kongo riiki. 19. saj lõppus ja 20. sajandi alguses tekkis ketserlik liikumine – antoniaanlus, mille eesmärk oli taastada vana Kongo riik ja tõrjuda portugallased välja. Selle eestvedaja oli prohvet Beatrice . Liikumise käigus põletati riste ja Beatrice sõnul olid piiblitegelased mustanahalised. Beatrice põletati tuleriidal, kuid see pani aluse kristluse populaarsuse langemisele selles piirkonnas.\n11.-15. saj püsis Suub-Zimbabwe riik, mille nimetus tuleb sõnadest dzimba dza mabwe, mis tähendab „kividest majad“. Riik tekkis Sabi jõe kallastele ja oli eriline oma suurte kiviehitiste poolest. Erakordselt tuntud on Suur-Zimbabwe ringmüür, mis on võimsa välimusega ja umbes 300 m pikk ning 3-5 m lai. Tegemist ei ole kaitsemüüriga, see on pigem kultusobjekt. Seal elas valitseja oma õukonna ja lähikondlastega. 1868. a avastati see Euroopa jahimeeste poolt ning ei teatud, kes oli selle rajanud, kuid arvati et mitte aafriklased. Pole teada, kust on pärit nende ehitusalased teadmised. Ka müürist seespool asusid omapärased ehitised. Müürid olid laotud ilma igasugust sideainet kasutamata ning ringmüüri sees olid lainelised trepid, millele pole võrdluseks maailmast kuskilt mujalt näidet tuua. Valitseja lahkus sealt kas 14. või 15. saj keskel, võimalik, et metsa ja teiste ressursside otsasaamise tõttu. Võimalik, et Sabi jõgi kaotas laevatatavuse.\nUsunditest on levinud islam ja kristlus, millel on senimaani mõju Aafrika ühiskonnale, Need mõjutavad ka poliitilist aktiivsust – etnosesiseseid suhteid, poliitikute ja parteide otsuseid ning tegevusi. Traditsioonilised usundid kannavad kirjanduses tihti erinevaid nimesid , nagu näiteks hõimuusundid, animistlikud usundid. Viimane termin on probleeme, sest seda seostatakse tihti vägivallaga. Aafrika mõtteline usund koosneb erinevatest osadest: fetišism, pealikukultus, hingeusud, kohalikud jumalused. Neil on peajumal, taevajumal – see, kes lõi maailma – kuid tema poole ei pöörduta tihti, rohkem suheldakse esivanemate hingedega. Traditsiooniline usk on põimunud suurte maailmas levinud uskudega, kohalikud kombetalitused on seotud islami ja kristlusega.\nBeninis on praegu rahvususund väga aktiivne, seal muudeti 1996. a kohalik traditsiooniline usund – vodun – riigiusuks. Umbes 60% riigi elanikkonnast ka järgib seda traditsiooni ning ka ülejäänud 40%, mille moodustavad katoliiklased ja moslemid , respekteerivad seda. Vodun on levinud koos orjadega ka Ameerikasse. Angolas leidis nt tudeng, et kui Euroopas surevad inimesed niisama, siis seal hukuvad nad ainult nõiduse tagajärjel. Mosambiigi kodusõja ajal olid vägedes ka professionaalsed nõiad , kes pidid vaenlasi ära needma. Oli ka uskumus , et võõrad nõiad on tugevamad kui omad, nii et samasse sõtta võeti LAVi nõidu. Uskumuses leiti ka seda, et sugukond on seotud pealikuga – kui viimane on haige on tihti terve kogukond haige. Mitmete vanade pealike puhul on teada, et nad maeti ka elusalt, kui nad hakkasid haigeks jääma , et suguharu ei kannataks. Uusajal on rohkem näha, kuidas valitsejad muutuvad despootlikeks ning ei taha enam sõltuda kogukonnast. Mõnedes hõimudes võis kogukond ka otsustada, et pealik peab sooritama enesetapu.\nUmbes 1/3 kontinendist on islamiusku, millest umbes pool elab troopilises Aafrikas. Islam on levimas ja isegi Etioopias on see suuremat toetuskonda omandamas. Troopilises Aafrikas levis islam just läbi rändkaupmeeste ja jutlustajate. Mitmetes Aafrika linnades olid olemas eraldi muhhameedlaste linnaosad . Kui islam sattud troopilise Aafrika rahvaste sekka, modifitseerus see kõvasti ning kujunes välja usk, mis kohandus sealsete rahvaste traditsiooniliste uskumustega . Lääne-Aafrikas tekkisid mitmetes piirkondades traditsioonilistest salaliitudest veidi erinevad moslemi vennaskonnad.\n10.-11. saj alanud islami edasitungi Saharast lõuna poole toetasid Songhai ja Mali impeeriumite valitsejad, Ghana sel ajal veel islamit omaks võtnud polnud. Nigeeria oli samuti mõneti islamistlik, seal keskajal elanud rahval hausadel oli olnud 14 linnriiki, mis omavahel võitlesid, aga kõigi nende valitsejateks olid moslemid. Ida-Aafrikasse jõudis islam 7.-8. saj ning oli suuresti seotud sinna saabunud Araabia põgenikega, kes olid pidanud pagema usuliste eriarvamuste poolest. Nendega seostatakse ka linnade teket nendel aladel. Seal kujunes välja suahiili kultuur ja keel, mis on tänapäevani Ida-Aafrika populaarseim suhtluskeel. Suahiili kultuuris tekkis mitmeid suuri linnu, nt Zanzibar, mis püsivad ka tänapäevani. Tegu oli peamiselt kaubanduslike linnriikidega, kus valitses islami kultuur ning juhtideks olid araablased, kuigi põhielanikud oli Aafrika põliselanikud . Peamiselt tegeleti käsitööga, mida valmistati Aafrika sisealade jaoks vahetuskaubaks. Eksisteerisid mošeed ning kivihooned.\nKristlusel oli peamiselt neli etappi , mille jooksul ta Aafrikas levis. See jõudis Põhja-Aafrikasse juba 1. saj ning kristlikud jõukeskused, mis seal välja kujunesid, olid igati arvestatavad. See ristiusk mõjutas oluliselt jõukeskuste väljakujunemist ka troopilises Aafrikas, mitemed nuubialaste riigid oli enne islami vallutust kristlikud ning loomulikult olid ristiusku ka Etioopia valitsejad. Alates 4. saj jõuabki kristlus troopilisse Aafrikasse, eelkõige Etioopiasse. Sellele järgneb leviku paus, sest araablaste vallutused Aafrikas mõjutasid seda ning ka Etioopia ehk Aksum piirati mitmete erinevate moslemi sultanaatide poolt sisse. Kristluse kolmas etapp jääb 15. saj, mil Lääne-Aafrikasse jõudsid euroopalased enda India mereteede otsingutel. 19. saj keskpaigast oli enamikus Sise-Aafrikas kristlus taas unustatud. 19. saj keskpaigast, kui Euroopa riikide koloniaalhuvi keskendus taas Aafrikale, aktiviseerus taas ka kristlik misjonitöö ning mitmed seltsid hakkavad kontinendil tegutsema, peamiselt küll rannikupiirkondades.\n19. saj misjoni algusaegadel olid misjonärid tihti pärit konservatiivsest talupojalikust keskkonnast. Neil oli raske leppida Aafrikas vohava põlisusuga ning nad tegid sealsele tratitsioonilisele kultuurile üsna palju kahju, sest nö vaimupimedust üritati välja juurida ja võidelda paganlusega, aga selle tõttu on väärtuslik osa Aafrika kultuuripärandist kaduma läinud, sest misjonärid üritasid nt aktiivselt põletada esivanemate kujusid ja maske, mis olid seotud rituaalidega ning muud. Puhtalt enda kohalolekuga teravdasid nad ka Aafrika ühiskonna sisevastuolusid. Positiivsest vaatepunktist pakkusid nad aga aafriklastele usulist alternatiivi, tutvustasid neile meditsiinisaavutusi ning võitlesid orjanduse vastu. Aafrika sisealadele järgnesid misjonäridele tihti ka sõdurid – kui nt mõnel alal oli Ühendkuningriigil rohkem misjoniseltse, siis läbi selle võis ka enda kolooniaalhuvisid õigustada. Tihti oli ka tarvis, et sõjavägi astuks usukuulutajate kaitseks välja. 19. saj keskpaigas olid mitmed misjoniseltsid Aafrikas isemajandavad. Euroopast tuli küll mõningast toetust, aga peamiselt tuli ise ellu jääda. Reini misjoniselts müüs nt elatise saamiseks põliselanikele relvi . Ugandas puhkes ka konflikt aafriklastest katoliiklaste ja protestantide vahel. Aafriklaste enda suhtumine misjonäridesse oli samuti vastuoluline, nad mõistsid, et tegu on Euroopa riikide huvide esindajatega. „Alguses oli meil maa ja valgetel piibel , nüüd on meil piibel ja valgetel maa.“\nKui varem on orjadega kauplemist näidatud nii, et aafriklased on ohvrid ja eurooplased ekspluateerisid neid, siis viimasel ajal on rohkem näidatud, et ka Aafrika riikidel oli orjakaubanduses enda roll ja mitmes nende pani see aluse õitsengule ja edule. Muidugi jäid osad alad lause inimestest peaaegu tühjaks, nt Angola. See põhjustas ka kodusõdu ja neile järgnevaid epideemiaid. Transatlandi orjakaubanduse käigus veeti Ameerikasse ligikaudu 12 miljonit neegrit , kellest umbes 10 miljonit jõudsid kohale.\nMüüt, et Aafrika on üleasustatud, on täiesti vale – seal elab tegelikult vähem inimesi kui muutel mandritel. Mõned piirkonnad on samas väga tihedalt asustatud, nii et selline arusaam tekkib sellest faktist. Rwandas elab nt territrooiumil, mis on Eestist veidi väiksem, 8-9 miljonit inimest. Orjakaubandus on aga suurim inimkaotus Aafrika jaoks. Sealjuures viidi mandrilt välja kõige elujõulisemat elanikkonda ning see pidurdas muidugi Aafrika sotsiaalmajanduslikku arengut. Perioodil 1700-1800 hoidis orjandusest tulenev kaotus Aafrika elanikkonda pidevalt samal tasemel.\n3. Aafrika vallutamine 1875-1914\nEnne koloniaalset vallutust oli Aafrikas väga palju erinevaid riike – nii suure territooriumiga kui ka palju väikseid hõimuriike. Suur kontinent allutati Euroopa riikidele lühikesse perioodi 1875-1914 jooksul. Viimaseks aastaks olid iseseisvaks jäänud ainult Etioopia ja Libeeria, ülejäänud manner jagati Prantsusmaa, Ühendkuningriigi, Saksamaa, Portugali, Belgia, Hispaania ja Itaalia vahel. Suur osa Aafrika probleemidest pärineb just sellest lühikesest ajajärgust.\n1879 . aastaks oli ainult 11% erinevate riikide poolt koloniseeritud. Põhja-Aafrika oli türklaste kontrolli all ja mõningaid tugipunkte oli erinevates paikades Portugalil , üksikuid kolooniaid Ühendkuningriigil, eelkõige Lõuna-Aafrika tipus ja mõnedel aladel Prantsusmaal. Hiiglastlikku kontinenti oli nii kiiresti võimalik vallutada nt Aafrika etno -lingvistilise ja sotsiaalmajandusliku kirevuse tõttu. Ühiskond eksisteeris kontinendeil väga erinevate arengutasemetega – leidus nii sugukondliku korraga väikseid hõimuriike kui ka üksikuid võimsaid riike nt Etioopia. Teine põhjus oli kindlasti poliitiline killustatus – peamiselt olid riigid väikesed ning neid lõhestas pidev rivaliteet. Seega puudus Aafrika riikide ühtne vastupanu ning Euroopa riigis mängisid nende poliitilistele huvidele ja värbasid endale aafriklastest liitlasi, et korraldada sõjakäike suuremate kohalike riikide vastu. Nt Ghana sisealade ashantide konföderatsiooni vastu kaasati vallutusse rannikualadel elutsevaid rahvaid, kelle ajaloolised vaenlased ashantid olid.\nSamuti oli aafriklastel piiratud ettekujutus suveräniteedist. Vastupanu, mida aafrikalsed osutasid, on üritatud seostada hilisema vabadusliikumisega, aga tollased valitsejad kaitsesid väga kitsaste ringkondade huvisid ja läksid tihtipeale kokkulepetele eurooplasega. Lisaks oli Euroopa riikidel pikajaline ettevalmistus, sest neil oli sajandite pikkune kogemus koloniseerimisega. Keiser Tewodoros II (1855-1868) ütles “Ma tean nende mängu. Kõigepealt kaupmehed ja misjonärid, siis saadikud ning seejärel kahurid. Oleks parem, kui nad alustaksid kohe kahuritega.” Kaupmehed ja saadikud olid Aafrika rannikul paiknenud juba aastasadu.\n19. saj maadeavastused\n19. saj alguseks teati Aafrikast peamiselt jõgesid, sest neid oli tarvis avastada, kuna nende läbi jõuti sisemaale. Mööda jõgesid oli liikuda ka kõige ohutum, sest maismaal jõi teele ka vaenulikke hõime, rääkimata loodusest. Üks jõgi, mida taheti uurida, oli Nigeri jõgi, sest Lääne-Aafrikas oli eurooplastel palju tugipunkte. Tihti on varasema perioodi maadeavastajaid üritatud portreteerida teadlastena, kes üritasid Aafrikat uurida, aga nende seas oli ka palju seiklejaid. Neid maadeavastusi tuli ka kuidagi finantseerida ning neid toetasid eelkõige Euroopa kaubandusringkonnad. Briti Kuningliku Aafrika Assosatsiooni põhikirjas oli ka punkt, mis keelas mustal mandril kogutud info avalikustamist.\nSama ühing korraldas mitmeid edukaid ekspeditsioone just Nigeri jõgikonda. Esimene edukas maadeuurija oli šotlane Mungo Park (1771-1806). Nigeri avastuslugu on suuresti tema nimega seotud. Ta oli maadeuurija, kes mõistis selgesti ekspeditsiooni tegelikku eesmärki ning kirjutas selles enda päevikus. Ta võttis ette kaks reisi aastatel 1795-97 ning 1805-06. Ta oli varem tegutsenud laevaarstina ning ära käinud Indoneesias, nii et talle võimaldati kulukas ekspeditsioon. Ta jõudis avastada Senegali jõe alamjooksu ning suutis rännata kaugetele sisealadele. Ta leidis, et Niger voolab itta ning suubub lõunasse Guinea lahte. Ta jäi esimese ekspeditsiooni ajal ka haigeks ning sattus põliselanike kätte vangi. Teise avastusretke 40 inimestest jäi lõpuks enne viimast saatuslikku kohtumist neid hävitanud vaenlastega ainult 8. Kohalikud hõimus ründasid nende paati kaldalt vibude ja nooltega ning kõik hukkusid. Euroopas samas arvati, et ta on jätkuvalt elus ning tema poeg läks 20 aastat hiljem enda isa otsima ja suri ise troopilisse palavikku.\n1830. a jõudsid John ja Richard Lander välja Nigeri deltani, aga läks veel kaua aega, et kaupmehed sinna jõudsid. Peamiseks põhjuseks oli sealjuures malaaria, millest oli keskajal nt räägitud, et seda põhjustavad soised aurus ning kuuvalguse käes magamine. Kui 1850. aastatel võeti kasutusele hiniin, kaitses see eurooplasi malaaria eest ning mitmed piirkonnad, kuhu varem ei julgetud minna, avanesid maadeavastajatele. Mitmed ekspeditsioonid on saadetud kirjeldustest, kuidas seiklejad olid hiniinist pilves, sest nad ei osanud seda doseerida.\nAafrika siseaalade uurimise kõige olulisem etapp jääb perioodi 1840-1870, kui tegutses nt D. Livingstone. Mees, kes uuris eelkõige Kongo jõge, ooi Henty Morton Stanley (1841-1904), kes oli selles mõttes uue põlvkonna maadeavastaja, sest ta polnud enda ekspeditsioonidel kantud kõrgemast ideest ja teadis, et ta esindab Euroopa riikide, täpsemalt Belgia, huve. Ta tegi mitmeid ekspeditsioone aastatel 1869-1889 ning tänu temale teame me seda, et Kongo jõgikond pole kuidagi seotud Niilusega, nagu varem arvati. Ühel võimsal ekspeditsioonil läbis ta kontinendi ka täiesti põiki läbi, alustades Zanzibarist kuni Atlandi ookeani kallasteni kolmeaastase teekonna jooksul. Mortoni sõlmitud lepingud said aluseks ka Leopold II isikliku valduse rajamisele ning neid sõlmiti tihti nt relvaähvardusel.\nAafrika hõivamise juures mängis olulist rolli Euroopa kaubanduskompaniide tegevus. Eurooplaste kaubandusühingus haarasid enda majandusliku kontrolli alla suuri osasid Aafrikast, sest sõlmiti mitmeid koostöölepinguid kohalikega, mis said hiljem protektoriaadilepingu alusteks. Tihti kutsuti endale toeks ka riiklike vägesid. G. Goldie poolt 1879. a rajatus Kuninglik Nigeri Kompanii teostas Ida-Nigeeria vallutamise ja valmistas ette ka Põhja-Nigeeria hõivamise. Cecil Rhodes ’i rajatus Briti Lõuna-Aafrika Kompanii aitas vallutada kogu Lõuna-Aafrika ja Rhodes oli seetõttu ka tohutult rikas. Välja saadeti ka mitmeid diplomaatilisi missioone, kes suhtleks Aafrika suguharude pealikega. Nemad soodustasid samuti hiljem protektoriaadilepingute sõlmimist. 1870. aastaks tegutses Aafrikas juba ka 25 misjoniühingud, nt Baseli või Londoni misjoniselts.\nEuroopa majanduse ja tehnoloogia areng ning sellest tulenev militaartehniline ülekaal oli samuti abiks aafriklaste alistamisel. Mõnedel Aafrika riikidel olid küll musketid, aga need ei aidanud Euroopa riikide moodsamate relvade vastu. Etioopia suutis samas nt enda sõjaväele väga kaasaegset relvastust muretseda. Euroopalased üritasid enda kontrolli alla saada ka relvaäri, sest nõudlust on alati. 1890. a võeti aga vastu Brüsselin konvensioon, et relvaäriga võidelda. Euroopa riigid leppisid omavahel kokku, et aafriklastele relvi ei müüda, aga muidugi ei peetud sellest alati täiesti kinni. Üks väga mõjuvõimas relv oli Maximi kuulipilduja, mida 19. saj lõpul väga palju Aafrikas katsetati. See leiutati 1883. a, aga seda oli tarvis katsetada – selleks olid koloniaalsõjad ideelased. Briti armee kasutas seda teadaolevalt esmakordselt Rodeesias 1893.-1894. a. Briti koloniaalvägedest hukkus siis umbes 40 inimest, põliselanikke umbes 5000. Eriti tõhus oli see teises Inglise-Buuri sõjas.\nLisaks on igas vallutuses oluline psühholoogiline moment ning aafriklased polnud valmis nii kiireteks muutusteks kui need 19. saj lõpus toimusid. Nad olid sajandeid enam-vähem rahumeelselt eurooplastega kaubelnud ning teadsid, et valgeid takistavad troopilised haigused ning igasugused džunglid ja kõrbed , nii et rünnakut ei oodatud. Kuna Aafrika oli aga pidevalt infosulus, ei teatud, et Euroopas oli vahepeal industriaalne revolutsioon toimunud. Seega oli vaja uut toorainet, uut tööjõudu ja turgu ning leitud oli ka vahendeid, et looduslikest ebameeldivustest üle saama. Samuti oli muutunud Euroopa riikide omavaheline poliitiline süsteem. Selle asemel, et õlitade enda relvi, pöördusid aafriklased ainult enda jumalate ja esivanemate poole ning posisid, aga see ei olnud eriti tõhus relv eurooplaste vastu.\nKoloniaalseid ambitsioone õhutasid majandusliku konkurentsi tugevnemine ja poliitilised vastuolud. Prantsusmaa tahtis nt saada mingit kompensatsiooni saada Presi-Prantsuse sõjast. Koloniaalsete ambitsioonide õhutamine, nagu Bismarck Prantsusmaaga tegi, oli mõneti katse juhtida tähelepanu kõrvale Euroopa vastuoludelt\nkelv Õppematerjali autor\nPõhjalik õppematerjal Aafrika ajaloo eksamiks\naafrika , ajalugu , aafrika ajalugu , ülikool , kokkuvõte , tartu ülikool , konspekt , etioopia , kongo , islam , portugal , traditsioon , impeerium , suurbritannia , nigeeria , relv , niger\nasus vana, tifinagh, suuline pärimus, afrikanistika, islamiga, nimi ofir, magrib, sahel, bantu nimetus, bantu, sajandi vahele, indoeuroopa keeled, kultuuritraditsiooni pärliteks, pronksskulptuuride puhul, poliitilist aktiivsust, viimane termin, traditsiooniline usk, beninis, vodun, islam, orjakaubandus, perioodil 1700, nigeri avastuslugu, mitmed ekspeditsioonid, aastast lääne, keelustamist, suurbritannia, perioodi 1905, etioopial, saksa edela, orjakaubandus, klimaatilised tingimused, adam hochscild, maha või, libeeria rajamine, just põhja, maji, iseseisvunud riikides, industriaalturg, teooriale, afrikanistid, ühenduse rahvastel, jeffery herbst, kunstlikkusega, oli 53, prantsuse majandusteadlased, vilets majandusseis, nõrk transpordi, arvetelt, hullem kombinatsioon, ekvatoriaal, aafrikale, troopilise, kolonisaatoritega, koopereerumiseks, a 40, bender, poliitline võim, aafrika riikides, tribalism, curr, suurimad rahvad, periood 1979, üheparteirežiim, perioodil 1952, perioodil 1960, uganda, sõjaväe võimul, mitmetes kohtades, mõlemad riigid, malis, mali, keskmine majanduskas, botswana elanikud, demokraatiaks, kongo dv, kasavubu, sekkunud, sõja põhjused, lav, boer, buuride elust, zulud buure, smuts, apartheid, suundumust lõuna, congress, saksa edela, apartheidi alusseadused, lau, lav\nGhana, Mali, Songhai\nAafrika vallutamine 1875-1914\nVenemaa ja Türgi\nFashoda intsident ja Maroko\nPortugal ja Hispaania\nDekoloniseerimine Sub-Sahara Aafrikas\nTroopilise Aafrika poliitiline iseseisvumine\nAafrika majanduslik areng iseseisvusperioodil\naastate alguse integratsioon\nAÜO ja Aafrika Liit\nAafrika poliitiline areng iseseisvusperioodil\nKlientilism ja kleptokraatia\nAafrika sõjad ja kriisikolded iseseisvusperioodil\nKongo kriis (1960-1965)\nAafrika pärast külma sõda\nAafrika sõdade põhjused\nCongress – ANC\nGeneral History of Africa. Vol I-VIII\ndzimba dza mabwe\nUniversal Negro Improvement\nVana-Venemaa ajalugu Lühendid: Vm/V- Venemaa; V-Vm (Vana-Vene); tp-talupoeg; M-Moskva, saj- sajand; Eur-Euroopa; pol- poliitika; maj- majandus; kuj  kujunema; aj- ajalugu V.a...\n(VARA)UUSAJA EKSAMI PROGRAMM Sissejuhatus. Varauusaja mõiste, selle kronoloogilised raamid. Tinglikuks piiriks varauusaja ja uusaja vahel peetakse enamasti Prantsuse revolutsiooni algust 1789. Teistes...


Martin Helme Lihula tragöödiast: Eestis peaks kehtima surmanuhtlus - Uudised.tv3.ee\n19:05 14. juuni 2020\nTre Raadio saates "Räägime asjast" arutasid rahandusminister Martin Helme ning EKRE esimees ja siseminister Mart Helme Lihulas toimunud tulistamise juhtumit. Muuhulgas kerkis teemaks ka surmanuhtluse vajalikkus Eestis.\nMartin Helme võttis ette karistuspoliitika ja avaldas julge seisukoha Lihulas juhtunu kohta.\n"Selle kuriteo valguses, selle inimese tegevust vaadates - surmanuhtlus peaks Eestis kehtima. Nende kuritegude eest ei ole õiglast karistust olemas. Õiglane karistus on saata ta jumala ette. Seal saab ta karistuse," jäi Martin Helme resoluutseks.\nHelmed võrdlesid Lihula tulistajat puhta kurjusega, kelle vastu tuleb astuda kompromissitult.\nKodanik Helme 15:47 15. juuni 2020\nKes oled sina otsustamatast, kes võib elada ja kes mitte? Kas päevitus on rassism? Sellist laadi kuritegu on võigas ja jätab paljude inimeste sisse armid mida niidiga kinni ei õmble, kuid vorst vorsti vastu ideoloogiaga ei tee see sind mitte samasuguseks madalalaubaliseks maakaks ja kurjategijaks.?siin ei õigustata tehtut! Minule isiklikult tundub et Helme-poiss teeb natuke nahka karmistades seadusi mis meil niigi karmid on. Parem mõtle kuidas majandus korda saada ja tegele oma raha Lugemisega edasi ja jäta sellised asjad justiitsministri teha.\ntarmo 17:56 15. juuni 2020\nolen 110% helmega nõus


Jõusaal | Viljandi Kutseõppekeskus\nJõusaali individuaalne treening on kõige kindlam ja parem viis, kuidas keha soovitud suunas ümber kujundada ning sobivasse proportsiooni viia. Sinu rüht paraneb ning see annab kehale ilusa vormi.\nViljandi Kutseõppekeskuses saab jõusaali kasutada võimlas teisipäevast neljapäevani alates 15:45 kuni 20.00 ning esmaspäeval alates 15:45 kuni 18:30. Võimalik saada ka juhendamist Marko Liivalt ja Anneli Taresaarel.\nJõusaal on olemas õpilaskodus. Pane aeg administraatori juures kinni ning mine trenni!


Tarnetingimuste kogum Incoterms 2010 lastakse pidulikult töösse - Logistikauudised\nTänasest ülehomseni toimub Pariisis ametlik ja pidulik konverents, mille raames Rahvusvaheline Kaubanduskoda (International Chamber of Commerce) tutvustab ettevõtjatele uut tarneklauslite kogumit Incoterms 2010.\nKonverentsil osalevad 53 riigi esindajad, ühtlasi on nad ka esimesed, kellele õpetatakse meistriklasside raames kehtima hakkavate tarneklauslite muudatusi.\n„See üritus on ainulaadne võimalus kaubanduse spetsialistidel õppida uute tarneklauslite põhialuseid, mille koolitajateks on reeglite koostajad ise,“ rääkis ICC vanem mänedžer ja drafting grupi sekretär Emily O` Connor. Ta lisas, et kaubandusorganisatsiooni eesmärk on säilitada tarneklauslite reegleid ja samas aidata ettevõtjatel õppida, kuidas uusi reegleid eeskirju järgides korrektselt kasutada ning kohaldada ülemaailmsete ja siseriiklikke müügitehingute puhul.\nKa logistikauudised.ee käis maad kuulamas, milliseid muudatusi tuleb uutesse tingimustesse. Sellest aga lähemalt saad lugeda juba homsest Äripäeva Logistikarubriigist.


Tallinna Linnateatri festival "Talveöö unenägu" - Alvis Hermanis "Pikk elu" | Viimsi vald\nAdd to Calendar 2018-12-13 21:00:00 2018-12-13 22:00:00 Tallinna Linnateatri festival "Talveöö unenägu" - Alvis Hermanis "Pikk elu" 9.–15. detsembril 2018 korraldab Tallinna Linnateater juba kümnendat korda teatrifestivali Talveöö Unenägu. Tänavune festival on pühendatud ühele meistrile ja tema loomingule, tuues Tallinnasse Läti päritolu Euroopa tipplavastaja Alvis Hermanise. Sündmusele lisab pidulikkust teadmine, et 18. novembril 2018 tähistab Läti Vabariik 100 aasta möödumist iseseisvuse saavutamisest. PIKK ELU Riia Uus Teater Lavastaja: Alvis Hermanis Kunstnik ja kostüümikunstnik: Monika Pormale Osades: Guna Zariņa, Baiba Broka, Kaspars Znotiņš, Ģirts Krūmiņš, Vilis Daudziņš Esietendus 9. detsembril 2003 Kestus: 1 h 50 min, ühes vaatuses Mängupaik: Black Box Studio (Rohuneeme tee 1, Viimsi) Etendus ei vaja tõlget. Selle lavastuse aines on vanadus – üks tänapäeva kõige ebapopulaarsemaid teemasid. Alates 1990ndate algusest on meie ühiskond vanu inimesi diskrimineerinud, isoleerinud ja asetanud neid antropoloogilise eksperimendi tingimustesse, mis sarnaneb tõsieluseriaaliga, kus mängureeglid on ebaselged – kas võitja on see, kes sureb esimesena või viimasena? Meie lavastus pakub unikaalset võimalust olla selles „loomaaias“ kõrvaltvaatajaks. info@viimsivv.ee Europe/Tallinn public\nKunstnik ja kostüümikunstnik: Monika Pormale\nOsades: Guna Zariņa, Baiba Broka, Kaspars Znotiņš, Ģirts Krūmiņš, Vilis Daudziņš\nEsietendus 9. detsembril 2003\nKestus: 1 h 50 min, ühes vaatuses\nMängupaik: Black Box Studio (Rohuneeme tee 1, Viimsi)\nEtendus ei vaja tõlget.\nSelle lavastuse aines on vanadus – üks tänapäeva kõige ebapopulaarsemaid teemasid. Alates 1990ndate algusest on meie ühiskond vanu inimesi diskrimineerinud, isoleerinud ja asetanud neid antropoloogilise eksperimendi tingimustesse, mis sarnaneb tõsieluseriaaliga, kus mängureeglid on ebaselged – kas võitja on see, kes sureb esimesena või viimasena? Meie lavastus pakub unikaalset võimalust olla selles „loomaaias“ kõrvaltvaatajaks.


Maa-ameti juhil on 11 miljoni krooni pistise võtmise kahtlus - Äripäev\nMaa-ameti juhil on 11 miljoni krooni pistise võtmise kahtlus\n12. oktoober 2006, 07:34\nAnnika Matson 12. oktoober 2006, 07:34\nMaavahetustehingute uurimise tõttu\nvahistatud maa-ameti juhti Kalev Kangurit kahtlustatakse 11 miljoni krooni\nulatuses pistise võtmises, kirjutab tänane Eesti Ekspress.\nKaitsepolitsei versiooni kohaselt olid supersoodsad maadevahetused Kanguri isiklik salaäri. Kõrge riigiametnik kasutas omakasu huvides ära oma võimu ja teadmisi.\nTema näpunäidete kohaselt tegutsesid tankistidena mitte suvalised prügikollid või koolipoisid, vaid jõukad inimesed nagu Einar Vettus ja Tullio Liblik. Kuid ärimehed ei kasutanud seekord ametnikku ära, vaid vastupidi.\nPeamised Kanguri vastu esitatud punktid on, et just Kangur mõtles maadevahetuse skeemid välja ja juhtis tankistide abil maatükkide kokkuostmist üle kogu Eesti. Ta omas siseinfot, millised krundid võtab riik tulevikus looduskaitse alla. Kangur korraldas tankistide abiga riigilt saadud kinnistute edasimüüki või vahetamist enda väljavalitud huvilistele. Ülejäänud tahtjad marjamaale ei pääsenud.\nKokkuvõttes olla Kangur tekitanud oma tegudega riigile suurt kahju.\nTeise olulise punktina peab kaitsepolitsei Kangurit Eesti kõigi aegade suurima pistisevõtjaks. Meelehea summa ulatus ligi 11 miljoni kroonini.\n12. October 2006, 08:39\n21. detsember 2006, 19:45\nMaa-ameti eksjuht Kalev Kangur pääses vabadusse\n23. oktoober 2006, 10:43\nVabastamist sooviv Kangur ise kohtus pole\n06. oktoober 2006, 13:56\nReiljan: ei ole plaanis kinni minna ja pole põhjustki seda karta 8\n06. oktoober 2006, 12:38\nReiljan astus tagasi 13\n05. oktoober 2006, 16:30\nMaa-ameti kriminaalasjas jäeti kolm inimest vahi alla 1


Kirjastus Fantaasia – raamaturiiulike\nRubriik: Kirjastus Fantaasia\n22. apr. 2022 reelikaraimet1 kommentaar\nAprill: Originaalis aastatel 1950-1959 ilmunud ulmeraamat\nClifford D. Simaki „Mängud ajas“ (Time and Again, 1951) on suurmeistri üks tuntumaid seni eesti keelde tõlkimata teoseid. Kahekümne aasta eest kosmoses kadunuks jäänud Asher Sutton naaseb Maale – tundub ilmvõimatu, et ta kosmoselaeva hukkumisel eluga pääses. Tulevikust pärit ajaränduritest mõrtsukad on aga saadetud teda vaigistama, et ta ei kirjutaks iial üht raamatut, mille sõnum hakkab kunagi väga suuri probleeme tekitama. Ootamatult ilmub Aldebarani tähesüsteemis ka välja üks eksemplar sellest raamatust – mida ei tohiks olemas olla, sest Sutton pole veel seda kirjutama hakanud.\nTunnistan, et pole varem selle autori töödega kokku puutunud, kuid nüüd tänu ulmeteemalisele raamatuväljakutsele sai ka see viga parandatud. Esmalt enne lugemist arvasin, et tegemist on sellise omamoodi looga, mis kindlasti võib jääda ka pooleli. Kuid mida rohkem ma loosse sisse ujusin, seda põnevamaks läks.\nEks kõik saabki alguse sellest, et Asher Sutton naaseb Maale, kuid ta oli ju kakskümmend aastat kosmoses kadunud. Kuidas ta saab elus olla? Kas ta on veel inimene või on miskit muud? See ei ole võimalik, et ta on peale kosmoselaeva hukkumist ellu jäänud. Minu jaoks oli see lugu just selline, mis sobis siia aprilli kuu eelviimasesse nädalasse. Leidsin, et vajan raamatut, mis aitaks mind pärismaailmast kaugele. Ja see raamat täitis selle ülesande ikka korralikult.\nKuna lõpetasin selle loo lugemise hommikul, siis ongi paslik sellest kirjutada nüüd südaööl. Vajasin aega, et loetut läbi mõtelda ja seda nüüd kirja panna. Igatahes minu jaoks oli lugu üpriski hea ja usun, et teen tutvust ka teiste selle kirjaniku lugudega. Kas on soovitusi, mida järgmiseks võiks lugeda?\nTäitsa mõnus lugemine oli ja kordagi ei tahtnud seda pooleli jätta. Vahest mõnd teist lugu lugedes on küll tunne, et ei suuda edasi lugeda. Kuid sel korral mitte. Soovitada ei oska, kes tahab see loeb ja kes ei taha ei pea seda ilmtingimata tegema.\nAitäh kallid sõbrad ja näeme veel!\nMusta missa vandenõu(2.osa)(2020)\n1. jaan. 2021 reelikaraimetLisa kommentaar\n49.2020.aastal ilmunud ulmeraamat\nMusta missa vandenõu(2.osa)(2020)(174lk)\n“See on teine osa noorukese militsionääri Nikita Ivašovi tegemistest maailmas, mis meenutab üsna äratuntavalt vene muinasjutte. (Sattus ta sinna lihtsalt nii, et laskus ühel päeval kusagil külakeses keldrisse ja avastaski end hoopis mujalt…)\nJa seda peamiselt kohaliku miilitsaosakonna abil, mis koosneb talle abiliseks antud vägilasest Mitkast ja Baba Jagaast, kelle juurde on Nikita majutatud.”\nSeekordne lugu viis mind taaskord maailma, kus tegutseb nooruke militsionäär Nikita Ivašov. Tema nutikus ja muidugi abilised Baba Jagaa ja Mitka on need kellega üheskoos suudavad nad mis tahes kurjuse võita ja tuua taaskord linnakesse rahu.\nMõtlesin küll, et jõuan enne aastalõppu oma mõtted kirja panna, aga paraku läks nii nagu läks. Eks selle raamatuga saab alguse ka minu selle aasta lugemiseväljakutse. Näis, mis seekordne aasta endaga kaasa toob.\nMulle meeldis raamat väga ja nautisin lugemist ning ootan nüüd huviga ka järgmisi osi. Mulle meeldivad selle loo tegelaste karakterid kui ka loo omapärane kulgemine ja siis tempokas ja vihane lõpplahendus. Nendes lugudes on see miski, mis mind endaga haarab ja tegelastele kaasa elama paneb. Isegi suudad unustada selle, et peaksid magama minema.\nSoovitan teistelegi ja ma usun, et te ei pea selle sarja raamatute lugemist kahetsema. Eks ka esimese osa arvustuse leiate samuti siit blogist.\nKaunist uut lugemisaastat kõigile!\nAeglased kuulid(Orpheuse raamatukogu #27)(2017)(138lk)\nSelle autori raamat viis mind hoopis sellisesse maailma, kus kõik on võimalik ja see kuidas nad kõik sellele kosmoselaevale sattusid pole teada. Kuidas nad peaksid ellu jääma ja mis võimalused on neil kellegagi ühendust võtta? Neile küsimustele saate kindlasti sellest loost vastused.\nMa loen esimest korda seda autorit ja mulle tema kirjutamistiil ja loo kulgemine meeldis. Vahel on hea lugeda ka ulmet ja ma ei kahetse, et just selle loo valisin. Mida võtta järgmiseks, eks seda näitab aeg.\nEks seda sarja on veel mitmeid erinevaid raamatuid ja vaid mõned neist on mul loetud. Eks püüan ka seda viga parandada. Kuidas see mul õnnestub, eks saate mu blogi vahendusel sellel silma peal hoida.\nPeategelane peab andma endast kõik, et haarata võim ja anda endast kõik, et ellu jääda. Kas nad ka seda suudavad, seda lugege ise! Milliseid erinevaid tegelasi kohtasin, eks seda saate samuti raamatust teada.\nSeda raamatut võib nimetada ka kosmoseulmeks. Kui eksin siis parandage mind.


Läti moslemid: 50 aasta pärast on siin islamiriik • Objektiiv\nMaailm » Läti moslemid: 50 aasta pärast on siin islamiriik\nLätlased peavad mõistma, et viiekümne aasta pärast saab Lätist islamiriik, sest moslemite lapsed on siis enamuses, rääkis Läti islami kultuurikeskuse pressiesindaja Ahmed Roberts Klimovič intervjuus ajalehele Neatkarīgā Rīta Avīze. Sarnast arvamust väljendas ka keskuse juht Abu Umars Hamza Jānis Lūciņš.\nKlimovič ütles, et tal on juba kolm last ja "me tegeleme sellega, et oleks rohkem". Mõlemad keskuse esindajad selgitasid, et nad on rahuliku kooseksisteerimise poolt ning et islam on parim vahend, et "vallutada see maailm rahulikul teel", vahendas Läti Delfi.\n"Meie viis levitada islamit on olla võimalikult paremad moslemid," rääkis Klimovič. Tema sõnul ei ole moslemitel Lätis mingeid probleeme seadustega ja nad ei ole seotud vägivallaga.\nLäti sündimuse tase on viimastel aastatel kõikunud 1,3 ja 1,64 vahel, jäädes sellisena sarnaselt Eestile ja enamikule Euroopa riikidele kaugele rahvastiku taastootmise eelduseks olevast tasemest: 2,1 last iga viljakas eas naise kohta. Viimase kahekümne aastaga on Läti rahvastik kahanenud 2,52 miljonilt inimeselt alla kahe miljoni inimese. Tööealise elanikkonna kahanemist hinnatakse ulatusliku emigratsiooni tõttu veelgi drastilisemaks.\nMoslemid moodustavad aga praegusel ajal kõige kiiremini kasvava religioosse grupi Euroopas. Pew' uurimiskeskuse 2011. aasta andmetel koosnes Euroopa moslemikogukond (Türgit arvestamata) 1990. aastal 30 miljonist inimesest, 2010. aastal 44 miljonist inimesest ning eeldatavasti jõuab see 2030. aastaks 58 miljoni inimeseni.\nSildid islam Läti rahvastik


Kõige vähem kustus liikmeid EIP nimekirjast – ainult neli! | Eesti Iseseisvuspartei\nKõige vähem kustus liikmeid EIP nimekirjast – ainult neli!\nErakondade nimekirjadest kustutati ligi 300 surnut\n10. juuni 2013 17:06\nKokku kustutati registrist 283 inimese andmed, neist 90 Keskerakonna, 76 Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna, 28 Isamaa- ja Res Publica Liidu, 25 Sotsiaaldemokraatide ja 21 Eestimaa Ühendatud Vasakpartei nimekirjast, teatas keskuse esindaja.\nReformierakonna liikmete arv vähenes aga üheksa surnu võrra.\nPostitas EIP teabetoimkond.\nSiinjuures pandagu tähele, et kõige vähem liikmeid kustus nimekirjast Eesti Iseseisvusparteil – ainult neli! VP-Põllumeeste Kogu kaotas 10 liiget. Pandagu sedagi tähele, et artiklis pole EIP ja VP-PK liikmete kadu suremiste läbi üleüldse ära toodud, see tuli registriandmetest ise välja võtta. Selline on eesti meedia “objektiivsus”, isegi täiesti neutraalses tekstis keeldutakse EIP nime ära toomast!\n← Mäletate, ühinemisel ELga öeldi ju kah meile, et tegemist on vaid rahvusvahelise lepinguga …\nJüri Toomepuu ettekanne piirileppe-teemalisel konverentsil 1. juunil 2013 →


Kommentaarid: Võrkpallurid pääsesid küll taas EMile, kuid said peatreenerilt veidi riielda | Õhtuleht\nVõrkpallurid pääsesid küll taas EMile, kuid said peatreenerilt veidi riielda\nOhtuleht.ee, 27. august 2018, 09:36\nmitte ainult / 15:44, 27. aug 2018\nserv ei ole oluline. Palju tähtsam on vastuvõtt. Goldrini serv oli võimas. Sellise servi vastuvõttu peaks harjutama. Kusjuures naljakas on see, et kui harjud servi stiiliga, sest meil on ka häid servimehi, siis võtad vastu iga kell. Võõras tugev serv on aga teistsugune. See tähendab rohkem kohtumisi sõprusmängudes tugevate vastastega, mis omakorda tähendab rohkem raha. Aga võrkpall on võrratu.\nAivar / 15:41, 27. aug 2018\nSelge on see, et juurde on panna nii tehniliste oskuste kui ka jõu ja taktika poole pealt. Tempomehed on võimsad, aga lihvi on veel vaja. Loodan, et koondis saab koos võistelda ka varem kui jaanuaris. Pikad pausid ei ole head. Nooremad mehed peavad olema näljased kui hundid. Kuulumine Eesti koondisesse on AUASI!\nkurb / 20:56, 27. aug 2018\non see, et neid ei anna pikemaks venitada.\njuga / 13:40, 27. aug 2018\nEriti Täht, kes 5-st 4 võrku peksab.\nAeg / 10:23, 27. aug 2018\non võtta servitreener ,sest sellist ( banaani ) mida osa mehi laseb, kaugele ei jõua.Mitte paberile joonistada --vaid video,graafikud,\n05:45 Kõmmari abikaasa armuke: ta virutas mulle kaks korda kangiga piki pead (2)\n21:21 Saksa topspioon tagandati ametist, sest kahtles neonatside rünnakus immigrantide vastu (4)\nAbielupaar jääb kübarakaupluse vaateakna ette seisma.


Rektori labor innustab loodust mõistma - Haridus - Tartu Postimees\nRektori labor innustab loodust mõistma\n26. august 2014, 14:20\nÜhe viimase eksponaadina tassisid mehed peavarahoidja Leili Kriisi juhendamisel «Valmistatud Tartus» näitusele vanast füüsikahoonest muuseumile antud monokromaator. FOTO: Kalev Saar\nToomemäel ajaloomuuseumis on esimest korda pandud kokku ulatuslik näitus kunagise rektori G. F. Parroti füüsikainstrumentidest, mis olid tol ajal teaduse tipptase ning millest mõned töötavad edukalt veel tänapäevalgi.\nTartu ülikooli muuseumi teadusdirektor ja näituse kuraator Lea Leppik rääkis, et Parrotist räägitakse meil üldjuhul ikka kui rektorist ning temast kui teadlasest teab üldsus vähem. Ometi pani ülikoolis üle 20 aasta füüsikaprofessorina õpetanud mees siin kokku väga esindusliku füüsikalabori, kus töötas ise – teda huvitas eriti elekter – ning lasi ka oma tudengitel õppida ja katsetada.\nJust sellesama labori sisu ongi «Looduse mõistmise kunsti» näitusel näha ning kapid on aparaatide ja laboriseadmetega sisustatud just Parroti loogika järgi, nii nagu ta ise sel ajal füüsikat ja maailma nägi. Lisaks on välja pandud mitu lauatäit instrumente, mida võib täiesti ilma valgete kinnasteta katsuda ja ise füüsikakatseid teha.\nLeppiku sõnul on muuseumil alles suur osa Parroti kasutatud vahenditest, kuigi palju on ka kaduma läinud. Esiteks kasutati vananenud aparaate algul puhtpragmaatiliselt ära varuosadena ning läks aega, enne kui nende väärtust tunnetati. Ka sai üht-teist hukka kunagises peahoone põlengus.\nOlemasolev komplekt näitab aga väga hästi kõiki kunagise rektori huvialasid ning selleaegsetes inimestes põnevust tekitanud teemasid.\nMuuseumitöötajad ise on eriti õnnelikud näitusel näha oleva päikesemikroskoobi leidmise üle. Seda aparaati kasutati näiteks väikestest esemetest suurendatud pildi seinale näitamiseks ning tegelikult ei olnud see otseselt kadunud. «Muuseumis on vahel nii, et ese on nimekirjas ja seisab riiulis, aga keegi pole teda kunagi «vaadanud»,» rääkis Leppik.\nPäikesemikroskoop oli just niimoodi aastaid oodanud, et keegi leiaks ta laborisisustuse nimekirjast üles ja oskaks lõpuks Parrotiga seostada.\nParroti laboris näha olev Papini katel, autoklaavi eelkäija, mis muide tänini peaks töökorras olema, võiks tegelikult olla paar korrust madalamal, hoopis teise näituse vitriinis. Seal avatakse samuti täna «Valmistatud Tartus», kus on näha siin tegutsenud teadlaste välja mõeldud ja kohalike meistrite valmis tehtud aparaate ja instrumente.\nÜks näituse kuraatoritest Janet Laidla rääkis, et ülikooli juures on peaaegu alati tegutsenud meistrid ja töökoda, kus teadlaste soovitud esemed valmis tehti. Sageli polnud need midagi väga originaalset: välismaal oldi samasugust asja nähtud, seda oleks saanud isegi tellida, aga siin järele teha oli tunduvalt odavam.\nPealegi sai siinsel meistril lasta teha vahendi just sellise, nagu oli teadlasel parajasti vaja, kuid kataloogikaup, nagu ka tänapäeval, ei pruukinud olla päris see, mida täpselt taheti.\nNäitusel on väljas selliseidki asju, mida siin tehti ja mujale maailma laiali saadeti. Näiteks on näha seismograaf, mille algne tööpõhimõte tuli Venemaalt, kuid Johann Vilip täiendas seda ning eelmise sajandi alguses saadeti neid siitsamast Tartust maavärinate registreerimiseks 22 sihtkohta viiel kontinendil.\nNäituse kokkupaneku üks põhjus on eile alanud 33. teadusinstrumentide sümpoosion, Tartusse on kokku tulnud üle 60 teadusajaloo eksperdi üle maailma.\nTeadusinstrumentide komisjoni sümpoosionid toimuvad igal aastal ning eestvedajaks valitakse koht, kus on olulised teadusinstrumentide kollektsioonid või uurimis- ja õpetamiskeskused.\nKuuel päeval külastatakse nii muuseumikogusid kui peetakse ettekandeid.\nEestiga seoses tuleb juttu näiteks maailmakuulsast Fraunhoferi teleskoobist ja kosmosetehnoloogia kalibreerimiseks valmistatud vaakummonokromaatoritest.\n• Tartu ülikooli ajaloomuuseumi kahe uue näituse avamine Toomemäel täna kell 12–14.\n• Avatakse vanast füüsikahoonest toodud Foucault’ pendel, G. F. Parrot tutvustab oma taasavatud kabinetti, Hullu Teadlase ja tema assistentide juhendamisel on avatud töötoad ja tehakse eksperimente.\n• «Valmistatud Tartus» jääb avatuks aasta lõpuni, «Looduse mõistmise kunsti» saab vaatamas käia 2015. aasta septembrini.


Apollo Kino - Hr Õige\nParimatel päevadel hüperaktiivne Martha (Anna Kendrick; „Lauluässad“) on pärast viimast lahkuminekut täiesti kontrolli kaotanud. Ta laliseb, pidutseb nagu loom, teeb söögiks kõik, mis talle ette jääb, ja tahab teha midagi kohutavat, aga siis kohtab ta ootamatult Francist (Sam Rockwell; „Kaua aega tagasi“). Igale teisele tunduks Francise lähenemiskatsed jubedad, kuid Marthas tekib paratamatult huvi. Nad paistavad ideaalne paar: Martha on segane, Francis on segane… Ainult et Francis on surmavat sorti segane. Ta on professionaalne palgamõrvar.\nFrancis on eesmärgipärane palgamõrvar: ta tapab ootamatult inimesi, kes palgamõrvu tellivad. Just siis, kui Martha hakkab aru saama, et tema uus kallim ei teinudki nalja, kui ütles, et pidi korraks õues kedagi tapmas käima, läheb Francise jalgealune tuliseks. Tema teeneid tahab kasutada kahtlane klient, keda ajab taga sama kahtlane FBI agent (Tim Roth; „Vihane kaheksa“, „Marukoerad“). Kui laipu hakkab järjest juurde kogunema, peab Martha otsustama, kas teha sääred või ühineda tapatalgutega.


Cacheti kaasasutaja ja juht Hedi Mardisoo: 2020 oli väga hea aasta ning 2021 tõotab tulla veel võimsam | DigiPRO\nCacheti kaasasutaja ja juht Hedi Mardisoo: 2020 oli väga hea aasta ning 2021 tõotab tulla veel võimsam\nMööduv aasta oli nii mõnelegi ettevõttele surma-aasta, kuid oli ka neid, kes läbisid selle võidukalt. DigiPRO uuris Cacheti kaasasutajalt ja juhilt Hedi Mardisoolt, kuidas möödus tema meelest aasta 2020 ja mis talle sellest eriti meelde jäi.\nCachet on Eesti idufirma, mis pakub kindlustusteenust sõidujagamisteenuse pakkujatele, kes sõidavad taksot osalise tööajaga. Ettevõtte eesmärk on lahendada kindlustuse rahakotiteenust ehk juht maksab sõidetud tundide eest. Firma asutajateks on Hedi Mardisoo ja Kalle Palling.\nMärksõnad: bolt, Cachet, Hedi Mardisoo, Kalle Palling, Wolt


Andmete turvalisus ei luba hinnaalandust - Äripäev\nAndmete turvalisus ei luba hinnaalandust\nSelline uudis turvaaugust muidugi rõõmust plaksutama ei pane, pigem vastupidi. Võib küll kõlada tagantjärele targutamisena, kuid oleme alati rõhutanud, et IT-süsteemide muutmiseks ja arendamiseks on vaja varuda aega ning testida, testida, testida. Tänavu langeb maksuametis ajaliselt kokku mitu arendust ning risk intsidentideks on seega suurem. Usun, et seda teavad ka maksuameti töötajad.\nEi tahaks kuidagi, et selliseid asju ette tuleb. Maksuamet või tarkvaraarendajad võivad ilmselt õigustuseks öelda, et eks tegijal ikka juhtub, ja kui ei tee, siis ei juhtu ka, kuid see on väike lohutus. Info turvalisus on tänapäeval teatavasti olulisem kui kunagi varem.\nKaalul on kogu sektori suutlikkus. Igasse sellisesse sündmusesse tuleb alati suhtuda äärmiselt tõsiselt. Siin on mitu aspekti. Andmete turvalisus, eriti selles osas, mis puudutab kas maksusaladust või isikuandmeid, on äärmiselt tundlik teema. Siin ei tohi lubada hinnaalandusi. Selle tagajärjed võivad ulatuda hoopis kaugemale, kui vaid fakt, et kodaniku X või ettevõtja Y kohta avaldamisele mittekuulub info saab avalikuks. Sellistel puhkudel on kaalul kogu avaliku sektori IT-suutlikkuse ja andmekaitse usaldusväärsus.\nKa rahvusvahelises plaanis on oluline, et meil selliseid intsidente ei juhtuks. Olgu need siis nii lokaalsed kui tahes või kõrvaldatud mõne hetkega, aga sõna levib alati ning tilk tõrva võib teadagi rikkuda terve meepoti.\nMaksuameti andmebaaside turvalisuse kohta ei ole seni olnud midagi ette heita. Amet ise on samuti alati kinnitanud, et turvalisus on väga tähtis ning maksusaladuse kaitset peetakse alati silmas. Ei ole mingit põhjust selles ka kahelda, kuid igal juhul on kahetsusväärne, kui eksimusi ette tuleb. Vähim ja ilmselt ka ainus, mida preagu teha annab, on sellest õppida.\nVõimaliku kahju hulk kasvab. Piiratud ligipääsuga andmebaaside turvalisusele tuleb alati kõrgendatud tähelepanu pöörata. Kui riik/seadusandja on otsustanud, et mingid andmed ei peaks olema avalikud, vaid salajased, siis tuleb seda ka järgida. Mida rohkem andmeid ühte kohta koondub, seda suurem on alati risk, et kui midagi juhtub, on kahju suurem.\nEestis on siiski IT-turvalisusele väga palju rõhku pööratud, märksa rohkem, kui enamikus teistes riikides maailmas. Seega ei ole põhjust arvata, et meil tervikuna oleks palju probleeme või et peaks hakkama paaniliselt lekkimisi kartma. Need, kelle ülesanne on tagada, et selliseid asju ei juhtuks, peavad tegema tööd korralikult, õppima juhtunust või võtma kasutusele uusi ja täiendavaid meetmeid, et kaitstuks mõeldud andmebaasid oleksid kõrgeima võimaliku turvalisusega.\n06. July 2014, 21:15


JUHTKIRI | Pole matemaatikat, pole probleemi? On - Eesti Päevaleht\nJUHTKIRI | Pole matemaatikat, pole probleemi? On\nEile avaldas SA Innove riigieksamite üksikasjalikud tulemused. Need näitavad, et meil on põhjust noorte matemaatikaoskuse pärast muret tunda. Kui eesti keeles ületas koolilõpetajate keskmine tulemus napilt „rahuldava” piiri, siis laias matemaatikas küüniti napilt „kasinani” ja kitsas matemaatikas saadi täiesti selge „puudulik”.\nTegelikult seda skaalat riigieksami puhul küll ei kasutata – õpilane saab gümnaasiumi lõpetada, kui kogub eksamil vähemalt ühe punkti –, aga sellele viidates probleemi eirata tähendaks pea liiva alla peitmist. Seda enam, et kitsa ehk lihtsama eksami keskmine tulemus on neli aastat järjest halvenenud.\nMatemaatikaõppe kaheks – kitsaks ja laiaks – löömise põhjendus oli omal ajal see, et kõigil inimestel ei lähe elus matemaatikat ühepalju vaja. Tõsi see on, aga kitsa matemaatika eksami järgi otsustades arvab iga aasta mitu tuhat gümnaasiumilõpetajat, et neil ei lähe matemaatikat üldse vaja.\nTunde pole tingimata juurde vaja. Vaja on praktilisemat ja veidi vähem mahukat ainekava, mis õpilastes huvi ärataks ja millest nad aru saaksid.\nMiski ei ole tõest kaugemal (iseasi, kas kõigil on matemaatikat vaja täpselt sellisel kujul, nagu praegu kooliprogrammi järgi õpetatakse). Matemaatikata ja matemaatilise mõtlemiseta on raskem oma igapäevaasju korraldada. Matemaatikata on raske, kui mitte võimatu universumi ja ühiskonna toimimisest aru saada. See ei loe, et arvutid teevad juba meie eest palju ära. Vastupidi, nõrga matemaatikaoskusega ühiskond võib jääda mujal valmis meisterdatud algoritmide orjaks.\nMida siis teha? Möödunud aastal tehtud gümnaasiumi matemaatika ainekava rakendumise uuringus on vastused olemas. Selgub, et kitsast ainekava ei ole võimalik selleks ettenähtud tundide arvuga kiirustamata läbi võtta. Samuti on õpetajad ja õpilased märkinud, et ainekavas pole praktilise/elulise matemaatika kursust, mis oleks õpilaste jaoks huvitav. Probleeme tekitavad ka õpilaste matemaatikaoskusse juba põhikoolis jäänud lüngad.\nNiisiis, tingimata pole vaja juurde matemaatikatunde (niigi on paljud koolid neid omal algatusel lisanud), vaid praktilisemat ja veidi vähem mahukat ainekava. Pigem võtta läbi vähem materjali, aga see-eest kõigest aru saada. Võimekamatele võiks pakkuda rohkem valikkursusi, mida ei korraldaks iga kool eraldi, vaid mitme peale ja miks mitte koostöös ülikoolidega.\nPikemas perspektiivis on oluline, et pädevaid matemaatikaõpetajaid oleks piisavalt. Neid napib juba praegu, aga heade õpetajateta ei anna soovitud efekti mingi ainekavadega tehtav hookuspookus.


ELi jõukad ja vaesed\n7. aprill 1999 kell 22:00\nELi statistikaamet Eurostat on oma värskes uuringus reastanud nn suurpiirkondade keskmised sisemajanduse kogutoodangud (SKT) aastail 1994--1996. Neid andmeid kasutatakse piirkondlike toetuste määramisel ning toetusi saavad alad, mille SKT on ELi keskmisest alla 75 protsendi. 208st ELi piirkonnast 50 kuulub toetuse saajate hulka ning neis vaesemates piirkondades elab viiendik ELi rahvastikust.\nVaesus on endiselt koondunud ELI lõunaossa -- näiteks toetust saavate alade hulka kuulub terve Kreeka -, kuid nimekirjas on ka mitu piirkonda endiselt Ida-Saksamaalt\nja Suurbritanniast. Saksamaal on piirkondlikud erinevused väga suured, sest ELi kümnest rikkaimast piirkonnast tervelt neli on Saksamaale. Rikkaim piirkond Hamburg on neli korda jõukam kui vaeseim ala Dessau.\nKa mujal on riigisisesed erinevused küllalt suured. Näiteks Euroopa Liidu rikkaim ala, Londoni keskus, on üle kolme korra varakam kui Inglismaa vaeseim ala Cornwall & Scilly saared. SKT inimese kohta on ELi arvutuste järgi Londonis ligi 600 000 krooni. Kõige ühtlasemalt on piirkondade jõukustase jagunenud Rootsis.\nEkspertide hinnangul kestab varaline ühtlustumine ELi piires veel tükk aega. Toetused on küll osaliselt Lõuna-Euroopa ja Iirimaa vaeseimate alade arengut kiirendanud, kuid ELi tasandussüsteem vähendab heaolu erinevust tunduvalt aeglasemalt kui näiteks USA osariigimudel. Seal kolivad inimesed palju lihtsamalt töö pärast teise piirkonda elama ning ka see tasandab sissetulekut. Samuti on erinevusi kergem reguleerida Ühendriikide ühiseelarvega kui Euroopa Liidu piirkonnapoliitikaga.


Telefonimüük - kõnede koostamise praktikum – Teadmiste Instituut\nViimastel aastatel on väga menukaks kujunenud Mihkel Reinsalu koolitus "Telefonimüük - kõnede analüüsi praktikum". Nüüd on sellele koolitusele olemas järg, kus keskendutakse müügitekstide kirjutamisele ning nende toimimise analüüsile.\nMüük telefoni teel on üks keerulisemaid müügivorme, sest seda tehes me sekkume kliendi tegemistesse, teadmata, mis ta hetkel teeb ja milline on keskkond, kus ta viibib. Üheks olulisemaks edu võtmeks ja telefonivestluse tulemuslikumaks muutmiseks on müüja hea ettevalmistus, mille möödapääsmatuks osaks on tema poolt koostatud ning kliendi fookusest läbi analüüsitud müügikõne tekst.\nKoolituse eesmärk on osalejatele anda teadmised ja praktilised oskused müügikõnede tekstide koostamiseks ning nende toimimise analüüsiks, et seeläbi tõsta ettevõttes tehtavate müügikõnede efektiivsust ja tulemuslikkust.\nKoolitusele on oodatud eelkõige telefonimüügiga tegelevad inimesed, müügijuhid ja ka need, kelle töökohustuste hulka kuulub mingil moel müügitöö või läbirääkimine.\nOsaleja õpib läbi loovkirjutamise metoodika koostama müügikõnede tekste, neid analüüsima, kiirelt täiendama, et muuta oma või oma meeskonna telefonivestlus tulemuslikumaks.\nOsaleja õpib ära tundma head müügikõne dialoogi, struktuuri ning selle tehnilist ülesehitust.\nOsaleja õpib, kuidas juhina õpetada müügikõnede kirjutamise oskust oma meeskonnale või telefonimüüjana oma kolleegile, kellele ollakse mentoriks.\nOsaleja töötab ise koolitusel just enda igapäevatööga seotud müügitekstide ja olukordadega.\nKoolituse eesmärgi saavutamiseks kasutatakse aktiivõppe meetodit, mis sisaldab müügikõnede praktilist kirjutamist ning analüüsi, kogemusõpet ja tööd näidistekstidega.\nTeoreetilise osa maht koolitusel on minimaalne ning osalejad saavad teoreetilise materjaliga tutvuda enne ja peale koolitust e-õppe keskkonnas. Seega keskendutakse koolituspäeval ainult harjutamisele ning praktilisele õppimisele.\nMilline on hea müügikõnetekst, dialoogi ülesehitus ja müügiprotsessi struktuur?\nKuidas loovkirjutamise metoodikat kasutada dialoogi kirjutamiseks?\nMüügikõne tekstide praktiline kirjutamine kolme mustandi meetodil.\nKuidas analüüsida müügikõnede tekste läbi kliendi fookuse nii, et läbi selle oleks võimalik õppida ning olla tulemuslikum?\nKuidas õpetada müügitekstide kirjutamist oma müügiinimestele või kolleegidele?\nPraktiline müügikõnede kirjutamine ja analüüs.


Kuidas osta ühekordseid pardleid?\nRaseerimispea järgi saab seda jagada kahte tüüpi: fikseeritud pea ja liikuv pea. Raseerija vale valik võib kahjustada ka näonahka, nii et hea endale sobiva pardli valimine on esimene oskus, mida õppida. Kõigepealt pardlipea valik. 1. Fikseeritud tööriista pea ...\nTa oli alati harjunud olema supernaised\nUnustades, et ta oli kunagi väike printsess. Nüüd on aeg endale kingitus teha. GoodMax, pakkis sind armastuse ja iluga. Ta on ilus nagu ta on. GoodMax, paku värsket, puhast ja nauditavat raseerimiskogemust. Täna räägin mingist naiste pardlist. Sest suvi ...\nTeemant on kallis, kuid siiski ostavad paljud inimesed seda, sest see on hea, samal põhjusel on meie hind teistest veidi kõrgem, kuid siiski valivad paljud kliendid meid lõpuks tarnijaks meie hea kvaliteedi tõttu, pärast hinna ja kvaliteedi võrdlemist teistega ja sellepärast saab meie toode olla ...\nKas kasutate enne habemeajamist habemeajamiskreemi?\nSõber, kas ma võin teada, millist pardlit mehed kasutavad? Käsitsi või elektriliselt. Olen palju õppinud käsitsi pardli eelistest, mis mitte ainult ei tee teie nägu puhtamaks ja puhtamaks, vaid muudab teie elu ka lihtsamaks ja mugavamaks. Kuigi habe on küpse mehe sümbol, ...\nKuidas nahka raseerimise ajal kaitsta\nPäeva algus algab siis, kui ärkad ja pesed, kuid kui sa habemeajamisel kogemata enda nahka kraapid, on see väga valus tunne. Raseerija pühkis naha kõige piinlikumalt läbi, lõikas meid läbi ja tekitas uskumatult palju verejookse. Kuigi me töötame kõvasti ...\nRaseerimisega seotud küsimused\nEnamik meist peab raseerima mitte ainult meest, vaid ka daami, erinevus seisneb selles, et mees raseerib nägu ja naine raseerib keha. nii sõnnikuterade kui ka elektrooniliste pardlite puhul peab probleeme olema enam-vähem. täna räägime sõnniku pardlitest. Sõnnikuterade jaoks saame ...\nGOODMAX TERA RAZOR REVOLUTSIOON\nTurv pardlit on kahte tüüpi: üks on paigaldada kahe teraga tera hoidikule ja teine on paigaldada kaks ühe teraga tera tera hoidikusse. Endise pardliga raseerimisel peab kasutaja reguleerima tera serva ja habeme vahelist kokkupuutenurka, et tagada ...\nKuidas kasutada pardlit nii, et seda oleks raseerimisel tõeliselt täpne\nÕige raseerimisprotsess meestel. 1 eelmäng raseerimisele 2 minutit. Habe on palju kõvem kui nahk, nii et habemeajamise ettevalmistamine on oluline, et hõlbustada raseerimist ja mitte kahjustada nahka raseerimise hõõrdumisel. 1 minut kuuma rätikut näole: võite kanda ...\nRaseerijate otsesaade Kantoni messilt\nCoivd-19 tõttu mõjutas majandus palju. Professionaalse habemenuga tootjana ei saa meie ettevõte ----—— Ningbo Jiali Plastics Co., Ltd uuesti 2021. aastal kantonimessil osaleda. Sellepärast kirjutasin siin selle uudise oma poistele. Meie valitsus otsustas omada toodet ...\nMillist pardlit saame pakkuda\nMeieettevõteNingboJialiPlasticsCo., Ltd on professionaalne tootmine, mis toodab pardleid ühe teraga kuni kuue teraga. Mõlemad on saadaval nii meestele kui naistele, ühekordselt kasutatavad ja süsteemsed. Daami habemenuga ümardatud kassett kallistab teie kõverusi raseerides ...\nKuidas valida tüdrukutele sobiv pardel\nKas teid vaevab endiselt, millist kingitust saate oma sõbrannale saata? proovige GOODMAXi pardliga uut stiili, siis kuidas valida neile või endale sobiv pardel, on teile mõni soovitus: Esiteks peaks see olema välimus. sest tüdrukud on alati ka välimus ...\nSuurepärased leiutised - habemenuga\nRaseerijad on igapäevase elu tarvidused mitte ainult meestele, kas teate, millal ja kuidas raseerijad leiutasid. Varaseim habemenuga leiti pärast 1800 aastat tagasi. Vanimad pardlid olid valmistatud tulekivist, pronksist ja kullast. Ameeriklased on raseerija ajaloos palju kaasa aidanud. Aastal 1895


Interneti tugigrupp 2 – Kristjani mõtted\n3. nov. 2015 2. nov. 2015 Kristjan Interneti tugigrupp\nKuna mulle hakkas eelmine kord täitsa meeldima nende murede otsimine siis otsustasin nüüd juba uue samalaadse postituse teha. Nüüd ma leidsin delfi noortehääles kunagise doktor Noormannile esitatud küsimused. Kuna need on kohati nii kummalised siis võtan siin mõned ette.\n14-aastane: Olen juba aasta aega suguelu elanud, aga ikka on valus\nKui aus olla siis mind võttis see veidi sõnatuks. Minus tekitab huvi kas see tüüp on ikka tema vanune. Võimalik, et tema mure põhjus on liiga varajane suguelu alustamine. Uskumatu, kui tiirased tänapäeva noored on.\nKuidas jääda rasedaks ilma vahekorras olemata?\nMure: tere, mul on teile selline küsimus, et kas on võimalik jääda rasedaks ilma vahekorda astumata? Anneli, 16\nTekib pigem vastu küsimus- millest selline küsimus? Kas 16 aastane tahab juba tõesti rasedaks jääda ilma vahekorrata? Või on ta jäänud rasedaks ilma vahekorrata? Viimase varjandi puhul oleks meil tegu Jeesuse taas sünniga.\nOlen 13 ja 3 kuud rase — kas saan veel aborti teha?\nMure: Tere, mul on suur mure. Nimelt, ma olen rase. Ise olen alles 13(varsti saan 14, kui aus olla). Lapse isa on 17 aastane noormees.Ma võtsin rasedustesti ja sain teada, et olen juba 3 kuud rase. Kas veel jõuab aborti teha? Ma ei julge oma vanematele ka õelda! Aidake, palun. Keili, 13\nVõimalik, et oleks pidanud tervise õpetuses paremini tähele panema. Juba see fakt, et ta on 13 aastane ja saab 17 aastasega lapse on eesti riigis karistatav. Tüüp on kergelt pedofiil ja arvatavasti satub trellide taha. Mul on suur kahtlus, et tegu on mingi maakoha probleemiga.\nMiks on meestele rindu vaja?\nMure: Tere! Mind on viimasel ajal painanud küsimus, milleks on meessoost isikutel rindu vaja, selahulgas ka nibusid. Naistel on see põhjendatud, aga meestel?\nDoktor Noormann on ise päris hea lause maha pannud: Paljudel naistelgi on neid vaja ainult silikoonihoidjatena. Aga rääkides nüüd tõsiselt sellest siis miks meil meestel neid tõesti vaja on? Taaskord esitavad neid küsimusi inimesed kes bioloogia tunnis tähele ei pannud.\nÜldjuhul võib kokkuvõtteks öelda, et küsimused ei oled lollid vaid nende esitajad on natuke kentsakad.\nSildistatud 13, alaealine, alaelaine, doktor, esimene, interneti, kord, mehed, noomann, rase, rinnad, seks, tugigrupp, vahekord


Juhtkiri: eestluse lumepall - Arvamus\nJuhtkiri: eestluse lumepall\n7. märts 2013, 14:08\nTallinnas toimus täna Postimehe arvamusliidrite lõuna.\nMõlema ettekandja – Põhjamaade Investeerimispanga asepresidendi Gunnar Oki ja kirjanik Maarja Kangro – sõnavõttude põhjal pole traagikaks põhjust. Tänapäeva eestluse ülesanne on oma rahvusliku identiteedi kohandumine globaalse maailmaga, selle võimaluste ja väljakutsetega.\nVäljarände laine on väikerahvale mõistetavalt emotsionaalne ja valus kogemus – kui inimesi on vähe ja neistki paljud lähevad ära, siis kes jääb siia rääkima eesti keeles ja elama eesti elu. Nimelt just muret selle pärast võib pidada paljuski põhjuseks, miks on tekkinud vastandumine jääjate ja minejate vahel, kus ühed kritiseerivad ja teised õigustavad, kuid mõlemate hetkehirmud varjutavad üldist pilti.\nAvanemine on Eesti rahvale varemgi väljarännet tähendanud. Pärisorjuse kadumisega tekkis paljudel eestlastel võimalus haridust ja oskusi täiendada ja rakendada mujal kui kodukamaral. Praegu ei pea me seda võimaluste kaotamiseks, vaid saamiseks, sest just neid võimalusi ära kasutades jõudime omaenese – eestlaste – teadussaavutusteni, kirjandus- ja kunstiklassikani ning lõpuks iseseisva rahvusriigini.\nNing kui mure võõrsile läinute pärast siiski veel südant pitsitab, tuleb meeles pidada, et «seal» olijad pole altid kaotama oma identiteeti. Pigem leiame näiteid vastupidisest: eestikeelne kool Stockholmis, Euroopa Eestlaste Koor, Eesti iseseisvuspäeva tähistamine kõikjal, kus on eestlasi. Loomulikult internet, mis muudab inimese asukoha inforuumi mõttes teisejärguliseks ja mujale kolinud sõbrad on endiselt kliki kaugusel. Tsiteerides Maarja Kangro ettekannet: «Mida rohkem on meil eestlusi (kui eestlaseks olemise viise), seda parem.»\nKohanemisvõime on meie kultuuri oluline märgistaja ja laenates Gunnar Oki esinemisest: «Maailma tuleb vaadata realistlikult.»\nSee vaade ütleb, et suletus on utoopiliselt kõrge hind isegi eestluse säilitamise eest. Globaalsetele protsessidele vastandumine aga just seda hinda nõuaks. Enesekindlalt ja uhkelt maailmaga kohanedes säilib ka eestlus, sest rahvuslik identiteet püsib endiselt, ja seda ka kõige multikultuursemates ühiskondades.\nMuidugi mõista pole meie riik nii valmis, et seda ei saaks paremaks muuta. Kuid ka muutumine peab sündima võimalusi nähes, mitte tonte kartes, ja mitte ainult eestlasi, vaid kõiki siin elavaid inimesi arvestades.\nEestlust võiks vaadata nagu kaua veeretatud lumepalli – veeretajad on valinud selle tee ja nii on pall kohati puhas, kohati porine, kuid need on olnud sel hetkel valikud, mis kokku on teinud meist need, kes me oleme, ja määranud ära selle, kes meist saavad. Ning isegi pori seest on alati võimalus jõuda puhtale lumele.\nPaet siseministri solvangust Soome kohta: see pole enam nali (11) Loe artiklit\nAhto Lobjakas: Johnson jääb ilmselt ühe-valimistsükli-peaministriks (16) Loe artiklit\n20midagi ⟩ Madis Vasser: kliimakriis nõuab süvakohanemist või tsivilisatsiooni krahhi (2) Loe artiklit Kuula saadet\nKeskpäevatund ⟩ Toompeal nuiaga üksteist tampivad mehed ei tea, kuidas maailmas asjad käivad (2) Loe artiklit Kuula saadet\nRatas: ootan kõigilt valitsuse liikmetelt austavat koostööd Soome ametikaaslastega (18) Loe artiklit\nSiseminister Helme Soome uuest valitsusest: punased üritavad Soomet likvideerida (37) Loe artiklit\nIndrek Saar: Helme soovib Eestit mängida isolatsiooni (4) Loe artiklit\nSiseminister Helme Soome uuest valitsusest: punased üritavad Soomet likvideerida (35) Loe artiklit\nPaet siseministri solvangust Soome kohta: see pole enam nali (10) Loe artiklit\nRatas: ootan kõigilt valitsuse liikmetelt austavat koostööd Soome ametikaaslastega (15) Loe artiklit


INGMAR BERGMAN 14.VII 1918 – 30.VII 2007 — Sirp\nINGMAR BERGMAN 14.VII 1918 – 30.VII 2007\nIngmar Bergman väitis korduvalt, et see film jääb tema viimaseks filmiks või et see näidend tema viimaseks teatrilavastuseks, see vestlus tema viimaseks intervjuuks. Üks tema “kolmest käsust” kõlas: “Alati tuleb suhtuda igasse oma filmi nii, nagu oleks see sinu viimane!” Maailmakuulsuse tõi Ingmar Bergmanile just filmikunst. Ületamatu oli ta aga ka teatrirežissöörina. Tema lavastustes polnud nipitamisi, kuid tema käekiri oli alati selgelt tajutav: põhjalik suhtumine algmaterjali ning suurepärane töö näitlejatega. Suurfilmi “Fanny ja Alexander” (1984) valmides kinnitas Bergman kohe, et see jääbki tema viimaseks filmiks, ja lubas edaspidi pühenduda teatrile: “Ma ei lähe nooremaks, kino aga nõuab märgatavalt suuremat füüsilist pinget.” Öeldu pidas teatud mõttes paika, kuid ainult osaliselt, sest hiljem on tema režissöörikäe all valminud mitmeid telemängufilme, mis ei jää mastaapsuselt sugugi alla kinofilmidele. Viimasest teatrilavastusest on möödas vaid neli aastat. Esmaspäeval saabunud pressiteates oli kirjas, et Ingmar Bergman suri 89 aasta vanuselt oma majas Fårö saarel, kus ta oli pidevalt elanud viimased neli aastat, aga suviti juba 1960. aastast. See Gotlandist põhja poole jääv saareke oli viljakale filmi- ja teatrirežissöörile turvaliseks pelgupaigaks, kus ta sai jäägitult pühenduda oma lemmiktegevusele – kirjutamisele, mis kujunes tema jaoks eriti oluliseks pärast Kuningliku Draamateatri lavastaja kohalt tagasitõmbumist 1995. aastal.\n“Aastatega pakub kirjutamine mulle üha rohkem rahuldust, kirjutamine kirjutamise enda pärast. /—/ Ma ei pea end kirjanikuks. Hakkasin kirjutama sügisel 1940, see oli vist 15. august, kui alustasin tööd filmistsenaariumiga “Raev”. Enne seda polnud ma kirjutanud midagi, sellest päevast peale aga iga päev. Põhiliselt olen kirjutanud filmistsenaariume. Kirjutades on minu taotluseks, et näitlejal oleks huvitav, et neil tekiks kujutluspilt, millesse end hiljem sisse viia. Sellepärast pöörangi ma dialoogi kõrval nii suurt tähelepanu kirjeldustele, püüan võimalikult täpselt edasi anda valgusi, lõhnu, helisid ja muud sellist. Ka seda, mida ei peaks kirja panema – mida nemad mõtlevad või mida mina mõtlen.”\nBergman on oma filmirežissööri nägemusega rootsi kirjandust oluliselt rikastanud. “Laterna magica’t” (1988) peeti Rootsis aasta kirjandussündmuseks, haaravate romaanide või jutustustena on loetavad ka “Fanny ja Alexander” (kirjutatud 1979, film 1982) ning perekonnatriloogia “Hea tahe” (1991, Bille Augusti film 1992, samal aastal peaauhind Cannes’is), “Pühapäevalapsed” (Daniel Bergmani film 1992) ning “Erakõnelused” (Liv Ullmanni film 1996), mis kõik on tänu Loomingu Raamatukogule kättesaadavad ka eesti keeles.\nIngmar Bergman on kirjutamist alati väga tõsiselt võtnud. Kriitikute kunagist ütlemist, et tema filmide edu seisneb ennekõike tema režissööriandekuses, kirjanduslikult need aga midagi ei paku, võttis ta väga südamesse. Kemplema ta nendega ei hakanud, kuid kirjutas veelgi keskendatumalt ja täpsemalt, nüüd saabunud “hiljaks jäänud” tunnustus oli tema vaikne “kättemaks”.\nKõik Ingmar Bergmani olulisemad kirjandusteosed on sündinud Fårö saarel, päevikut on ta alati pidanud. Maestro mõtlemine oli selge nagu ka esinemine viimastes teleintervjuudes, mis on ETV vahendusel jõudnud ka eesti vaatajani. Seal tõdeb ta, et ei möödu päevagi, kui ta ei täida oma päevikut või midagi paberile ei pane. Auga välja teenitud vanaduspuhkusest oli asi siiski kaugel. Tema loominguline potentsiaal oli endiselt kõrge ja pole kahtlustki, et tema pärandis on veel palju avastamisväärset lisaks sellele, mis juba teada: ligi seitsmekümne loomeaasta jooksul umbes viiskümmend filmi ja sada viiskümmend teatrilavastust, arvukalt stsenaariume ja näidendeid.\nMujal viibides kiirustas Ingmar Bergman igal võimalusel Fårö saarele tagasi. Oma mereäärsesse majja, mis “viib mõtted igaviku peale”. Bergmanil oli kodusaarel oma kino ja väga hea filmiarhiiv, mida ta iga päev usinalt kasutas. Kahte filmi vaatas ta igal aastal uuesti: Victor Sjöströmi “Surmakutsarit” ja Akira Kurosawa “Rashomoni”. Aga ta vaatas ära ka kõik uued rootsi mängufilmid (üle 20 aastas, suur osa koostöös TVga) ja andis igal aastal välja ka omanimelist preemiat noorele režissöörile.\nIngmar Bergman jälgis tähelepanelikult, mis maailmas sünnib, kuid püüdis ise igasugust tähelepanu vältida, ei läinud vastu võtma isegi suurimatest suurimat tunnustust ühele filmirežissöörile – Cannes’i festivali elutööpreemiat Kuldpalmide Kuldpalmi.\nKuid ühe auhinna vastuvõtmiseks oli maestro nõus oma kodusaarelt korraks ära sõitma 2003. aastal, kui Stockholmi Filmhusetis anti talle seoses seal alanud Rahvusvahelise Filmiarhiivi Föderatsiooni kongressiga üle filmiarhivaaride Hõbedane Filmikarp vanade värvifilmide restaureerimise eest, mida ähvardab pleekimise oht. Ingmar Bergman on aastaid osalenud Svenska Filminstituteti arhiivindus- ja restaureerimistegevuses, kus siiani on õnnestunud päästa ligi 70 värvifilmi, sealhulgas ka Ingmar Bergmani enda “Võluflööt” ja Jan Troelli epopöa “Väljarändajad”/“Sisserändajad”. Auhinda vastu võttes kinnitas Bergman, et tema jaoks on väga tähtis viibida pidevalt filmikunsti lätete juures ning kuuluda filmiarhivaaride kirglikku vennaskonda.\nIngmar Bergman hoidus siiski avalikkusest kõrvale ja vältis igasuguseid ülesastumisi. “Viimased kolmkümmend aastat jätab mind külmaks, mida minust kirjutatakse või räägitakse. Nagu ei räägitakski minust, vaid mingist kaugest sugulasest. Minul pole sellega mingit pistmist, mind see ei huvita. Fårös elades olen õnneks sellest kõigest väga kaugel.”\nBergman nimetas end suureks telekavahtijaks, nautides telekastist ennekõike teatrietendusi laiast maailmast, eriti just oopereid. Muusika kuulamine kuulus samuti tema igapäevaste tegevuste hulka: “Muusika on mind saatnud kogu aeg pea kogu elu. See on toonud elu eri etappidel palju lohutust ja leevendust. Jõulude ajal Bachi “Jõuluoratooriumi” kuulates ja selle partituuri süvenedes leidsin sellest uusi tahke. Olen muusikas asjaarmastaja. Mõnda aega olin abielus pianistiga ja see oli selles mõttes väga hea, et nägin lähedalt proffmuusiku elu ja suhet muusikaga. Asi oli nii, et tema armastas teatrit ja mina muusikat. Tutvusime, ja koos elades tüdines tema teatrist ja mina muusikast. Ka nii võib minna.”\nNii napisõnaliselt vihjab Ingmar Bergman naljaga pooleks ühele oma abikaasadest – eestlannale Käbi Lareteile. Nende koostöö oli märksa tihedam, kui öeldust välja võiks lugeda. Käbi Laretei mängis muide sisse kõik Chopini palad, mis kõlavad filmis “Sügissonaat”. Ja kindlasti oli teda palju Ingrid Bergmani mängitud pianist Charlotte’is. Nende kooselust sündinud poeg, filmirežissöör Daniel Bergman pidas vajalikuks tulla Tallinna Ingmar Bergmani stsenaariumi järgi valminud filmi “Pühapäevalapsed” esietendusele. Bergmani filmis “Vaikus” kõlab väljamõeldud maa keel, mis meenutab kohati kahtlaselt eesti keelt, linna nimi on muide Timuka, ja Ingmar Bergman on ise tunnistanud, et see sõna jäi talle silma Käbi öökapil lebanud raamatu järgi (ilmselt Lagerkvisti “Timukas”). Ja filmis “Niisuguseid asju siin ei juhtu” (1950) kasutas Bergman mitmeid Rootsi emigreerunud eesti näitlejaid: Hanno Kompus, Sylvia Tael, Els Vaarman, Edmar Kuus, Rudolf Lipp jt. Kui Vanemuine 1984. aastal Stockholmi Kuninglikus Draamateatris külalisetendustel oli, pidas tollane selle teatri režissöör Ingmar Bergman vajalikuks teatri valvelaua kõrval istuda ja külalisi Eestist kättpidi tervitada. Üheks Bergmani viimase aja lemmiknäitlejaks oli eesti päritolu Lena Endre, kellele mõeldes kirjutas ta stsenaariumi “Truudusetud”, mille tegi filmiks Liv Ullmann.\nEestlased on osa saanud Ingmar Bergmani filmidest ja raamatutest. Teatris on siiani lavastatud vaid tema “Stseenid ühest abielust”. Mati Undil mõlkus mõttes näidend “Pärast proovi”, millega poleks probleeme tekkinud; Vanemuises hakkab Roman Baskin sügishooajal lavastama näidendit “Lärmab ja veiderdab”. Viimasel ajal võis märgata mingit leebumist autoriõiguste andmise osas: Helsingi Svenska Teatern sai esimesena õiguse mängida “Sügissonaati”, esietendus on juba augustis, sama teos on lähiajal tulemas ka Eesti Draamateatri repertuaari. Kindlasti tuleb lisa ka tõlkeraamatutele. Suurmehed on ju selleks, et jääda.\nRamuel Tafenau – Gather Around (2019)\nJaan Pärna ehetenäitus „In memoriam Dieter Lorenz“


Lasteaedade puhkus seab lapsevanemad ja ettevõtjad sundseisu - Saarte Hääl\nSAIDA KUUSK: “Igal aastal on olnud lapsi, kes käivad kogu aasta lasteaias ilma puhkamata ja lapsed on väsinud.”\n(Toimetuse täpsustus 27.02.2019 kell 10.29: Tornimäe lasteaed teatas, et nende suvepuhkus on kestnud maksimaalselt 1 kuu.)\nLisatud: 27.02.2019 / 01:08\nEi no tore õelda,et on õigus vötta puhkust, aga kui firmas töötab, 1-8 lapsevanemat kellel kasvavad kodus alla 7 aastased lapsed, siis ei saa ju need köik 7 lapsevanemat puhkust. Lausa marru ajab, kui lihtne on nendele valla töötajatel targutada. Kui lasteaiad on kolektiiv puhkusel, kus siis need lapsed olema peaksid. Tänapäeva vanaemad ja vanaisad on ju ka tööl. Nagu õeldud: olid need üksikud vallad mis tahes, aga see suur vald on ikka pees.\nLisatud: 27.02.2019 / 06:25\nkas väikesed lapsed ei taha puhata?Koolilastele on pea 3 kuune suvepuhkus ette nähtud ja asja pärast.Te ei kujuta ette milline päevakava on lasteaia lapse.(Lisaks sellele kestab mõnel lapsel nö tööpäev kauem kui lapsevanema oma)LAPSI OLEME ME ISE TAHTNUD,kasvatama peavad teised?\nJa ei ole normaalne ,kui suverühmas on kirjas 15-20 last ja reaalselt käib kohal 3-5 ,järelikult ju lapsed saavad hoitud.\nLisatud: 27.02.2019 / 07:03\nKui lasteaias teha nii,et ühe rühma õpetajad puhkavad. Siis tuleks kõik need lapsed teiste rühmade vahel ära jagada. Aga nüüd tuleb seadus mitu last võib ühe õpetaja kohta olla. Ja veel kuna siis rühma ruume remontitakse. Minu hoius toimub alati selle ühe kuu jooksul põrandate lahkumine,seinte värvi värskendus jne jne.\nLisatud: 27.02.2019 / 07:19\nMeie üksuses on 3 töötajat, kellest kahel on alla 7 a laps. Kas see üks allesjääv, peaks seaduse järgi siis terve üksuse töö 2×35 päeva (vahest vaja ka öösel väljas käia) suvel ära tegema (sest kahel teisel lapsevanemal on õigus võtta puhkus siis kui ta soovib)? Kaheks kuuks suvel ei saa teatud ametite peale lisajõude kusagilt võtta-ei ole turul kartulimüügiga tegemist. Seadus on väärakas ja lapsevanema toetuse asutused, nagu lasteaed, ei mõtle mitte lapsevanema peale. Ka ei ole ammu enam nõuka-aeg, kus vanavanemad 55selt kõik pensile jäid ja kodus lapsi karjatada võisid, et emad-isad tööl olla saaks.\nLisatud: 27.02.2019 / 08:59\nKas lasteaiakasvatajad ei taha suvel lisaraha teenida? Peate eralastehoidu ja töötate vaheldumisi. Usun, et pooleteise kuu pikkusest puhkusest veel nädal aega lisaks lastega tegeleda ja sellega lisa teenida ei võta kellelgi tükki küljest.\nLisatud: 27.02.2019 / 10:17\nTornimäe lasteaed pole kunag kahte kuud kollektiivpuhkusel olnud, kust sellised faktid? Enne tuleks kontrollida kui lehes pahameelt külvate.\nLisatud: 27.02.2019 / 10:52\nArva edasi, Arvaja! Kui puhkus on ette nähtud, siis võib ikka iga inimene ise otsustada, mida ta oma puhkusega teeb, mitte mingite arvajate arvamuse tõttu oma puhkusest veel osa aega töötada.\nLisatud: 27.02.2019 / 11:18\nEt jälle vallaametnikud süüdi? Sotsid süüdi, eksole?\nKollektiivpuhkuse otsustavad hoolekogud (mäletate, septembris küsitakse, kes tahab hoolekogusse, Sina keerasid selja või raputasid pead). Aga nüüd hea viriseda ja kõiki süüdistada.\nLisatud: 27.02.2019 / 11:40\nKa lasteaialapsed vajavad puhkust…nende päev on tihti vaimselt pingelisem, kui koolilapsel. Ja ärgem unustagem…nad on ju alles väikesed ja vajavad hellust ka oma enda vanematelt. Lapsele on kõige tähtsam veeta aega oma emme- issiga.\nLisatud: 27.02.2019 / 12:33\nSamas on palju vanemaid kes kahjuks ise puhkavad aga lapsed käivad aasta otsa lasteaias, puhates vaid nädalavahetusel.Kahju on neist lastest kes puhata ei saa.Nagu eelpool õeldud on nende päev pingeline, pikk ja nad on väikesed.Me kõik vajame puhkust, KA LAPSED.\nLisatud: 27.02.2019 / 13:11\nei saa lapsed alati kodus puhata\nkortermajas kuuled, kuidas noor ema karjub oma väikeste laste peale öösel enne keskööd nii, et terve maja kõlab\nsiis loodadki, et ehk käivad lasteaias, kus saavad ka normaalset suhtlemist kuulda-näha\nLisatud: 27.02.2019 / 14:22\nMiks üldse peab lasteaed kollektiivpuhkusel olema? Lasteaed töötab aasta läbi. See ju lasteaia mõte ongi, et lapsed saavad hoitud ja vanemad saavad tööl käia. Ja tänapäeval tõesti – juhul kui mõni veel ei tea – käivad ka vanavanemad tööl. 55-aastaselt enam pensionile ei saa keegi. Nii et lasteaeda on reaalselt vaja ka suvel. Tösi on, et ka väikesed lapsed peavad puhkama. Nad saavadki puhata, kui nende vanematel on puhkus. Kuid pole kuidagi võimalik tekitada olukorda,kõik lapsevanemad puhkavad samaaegselt suvel. Kui just riiklikku kollektiivpuhkust välja ei kuulutata.\nLisatud: 27.02.2019 / 15:38\nVägisi hakka õndsat vene aega tagasi meenutama, lapsed käisid pidevalt lasteaedades, ei mingeid kollektiiv puhkuseid, kasvatajad olid korda mööda puhkustel, isegi lasteaia juhataja asendas kasvatajaid puhkuse aegadel, see oli tavaline. Ja mis jutt on laste pingsast päevast, kus on need lapsed kes väljas mängivad, neid pole, nad on pingsalt kodudes oma nutitelefonides. Lasteaedades käivad lapsed vähemalt värskes õhus mängimas.\nTõepoolest, tänapäeva vanaemad ja vanaisad ei saa enam nii noorelt pensionile kui vanasti, aga kõigil vanaemadel-vanaisadel on ju ka korralised puhkused – enamasti suvel. Kindlasti on nad nõus veetma vähemalt osa sellest ajast koos lastelastega. Kõike peaks olema võimalik peresiseselt lahendada – vähemasti paljudes peredes. Ka väikelaps peab saama suvel kollektiivist puhata ja olla koos oma lähedaste inimestega.\nLisatud: 27.02.2019 / 19:29\nMiks te arvate, et vanavanemad puhkavad enamasti suvel? Nad on ju tavalised tööinimesed, miks nemad peaksid oma korralise puhkuse just suvel saama? Ja veel, miks lasteaia töötajad arvavad, et peavad just ja ainult suvel puhkama? Ja ülejäänud tööinimesed – lapsevanematest vanavanemate ja sugulaste-tuttavateni välja – peavad oma puhkusi lasteaedade järgi seadma. Sellises suhtumises on midagi väga viltu.\nLisatud: 27.02.2019 / 20:14\nLasteaiad teevad oma igapäevast tööd riiklikust õppekavast lähtudes.Igale vanuserühmale on oma õppekava,mis peab mai lõpuks olema läbitud.Suvel ei toimu aktiivset õppetööd.Seepärast ongi õpetajate puhkused suvel.Kuidas kujutab “Ja ikkagi”ette õpetajate puhkust keset õppeaastat?\nLisatud: 27.02.2019 / 21:05\nÜks asendusõpetaja lasteaias lahendaks probleemi ja õpetajad saaksid väga hästi ka keset õppeaastat puhata. Või siis näha vaeva ja leida suveks õpetajatele asendajad, nagu ettevõtjad oma firmades kogu aeg teevad.\nendine lasteaia töötaja.\nLisatud: 28.02.2019 / 05:55\ntulge taevast mmaapeale,see suvine lasteaedade kinniolek sõltub ikka kõikse enam vallast.vallal võimalik väheke säästa sellega lasteaedade rahastamise pealt.usun et iga lasteaed on suuteline puhkusegraafikud tegema nii et majas oleks kogu suve valverühm.pole teadmatta ju see et lasteaeade töötajad on olnud ka nö.sundpuhkusel ,lisakas oma pöhipuhkusele.\nLisatud: 28.02.2019 / 08:29\nNagu erafirmades on kollektiivpuhkus, on ka lubatud riigiasutustes selline varjant. Seadus lubab väikse lapsega oleval lapsevanemal puhkus valida temale sobival ajal. Mina ise olen seda võimalust kasutanud. Esimesena valibki puhkuse välja kõige noorema lapsega lapsevanem ja nii riburada edasi. Siin kohal peaks ütlema, et firma kes ei taha lapsevanemale vastu tulla, kannab tiitlit mitte sõbralik firma. Õnneks lasteaiad on suvel kinni, sest aeg on näidanud, et isegi kui lapsevanem on kodus, tuuakse see pisike lasteaeda, kuna nii on emal mugavam randa minna päikest võtma. Ka nii juhtub. Erivajadustega lastest ma ei räägigi, need on paljudel lastevanematel koguaeg ees ja kuhu nad siis tuuakse enda puhkepäeval – lasteaeda. Me peaksime siin vaatama ikka laiahaardelisemalt ja lähtuma lapsest ja tema vajadustest.\nÕnneks on firmades tööjõu puudus ja siin kutsuks üles ettevõtteid mõtlema oma töötajate rahulolule.\nLisatud: 28.02.2019 / 08:37\nÄri ja töötamise seisukohast on teie arvamus korrektne. Aga vaadelgem nüüd lapse seisukohast. Kui täiskasvanudki tunnevad, et 28 päeva puhkust aastas on vähe, mida tunneb siis laps, kelle tööpäevad on pikemad-laps viiakse aeda enne tööd ja tuuakse koju peale tööd. Jah, tore oleks kui aed oleks avatud 24/7 ja 365 päeva aastas,aga paraku tähendaks see seda,et väga paljud lapsed ainult aias elaksidki. Juba on teada, et paljud lapsed pannakse suvel vanema puhkuse ajal lastehoidu, selleks,et vanem saaks rahus rannas lesida. No minu arust ei ole see ok\nLisatud: 28.02.2019 / 09:27\nkuulge haloo, enamasti valin ikka mina ise, millal ma oma lapsega kodus puhata tahan. isiklikult mina ise puhkan talvisel ajal kodus, kuna lihtsalt ei saa suvel puhata, firmas paljudel sama vanused lpsed ja siis ei saa kahjuks puhata. pole vaja siin targutada midagi inimestel. ei saa siin midagi õelda,et lapsed on aasta ringselt lasteaias ja väsinud. see ongi ju koht kuhu lapsevanem saab oma lapse tuua. nii,et hoidge oma suud palun kinni, ja elage oma elu just nii nagu tahate!!!\nLisatud: 28.02.2019 / 09:53\nHead kaasamõtlejad, kuidas oleme jõudnud sellise olukorrani, et lasteaiaõpetajad peavad lapsevanemaid pahatahtlikeks ja oma laste suhtes hoolimatuteks inimesteks? Sellisteks saamatuteks indiviidideks, kelle suunas tuleb pidevalt näppu hoiatavalt vibutada. Kellele tuleb kogu aeg selgitada, mis ja millal on nende lapsele hea, milline on tõeline ema- ja isaarmastus, kes ja millises järjekorras võivad puhata, millal nende lapsed on väsinud jne. Praegu tundub, et lapsed väsivad ainult suvel. Talve-, sügise- või kevadepuhkus ei lähe arvesse. Terve Saaremaa on äkitselt täis rongavanemaid? Rohkem lugupidamist töötavate lapsevanemate suhtes!\nLisatud: 28.02.2019 / 14:03\nVanavanemad ei saa suvel puhata, sest väikelaste vanemad, kel on puhkuseaja valikul eesõigus, võtavad suveajad oma puhkusteks.\nLisatud: 28.02.2019 / 18:05\nHead mittemõtlejad, kuidas me oleme..\nKurb , et me olemegi jõudnud selleni. Kurat võtaks , kes siis peab laste eest hoolitsema ? Riik – Vald -Lasteaed või PühaAinsus III-s. Minge vaadake “TÕDE ja ÕIGUST” – mis siis on muutunud nüüd. Jummalapärast ärge rääkige, et lapsed sai soetud ainult selleks, et riigilt raha saada ja suvel puhata … Ärge pange lapsi lasteaeda, need saavad seal posttraumaatilise stressi esimesest päevast, rääkimata viimasest….\nLisatud: 28.02.2019 / 18:50\nKuule imelik.. saa aru ka sellest,et tänapäeva ühiskond on selline kus lisaks mehele peab naine ka tööl käima sest muidu ei ela ära! Eriti siin Saaremaal,kus palgad väiksed aga asjad poes maksavad sama palju kui mandril..kus kommunaalid on suured..kus iga liigutus maksab..ja lapsed maksavad rohkem kui vald või riik maksta jõuab..ära hakka siin näpuga näitama,et inimesed teevad kellegi teise ülalpidamiseks lapsi..ainus mida vanrmad vajavad on koht kuhu laps hoiule panna selleks ajaks kui vanem RÜGAB tööd teha eksole.. ja see millal keegi puhkab pole kellegi asi…\njo- ja nonii\nLisatud: 28.02.2019 / 19:05\nSe oo ikka täitsa immulik, ega tões ja õiguse äi käind KRõõt ültse töö, ta vahte niisama lävepaku najal. Näpuga tuleb näitata soole, kui sa rüka keellgit teise jaok kut soo lapseda jaso päivituskostuum. Mo meelest teki KRõõt ikaa põhielutõõ era, aa mes sealikke rreäki , vana assi juba,\nLisatud: 28.02.2019 / 19:33\nMilleks me siis muutunud oleme. Lapsed = jama = pole kuskile panna = et raha teenida,= et puhata = et küll ei oska kasvatajad-õpetajad neid ohjata. Missugune see meie ühiskond siis peab olema: lapsed teeme selleks, et käia tööl = teenida raha(kellele)= tahan puhata = lapsed tahavad puhata = olengi lumehelbeke, suure tähega. Andke tuld…….