Vooremaa Marju Lauristin armastab vabal ajal krimkasid lugeda\nPõhjuse Põltsamaa raamatukogus peetud salongiõhtu külaliseks just Marju Lauristin kutsuda andis tema elulooraamat “Marjustini sajand”, mis jõudis lugejate ette möödunud aasta detsembris.\nLauristin ütles, et kutse Põltsamaale, oma raamatust ja mõtetest rääkima tulla, oli tema jaoks väga oluline. Teda seob Põltsamaaga tema vanavanaonu, vanavanaema vanem vend, kes oli Põltsamaal tegutsenud Aleksandrikooli esimene juhataja. Ajakirjandusõppejõuna toonitas Marju Lauristin põltsamaalaste jaoks olulist fakti, et Põltsamaa on Eesti ajakirjanduse häll, kus ilmus esimene eestikeelne trükiväljaanne. Laurstini hinnangul on Põltsamaal ajalooliselt tähtis roll ka väga olulise tööstuskeskusena.\n“Marjustini sajand” valmis kolme naise koostöös\nOma raamatu saamisloost rääkides tõdes Marju Lauristin, et tegelikult pole ta just kuigi hea kirjutaja, vaid hoopis hea rääkimisoskusega inimene. Lauristini antud hinnangule annab kaalu tõsiasi, et ajakirjanikuna tegi ta raadio-, mitte lehetööd.\nKogu tema täiskasvanuelu on olnud täis rääkimist. Eurosaadiku tööle lisaks tegutseb ta osalise koormusega õppejõuna, kellel tuleb samuti väga palju rääkida. Ta ei pea kuulajate ees esinedes teksti paberilt või monitorilt maha lugema, vaid ta saab ilma ette kirjutatud tekstita suurepäraselt hakkama. “Kui ma oleksin pidanud üksi niisuguse mahuka raamatu kirjutamisega hakkama saama, siis oleksin pidanud vaatama sügavalt iseendasse, minema kuhugi nunnakongi ja olema üksinda nelja seina vahel, vee ja leiva peal. Siis ehk oleksin suutnud seda teha,” arutles ta naljatades raamatu kirjutamise üle. Artikleid on ta palju kirjutanud, aga ka see võtab palju aega ning paari tunniga ta artiklit valmis ei saa. Enne üleandmist teeb ta artiklitesse rohkelt muudatusi ja kirjutab neid sageli mitmel korral ümber.\nÕnneks on Marju Lauristinil palju ajakirjanikest sõpru, kes talle raamatu koostamisel ja kirjutamisel appi tulid. Ta palus endale appi oma endise õpilase Margot Visnapi, kes Marju Lauristini salvestatud jutu üles kirjutas, mida nad siis koos toimetasid ning lugemiskõlbulikuks seadsid. Seejärel jäi raamatu tegemise idee mõneks ajaks soiku. Marju Lauristin oli juba europarlamendi saadik ning töö kõrvalt polnud raamatuga tegelemine kuigi lihtne. Juhtus nii, et tema poole pöördus Ene Hion, kellelt olevat päritud, kas ta oleks valmis Marju Lauristinist raamatu kirjutama. Ene oli olnud Marju Lauristinile ajakirjandustudengina praktika juhendaja ja nad tundsid teineteist üsna hästi. Et, väike osa raamatusse sobivat materjali oli juba Margot Visnapiga valmis kirjutatud, tegi Lauristin ettepaneku võtta raamatu kokkukirjutamine ette kolmekesi. Nii läkski. “Heade sõpradena saime me enam-vähem ühtemoodi aru sellest, missugune võiks olla raamatusse sobilik tekst. Osa minu poolt jutustatud teemasid algatasid Ene Hion ja Margot Visnap, osa rääkisin omal algatusel juurde. Kui kogu materjal paberile oli saanud, sõelusime välja selle osa, mis raamatu jaoks kõlbulik võiks olla,” kirjeldas Marju Lauristin raamatu valmimise protsessi.\nRaamatu kokkuseadmisel tuli kolmel selles protsessis osalenul erinevaid kirjutamise stiile ühtlustada. Stiilide erinevus tuli hästi esile Margot Visnapi kui kirjutava ajakirjaniku ja Ene Hioni kui rääkiva ajakirjaniku tekstides.\nVäga tõsiseid diskussioone põhjustas ka raamatu pealkiri, mille üle vaieldi kuni viimase hetkeni, kus pakuti välja nii rohkem kui vähem kirjanduslikke variante. Marju Lauristini nägemusel võinuks pealikrjaks olla “Üle tumeda vee”. “Inimese elu ongi nagu paadiga üle tumeda vee sõitmine,” selgitas ta. Selle peale teatas tema endine ajakirjandustudeng Tiina Kaalep, et selline on ühe luulekogu pealkiri. Ka sõna elavik lipsas Marju Lauristini peast läbi. Elavikuks nimetab ta hetke, milles me praegu elame ja kus kohtuvad minevik, olevik ja tulevik.\nPöördudes tagasi oma lapsepõlve meenutas Marju Lauristin kuidas ta üle kõige lugeda armastas. Vanemad hakkasid talle tegema üha rohkem etteheiteid selle kohta, miks ta aina loeb ja õue mängima ei lähe. Ta peitis parasjagu pooleli olnud raamatuid küll laua, küll teki alla, kuid lugemishuvi püsis jätkuvalt suur.\nKeskkoolipäevil käis Lauristin vahel oma hea sõbrannaga Tallinna vanalinnas jalutamas, tundide viisi üksteisele loetud raamatutest lugusid jutustades ja sealt saadud mõtete üle fantaseerides. Küsimusele kas Marju Lauristin üldse paberi peale on kirjutanud vastas ta, et arvutiajastul enam peaaegu mitte, aga varem otse loomulikult ja palju.\n“Marjustini sajand” valmis mõistagi juba arvuti abil ja on ka digitaalsel kujul olemas. Sõna “sajand” on Marju Lauristini jaoks pealkirjas väga oluline, sest tema meelest on 21. sajand alanud vormiliselt ja matemaatiliselt, kuid mitte veel sisuliselt. Alanud sajandit hakkavad europarlamentääri sõnul kujundama alles sellel sajandil sündinud ja sündivad lapsed.\nOma lapsepõlvest mäletab ta,et tema ema sõpruskonna moodustasid n-ö põrandaalused inimesed. Alma Vaarmani suust kuulis Marju Lauristin arvamust, et Kremlis ei tegutse mingid kommunistid, vaid ‒ seal pesitsevad fašistid. Lauristin meenutas seika kooliajast kui nende klassi noorte käest kukkus oktoobrirevolutsiooni demonstratsiooni ajal maha lipp, mis paaradi käigus jalge alla tallati. Klassiorganisaatorina kutsuti ta selle eest “vaibale”, õppealajuhataja ja direktor lausa karjusid tema peale ja teatasid, et Lauristin, kes peaks olema kõikidele teistele eeskujuks olema, osutus hoopis teistsuguseks.\nLauristini sõnul ilmnes Tallinna 7. keskkoolis, kus ta õppis, väga selge lõhe nii õpetajaskonna kui õpilaste hulgas selles, et umbes pooled õpetajatest ja õpilastest läksid kaasa n-ö ametliku liiniga ja uskusid tollasesse riigikorda ning teine pool oli risti vastupidisel arvamusel. Taas meenutas ta oma ajalooõpetajat, kes ütles enam-vähem nii, et seda jama, mis õpilased pärast talle rääkima peavad, lugegu nad raamatust ise, seda tema neile rääkima ei hakka. Marjustini nimigi sai just sel ajal kui ta valis “Lauristiniks mitte olemiseˮ.\nKülaline lausus, et inimese edasised vaated elule määrab suures osas ära tema lapsepõlv ja kodu. Tema pärines kodust, kus oli palju raamatuid ja ka tema koolikaaslased olid suure lugemusega, nendest mitmed on praegu avalikkusele hästi tuntud inimesed. Õpetades ajakirjandustudengitele sissejuhatust meediasse, laseb ta neil kõigepealt vestelda oma vanemate ja vanavanematega ajast, mil nemad olid 18-19aastased noored. Ta palub tudegitel uurida, milliseid raamatuid nende vanemate ja vanavanemate noorusajal loeti, millest räägiti, milliseid väärtusi tähtsustati jne. Oli sellistest kodudest pärit tudengeid, kus vanemad ja vanavanemad laste ning lastelastega avameelselt kõigest rääkisid. Samas oli ka neid kodusid, kus noored alles tudengina said teada asjadest, millest neil varem polnud aimugi.\nTulevikus antakse haridust läbi sidevahendite\nEuroparlamenäärist vanaema ja vanavanaema kinnitas, et lapsed on sellisteks aruteludeks väga avatud ja võimelised debateerima. Ta on oma lastelaste ja lastelastelaste puhul märganud, et tänapäeva väga informeeritud lastel on tihti koolitundides igav. Hoopis vilkam arutelu erinevatel teemadel käib kooliväliselt koolikaaslaste ja sõprade ringis. Kaaslaste ja sõprade ringis arutatavad teemad aga peaksid ka koolitundidesse jõudma.\nSamas lisas ta, et edaspidi piisab üldhariduskoolis kaheksast-üheksast õppeaastast, mille läbimise järel võib noor juba ülikooli õppima asuda. Lauristin tõi näiteks, et mõnes Kesk-Euroopa riigis hakkavad lapsed õppima juba kolmeaastaselt. Tema hinnangul läheb meie koolikorralduse süsteemi tõttu praegu suur osa laste potentsiaalist lihtsalt kaduma. “Minu kõige suuremaks mureks on, et arvutiajastu ja raamatuajastu inimeste vahel ei tekiks ületamatult suurt lõhet,” mõtiskles eurosaadik. Lauristini sõnul peame tõsiselt mõtlema sellele, kuidas tuua tänane kahe- või ka kolme- või veel enamakeelsed ning “arvutikeelsed” noored “raamatukeelsete” inimeste maailma, et ka nemad oskaksid väärtustada eesti keelt, kultuuri ja tavasid ning hoida oma rahvusriiki. Oma arvutifännist lapselapsel soovitas ta muude tema loodud arvutimängudele lisaks teha ka arvutimängu “Kalevipojast”. Samuti võiksid tänapäeva lapsed lisaks “Kevade” lugemisele teha sellest näiteks omaloomingulise video.\nLaulupidude eeskuju kandus laulvasse revolutsiooni\nArutelus Marju Lauristiniga tõstatus küsimus, kust jookseb piir rahvusluse ja natsionalismi vahel. Külaline ütles, et europarlamendis peavad nad koos lätlaste, leedukate ja poolakatega seda teemat ikka ja jälle seletama, mida tähendab meie jaoks rahvuslus, sest mitte igal pool Euroopas ei saada sellest ühtmoodi aru. Meil, eestlastel, on eriline anne lahendada olukordi vägivallata ja rahulikult läbi laulmise. Seetõttu on seda teemat teiste Euroopa riikide esindajatele hea selgitada meie laulupidude abil. Selle teemaga seoses meenutas Lauristin interrindelaste tormijooksu Toompeale 1990. aasta 15. mail, kui interrindelased punaste lippude lehvides ning autot kasutades Toompea lossiplatsile pressisid. Sellele järgnesid tollase peaministri Edgar Savisaare raadioüleskutse omadele. Ülevalt rõdult seda tulemist jälginud Marju Lauristin meenutas, kuidas meie inimesed vaikselt ja märkamatult lossiplatsile hakkasid sisenema justkui vesi läbi liiva. Jõudnud välja platsi ette serva tõstsid nad üles sinimustvalged lipud. Seejärel hakkasid nad interrinde tegelasi platsilt tagasi suruma, asudes jõuga tagasi lükkama ka platsile sõitnud veoautot.\nMarju Lauristini sõnul oli see äärmiselt pingeline hetk, sest ühe või teise poole enesevalitsuse katkedes oleks võinud kähmluseks minna, veri voolama hakata ning see pilt oleks kohe ka maailma meediakanalitesse jõudnud, mis oleks näidanud meid maailmale vägivaldse rahvana ja paljud meie sõbrad maailmas oleksid meile selja pööranud. Kõik rõdule kogunenud naised lugesid sealt meestele peale sõnu: “Mehed tasa, mehed rahulikult, rahulikult, rahulikult!” Marju Lauristin läks rõdult alla, astus läbi väikese ukse lossiplatsile ja nägi kuidas mehed rusikasse tõmbunud käsi seljal hoides ning rinnaga autot lükates veokit lossiplatsilt tagasi surusid. Siinkohal tõmbas külaline taas paralleeli laulupidudega, kus suures rahvamassis kõik üksteisega arvestama peavad, kus lauljad üksteise häält kuulevad ja tajuvad, et nad on tilluke osake ühest harmooniast. Just selline laulupeo kultuur ja distsipliin, üksteisega arvestamine ja dirigendile allumine toodi üle ka laulva revolutsiooni võitlusse ja tuli eriti selgelt esile äärmiselt äreval hetkel Toompea lossiplatsil 1990. aasta maikuus.\nUsu üle ei saa otsustada kultuurilist tausta tundmata\nUsuküsimusest rääkides lausus külaline, et meis, eestlastes, elab protestantlik vaim. Protestantlik usk ei tähenda seda, et me käime regulaarselt kirikus ja palvetame, vaid meie usk peitub töö tegemises. Lauristini sõnul peame me tööd pühaks tegevuseks. Töö tegemise kaudu tunnetame, kas meie elu on õnnistatud või mitte. Kui meie jaoks on mõistetav selline nähtus nagu säästlikkus, siis Euroopas on praegusel hetkel säästlikkus lausa sõimusõnaks saanud, eriti lõunapoolsetes riikides, kus säästlikkusesse ja kärpepoliitikasse suhtutakse kui tohutusse ebaõiglusesse ja ülekohtusse.\nPõhjamaalastena ei arva me, et inimene on looduse kroon, vaid me peame ennast osakeseks loodusest. Lauristini sõnul on selline arusaamine meie kohast maailmas kaasa tulnud talupojatarkusega. Vaatamata sellele, et tihti olid talupojad kirikhärraga üsna teravas vastuolus. Meie kultuuriruumis on selline tunnetus väga sügavalt sees.\nArutledes islami üle avaldas üks kohal olnud proua arvamust, et islamiusk ajab talle hirmu nahka. Marju Lauristini sõnul tekitab islam meile hirmu seetõttu, et me tegelikult ei tunne islamit kui kultuuriruumi. Rääkides inimestega, kes islami kultuuriruumi põhjalikult tunnevad, eksisteerivad islamiusu puhul paljud samad väärtused mis kristliku kultuuriruumi puhul: puhtus, üksteisest lugupidamine, külalislahkus jne. Need väärtused pole kuidagi seotud sõjapidamise ja vägivallaga.\nKui suunata pilk kaugemale ajalukku, siis on ka kristlus olnud väga verine usk. Euroopa Liitki loodi eelkõige eesmärgil, et kristlased omavahel ei sõdiks. Lauristin pakkus, et meie koolides tuleks hakata õpetama oluliselt rohkem usundiõpetust. Tartu Treffneri gümnaasiumi usundiõpetuse õpetaja Toomas Jürgenstein on öelnud, et uskude üle ei saa otsustada vägivalla ilmingute põhjal, ilma nende uskude väärtus- ja kultuuripõhja tundmata. Nii võiks ka kristluse üle otsustada ainult kunagiste ususõdade põhjal ja öelda, et kristlus on vägivaldne usk. Ühelt poolt on lääne kultuuriruumis osutunud vahepealne usust vabanemise periood positiivseks. Samas on see vabanemine läinud üle selle piiri, mis muutub meie kultuuriruumile ohtlikuks, kus ei osata enam olla tänulikud ja alandlikud ega osata hinnata enam ka töö tegelikku tähtsust.\nMarju Lauristin toonitas, et kultuuriruumi väärtuslikule alusele on usk väga oluline. Islamimaades kihutatakse noori lääne vastu üles jutustades neile sellest, et lääs on kaotanud usust tuleneva väärtuspõhja, et lääs on patune ja ainult materiaalsust ning raha väärtustav ühiskond ja seetõttu tuleb läänlasi hävitada.\nLauristini hinnangul on täiesti tundmatu meile ka Hiina kultuuriruum. Praegune kommunistlik valitsemine on vaid õhuke kirme, mis selle hiidriigi 5000 aastase tegeliku kultuuriruumi pinda katab. Tõsist avastamist väärib ka Jaapani kultuuriruum ja jaapanlaste suhe loodusega.\nEurosaadiku igapäevatöö inimesi ei köida\nKohtumisel Marju Lauristiniga ei saanud mööda minna ka Brexiti teemast. Lauristini sõnul kuulub europarlamendi sotsiaaldemokraatlikku saadikurühma palju Suurbritannia saadikuid, kes brexiti üle väga õnnetud on. Kui britid räägivad keerulistel teemadel, suudavad need väga intelligentselt lahti mõtestada. Britid on oma europarlamendi liikmetest kolleegidel palunud neid piltilikult öeldes europarlamendist enne mitte välja visata, kui nende jaoks viimane hetk kätte on jõudnud. Praegu panustavad Suurbritannia saadikud ikka veel täiel määral EL-i arendamisse. Samas tõdemus kehtib inglasest EL-i julgeolekuvoliniku kohta, kes on täielikult pühendunud terrorismivastasele võitlusle. Paljud Suurbritannias käinud inimesed on aru saanud, et brexit on arvestatava osa inglaste jaoks väga valus teema. Lauristini sõnul pole brexit mitte niivõrd suur õnnetus Suurbritannia jaoks, mis tuleb sellega toime. Hoopis suurem õnnetus on brexit Euroopa Liidu jaoks. Tulevane Euroopa Liit saab paljuski olema Saksamaa-keskne Euroopa Liit.\nPõltsamaad külastanud eurosaadik lubas, et kõik kuus Eesti saadikut, nende seas Yana Toom, teevad oma tööd täie pühendumuse ja missioonitundega ning püüavad rääkida enda tegevusest meedia vahendusel nii palju kui suudavad. Eriliselt kiitis Lauristin meie raadioajakirjanikke, kes on päris mitmeid ümarlaua vestlusringe korraldanud. Samas tõdes ta, et Euroopa Liidu igapäevased teemad inimesi eriti ei huvita. Nii pole see ainult Eestis, vaid kõigis EL-i liikmesriikides.\nLauristini sõnul oli tema üks seniseid põhitegevusi andmekaitse direktiivi väljatöötamine, nüüd tegeleb ta digitaalse materjali kättesaadavust puudutava teemaga. Nende direktiivide sisuline lahtiseletamine ei paku kellelegi huvi. Ammugi veel teades, et peale otsuse vastuvõtmist jõustuvad need direktiivid alles kahe aasta pärast. Lauristin toonitas, et EL-i seadusandlus on äärmiselt keeruline, sest selle koostamisel tuleb arvestada kõikide liikmesriikide eripäraga. Ja aeglane, sest seaduste vastuvõtmine eeldab kõikide liikmesriikide heakskiitu. Ajakirjanduse jaoks on sellised teemad ebahuvitavad. Lauristini sõnul pakub meediale pigem huvi kõmu.\nVähene informeeritus europarlamendi saadikute tööst tekitab inimestes arvamuse, et ega need saadikud seal europarlamendis ju millegi tõsisega ei tegelegi. Marju Lauristinile töövarjuks olnud Eesti ajakirjanik, saanud ülevaate tema tööpäevast, oli siiralt imestunud, kui tihe ja tegevust täis ning põnev on tegelikult eurosaadiku töö. Marju Lauristin lubas, et teeb seda tööd täieliku pühendumusega ning Eesti riigi hea käekäigu nimel.


13. märtsil täitus paavst Franciscusel viies ametiaasta Peetruse aujärjekandjana\nAvaldatud: Teisipäev, 13 Märts 2018 23:31\nPaavst Franciscus on teine roomakatoliku kiriku pea, kes külastab Eestit. Esimesena külastas Eestit paavst Johannes Paulus II 10. septembril 1993. aastal. Paavst Franciscus tuleb Tallinna selle aasta 25. septembril. Kaht visiiti lahutab 25 aastat.\nKes on paavst Franciscus?\nTäna täitub paavst Franciscusel viies tegevusaasta Rooma paavstina, Peetruse aujärjekandjana, «sillaehitajana». Ta on roomakatoliku kiriku pea, kelle konklaav valis välja peale paavst Benedictus XVI tagasiastumist 11. veebruaril 2013. Tema esimeseks tervituseks Vatikanist Peetruse väljakule kogunenud rahvahulgale oli «Buona sera» (itaalia keeles tere õhtust) pärast valge suitsu tekkimist konklaavikorstnast. Tundmatu, teiselt kontinendilt pärit kardinal Bergoglio ei olnud tuntud teoloog, intellektuaal või värvikas peapiiskop. Sellepärast tekkis paljudel küsimus – kes on paavst Franciscus? Jorge Mario Bergoglio sündis Bueno Aireses 17. detsembril 1936. aastal. Roomakatoliku kiriku 266. paavsti sõnum on lihtne ja suhtlejana on kirikupea avatud, kaasa arvatud ajakirjanikega. Palve on tema jaoks peamine elu vundament ja alustala. Ta on palunud igal angelusel ehk pühapäevasel keskpäevapalvusel Püha Peetruse väljakule tulnud palveränduritel enda eest palvetada.\nTegemist on paavstiga, kes elab kõigi teiste Vatikani püsielanikega Casa Martas (itaalia keeles Marta majas) ja sööb üheskoos töötajatega sööklas. Üks ajakirjanik märkis temaga intervjuud tehes, et kohates paavsti tema ametiruumides, pakkus ta istet ning küsis, kas ajakirjanik soovib aprikoosimahla või limonaadi. Ajakirjanik tagasihoidlikult palus aprikoosimahla, mille peale paavst tõusis ja läks võttis minikülmikust mahla, mitte ei palunud oma erasekretäril seda vastuvõtuuruumi toimetada.\nIgal kolmapäeval on võimalik kõikidel palveränduritel osa saada paavstlikust õnnistusest Püha Peetruse väljakul. Paavst liigub oma papamobiiliga ehk paavstile mõeldud sõidukiga enne üldaudientsi mööda Püha Peetruse väljakut ja tervitab saabunuid. Ta soovib olla inimeste lähedal ja kuulata nende rõõme ja muresid. Ta ei vaata telekat, kuid säutsub näiteks iga päev Twitteris.\nErinevad sotsiaal- ja ökoloogiaküsimused\nKüllaltki lühikese valitsemisaja jooksul on paavst Franciscus kirikupeana külastanud mitmeid välisriike ning sooritanud ühepäevaseid reise Itaalias.\nÜheks valdkonnaks, millele paavst Franciscus on tähelepanu pööranud, on sõjapõgenikud ja immigrandid. Esimese kohana oma ametiajal külastas kirikupea Itaalia väikesaart Lampedusat (juulis 2013), mis oli pontifikaadi esimesel aastal märgilise tähendusega kogu kirikule. Lampedusas kohtus ta vahetult Itaaliasse saabunud immigrantidega isiklikult ning palus kõigil valitsusjuhtidel võtta tarvidusele probleemikolde lahendamiseks vajalikud abinõud ja mitte jääda ligimese suhtes ükskõikseks.\nTeine oluline põgenikekriisi puudutav visiit leidis aset Lesbose saarele 2016. Sellel reisil nentis ta, et migrandid ei ole pelk statistika, vaid nad on inimesed oma elulooga ja identiteediga. Sellelt samalt reisist võttis paavst Vatikani kaasa 12 Süüria põgenikku, kellele ta pakkus elukohta ja tööd. Sõjapõgenike küsimustes on kirikupea palunud tagada kõikidele põgenikele kõik eluks vajalik ja suhtuda neisse inimväärikat.\nPaavst muretseb ka kliimaküsimuste ja ökokriisi pärast ning on andnud välja lausa vastavateemalise magisteeriumi entsüklika «Laudato Si» (Ole kiidetud! - ilmub eesti keeles käesoleval aastal kirjastus Galluse poolt), kus ta kutsub lugejat kaasa mõtlema ja ehitama üles uut elustiili ökoprobleemide lahendamiseks.\nPüüd hoiduda liigsest paberi ja plastiku kasutamisest, hoolitsedes teiste loodud olendite eest, vähendades veekulu, sorteerides jäätmeid, kasutades ühistransporti või jagades autot, istutades puid, kustutades üleliigsed lambid ning teiste sarnaste tegevuste kaudu näitab inimene soovi muuta end, mis väljendub paavsti sõnade kohaselt konkreetses mõtlemis- ja tegutsemisviisis, mida ta palub järgida.\nSamuti on kirikupea kutsunud üles läbirääkimistele, et hoida ära katastroofilised tagajärjed seoses Põhja-Koreaga. Viimase probleemikolde põhjuseid on mitmel korral Püha Isa märkinud oma avalikes läkitustes.\nOma viimases jõululäkituses aga kutsus paavst Francicus rahule ja dialoogile kõiki osapooli seoses pingetega Jeruusalemmas. Püha Maa konfliktid on puudutanud sügavalt paavst Franciscust alates tema ametisse seadmise päevast, kui ta otsustas oma teise apostelliku visiidi Brasiilia järel teha just Iisraeli.\nKirikupeana palub paavst Franciscus, et kirikud oleks avatud ja ühiskonna vaimseks kantsiks, keda kuulatakse. Hingehoiutöö on primaarne, mida peaks tänases sekulariseerunud ühiskonnas kirik pakkuma ning ta on mitmel korral kutsunud vaimulikke välja minema mugavustsoonist ja minema inimeste juurde. Kas see tuleneb Franciscusel jesuiitlikust missioonist kuulutada evangeeliumit kõigile ja kõikjal andes au kõiges Jumalale, jääb igaühe enda otsustada.\nIsikliku mõõtme lisab vaimsele vaatele siinkohal Franciscuse mure kiriku erinevate kriiside pärast. Korduvaid ahistamisskandaale kirikus ei ole ta eitanud, vaid on kaastundlikult ohvritele toeks olnud ning mõistnud hukka teo, pakkudes empaatilist tuge kõigile. Samuti on paavst Franciscus korduvalt palunud andeks avalikkuse ees erinevate ahistamisskandaalise pärast ning andnud mõista, et ta püüab teha kõik, et seda vähendada.\nJumala armastus on olemas kõigi jaoks, ka nende jaoks, kes seda veel ei tunne. Tihti otsime, kes meid lihtsalt ära kuulab ja see juba märgib ka Jumala armastust, millest me nii palju puudust tunneme. Paavst Franciscus püüab oma pontifikaadi ajal leida seda ava, kuidas pääseda igaühe südamesse, kellega ta kokku puutub.\nJa ta julgustab mitte kaotama usku. Eriti on pakkunud ta väikerahvastele oma tuge kirikupeana, et usku saadaks rõõm ja rahu igas inimeses endas. Ta on usu tugevdamisest kõnelenud nii Albaanias, Armeenias kui ka Rootsis. Viimases toimus reformatsiooni aastapäevale pühendatud kohtumine luterlaste ja katoliiklaste vahel – teema, mis kindlasti saadab ka tulevast Eesti visiiti.\nPalvetagem paavst Fransicuse eest, nii nagu ta meid on palunud!\nAllikas:www.postimees.ee, 13. märts 2018


Uidumõtteid ja Juhtumisi: Arvutinuhtlus ja unenägu\nEnne kui ma hakkan kompuutri teemal jahuma tahaks oma kaalu infi jagada, sest vähemalt see on suht positiivne. Eelmise pühapäeva number oli 81.4kg täna hommikul 81.8kg. Tegelt olin veendunud, et ületan 82 piiri, sest õhtul ei suutnud kiusatusele vastu panna. Kaasa oli mingil seletamatul põhjusel teinud "jõulupraadi" - hapukapsad, ahjukartulid ja suitsuseapraad peki ning kamaraga. Isegi praegu kirjutades valgub suu vett täis. Ühesõnaga murdusin ja pugisin enne tudile minekut hapukapsaid ning seapekki nii et rasv mööda lõuga alla nirises, musta leiba ampsasin kõrvale. Ei saa salata, et kuradi hea tunne oli. Magada muidugi polnud täiskõhuga enam nii mõnus, ju seepärast nägin ka tsunami unenäo.\nÜldiselt on minu õudukad sellised, kus küll võitlen igasugu pahade jõududega, aga tänu oma pingutusele, kavalusele ja üleloomulikele võimetele võidan lõpuks ning ärkan ülevoolava rahuldustundega. Seekord siis olin kusagil rannas, vaatasin järsul kaldal asuval tribüünil kuis imekenad topless neiud mängisid võrkpalli ;) Järsku märkasin, et vesi voolab minema. Selge et tsunami tulemas, aga oli sihuke rahulik, ujutas nats võrkpalli platsi ja mäng läks edasi. Järgmisena jäi silma kaugemalt merelt lähenev vahutav voog. See tundus kahtlaselt suurem, igaks juhuks ronisin mitu rida kõrgemale. Randa jõudes lõi laine hooga mööda tribüüni üles, paar tüüpi hoidsid pinkidest kinni, et vesi neid minema ei viiks. Mis tüdrukutest sai, ei märganud.\nTekkis mõte, et kui kaks lainet on tulnud võib ka kolmas ja veelgi võimsam randa uhada. No muidugi, taamal merel oli näha kiirelt lähenev järgmine vahune lainehari. Ronisin siva kaldajärsakust üles, viskasin pilgu tagasi, ehk võiks siia vaatama jääda. Ei kurat, liiga ohtlik, sörkisin edasi. Linnakeses oli mitmeid majasid, aga vaid üks hotell tundus piisavalt tugev ja kõrge. Silmanurgast juba nägin kuidas vesi pargis puude vahelt võimsa vooluna lähenes. Jooksin kiirelt välistreppidest üles, pergel uksed kinni. Polnud hullu, peagi sooritasin kaelamurdvalt võimatuid akrobaatika trikke, hüppeid ja partuuri ning natukese ajaga jõudsin betoonist hoone katusele. Siit avanev pilt kinnitas, et just parajal ajal sain laine eest minema, ümberringi voogas mööda rämpsu, autode ja hüttide segu, vahel inimesed abitult hulpimas. Ärkasin pääsemistundega, küll oli hea elus olla :D\nP.S. Järgnev jutt on kompuutrist, kellele teema igav soovitan siin lõpetada ;)\nNüüd arvuti juurde, mis täna terve mu päeva hakkama pani. Juba paar nädalat on miski kratt kompuutris ringi hulkunud aeg-ajalt täiega süsteemi ära hangutades. Esialgu mõtlesin, et vahel ikka juhtub, tühja kah, eriti kui uuesti sisse lülitades kõik korras oli. Vähehaaval tekkis aga kindel muster, arvuti kippus hängima just siis kui mängimise ajal kas sisenesin mängu või sessiooni lõppedes uus kaart peale laaditi. Esialgu kahtlustasin Battlefieldi ja lasin Origini repairiga kõik failid üle, mõned vajasidki parandamist. Noh hullult graafikakaarti koormav värk, igaks juhuks panin ka viimase GeForce draiveri peale. Siis aga juhtus sama jama nii CoD kui ka täieliku üllatusena CS'ga, mis suht vähe graafikat koormab. Viimast mängisin niisama pulli pärast kontrollimaks, kas ka sihukesel juhul probleeme. Varem oli arvuti paar korda freezinud kui lihtsalt kauem ära olin.\nMis võiks olla ühine nimetaja, raske ette kujutada. Riistvarast ehk emaplaat, tarkvarast windows ise. Nimelt langes probleemide tekkimine umbkaudselt ajaliselt kokku viimase developers upgrade installimsiega. Viimasel ajal oli kummalisel kombel ka audio hakanud veits jupsima, see tuleb mul emaplaadilt. Esialgu otsustasin lihtsamad variandid elimineerida, ehk siis draiverid üle käia. Tuleb tunnistada, et nii mitmedki olid aegunud, Realteki audio draiver lausa 5 aastat vana. Ehkki win device manager väitis, et see on kõige uuem ja parem julgesin kahelda ning läksin Realteki kodulehele asja uurima. Muidugi oli seal selle aasta septembri väljalase olemas. Seega kui tahate draivereid ajakohastena hoida ei maksa windowst usaldada. Arvutikarbis vaatasin igaks juhuks esipaneeli audiokaabli üle, õrnalt puudutades kukkus see emaplaadilt lahti. Vat sulle sähh, seal siis oligi jama, surusin kindlalt pesasse tagasi.\nProovisin uuesti ja nüüd jooksid mängud mõnda aega sujuvalt kuni ootamatult jälle freezis just uue kaardi laadimisel. Kurat küll, ei jää muud üle, peab tegema põhjaliku kontrolli nii videokaardile, protsessorile kui emaplaadile. Videkaardi Furmark uhas kenasti lõpuni ilma probleemideta, temperatuur stabiliseerus 79C juures, kusjuures ventilaator töötas vaid 60% peal. Protsessori ja emaplaadi testimiseks kasutasin Hot CPU testerit, kumbki ei näidanud miskit probleemi. No ma ei tea, panin uuesti BF peale ja mängisin edukalt paar tundi kuni jälle kahe mängu vahel uue kaardi laadimisel arvuti kinni jooksis. Uuesti käima pannes ei võtnud ekraan enam pilti ette - pizdets nagu venelased ütlevad. Kisu või oma viimased juuksed peast. Läksin olukorda tütrega arutama, tema ju töötas sihukese asja peal AMD juures. Puurisime asja siit ja sealt poolt, põhimõtteliselt jäi kaks võimalust kaalukausile:\n1. Emaplaat (6 aastat vana) on jõudnud lõpusirgele, termopaisumistega tekkinud kuhugi praod, mis vahel piisavalt ühendust ei anna.\n2. Windows ise ebastabiilseks muutunud, konflikt windowse ja minu konkreetse kaardi draiverite vahel.\nKui kellegi veel miski võimalus pähe vilksatab palun alandlikult teada anda, lugejate hulgas teadaolevalt mul paar arvutispetsi ;)\nKindluse mõttes kiskusin videokaardi välja ja proovisin oma vana kaardiga arvutit peale panna. Pilt sisuliselt sama, kaks sekundit peale windowse starti hangus pilt ekraanil ära. Ilma kaardita keeldus nelja vihase piiksu saatel üldse peale minemast. Kurat küll, ilmselt emaplaat siiski, peab uurima kas saan vana windowse uuele emaplaadile üle kanda, loll oleks uue eest maksta. Kuna arvuti lahti käisin profülaktika mõttes kõik kontaktid ja juhtmete ühendused üle kaasa arvatud mälud pesades. Pool naljaga suskasin videokaardi tagasi ja panin arvuti peale. Mida perset, vedas pildi ette, ehkki windowse ratas jooksis all ääres ja esileht keskelt pooleks. Aga laadis üles, ning läks kenasti käima. Esimese asjana tõmbasin tekstifaili süsteemi infoga ja laadisin selle pilve, äkki annab Microsoftilt Windowse versiooni uuele emaplaadile välja nuruda. Just googeldasin, sõltub Win10 tüübist, mul ilmselt upgrade 7 OEM versioonilt, millelt ei saa üle kanda :(\nKogu selle loo toksisin praegu oma mänguarvutil pidevalt seivides, seni on vastu pidanud. Äkki oli süüdlane mingi korrodeerunud ühendus või pistik, samas peale nii paljusid pettumusi ei julge lihtsat lahendust loota. Mänginud ma pole praegu, ehk siis pole ka tüüpilist probleemi situatsiooni tekitanud. Igal pilvel on hõbedane äär nagu öeldakse, aeg muidugi sobivaim arvuti kokkujooksmiseks, sest lähenemas Black Friday ja Cyber Monday, mil aasta soodsaimad arvutipakkumised tulekul. Loodetavasti vaja vaid emaplaat ja mälud uued osta.\nLabels: arvuti, arvutimäng, kaalulangetamine, toit\ntari Monday, 06 November, 2017\nvaata, kas kondekad emme peal pole ka mitte otsi andnud, kui ülevalt punnis, siis pole vana emmega muud teha kui lutsu visata\nahjah, puhas install ka ju aitab alati\nTT Monday, 06 November, 2017\nTänks! Kondekad kontrollisin tegelt enne, olid ok. Puhas install on mul nagu viimase asjana mõttes, see tõepoolest aitab alati kui probleem pole riistvaras. Vastikult aegavõttev tegevus, eriti kõigi programmide tagasi panemine. Positiivne muidugi, et saab üle hulga aja kraamist lahti, mis mõttetult kõvakettal ja registrites istub.


Viiruse leviku tõusuga on tõusnud Eesti elanike ohutunnetus ja langenud rahulolu olukorra lahendusega, veidi kasvas ka toetus karmimatele meetmetele, selgus riigikantselei tellimusel Turu-uuringute AS-i tehtud elanikkonna küsitlusest.\n„Jaanuaris on nakatumisnäitajad pidevalt tõusnud ja koos nendega tajuvad inimesed ka olukorda kriitilisemana. Seni enim (72% vastajatest) nähti olukorda kriitilisena eelmise aasta oktoobris, ent ehkki praegu on iga päev nakatunuid rohkem, kui toona, ei ole ohutunnetus siiski nii kõrgele tõusnud,“ kommenteeris Turu-Uuringute AS-i uuringujuht Karin Reivart.\nViirusega seotud olukorda hindab kriitiliseks 43% (novembris oli 34%, detsembris 27%, viimase poolaasta kõrgeim oli see näitaja oktoobris: 72%). Lisaks 30% hinnangul on terav kriis küll möödas, kuid ohutusabinõude järgimine jätkuvalt vajalik (novembri lõpus 42%, detsembris 48). Muutunud pole nende inimeste osakaal, kelle hinnangul on oht möödas (5%) või kelle arvates pole olukord kriitiline olnudki (detsembri keskel 15%, nüüd 16%). Keskmisest sagedamini hindavad olukorda kriitiliseks 75-aastased ja eakamad, eestlased ning Kesk- ja Lõuna-Eesti elanikud. Seda, et olukorrale on üle reageeritud, arvavad keskmisest sagedamini 35-49-aastased, mehed, Kirde-Eestis või Tallinnas elavad või enda vaktsineerimist mitte soovivad inimesed.\nVeidi suurenenud on elanike osakaal, kes soovib kehtivate koroonapiirangute karmistamist – detsembris soovis piirangute karmistamist 26%, praegu 29% vastajatest. 34% on kehtivate meetmetega rahul, kuid 32% soovib nende leevendamist. Meetmete leevendamist pooldavad keskmisest sagedamini muude rahvuste esindajad, 25-49-aastased või enda vaktsineerimist mitte soovivad inimesed, samas kui meetmete karmistamise poolt on keskmisest sagedamini 15-24-aastased ning 65-aastased ja eakamad, eesti rahvusest või vaktsineeritud inimesed.\nVõrreldes novembriga on märgatavalt suurenenud majanduslike toimetulekuraskustega inimeste osakaal – kui novembri lõpus hindas 23% elanikest, et neil on oma praeguse sissetuleku juures raske hakkama saada, siis jaanuaris on see näitaja 29%, mis on viimase aasta kõrgeim protsent. Toimetulekuraskustega inimeste osakaal on keskmisest kõrgem 65-aastaste ja eakamate, muudest rahvustest, madalama haridusega, Kirde-Eestis elavate või ühe liikmega leibkonnas elavate inimeste seas. Oluliselt on vähenenud nende elanike osakaal, kes hindab et elavad mugavalt praeguse sissetuleku juures – kui novembris oli neid 20%, siis jaanuaris 12%.\nViimase poolaasta jooksul on KOV-i poole toetuse või abi saamiseks pöördunud 8% elanikest, sh energiahindade hüvitise taotlejad. Kohaliku omavalitsuse poole pöördunutest sai täiel määral abi 25%, 31% sai osaliselt, kuid 15% abi ei pakutud. Paljud ei oska veel öelda, kas nad abi saavad, kuna protsess on tõenäoliselt pooleli. Nendest vastajatest, kes ei ole seni KOV poole pöördunud, 53% märkisid, et nad ei vajagi abi, 13% aga, et kuigi vajavad abi, ei tea nad, kas nende pere seda saab. 7% sellest sihtrühmast kinnitas, et ei pöördu KOV poole, sest ei tea, kuidas seda teha, 20 % aga ei pöördu, sest ei usu abi saavat.\nUuringuga saab lähemalt tutvuda siin: riigikantselei.ee/uuringud


Estonica.org - Augustiputš ja Eesti iseseisvumine 1991\nSoomukid Tallinna lennujaama juures\nAugustiputšiks nimetatakse 19.–21. augustini 1991 Moskvas toimunud riigipöördekatset, mille teostaja oli nn vanameelne tiib Nõukogude võimuladvikust. Peamiselt eri jõustruktuuride tippjuhtidest (nt NSVL kaitse- ja siseminister, KGB esimees jt) koosnev rühm lootis takistada NSV Liidu lagunemist äärmuslike meetmetega, üritades võtta riigipöördega võimu enda kätte ning suruda jõuga maha demokraatlikud ja rahvuslikud liikumised. Putšistid kõrvaldasid võimult president Mihhail Gorbatšovi, moodustasid Erakorralise Seisukorra Komitee eesotsas tollase NSV Liidu asepresidendi Gennadi Janajevi ja KGB ülema V. Krjutškoviga ning tõid Moskva tänavatele tankid. Võimu ülevõtmiseks Eestis saadeti Tallinnasse Pihkva dessantdiviisi soomuskolonn. Vastupidi riigipöörde juhtide lootustele ei leidnud putš heakskiitu ega toetust ei ühiskonnas ega jõustruktuuride liikmeskonnas. Riigipöördevastaste juhiks ja demokraatlike reformide jätkumise eestkõnelejaks kujunes kiiresti Vene NFSV president Boriss Jeltsin, kes asus Moskvas putši nurjamiseks organiseerima ulatuslikku kodanikuallumatuse kampaaniat.\nSelles olukorras suutsid Eesti poliitilised jõud leida ühise keele: 19. augusti õhtul algasid Toompeal Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja Eesti Komitee delegatsiooni läbirääkimised Eesti iseseisvuse väljakuulutamise asjus. Põhiline vaidlusküsimus oli valik kahe võimaluse vahel: kas kuulutada välja uus iseseisev Eesti Vabariik või taastada juriidilise järjepidevuse alusel 1918. a väljakuulutatud ja 1940. a okupeeritud Eesti Vabariik. 20. augustil kell 23.02 võttis Eesti Vabariigi Ülemnõukogu vastu otsuse „Eesti riiklikust iseseisvusest”, mis oli kooskõlastatud Eesti Komiteega: pikkade vaidluste järel valiti juriidilise järjepidevuse tee. Peale selle otsustati moodustada Põhiseaduse Assamblee, et töötada välja Eesti Vabariigi uue põhiseaduse eelnõu.\n21. augusti hommikul hõivasid Tallinnasse sisenenud Nõukogude väeüksused teletorni ning teleülekanded katkesid mõneks ajaks. Raadiomaja jäi hõivamata – sealt edastati jätkuvalt maailmale teavet Eestis toimuva kohta. 21. augusti pärastlõunaks oli selge, et riigipööre Moskvas on läbi kukkunud, ning pärast läbirääkimisi Eesti juhtkonnaga vabastasid dessantväelased teletorni ja lahkusid Eestist. 22. augustil seadis diplomaatilised suhted Eesti Vabariigiga sisse Island, kellele järgnesid Leedu, Läti ning Venemaa. Esimese lääne suurriigina tunnustas Eestit Prantsusmaa. 30. augustil avas Rootsi Tallinnas oma saatkonna.\nNSV Liidus tuli võimule taas Gorbatšovi valitsus, mis ei teinud enam takistusi Balti riikide iseseisvuse taastamisele, arvestades kujunenud poliitilist olukorda, oma suhtelist nõrkust ja maailma avalikkuse toetust Baltikumile. 6. septembril andis NSV Liit Eestile oma ametliku tunnustuse, 17. septembril võeti Eesti vastu ÜROsse. Samasugused protsessid leidsid aset ka Lätis ja Leedus. Peagi järgnes ka teiste liiduvabariikide NSV Liidust lahkulöömine ning NSV Liit lõpetas ametlikult oma eksistentsi 1991. a detsembris.\nEesti Vabariigi Ülemnõukogu otsus "Eesti riiklikust iseseisvusest", 20.08.1991 - Elektrooniline Riigi Teataja http://www.riigiteataja.ee/ert/act.jsp?id=13071519\nEesti Vabariigi Ülemnõukogu pöördumine maailma riikide parlamentide ja valitsuste poole, 20.08.1991 - Elektrooniline Riigi Teataja http://www.riigiteataja.ee/ert/act.jsp?id=13071493\nLoodud: 24.08.2009 15:39\nMuudetud: 05.03.2010 18:57


Matthew Crandall: e-Eesti tulevik – IT-ajateenistus - Arvamus\nMatthew Crandall: e-Eesti tulevik – IT-ajateenistus\nMatthew Crandall. FOTO: Erakogu\nEesti peaks asendama sõjaväelise ajateenistuse IT-ajateenistusega. Niisugune uuendus oleks revolutsioon Eesti majanduses, mõjutamata samal ajal märkimisväärselt ühiskondlikku sidusust või sõjalist võimet.\nELi uus eelarve tõi Eestile küll häid uudiseid, aga Eesti majanduses leidub suuri struktuurseid probleeme. Peamine on oskustööliste nappus, mis takistab maa majanduslikku arengut, muutumist odava ekspordi majandusest kõrgtehnoloogiliseks majanduseks. Eesti on hästi toime tulnud, kuid viimasel ajal on tekkinud kahtlus, kas Eesti suudab edasi areneda. Ei jagu vajaliku väljaõppega töötajaid, kes muudaksid Tallinna Põhja-Euroopa rahanduskeskuseks, puuduvad riikliku toetusega HD-telekanalid, IT-valdkonnas on pidevalt inimesi puudu. See, et Eesti suutis mõne aja eest rajada NATO küberkaitse kompetentsikeskuse, on väga hea, ent see näitab poliitilist toetust, mitte kohapealset professionaalset taset. Jah, sattumine Venemaa küberrünnakute ohvriks ei muuda veel Eestit maailmatasemel küberkaitse eksperdiks.\nKuigi IT-sektor on viimasel ajal paigal tammunud, peitub ikkagi just selles Eesti tulevik. Üks võimalus oleks kehtestada IT-ajateenistus. Praegune sõjaväekohustus on küll hea sotsiaalse sidususe edendamiseks ja kaitse inimvajaduste täitmiseks, kuid sellega lõigatakse noored ajutiselt ära õpingutest ning lühendatakse nende tööinimeseelu pikkust. Kahaneva elanikkonna puhul, mis üritab tööjõu kvaliteeti parandada, tekitab see probleeme.\nÕpetada noortele meestele taktikat, millega sõdida sõjas, mida ei tulegi, on ressursside raiskamine. Kui Eesti satub kunagi konflikti, on see konflikt, millega kaasnevad küber-, energia-, majandus- ja propagandarünnakud. Kui Eestimaa pojad õpivad 20. sajandi taktika aluseid, ei aita see suurendada Eesti suutlikkust ennast kaitsta. Selle asemel peaks Eesti andma noortele meestele võimaluse osaleda valitsuse rahastatavas üheksakuulises IT-programmis. Mõistagi võiks selline programm olla mõeldud ka noortele naistele.\nAjateenistus kaitseväes ei pea sugugi täielikult kaduma. Noortele võiks aga anda valikuvõimaluse, kas teenida kaitseväes või IT-teenistuses. Selline valik pole midagi uut. Saksamaal oli viimase ajani võimalus teenida kohustuslik aeg kas sõjaväes või tsiviilteenistuses. Miks ei võiks Eesti teha sedasama, ainult et alternatiiv oleks IT-teenistus?\nIT-teenistus võiks olla jagatud kaheks osaks: väljaõpe ja praktiline teenistus. Väljaõppe käigus õpitaks tarkvara, koodikirjutamise ja muu sellise aluseid. Õppurid jagataks vastavalt võimetele: kes ei tule toime koodi kirjutamisega, võib omandada hiilgavad oskused tabelarvutuse alal. Teine osa oleks praktiline teenistus. See võib olla mitmesugune, näiteks e-valitsus või küberkaitse. Ajateenistujad võiksid teha koostööd küberkaitseliiduga.\nSelline programm annaks kahesugust kasu. Esiteks omandaksid ajateenistujad praktilisi oskusi ja kogemusi, mis aitavad hilisemas elus edendada Eesti majandust ja riigivalitsemist. Teiseks suurendaks see huvi IT vastu. Paljud noored läheksid pärast seda ala ülikooli õppima. See vähendaks selliste ülikooliharidusega töötute hulka, kes on lõpetanud näiteks filosoofia või ajaloo eriala. Kohustusliku IT-teenistuse võimalus oleks ääretult oluline Eesti majanduse muutumisel odava ekspordi majandusest kõrgtehnoloogiliseks.\nEesti võib tunda uhkust oma IT-valdkonna saavutuste üle, ent kunagised saavutused ei taga veel säravat tulevikku. Eesti vajab julget tulevikuvaadet ja uuenduslikke ideid, et kujuneda IT alal maailmas juhtivaks.


„Femmaaž”. Kas sured või suved? - Eesti Päevaleht\n„Femmaaž”. Kas sured või suved?\n„Femmaažis” on laval naised, tants ja soolo.Foto: Hirohisa Koike\nTantsulavastus on inspireeritud tantsijannade Mary Wigmani, Yvonne Rainer’, Lucinda Childsi, La Ribot’ ja Debora Hay soolodest.\nSured või suved – need kaks võimalust on mõnel või siis igaühel. Või siis ainult neil, kes teevad transgressiivset kunsti. Või vähemalt need, kes – nagu Sveta Grigorjeva – laulavad seda lihtsal viisil. Või siis asetavad oma paljastatud niuete vahele viigilehe – sõna otseses tähenduses.\nVõi siis ka kelmika metafoorina transgressiivse kultuuri viigilehe, mis nopitud haritud mullas kasvanud kange tuule käes veel kangemalt vastutuult rapsiva vabaduse puult. Jumal teab, kelle seemnest sellised puud võrsuvad. Tegelikult vast lugeja ka ikka teab.


RAAMATUBLOGI: Kummardus palverändajaile, kes vahetavad mugavuse askeesi vastu - undefined - Eesti Päevaleht\nMartinson ja sõbrad 31. märts 2015\nRAAMATUBLOGI: Kummardus palverändajaile, kes vahetavad mugavuse askeesi vastu\n„Palverändaja. Eestlaste palverännakud laias maailmas“, Tammerraamat, 280 lk.\nEesti olla usukauge, räägitakse. Ometi leidub meilgi neid, kelle hing vajab üht või mitut korralikku palverännakut. Oma loo jutustavad ses raamatus kaheksa maarjamaalast, kel sihtpunktid erinevad ja pealtnäha kummalised: Tiibet, Hiina, Jaapan, Iisrael, Saudi Araabia, Hispaania ja India.\nPeab olema raudne tahe, et võtta märss ning minna. Lähevad üksikud. Miks? Et iseendaga pühas paigas sügavamat kontakti kogeda, näiteks, sest argimöll seda ei võimalda. Kes minna ei viitsi, saab raamatut pihku haarates vähemalt mõttelise võimaluse väljuda mugavusstsoonist, kus askeesikogemuse võludeni paraku ei jõuta.\nMartti Kalda – tema pakub pildikesi kultuurirännakuilt Indiasse – selgitab: „Palverännak pole pelgalt retk. Lihtne väljasõit. Või piknik. See on askeesi vorm. Soov, tahe ja valmisolek end ületada. Olla tugevam kui sinu füüsis. …Kohati enesepiinajalikud pingutused võetakse ette kõrgema eesmärgi nimel. Ning see osutab palverändurite erilisele mentaalsusele. Loomulikult ei saa säärase retke sihiks olla tavaline koht või paik. Palverännakute sihiks on pühad paigad.“\nVõib arvata, et näiteks religioonisostsioloogi Liisa Berezkini jaapanikeelne suhtlemisoksus annab Jaapani budistlike Chichibu templite kirjeldusele ja tavadele hoopis sügavama-avarama pilgu tavaturismi pealiskaudsusega võrreldes. Kohtumine templiga on kui jutuajamine iseendaga, leiab autor.\nVabarännakutel Lõuna-Hiinasse ületas noor muusik Jürgen-Kristoffer Korstnik esinemishirmu. Rännakute kaudu õppis ta tunnetama, et on alati õigel ajal õiges kohas ja et elu – kui teda usaldada – hoolitseb iga sammu eest.\nEriti põnev lugemine on eestlasest moslemi rännakukirjeldus Mekasse, kuhu mittemoslem ei pääse. Egiptuses araabia keelt, islamit ja koraani õppinud Aivar Loopalu õppis Meka rännakul sügavamalt tunnetama üldinimlikke väärtusi: kuidas Jumalat kõige eest tänada, raskustest üle saada ja kuidas kokku hoida.\nEnnast ränduriks ja otsijaks tituleerinud Maarika Traat kutsub teisigi teda järgima ehk palverännakutele Hispaania Santiago de Compostelasse, mis on vast enamtuntud jumalik sihtpunkt eestlaste hulgas. Kes ei pea paljuks marssida poolsada kilomeetrit päevas mägiteedel, võib ühineda.\nRaamatu iga lugu on nii erinev kui veel olla saab. Igaüks kaheksast autorist on rännakupisikust nakatunud ega saa enam pidama. Kes kannatuste ja raskuste ületamist kogenud, ei see enam pidama saa.\nAh jaa, raamatust saab ülevaate sellestki, kuidas näeb välja ühe palverännaku nii-öelda tehniline pool ja argipäev, kui tuleb kokku puutuda erineva söögi-, joogi-, pesemis- ja tualetikultuuriga.


Teenused - Green Industry Services OÜ\nOleme eksperdid automaatikas, automatiseerimises, APJ masinate paranduses ja uuendamises.\nGreen Industry Services pakub elektriinseneri teenuseid/lahendusi, sealhulgas tellitavaid ja ennetavaid hooldustöid.\nPakume elektrikilpe nii väli-, sise- kui eritingimustes kasutamisele. Meie jaoks on väga oluline klientidega suhte kvaliteet. Sellepärast kasutame kilpide koostamiseks komponente, mis on kallimad, aga kvaliteetsemad ja kindlamad.\nGreen Industry Services ettevõttes oleme pühendunud pakkumaks innovatiivseid tehnilisi lahendusi.\nSõltumata sellest, kas liigutate kogu tootmisüksust või lihtsalt üksikuid seadmeid, nõuavad mõlemad eesmärgid hoolikat planeerimist ja põhjalikku juhtimist, et jääksid eelarve ja ajakava piiresse.\nRobootika & masinnägemine\nKeevitus,- pakendamise- ja kaubaaluste robotid ja robotsüsteemid. Masinnägemisel põhinev kvaliteedikontroll.\nTehnoloogiliste seadmete tarne, hooldus, parandus, kaasajastamine jpm.\nGreen Industry Services parandab, paigaldab, uuendab ja muudab valgustussüsteeme teie asukohast sõltumata.\nPinge stabilisaatorid ja filtrid


Alkeemia lugemisnurk. Milline on inimene, kes on enda südame häälest eemaldunud? - Alkeemia\nVanaema tarkust tasub kuulataFoto: depositphotos.com\nEmadepäeva meeleoludes pakume lugeda katkendit Siiri Sisaski südamlikust raamatust "Südame hääl", millesse on kogutud autori armsad vestlused oma nüüdseks lahkunud vanaemaga.\nInimene nagu teemant\nJa siis me arutlesimegi vanaemaga, milline võiks olla inimene, kes enda südame häälest eemaldunud on. Tema oma kõrges eas oleva inimese elutarkusega ei osanudki sel puhul välja tuua muud, kui vaid, et südame hääle mittejärgimine peamiselt kibedust võiks tähendada. Ning samas lausus ta, et ei usugi enam, et niisuguseid inimesi kusagil leiduks. Vihkajaid, või üleüldse kurje selliseid. Et kibedad, tigedad ollakse ikka pigem sõja ajal, usaldamatuse pärast ning elu ja surma peale võitlusi pidades. Kuid nüüdsel aal, milleks kurjus?\n"Ega kerge koormana ka kurjakandja endagi eluvanker veere... Küllap tõesti see on vist üks hullemaid asju inimese elus, sest eks tige inime ole ju hädas...," oli mu vanaema seda kõneledes kuidagi tasase ja kaastundliku olekuga. Nagu oleks niisugune jututeemagi juba iseenesest mingi kauge võõras kogumik, millest kõva häälega rääkimine oleks nagu ärasõnamine.\nLõpetuseks sõnaski ta, et nii siis ei aimagi enam, kus ja kas kurjust olemas olla võikski, kuna polevat juba ammu selliseid inimesi kohanud. Ja võimalik, ausaltöeldes, et ta polegi neid oma elus kohanud. Sellega tookord punkt kurjajutule ka sai.\nSee pool oma vanaemast mulle tohutult meeldib. Ta usub inimestest ikka ja alati parimat, ega eelda kunagi kelleski midagi halvakspandavat. Iga ebakõlagi on ju tingitud mingist sellele eelnevast põhjusest; mu vanaema näib just selliselt ilmakorda tajuvat, ning polegi ma eales kuulnud, et ta kedagi kõlbmatuks inimeseks oleks nimetanud või kedagi halvustavalt taga siunanud. Kohe mitte kunagi. Ausalt. Ja see teeb teda ennast niivõrd ehedalt kauniks, kuidagi kumedalt ja sisemiselt sädelevaks, nagu kalliskivi...\nEt mul pole lihtsalt sõnu. Imetlen teda südamest. Tunnen, kuidas mindki tema jutt kirgastab ja paremaks teeb.\nMhm. Aga vahel on siiski ka vägagi kainestav märgata, kui täpselt mõni ütlus asjade ning nähtuste tegelikku olemust on tabanud. Nagu näiteks eestlane ärritunud ja vihase inimese kohta öelda tavatseb, et ta endast välja läks! Kui hakata juurdlema, mida sisult see tähendab, siis ikka ju teatavas mõttes eemaldumist. Kuid keda või mida esindab endast väljaläinu, kui ta ju hetkel eneseski pole? Ehk teisisõnu, kui inimest kodus ei ole, ega talle siis ka külla minna saa. Peab ootama, kuni inimene jälle koju saabub. Aga kas seda juhtubki, mõnel puhul võib-olla koguni mitte. Inimene peab ju tundma oma koduteed, aga kui ta seda ei tunne? Kust ta siis otsib, või kust otsida inimest? Kurb mõelda kodutule...\nKatkend on pärit kirjastuse Pilgrim poolt välja antud Siiri Sisaski raamatust "Südame hääl".\nNädala Alkeemik. Siiri Sisask: müstika on hoopis see, kui keegi unesid ei näe ja inimesi ei taju - miks on inimene lukku pandud? 30.05.2016\nAlkeemia lugemisnurk. Ram Dass: karmajooga laseb igapäevaelu kaudu ühenduda kõiksusega\nTäna on emadepäev: 14 mõtet ja tsitaati emadest


ELAK kuulab avalikul istungil Gruusia, Moldova ja Ukraina suursaadikute ülevaateid oma riikidest - Riigikogu\nELAK kuulab avalikul istungil Gruusia, Moldova ja Ukraina suursaadikute ülevaateid oma riikidest\nKolmapäeval, 16. juulil algusega kell 10.30 toimub Riigikogu konverentsisaalis Euroopa Liidu asjade komisjoni (ELAK) avalik kuulamine Gruusia, Moldova ja Ukraina poolt Euroopa Liiduga sõlmitud assotsiatsioonilepingute teemal. Komisjoni istungile on kutsutud kolme riigi suursaadikud, kes annavad ülevaate olukorrast oma riigis assotsiatsioonilepingute sõlmimise valguses.\n„Komisjoni liikmed saavad istungil suursaadikutelt vahetu ülevaate riikides toimuvast ning saavad esitada saadikutele täpsustavaid küsimusi, mida Riigikogu saalist teha ei ole võimalik,“ ütles ELAKi esimees Kalle Palling. Ta lisas, et Gruusia, Moldova ja Ukraina lõimumine Euroopaga on väga oluline.\nJuunis toimunud Euroopa Liidu Ülemkogul kirjutati alla Gruusia, Moldova ja Ukraina assotsiatsiooni- ja vabakaubanduslepingutele ning nüüd tuleb liikmesriikide parlamentidel need lepingud ratifitseerida.\nAvatud istungil on võimalik suursaadikutele esitada küsimusi. Oodatud on kõik huvilised. Soovijatel palun registreerida ennast aadressil [email protected] hiljemalt kolmapäeval, 16. juulil kell 9.00. Istung toimub inglise keeles, kohapeal on võimalik kasutada tõlketeenust.\nIstungit saab jälgida ka veebis aadressil: https://www.riigikogu.ee/index.php?id=173840


Me ei unusta kunagi Sarah Marshalli 10 aastat hiljem - siis ka siis ja nüüd / Meelelahutus | Nõuanded ja kasulik teave suhete ja abielu kohta.\nKoduleht » Meelelahutus » Me ei unusta kunagi Sarah Marshalli 10 aastat hiljem - siis ka siis ja nüüd\nSeda on raske uskuda Unustades Sarah Marshalli tuli välja terve kümnendi eest. See on olnud kümme aastat pärast seda, kui me vaatasime, et Jason Segeli tegelane püüab Kristen Bellit pärast õnnetu, südametähistavat purunemist unustada. Olles komöödiline, et see oli, oli ta loomulikult talle uue poiss-sõbra, Russell Brandi poolt sattunud. See oli lõplik tagasitulek lugu Segeli iseloomust, kes leiab Mila Kunis-s mugavust, samas kui Bell ja Brand ei ole täpselt nii täiuslikud kui nad tahaksid olla. Kõigi tähemärkide vahel tekib draama, kuid Segel ja Kunis saavad filmi viimastel hetkedel oma õnneliku lõppu.\nMis need tähed on tänaseni? Mõned tähed läksid edasi oma karjääri, samas kui teised võivad kaardilt veidi maha kukkuda. Arvestades selle filmi looduslikku olemust, võivad mõned teed, mida need näitlejad ja näitlejad on võtnud, olla üllatavad. See on sinu jaoks Hollywood. Sa ei tea kunagi, milline on kuulsuse järgmine käik. Uuri välja, mida viimane kümnend on selle naljakas filmi tähte toonud. Me võime veel unistada Unustades Sarah Marshalli järge, õigus?\n15 Mila Kunis on nüüd ema\nVastavalt IMDB, Mila Kunis mängis Rachel Jansen-Jason Segeli armastust huvi Hawaii vastu. Ta oli seal, püüdes teda Sarah Marshalli üle saada. Nagu alati, oli tema tegelane natuke mõnus ja kergesti langetatav. Mila Kunis on nüüdseks kümne aasta tagant naine ja kahe ema.\nKunis ütles People Magazine'ile, et ta ei tahtnud kunagi abielluda. Ta ja Ashton Kutcher ärkasid ühel päeval ja otsustasid, et nad muutsid oma mõtteid abielu kohta ja abiellusid järgmisel päeval.\nKunis ja Kutcher on olnud kaks last. Neil on tütar nimega Wyatt ja poeg nimega Dimitri. Kunis tegutseb ka edaspidi koomikfilmides, nagu näiteks Bad Moms. Kunis tõestab, et ta on igas eluvaldkonnas jõuallikas.\n14 Kristen Bell armastus on nüüd avatud uks\nKohta IMDB, Kristen Bll mängis kurikuulsa Sarah Marshalli. Filmis oli ta suure egoga televisiooni näitleja. Ta jätkas oma ex mõju, mistõttu kogu film on tema unustamisest.\nMis on Kristen reaalses elus? Kristenel oli animeeritud Disney filmis oluline roll Külmutatud. Ta mängis printsessit Anna nime järgi IMDB. See film oli armastatud lastele ja täiskasvanutele üle kogu maailma.\nKuna fännid armastavad filmi, on Bell jätkanud oma hääle salvestamist Külmutatud sarnased filmid, kaasa arvatud järjekord, mis ilmub 2019. aastal. Sarnaselt tema kaas-tähega Milale mängis Bell Bad Moms. Tal on ka oma telesaate Hea koht.\n13 Russell Brand teeb tagasituleku\nSisse Unustades Sarah Marshalli, Russell Brand mängis rockstari, mis pidi alustama maailmareisil - kuigi ta oli just alustanud Sarah Marshalli tutvustamist. See põhjustas nende kahe vahel pingeid. Reaalses elus on Brandil olnud sarnane juhtum. Brand oli abielus pop-superstaariga Katy Perryga.\nVastavalt E! Uudised, üks nende suhteid pingutavatest elementidest, oli Perry hõivatud karjäär. Nende abielu kestis ainult 14 kuud enne Brandi lahutust.\nOma professionaalses elus jätkab Brand tegutsemist, mängides filmi Aegade kivi Ta on teinud sel ajal palju häält, eriti lastefilmide puhul Trollid ja Mina supervaras 2. Praegu ilmub ta kahte filmi.\n12 Jason Segel laulab ja tegutseb\nJason Segel mängis peamist peategelast Unustades Sarah Marshalli. Tema tegelane-Peter-oli Sarah'isse armunud ja tema tahtmatult dumpinguhinnaga. Selle filmi järel on Segel ilmunud mitmetesse teistesse filmidesse. IMDB teatab, et ta ilmus filmides Halb õpetaja, see on 40, Muppets, ja veel.\nSegel ei olnud mitte ainult The Muppetsis, vaid ka vastutab selle ümberkirjutamise eest, nagu ta ütles GQ-le. Ta oli viidud Disney'i, et mõelda filmile, mida ta kirjutab, ja ta oli see, kes seda soovitas.\nSegel pidi selles filmis laulma ja tantsima Gulliveri reisid. Laul, mida ta laulis-Mees või Muppet-tegelikult võitis Oscar vastavalt Billboard. See roll oli palju erinev kui Peter Unustades Sarah Marshalli.\n11 Bill Hader on jätkuvalt naljakas mees\nBill Hader mängis Peetruse venna Bretti sisse Unustades Sarah Marshalli. Haderi sõnul IMDB, ta on olnud väga hõivatud alates 2008. aastast Laupäevaõhtu otseülekanne sest enne tema aega Unustades Sarah Marshalli. Ta on olnud ka hääle näitleja Hajus pilvisus seeriate ja telesarjade puhul Bob's Burgers. Ta jätkab komöödiliste toimingute tegemist sellistes asjades nagu Mindy projekt, Trainwreck, ja South Park.\nKahjuks vastavalt LA Times, Hader ja tema abikaasa lahkusid 2017. aastal. Nad üritasid koordineerida nende kolme lapse ühist hooldamist selle raske aja jooksul. Hader on muutunud ka ärevuse toetajaks Business Insider.\nPaul Rudd on tegutsenud maailmas alates 1992. aastast. Ta mängis Chuck-surfaja juhendajat Unustades Sarah Marshalli kohta IMDB. Pärast koomilise filmi filmimist on Rudd mitmetel teistel filmidel tähed. Ta oli peamine liige Pargid ja puhkus, osales Wet Hot American Summer ja mängufilmides on olnud mitmeid rollirolle. Ta on muutunud The Avengers'i meeskonna viimaseks osaks, mängides Ant-Manina.\nVaatamata Ruddi pidevale edule, mis on läinud üle kahe ja poole aastakümne, peetakse teda üheks kõige meeldivamaks Hollywoodi inimeseks, nagu The Guardian.\nKuna filmimine Unustades Sarah Marshalli, Põnev teatab, et Ruddil on veel üks laps, kes tõstab oma peret kolmelt neljale.\n9 Jonahi mägi ei ole enam külgroll\nJonah Hillil oli suhteliselt väike roll Unustades Sarah Marshalli. IMDB krediiti Hilli kui “Matthew Waiterit”. Selle filmi järel on Hilli karjäär õhkunud. Ta on mänginud paljudes filmides Moneyball, võta ta kreeka keelde ja taaskäivitamine 21 Jump Street. Tavaliselt on ta nende filmide peamisteks rollideks.\nKahjuks on ta Hillile meedias negatiivset tähelepanu pälvinud. Eestkostja intervjueeris Hilli oma elu jooksul, kus ta oli kogu negatiivse tähelepanu püüdnud. Ta oli teinud märkusi LGBT kogukonna vastu, paparazzi vastu ja oli teada, et intervjuu jaoks oli see väga ebameeldiv. Ta kordas seda teooriat intervjuu ajal Eestkostja, kuigi ta oli väidetavalt meeldiv, niipea kui salvestaja oli välja lülitatud.\n8 Liz Cackowski kirjutab\nLiz Cackowskil oli roll Unustades Sarah Marshalli kui Peetri õde, mis on natuke pealetükkiv. See oli selles filmis suhteliselt väike roll. Lizi karjäär on sellest rollist oluliselt laienenud. Cackowski sõnul IMDB leheküljel on ta olnud uskumatult edukas karjäär koomiksikirjanikuna.\nLiz kirjutab sellistele programmidele nagu In The Motherhood, Community, The Last Man On Earth ja Funny or Die. Ta on isegi nende näituste tootjana tegutsenud.\nOma isiklikus elus abiellus Cackowski Lonely Islandi Akiva Schafferiga, mis on humoorikas suhe - nagu nad teatasid Glamuur. Kaks sõlminud umbes pool aastakümmet enne sõlme sidumist. See naljakas paar on üksteisega endiselt naljakas, et hoida oma võlakirja tugevana.\n7 Jack McBrayer on kõikjal\nJack McBrayer mängis nn Daraldi Unustades Sarah Marshalli. Tema iseloom oli veidi ebameeldiv, kuid hüsteeriline. Sellest filmist alates pole McBrayer olnud peatunud. Tema IMBD lehekülg on täis erinevaid rolle, mida ta on võtnud alates 2008. aastast. Ta on andnud oma hääle mitmetele animeeritud sarjadele ja filmidele Phineas ja Ferb, Wreck-It Ralph, Wander Over Yonder, Jake ja Never Land Pirates ja Smurfid. Ta on mänginud ka suur-väiksemaid märke Purjus ajalugu ja Lähis. Ta teeb lühikesi esinemisi mitmesugustes seeriates.\nHiljuti avastati, et ta on Alexander Skarsgardi parim sõber Inimesed. McBrayer võib jätkuvalt ilmuda hilisõhtul ja jätkab lähitulevikus helisid.\n6 Maria Thayeril on jätkuvalt koomiksite rollid\nMaria Thayer mängis tüütu vastsündinud Wyoma Unustades Sarah Marshalli. Selle filmi pakkimise järel on Thayer jätkanud Hollywoodi andmist. Ta on ilmunud mitmetes erinevates telesarjades ühe esinemisena, nagu tema kohta IMDB lehel. Ta suutis saada Annie rolli Annie Claus tuleb linna.\nSealt välja läks tema karjäär veidi rohkem. Ta valati korduvalt Susie sisse Eagleheart. Ta ilmus ka mitmetes episoodides Need, kes ei saa Abbey. Ta oli töötanud David Harbouriga, kuni ta lahkus 2011. aasta suhetest Daily Mail. Thayer on isegi teatris kinni pannud, omades rolli Armastuse töö kaotatud aastal 2013 Playbill.\n5 Da'Vone McDonald tegutseb, lihtsalt natuke vähem\nDa'Vone McDonaldil oli Dwayne The Bartender'i roll Unustades Sarah Marshalli. Alates 2008. aastast on McDonaldil oma filmides peamiselt olnud väikesed rollid IMDB lehel. Tal oli rollid sellistes filmides nagu Hangi talle Kreeka, viie aasta tegevus ja Haavlipüss Pulmad. Ta on tuntud kui uskumatult pikk IMDB viidates tema kõrgusele kuus jalga ja seitse tolli.\nKuigi ta jätkab filmides väikeste rollide hoidmist, jääb ta meediale päris salapäraseks. Interneti otsimine, sealhulgas tippkuulsa kuulujuttude saitidel, ei näidanud oma nime otsimisel mingeid tulemusi.\nKõik, mida saab öelda, on see, et ta filmib praegu Türgi kauss, mis peaks sel aastal vabastama. See on tema esimene näitlejaperekond kahe aasta jooksul. Loodetavasti taaskäivitab ta oma karjääri.\n4 Taylor Wily on nüüd väljamõeldud informant\nSisse Unustades Sarah Marshalli, Taylor Wily mängis Kemot. Kemo oli Hawaii hotelli töötaja. Alates ajast, mil ta filmis oli, on tal olnud korduv roll Hawaii viis-0 tema järgi IMDB lehel. Ta on ilmunud 118 telesaate episoodis Kamekona. Vastavalt Telekava, Kamekona on politsei informant, kui ta ei sõida oma krevetiroogi.\nKui Wily alustas filmimist Hawaii viis-0, ta ütles Telekava see komöödia oli talle uus ala ja kõik tundus unenägu. Wily on oma võitluskunstide karjääri järel jõudnud kaugele. Ta õnnestus võitluskunstides, nagu teatas Võitluskunstid ja meelelahutus. Ta oli sumo-maadluse tippjaotuses ja oli esimene võistleja, kes võitis selle jagamise.\n3 Steve Landesberg on paradiisi pärast kahjuks lahkunud\nSteve Landesberg mängis dr Rosenbaum-a lastearsti ajal Unustades Sarah Marshalli. Tema sõnul IMDB lehel, oli tema järgmine oluline roll telesaates Head juhtum nagu dr Myron Finkelstein. Pärast neid kahte esinemist ei ilmunud ta väga paljudes teistes rollides.\nThe New York Times kahjuks teatas, et Landesberg suri 2010. aastal. Ta oli elanud käärsoolevähiga paar aastat, lõppedes lõpuks oma elu 70-aastaselt. Sageli mäletatakse teda rollide eest, mida ta mängis enne tema rolli Unustades Sarah Marshalli, kui tal oli tabanud telesaate Barney Miller et ta oli hästi tuntud. See näitus aitas tal saada kolm Emmys. Tema kohalolek ja kuiv huumorimeel on väga jäänud.\n2 Kala Alexander näitab oma lihaseid ja tootmisvõimeid professionaalselt\nKala Alexander mängis Gregi rolli Unustades Sarah Marshalli. Greg juhtub Racheli uskumatult lihaseline ex-poiss. Kala on sellest rollist edasi jõudnud teistesse veega seotud filmidesse, millest enamik nõudis, et ta näitaks õiglast kogust nahka. Kuus päeva paradiisis ja Sinine 2.\nKala on jätkanud tegutsemist, kuid ta oli ka oma töö osana kirjutanud ja tootnud. Ta tootis ja kirjutas kuus päeva paradiisis, mis on uskumatu mäng.\nTa on ilmunud ka külaliste kohtades Hawaii viis-0 Taylor Wily kõrval. Vastavalt ESPN, Kala on ka innukas surffer ja on alustanud oma surfingbändi, mida nimetatakse Wolfpackiks. Ta nõuab, et nad on rahumeelne jõugu, kes tahab lihtsalt surfata.\n1 Kalani Robb on kasvatanud oma juukseid, perekonda ja surfamist\nKalani Robbil ei olnud olulist rolli Unustades Sarah Marshalli. IMDB krediteerib teda filmis „Kasulik Hawaii kangelane”. Robb ei ole pärast seda filmi teinud palju aega. Ta on ilmunud mõnes surfamisega seotud dokumentaalfilmis. Surfamine on tema absoluutne kirg.\nX Mängud teatab, et Robb abiellus 2011. aastal ja sai peatselt isaks. Tema tütre nimi on Kealani. Ta kolis oma alalise elukohana Lõuna-Kaliforniasse, kuigi ta ütleb, et Hawaii on alati tema kodu.\nPärast aastatepikkust võistlust alustas ta puuetega inimeste õpetamist, kuidas surfata. Kui ta seda ei tee, töötab ta vastavalt kontorile Surfer. Tema peamine fookus on praegu tema perekond ja elu loomine.\nViited: IMDB, People Magazine, People Magazine, IMDB, E! Uudised, IMDB, IMDB, GQ, Billboard, IMDB, LA Times, ettevõtte sisering, The Guardian, Bustle, The Guardian, IMDB, Glamour, IMDB, People Magazine, IMDB, Daily Mail, Playbill, IMDB, IMDB, TV Guide, Martial Kunst ja tegevus Meelelahutus, IMDB, New York Times, IMDB, ESPN, IMDB, X mängud, Surfer


Saue Tammede nimeline spordiblogi: august 2005\nLaupäeval 27. septembril toimusid Värska taga Kitsemägedes järjekordsed Eesti Meistrivõistlused orienteerumises. Augusti lõppudele kohaselt tavarajal. Maastik tõotas tulla kiire, rajad olid pikad ja kaardi nime järgi võis tunduda, et on ka mägi kaardil. H21E klassi rada oli planeeritud suhteliselt pikk - 18km ja 27kp. Kuna valud vasakus puusaliigeses on mind treeningutest kõrval hoidnud juuli lõpupäevadest alates, siis minu jaoks vajas sellise pikkusega jooks juba erilist valmistumist ja erivarustuse kasutusele võtmist. Rajale võtsin kaasa kolm väikest geeli ja joogikoti ca 1,5l spordijoogiga. Enne starti sain küll kõva kriitikat selle suhtes aga infostendilt lugesin, et on vaid kaks joogipunkti ja otsus langes joogikoti kasuks.\nRada ise suuri elamusi ei pakkunud. Enamuses rõhuti jooksukiirusele, millega kahjuks mina hiilata ei saanud. Esimesed kaks punkti üllatasid natukese ootamatu lehtpuumetsaga. Jõudsin juba mõelda, et kaua mul sellises metsas 18km läbimisele kulub. Alguses ei saanud eriti jooksu sujuma ja liiga palju lootsin heale õnnele, mida seekord kõige rohkem kahjuks polnud! Esimese punktiga kerge kaas vasakult, viga olulist nagu pole aga 15-20 sekundit oleks kiirem olnud küll. Teise punktiga kiirustasin tee pealt maha keeramisega ja sattusin orvandise, mis tuli juba valest suunast sisse. Seal oli ka punkt, see mind sinna kiskuski. Kerge mõtlemise ja liiga suure ringiga rohelisega märgitud metsas kaotasin ca minuti. Kolmanda punkti suunas hakkasin jälle jooksma liiga mõtlemata. 100m punktist välja jõudnud, leidsin eest nutuses seisus naiste koondiseliidri Kirti, kellele näitasin kiiruga meie asukohta (Kirti katkestas vist ikkagi). Jooksin kaarti oluliselt vaatamata suunaga suure tee suunas. Selle tulemusena jooksin läbi suhteliselt märja ja kõrge taimestikuga soo, mis tegi jalga kohe raskemaks. Punkti endaga raskusi polnud aga etapil kaotasin taas liiga palju.\nNeljanda punkti poole jooksma asudes ootas ees esimene etapi moodi asi. Üritasin tempot üleval hoida ja selle tõttu ei näinud ühtegi head lahendust etapile ja seega surusin lihtsalt suunaga peale. Kui olin alla soo juurde jõudnud, siis oli etapi lahendus mulle selge ja edasi oli vaid minek kuni pareamlt suurem mägi sisse sõidab. Viies punkt sujus raskusteta ja enamus etapist kuuendani. Kuuendat punkti ootasin olevat orvandi lõpus. Looduses aga jäid need lohud juba eraldi süsteemina orvandist välja ja seega vahetult enne lohke otsustasin alla poole tagasi liikuda, et orvanist mitte välja minna. Mõistsin oma viga suhteliselt kiiresti aga viga siiski piisav. Seitsmendat punkti olin omast arust neljandasse minnes juba näinud ja nii jooksingi kaarti oluliselt vaatamata sinna aga üllatusena polnudki see minu punkt. Seitmses punkt asetses kõrval lohus. Kaheksanda jooksin ringi ümbes nina, mis vist oli mõttetu kuna 2,5m joonega selline nõlv ei ole suur. Üheksanda punktiga läksin suunaga kuni lohk-orvand nähtuseni teisel pool väikest teed ja seal läksin ilgelt hästi juskui peale punktile aga jooksin hoopis peaaegu 100m jagu mööda kus ootas mingi punkt nr39. Oleks peaaegu ära võtnud selle aga igaks juhuks kontrollisin ja meil oli hoopis 70. Kerge mõtlemine ja siis jooksin enda punkti. Kaotus 2 minutit.\nEdasine jooks hakkas juba vaikselt sujuma. Suuremaid vigu suutsin vältida. Üksi oli raske tempot üleval hoida. 16nda punktiga jooksin natuke liiga paremale alguses ja siis lollakalt üle väga märja soo. Mõned kümned sekundid läksid sinna. 19ndas punktis korjasin enda rongi Taavi Nurme. Üritasin temast ka kohe lahti saada aga Taavi hiilgas hea treenitusega või siis mina halvaga. Võta sa nüüd kinni... tempo tõusis mõneks etapiks natuke kuni hoog taas rauges.\n23. etappi oli raske lahendada. Väga oleks tahtnud mööda sihti minna aga sood olid väga märjad ja jalad ütlesid mulle, et soodest tuleks mööda minna. Otsustasin soodest mööda minna ja tabada teeotsa mis mind punktini viib. Etapi lahendasin enda meelest väga hästi, kõik klappis ja tuli hästi välja. Etapiaegadest kahjuks see väga ei kajastu. Päris etapi lõpus tegin kergevea kaldudes liiga vasakule alla ja pidin natuke suure tõusu enne punkti võtma. Järgmised kaks punkti taas natuke vigased. 24ndaga millegi pärast ei jooksnud soo äärde välja vaid hoopis kaldusin teisele poole küngast. 25nda juures seisin asjata mõnda aega ja üritasin asjast aru saada. sest olin 100% kindel et olen õiges kohas aga punktiks olev kivi oli nii olematu, et ma ei näinud ei kivi ega punkti. 26nda etapiga üritasin taas vältida ette jäävaid soid ja jooksin ringiga mööda. Etapi lõpus aga keerasin liiga vara sisse ja jooksin asjatult märga sood mööda. Sealt edasi oli ainult jooksmise vaev. Jalad olid väga rasked. Viimasel soolõigul oli esimene kramp ähvardanud juba.\nFiniši joont ületades öeldi, et läksin võistlust juhtima. See polnud ka suur üllatus sest startisin siiski stardiprotokolli algusest. Aeg 1.52.53 ei tekitanud suurt heameelt mulle. Lootsin joosta kuskil 1.45ga. Kahjuks tegin liiga palju vigu. Eriti jooksu alguses enne esimest joogipunkti, mis oli ka vist raadiopunktiks. Etapiaegu analüüsides olin ma raadiopunktiks teinud juba kuskil 5 ja pool minutit vigu. 6km kohta on see ülemõistuse palju. Samas arvestades nüüd vigadele kulud aega ja teiste võistlejate sooritusi, tuleb tunnistada, et ka puhas jooks olekd piirdunud vaid isikliku rahulejäämisega, lõpuprotokollis see suuri muudatusi poleks teinud.\nSiiski tuleks esimese meeste klassi tavarajaga rahule jääda, arvatavasti oli see selle aasta kolmest tavarajast parim, mis jooksnud olen. Nüüd siis jääb vaid pilk tulevikku Eesti pikale suunata. See saab huvitav olema. Tahaks näha, kes siis minu joogikoti üle nalja teeb?\nPostitaja: peeter kell 2:29 PM 4 kommentaari:\nEMV pikem analüüs\nRatta-O EMV-le startisin eelaimdusega, et tuleb huvitav rada mägisel ja metsasel maastikul. Seda mis tegelt ees ootas, ei osanud ma päris oodata.\nStardis kaarti kätte saades kulus eelne minut peamiselt sellele, et kaart võimalikult targalt plansetile saada (täies ulatuses ei mahtunud), siiski jõudsin ka pilgu rajale heita ja pikemad etapid ära vaadata. Esimesse oli õnneks suhteliselt kerge etapp, tuli ainult otsustada kas lõigata või mitte. Otsustaisn lõigata, kuid suurt kasu see ei toonud , kuna platsi äärest teele saamine oli kõrge heina ja aia tõttu keeruline. Samas ei kaotanud ma ka eriti aega seal. Teise minekul otsustasin asfaldtee kasuks ja sealt lõigates mööda väiksemaid radu punkti. Tegelikkuses oli see kindlalt vale valik. Asfaldtee ei olnud kuigi hea, lõige osutus oluliselt pikemaks kuna väiksemat tee-kaart polnud praktiliselt olemas ja tuli läbi heina ratast lükata ning punkti võtmine oli ka keerulisem. Sellega kaotaisn ilmselt ca 45 sek. 3.-se minnes juhtus aga midagi täisti ootamatut: hakkasin miskipärast lugema etappi 5-4 vastupidises suunas ning sõitsin valele poole välja. Viga taipasin aga liiga hilja, et tagasi minna. Lisaks sõitsin veel õigest teeotsast ka mööda. Viga ca 2 min 30 sek. Neljandasse oli labane etapp. Alguses jäin küll võssa kinni kuid muidu polnud raskusi. Etapil oli ka kuulus laskumine, mida ka Nissani Rattamaratonil sai võtta. Antud laskumine nõuab ikka head rattavalitsemisoskust. 5.-se minek tundus küll keeuline, kuid seda ta tegelikult ei olnud. Natuke kaotasin aega etapi alguses kui ei näinud kohe teeotsa võsas ja sõitsin väravate äärde välja.\nKuuendasse kahtlesin alguses, kust minna, kuid lõpuks otsustasin maantee kasuks kuna seal sai natuke puhata ja lugeda ette järgmisi etappe. Lõpuosas tegin väikese vea, kui ei näinud esimest teed, teisel teel tuli aga võtta üks järsk tõus. Edasi tulid raja huvitavamad osad. 7. punni sain normaalselt, natuke kaotasin sellega, et taas ei näinud 1.-st teeotsa. Edasi 8.-ga tuli lohakusviga, kus ei lugenud korralikult kaarti ja veaks ca minutine kaar. 9.-se sõites tegin õieti, et lõpus ringi sõitsin, otse kaotas kindlasti. Enne 10. Kp-d oli taas segadus, mis maksis järjekordselt pool minutit. 11-labane. Pikemal etapil 12.-se kaotasin taas natuke aega, kuna keerasin tõusule liiga vara ning etapi teisel poolel, enne laskumist üleval parklas kukkus kaart kuidagi planseti vahelt välja, ilmselt seepärast, et olin just teda sättinud ja polnud korralikult kinnitanud. 13. etapp ei valmistanud ka suuri probleeme, see-eest 14 oli huvitav. Väsimuse foonil otsustasin asfaldtee kasuks mis ei saanud olla väga halb variant. Tee peal veel otsustasin kas lõigata otse üle lageda või mitte. Sõitsin siiski ringi ning pärast kuulsin, et ajaliselt olid need peaaegu võrdsed. Otse oleks ilmselt olnud veel väsitavam, kuna oli vaja järsakust üles saada. Etapp 15. pakkus ainult ühe valiku kuna kõige otsemat teed polnud praktiliselt jälle olemas. Viimasesse läksin mööda maanteed ringi , kuid vaheaegu vaadates oli otse variant ca 45 sek kiirem. Hullu polnud.Vähemalt sain laskumisel oma ratta kiirusrekordi: 62,88 km/h.\nKokkuvõtteks võib öelda, et sõiduga pole eriti rahul kuna vigu tuli ikka haigelt palju. Ometi võitsin H-20 klassis kuldmedali ning sellega tuleb rahul olla.\nPostitaja: Lauri kell 12:11 PM Kommentaare ei ole:\nRO EMV H20 kaart ja Lauri liikumistee\nPostitaja: Jürgen kell 1:00 PM Kommentaare ei ole:\nRO EMV, 20.08 Keila-Joa\nRattaorienteerumise EMV toimus 20. augustil Keila-Joal. Rajad kulgesid läbi vana sõjaväe osa, kus oli võimalik vabalt kummi lõhkuda ning mereäärsetel Keila-Joa ja Vääna-Jõesuu maastikel. Kui sõjaväeosa juures oli vaja teha õigeid teevalikuid, mereäärsetel osadel oli vaja rohkem täpselt lugeda.\nIse osalesin H-20 klassis ning saavutasin seal 1. koha. Tulemusega olen rahul, sõiduga mitte, kuna vigu tuli kokku ca 6 min, mis on rattaorienteerumise kohta selgelt liiga palju.\nKokkuvõtteks võib öelda et rajad olid küllaltki rasked just tehnilise poole pealt ning isegi mõned Eesti koondise liikmeidki tegid korralikult viga.\nÜritan ka kaardi hiljem üles panna.\nPostitaja: Lauri kell 11:23 AM Kommentaare ei ole:\nJFM, 21.08 Munkebjerg\nKäes on pidulik hetk. Esimene ametlik postitus Tammede kodulehel räägib ühtlasi minu esimesest võistlusest Taanis.\nJysk-Fynsk Mesterskaber on üks hooaja väheseid A-kategooria võistlusi (nagu mina aru saan, kuuluvad nende hulka veel vaid Taani meistrivõistlused), nii et kõvasid mehi oli kohal üle kogu maa — muudelt saartelt pärit orienteerujad ei saanud küll võimalust Jüüti-Fyni medalit saada, kuid osalema olid kõik oodatud. Konkurentsi tihendasid ka lausa rahvuskoondiste nime all väljas olnud sakslased ja ungarlased.\nMaastik oli raske — raskem, kui ma oodata oskasin. 12,6 km peale jagus 600 meetrit järskudel ja pehmetel nõlvadel ülespoole ronimist. Tumeroheline kaardil on tõesti peaaegu läbimatu kuusevõsa, heleroheline ja püsttriibud okkalisi taimi täis. Nõgest on igal pool. Kohati on valge mets siiski päris hästi joostav (eriti allamäge). Väikseid teeradu oli metsas pigem rohkem kui kaardi peal. Kohalikud väidavad, et see maastik on väga sarnane Silkeborgis järgmise aasta MM-il ootavaga.\nMinu jooksust. Alustasin ulja tempoga. Kuigi Annika väidab, et naised oleks esimesse altpoolt mööda teid ringi jooksnud, peavad need ikka väga tugevad naised olema. Mina olen (eriti tagantjärele mõeldes) väga rahul sellega, et sellel etapil tõusu vältisin. Metsa läbitavusel ei olnud häda, vaid etapi teisel poolel enne tee peale jõudmist kraavi ääres joostes oli kehv.\nTeisest kuuendani ei ole nagu midagi rääkida — need ei tundu kaardi pealt rasked ega olnud seda ka metsas. Seitsmendaga püüdsin iga hinna eest vältida eelmise nina peale ronimise viga — ning ronisin hoopis järgmise nina otsa. Lugesin küll pidevalt kaarti, aga suutsin ikka sellise olukorra välja mõelda, nagu parajasti vaja oli — leidsin teeristi, kust peale minna ja puha, aga ei orvandit ega punkti polnud. Sain veast kohe aru ning jooksin mööda teed tagasi õigesse kohta.\nÜheksanda punktiga tegin jälle vea — olin küll lageda ääres ilusasti paigas, kuid läbi soo/rohelise ragistasin liiga allamäge ja tõusu hakkasin võtma tunduvalt põhja poolt planeeritust. Poolel nõlval sain veast aru, ning otsustasin tõusu ära võtta ja punktile ülevalt peale tulla.\n10., 11., 12., 13. ja 14. ei valmistanud probleeme. 12. juures möödus 4 minutit hiljem startinud sakslane Leif Bader, kes hiljem võitis mind 12 minutiga. 15. etapil nägin veel tõusul ning 16. minnes laskumisel ta selga. Tuleb tunnistada, et 15. punkti piirkonnast ma suurt aru ei saanud — kuusetihnik (metsa all oli pime nagu öösel) oli sihte risti-rästi täis raiutud. Üks siht oli vähe sügavam, see oli kaardil uhteoruks joonistatud ja sinna punkt pandud. Õnneks lugesin reljeefi enamvähem välja ja sain punkti probleemideta kätte.\n16. ei pakkunud muud varianti, kui suurest orust läbi ronida. See oli tõesti väga järskude seintega ja risune. Lageda järgi sai punkti lihtsalt kätte. 17. KP-le eelnev tõus tahtis esimest korda kõndima võtta. Lisaks ei saanud ma suhteliselt võsases alas jälle orvanditest hästi aru ja võtsin mõned meetrid tõusu lisakski.\n18. tundus alumine variant mulle parem. Tõusu tuli võtta praktiliselt vaid etapi lõpus 15 m, samas kui teise variandi puhul oleks kohe palju rohkem ronimist olnud. 19. minnes oli nähtavus ja läbitavus head, kuigi mäkke joosta oli raske. Veeauk aitas täpselt punktile peale minna.\nTeist ringi tuli alustada kohe pähkliga. Vaid joomise aja järgi mõelnud, otsustasin seekord ülemise variandi kasuks — alumisel tundus ninasid liiga palju. Lisaks sain tõusu võtta teed mööda (tõsi, nagu eelmisel etapil nägin, oli siin mets ka väga ilus) ning sujuvalt, mitte ronides. Laskumine oli mõnus ja pehme, punkti aitas võtta minule tundmatu saksa sportlane.\nNüüd olid aga minu jõuvarud otsas. Tõusu võtsin vaheldumisi kõndides ja paari jooksusammu tehes küll saksa sportlasest kiiremini, kuid üleval risus ei saanud jalgu kuidagi liikuma. Hullem veel, ka pea ei liikunud enam, valides 23. minekuks tee otse läbi oru. Usun, et oleks sama moodi nagu esimesse minnes tunduvalt kiiremini saanud (esimese etapi aeg 8.57, 23. 9.50, kusjuures esimene oli ka omajagu pikem). Lisaks hakkasin orus jälle vale nina peale minema.\n24. laskumisetapi võtsin ettevaatlikult, peatusin mitu korda ja püüdsin end täpselt paika saada. KP tuli ilusti vastu. 25. ei näinud võimalust tõusu vältida ning ronisin selle käpuli mööda orvandikest ära. Kavatsesin etapi keskel väikeste soode juurde paremale tagasi alla keerata, et sealt radu kasutades punkti poole minna, kuid tee tundus nii ahvatlev, et jooksin ringi. Kuna punktile eelnev rohelise mütsiga mägi oli idaküljel väga kehva läbitavusega, oli see kindlasti vale tegu.\n26. tundus lihtne kojuminek. Seetõttu lugesin mäest alla tee peale joostes kaarti hooletult ja hakkasin valest orvandist üles liikuma. Kahtlus, et olen veal, tuli ruttu, kuid eelistasin okkalisest võsast ruttu välja saada — kasvõi üles. Poolel etapil jõudsin tagasi eelnevalt planeeritud teele. Tõusul pingutasin naisveteranist mööda. Edasine oli tõesti kojuminek.\nKokkuvõttes: Eelkõige jäi jooks füüsise taha. Olen viimasel ajal palju teed mööda jooksnud ning sellisel maastikul sellest ilmselgelt ei piisa. Ka jäävad minu jooksuringidele pigem pikad ja lauged kui pikad ja järsud tõusud. Kaotust võitnud Mikkel Lundile oli 20 minutit, vähemalt 10 liiga palju. Aga kogemuse mõttes olen ma rahul, nii pikkadel ja rasketel radadel pole ma paraku veel kunagi palju paremini vastu pidanud. Tulemused on kuskil http://www.orientering.dk/snab\nPostitaja: Jürgen kell 8:02 PM Kommentaare ei ole:


2 Moosese 4 Eesti Piibel\n2 Moosese 4\nJa Mooses vastas ning ütles: 'Aga kui nemad mind ei usu ja mu sõna ei kuula, vaid ütlevad: Issand ei ole ennast sulle ilmutanud?'\nSiis Issand küsis: 'Mis see on, mis sul käes on?' Ta vastas: 'Kepp.'\nJa tema ütles: 'Viska see maha!' Ta viskas selle maha ja see muutus maoks. Ja Mooses põgenes selle eest.\nJa Issand ütles Moosesele: 'Siruta oma käsi ja haara temal sabast,' - ja ta sirutas oma käe ning võttis temast kinni, ja see muutus ta pihus kepiks -\n'et nad usuksid, et sulle on ennast ilmutanud Issand, nende vanemate Jumal, Aabrahami Jumal, Iisaki Jumal ja Jaakobi Jumal!'\nJa Issand ütles temale veel: 'Pane oma käsi põue!' Ta pani oma käe põue ja tõmbas välja, ja vaata, käsi oli pidalitõvest valge nagu lumi.\nJa ta ütles: 'Pane oma käsi tagasi põue!' Ta pani oma käe põue ja tõmbas välja, ja vaata, see oli jälle nagu ta ihu.\n'Kui nad sind ei usu ega kuula su sõna esimese imeteo põhjal, siis nad usuvad teise imeteo sõnumit.\nJa kui nad ka neid kahte imetegu ei usu ega kuula su sõna, siis võta Niiluse jõe vett ja vala kuivale maale! Vesi, mida sa Niiluse jõest võtad, muutub siis kuival maal vereks.'\nAga Mooses ütles Issandale: 'Oh Issand, mina ei ole sõnakas mees, ei varemast ajast ega ka mitte sellest peale, kui sa oma sulasega oled rääkinud, sest mul on raskevõitu suu ja raskevõitu keel.'\nJa nüüd mine, ja mina olen abiks sinu suule ning õpetan sind, mida sa pead rääkima!'\nAga ta ütles: 'Oh Issand, läkita, keda läkitad, ainult mitte mind!'\nSiis Issanda viha süttis põlema Moosese vastu ja ta ütles: 'Eks ole leviit Aaron sinu vend? Ma tean, et ta räägib hästi; ja vaata, ta tulebki sulle vastu. Kui ta sind näeb, siis ta rõõmutseb südamest.\nSina pead temaga rääkima ja temale sõnad suhu panema, aga mina olen sinu suuga ja tema suuga, ja ma õpetan teid, mida te peate tegema.\nTema rääkigu sinu asemel rahvaga ja see olgu nõnda: tema on sulle suuks ja sina oled temale Jumalaks.\nJa võta kätte see kepp, millega sa imetegusid teed!'\nSiis Mooses läks ära ja tuli tagasi oma äia Jitro juurde ning ütles temale: 'Ma tahan minna tagasi oma vendade juurde, kes on Egiptuses, et näha, kas nad on veel elus!' Ja Jitro ütles Moosesele: 'Mine rahuga!'\nIssand ütles Moosesele Midjanis: 'Pöördu tagasi Egiptusesse, sest kõik need mehed, kes nõudsid su hinge, on surnud!'\nJa Mooses võttis oma naise ja pojad ning pani need eesli selga ja läks tagasi Egiptusemaale; ja Mooses võttis Jumala kepi oma kätte.\nIssand ütles Moosesele: 'Kui sa lähed ja tuled tagasi Egiptusesse, siis vaata, et sa teed vaarao ees kõik need imeteod, mis mina sinu kätte olen andnud. Aga mina teen ta südame kõvaks ja tema ei lase rahvast ära.\nKuid ütle vaaraole: Nõnda ütleb Issand: Iisrael on minu esmasündinud poeg.\nJa ma ütlen sulle: Saada mu poeg ära, et ta mind teeniks! Aga kui sa keeldud teda saatmast, vaata, siis ma tapan su esmasündinud poja!'\nAga kui ta oli teel öömajale, tuli Issand temale vastu ja püüdis teda surmata.\nSiis Sippora võttis kivinoa ja lõikas ära oma poja eesnaha, puudutas sellega ta häbet ning ütles: 'Sa oled tõesti mu verepeigmees!'\nSiis see jättis tema rahule; sel ajal öeldi verepeigmees ümberlõikamise tähenduses.\nJa Issand ütles Aaronile: 'Mine kõrbesse Moosesele vastu!' Ta läks ning kohtas teda Jumala mäe juures ja andis temale suud.\nJa Mooses tegi Aaronile teatavaks kõik Issanda sõnad, kes teda oli läkitanud, ja kõik imeteod, mis ta teda oli käskinud teha.\nSiis Mooses läks koos Aaroniga ja nad kogusid kokku kõik Iisraeli laste vanemad.\nJa Aaron rääkis kõik need sõnad, mis Issand oli Moosesele rääkinud, ja ta tegi imetegusid rahva silma ees.\nJa rahvas uskus; kui nad kuulsid, et Issand oli tundnud muret Iisraeli laste pärast, ja et ta oli näinud nende viletsust, siis nad kummardasid ja heitsid silmili maha.


Blogijate advendikalender #10 – Minu bloginurgake\ndetsember 10th, 2017 Elveetsius0 Comments\nEsiteks tahan omalt poolt ka tänada Lotta`t selle vahva advendikalendri eest, mis annab blogijatele mõtteid, millest võiks blogida, kui nendel oma mõtteid blogimiseks napib. Samas on see blogijatele natuke ka “ühisüritus”. 🙂\nMa nüüd ei ole juba mitu päeva neil etteantud teemadel kirjutanud, sest ei osanud midagi mõistlikku kirjutada, et mitte kedagi solvata. Aga tänane teema kutsub küll piltlikult öeldes “sulge haarama”, sest olen suur igasugustes loteriides osaleja. Enamasti olen “laikinud-sheerinud” facebookis toimunud loosimisi ja nende aastate jooksul, mis ma facebooki kasutaja olen olnud, olen nii mõndagi võitnud. Alles hiljuti sain fb. loosimisel ühe mütsi omanikuks. 😀 Eelmisel aastal võitsin päris tihti igasuguseid pisivõidukesi. Alustades pesuvahenditest ja lõpetades teatripiletitega. 😀 Varem jagasin ka selliseid postitusi, mille realiseerimiseks pidin Tallinnasse sõitma, aga nüüd olen ma targem ja ei jaga enam neid postitusi, mida ma tean, et kui võidan, siis peaksin teise linna sõitma. See pole siis ju võit, kui ma võidu kättesaamiseks pean sõiduraha kulutama. Iseasi on suurvõiduga… 😛\nKuna ma olen nagunii “Eesti Loto” arvloteriide ostja, siis miks mitte oma pilet Viking Loto Aastaloosile registreerida? Tegin seda ka sel aastal. See on küll imeväike võimalus, et mind stuudiomängu välja valitakse, aga lootma ju peab. 😀 Üks stuudiosse pääsenu võidab ju 3000€. 🙂 Minu jaoks on see suur summa, sest siis saaksin täita oma unistuse(osta oma korter). Öeldakse ikka, et kellel ei vea armastuses, veab loosimängudes ja mul on loosimängudes päris hästi vedanud. 😛\nTegelikult osalen ma peaaegu kõigis tarbijamängudes, kui loosimisele saab oma ostutšeki registreerida läbi kodulehe, sest kui ma toodet ostan ju nagunii, siis miks ma ei peaks seda tšekki loosimisele registreerima. Mõni aasta tagasi võitsin ma Eesti Pagari “Rehe” leiva loosikampaanias rösteri. Rehe vormileib on mu põhiline ost.\nMinu arust on ausad loosimised vajalikud, sest inimesed, kes tooteid nagunii tarbivad, saavad veel võimaluse midagi võita ja need inimesed, kes siiani ei ole neid tooteid tarbinud, ehk hakkavad läbi loosimiste selle firma tooteid märkama ja tarbima. Seega lisaloosimised on vajalikud… 😉\nFILED UNDER: Jõulukalender, Varia, VõidudTAGGED WITH: Loosimängud, Lotovõidud, Oma kodu\n73 20 07 22


Ettevõttest Fibo Intercon\nEttevõttest Fibo Intercon – tänu paljude aastate pikkusele kogemusele selles majandusharus on Fibo Intercon saanud ülemaailmses betoonitööstuses juhtivaks tarnijaks. Valmistame ja tarnime nii mobiilseid, poolmobiilseid kui statsionaarseid betoonisegisteid, aga ka tootmisseadmeid ja täielikke betoonisüsteeme. Kasutame oma tootmises ainult tipptasemel tehnoloogiaid ja meetodeid, et tagada oma klientidele parim kvaliteet, tõhusus ja töökindlus.\nAastate jooksul oleme arendanud ja tarninud kvaliteetseid lahendusi klientidele üle kogu maailma. Tarnitud toodete hulgas on nii standardseid segisteid kui ainulaadseid kohandatud lahendusi ning meie dosaator-segisteid on kasutatud nii väikeste kui ka suuremahuliste ehitusprojektide jaoks.\nFibo intercon püüab pakkuda kiiret ja pädevat teenust. Selleks oleme mitmes riigis välja arendanud oma esinduste võrgu ning meie hooldustehnikud on valmis tulema teie juurde ja aitama teid teie dosaator-segistite paigaldamise ja hooldamisega ning teie töötajate koolitamisega.\nNeilt lehekülgedelt saate rohkem teada ettevõtte Fibo Intercon strateegia ja ajaloo kohta.\nFibo Intercon A/S on teie rahvusvaheliselt tunnustatud partner betoonilahendustes, mis keskenduvad toote kasutusomadustele.\nFibo Intercon A/S toetab rahvusvahelises betoonitööstuses meie partnerite äriarengut, pakkudes konkurentsivõimelisi lahendusi:\nbetoonisegistid ja dosaator-segistid,\nmonteeritavate betoonelementide ja plokkide tootmine,\npuistematerjalide käitlemine ning\nBetooni tõsteaasad kirjeldus Tõsteaas on vahend koorma haaramiseks ja tõstmiseks sellise seadme abil nagu tõstuk või kraana. Tõsteaas on tavaliselt varustatud ohutusriiviga, et vältida koorma\nB1800 mobiilne betoonidosaator-segisti Mahutuvus 20 – 37M³/hour Võimsus 1800 L (gross) – 1200 L (net) Veemahuti 500 L Koormus 3 x 5000 kg B1800 mobiilne\nB1200 mobiilne betoonidosaator-segisti\nB1200 mobiilne betoonidosaator-segisti Capacity 12 – 29M³/hour Volume 1200 L (gross) – 800 L (net) Water tank 250 L Load cell 3 x 2000 kg


Hampstead - Juhendid - 2021\nHampstead põhineb tõestisündinud lool. Uhke iirlane Donald Horner (Brendan Gleeson) otsustab elada lihtsat elu majas, mille ta on endale Hampstead Heathi rajanud. Donald on tema enda mees, kes kasvab vajalikku toitu ja toodab ise elektrit. Kuid arendajad on esitanud plaani, kuidas luksuskorterite ehitamiseks maha suruda vana haigla, ja nad peavad Donaldit, kelle varandus on lähedal, välja tõrjuma.\nAmeerika lesk Emily Walters (Diane Keaton) otsib ühel päeval oma pööninguakendest läbi binokli, kui näeb, kuidas Donaldit ründavad kaks noormeest. Ta kutsub kohe politsei ja päästab Donaldi elu. Emily on Donaldist huvitatud ja ehkki nad olid esialgu üksteisega vaoshoitud, loovad nad aeglaselt lähedased suhted. Donaldi meelehärmiks palub Emily oma juhtumi esitamiseks kohaliku ühiskonnaaktivisti (Hugh Skinneri) abi. Kui rühmitus aktiviste asus Heathi laagrisse, saadab Donald vihaselt nad minema.\nPärast Emily pikaajalist püsimist võtab Donald lõpuks vastu tema pakkumise palgata advokaat, kes võitleks tema lahinguga kohtus. Ta võidab oma kohtuasja ja talle antakse tiitel oma kodu ja maa eest.\nKonserveerimine versus areng; isevarustatus\nHampstead on vägivallaga. Näiteks:\nKaks noormeest tungivad Donaldi rappa ja ründavad teda.\nEmily karjub abikaasa haua pärast, et tal oli suhe ja et ta on jätnud naise võlgadesse. Ta viskab oma kinga nurgakivi juurde.\nDonald kaotab paar korda karastuse. Ta karjub Emily peale ja on tema peale vihane, et ta aktiviste kaasa lõi. Ta karjub aktivistide kallal ja tõmbab nende märgid maha. Veel kord viskab ta oma karika vihaselt.\nPeale ülalmainitud vägivaldsete stseenide pole selles midagi Hampstead häirida selle vanuserühma lapsi.\nLisaks ülalmainitud vägivaldsetele stseenidele Hampstead sisaldab stseene, mis võivad selles vanuserühmas lapsi häirida. Need on siis, kui Donald räägib oma endisest elukaaslasest, kes suri vähki. Donaldi elukaaslane käskis tal naisest lahkuda, kuna ta ei saanud tema haigusega hästi hakkama (naine oli temast vanem). Ta lahkus naisest ja tundis selle pärast kahetsust.\nHampstead tal on mõned seksuaalsed viited. Näiteks:\nPaar suudleb Hampstead Heathil.\nJames (Jason Watkins) on nukker raamatupidaja, kes pakub Emily asjaajamist "ilma nöörideta". On siiski ilmne, et tal on ka teisi kavatsusi, sest ta ulatub sageli ja puudutab teda. Kord suudleb ta Emilyt suhu.\nEmily ja Donald suudlevad lühidalt.\nTeised korteri üürnikud, kus Emily elab, avastavad voodi, milles tema ja Donald on maganud. See on pööningul. James ütleb: "See on nagu mingi jõhker soopeks". Emily ütleb: "Noh, olete meid üles leidnud" ja "Me oleme käinud selle kallal nagu kaks mahajäetud küülikut".\nHampstead näitab tegelasi, kes joovad seltskondlikult mitmel korral - pidudel, õhtusöögi ajal ja nii edasi.\nHampstead näitab osalist alastust ja seksuaalset aktiivsust. Näiteks:\nDonaldit näidatakse alasti vööst üles, järves ujumas ja vannis.\nDonald ja Emily näidatakse voodis koos, täielikult riides.\nHampstead on kergete koomiliste hetkedega romantiline draama, mida on imeliselt kujutatud briti stiilis. Teema 'Taavet ja Goliath' on meeliülendav ja ka Hampstead Heathi loodus on kaunis.\nKuigi selles filmis pole midagi eriti hirmutavat ega vägivaldset, sobib see selle teemade tõttu rohkem teismelistele ja täiskasvanutele.\nSelle filmi peamised sõnumid on seista püsti ja võidelda selle nimel, millesse usute, ja et lihtsad asjad elus pakuvad rohkem naudingut kui raha.\nkeskkonna eest hoolitsemine ja loodusega kooskõlas elamine\nei karda vajadusel abi vastu võtta\nerinevuste austamine ja sallimine.\nVaata videot: HAMPSTEAD- OFFICIAL TRAILER HD (Juuni 2021).\nCopyright 2021 \_ Kuidas lapsi kasvatada - infoportaal \_ Hampstead


EAS avas uudse digidiagnostika toetuse | EML\nEilsest saavad tööstusettevõtted taotleda EASist digidiagnostika toetust, mis aitab kaardistada ettevõtte arenguvõimalusi läbi tootmiskorralduse protsesside tõhustamise, digitaliseerimise ja automatiseerimise.\nEASi toetus pakub tööstusettevõttele võimalust kaardistada oma tootmine ja leida võimalusi tootmiskorralduse parendamiseks, digitaliseerimiseks ja automatiseerimiseks. Ettevõtjatele esitatakse konkreetne kalkulatsioon digitaliseerimise ja automatiseerimisega seotud kuludest ja prognoos tuludeks.\nToetuse välja töötamiseks viidi läbi pilootprojekt, milles osalesid diagnostikutena Systemtest ja Proekspert, kes viisid läbi digidiagnostika ettevõttes Radius Machining. Radius Machining juhi Veljo Konnimoisa sõnul oli see nende ettevõtte arengule väga kasulik. „Tänu diagnostikale saime selge ülevaate, milliste küsimustega tuleks kõige esimesena tegeleda ning oleme nüüd ise ka teadlikumad, missuguseid nõudmisi esitada, et leida endale sobivaimad tarkvaralahendused. Me olime ka enne diagnostikat digitaliseerituse poolest juba päris edasijõudnud tasemel, kuid kindlasti soovitan programmis osaleda ka neil, kellel tootmisplaanid on veel kaustikutes kirjas. Digitaliseerimine aitas meil panna kommunikatsiooni paremini toimima, töötajad kiiremini ja efektiivsemalt infot vahetama,“ rääkis Konnimois.


orkaani südames on vaikus: Jep - I'm back!\nJep - I'm back!\nNädal või paar tagasi kurtsin VT'le, et mu hääl justkui läheb üha enam lahti nii allapoole kui ülespoole, aga viisipidamine on viimasel ajal logisema hakanud. VT, kellele ka meeldib laulda, vangutas pead ja imestas samamoodi nagu ma ise, et kuidas selline asi üldse võimalik on?\nEllie Gouldingu albumi sõnad,\nselle kohal minu praegune päevik :)\nEile ja täna laulsin Ellie Gouldingu albumi "Halcyon"järgi, mis on üks nõudlikumaid minu 'repertuaaris' ja märkasin, et pean viisi küll. Meenus, et märkasin seda ka eile (sama plaati laulsin).\nJa ma sain aru, et nagu ma eile tundsin end igas asjas jälle kodus olevat (jooga oli super!, meditatsioonid olid mega mõnusad, päevik, kristallid, tarot, viiruk, laulev kauss - kõik toimis ja sujus!) - on ka hääl tagasi. Mina ise olen tagasi! Vaatan, et 10 päeva pidin puhkama ja end oma toas maailma eest varjama pärast kahenädalast tralli hädalise Naabrimehe asju ajades. Tal on sant energia, noh. Aga uskumatu, et kui ise olen tasakaalutu, ei suuda ka viisi pidada - hästi jälgitav väline sisemise tasakaalutuse väljendus.\nMilline tohutu vahe on olla päriselt iseendas kohal või ... ma ei tea ... poolemeelselt nagistada oma väikest elukest. Kui ma pole päris endas, siis ma ei taha üldse mitte midagi teha, kõik tundub ohtlik, nagu see võiks mind endast veel kaugemale viia, sest mina ju ei tea... midagi enam.\nNäiteks ma kardan isegi söögitegemist.\nJa võibolla ongi õige, sest sa paned ju oma energia toidusse ja väga vale on oma perele enda sasinäsu sisse sööta, aga mis sa teed? Eks. Aga täna märkasin, et ma üldse ei karda värskekapsa-frikadellisuppi teha ja mul oli hea meel seda teha. Söögi tegemine on nii hea võimalus naisele - sööta oma perele armastust ja ühtsust sisse. Aga kui su meel on sassis, siis ---\n--- ühesõnaga, kuigi näib, et ma olen lihtsalt peast segi, kui ma järsku süüa teha kardan ja üldse ei taha, on see tegelikult mõneti õigustatud ja loogiline.\nJa kui nendel ettevaatlikel aegadel ma kurvastan oma vastumeelsuste ja tõrgete pärast, näen ma mõnikord juba esimesel päeval, mil harmoonia on taastatud, MIKS see kõik mulle ebameeldiv oli, ja et asjal oli mõte ka sees - ebaloogiline vastumeelsus pole sugugi ebaloogiline vaid üsna tark.\nSiis ma olen nii liigutatud :), et ma isegi labiilsena ja ennast häbistades püüan oma peret kaitsta, tehes asju/ väljendades suhtumisi, mille pärast ma end hurjutan, aga - tegelt tegin õigesti, kui olin neis asjus ettevaatlik.\nOn inimesi, kes saavad end meditatsiooni või mõne muu tehnika või vahendi (kristallid nt) abil tasakaalu viia, aga mina seda kahjuks ei oska. Ma saan ainult oma mõtteid suunata, et ma vaataks 'päikese' poole, aga mediteerida saan ma alles siis kui saan :D, mitte varem.\nMa süütan küünla, süütan viiruki, teen sellega kolm tiiru oma armsa budakuju ees, panen viiruki alusele suitsema, kohendan pleedi oma õlgadel ja jalgu (need pole õlgadel vaid lootosasendis), sulgen silmad, panen esmalt käed nina all kokku ja tänan, siis panen pöidlad nimetissõrmedega kokku (tavaliselt, aga mitte alati), asetan käed põlvedele, hingan paar korda sügavalt ja jään ootama...\nKui ma olen 'labiilne' - siis ma ei suuda äsjakirjeldatud toiminguidki läbi viia - mis siis veel mediteerimisest rääkida. Vaat nii on lood.\nAga kui kõik on juba jälle hästi, siis tunnen kohe väga varsti rõõmulainet ja tean, et algamas on meditatsioon, millest ei raatsigi välja tulla, aga kui ikkagi tulen, olen ergas ja rõõmus veel kaua ja püsivalt :)\nKüllap katsed mediteerida, päevikuid pidada, kristallide pihus hoidmine, raagade kuulamine, loodusfotode vaatamine jms ikka aitavad... Aga kuna nii kaua ei aita ja siis on järsku kõik korras ja ma pole enam poole-meelne, on mul mõnikord tunne, et see kõik on täiesti suvaline, millal mul jälle selline rõõmus ja tugev aeg algab :)\nEt ma võin ju üritada ja sipsida, aga 'kõik' saab heaks, mil ise tahab.\n'Kõik' on selline... tujukas :p\nÜhte ma tean: et vaja on hoida avatust ja usaldust, et see kõrgem miski, mis meis on, tahab ise töötada selle nimel, et udu laiali lükata.\nPatience, my love! ütlen ma endale ikka. :)\nMis ma sellega öelda tahtsingi:...\nma armastan teid jälle, tuvikesed! :)\nMuahh! Muahh! :)\nPosted by karikate emand at 14:19\n"Reporteris" vaatasin seda uut joogavärki 40-kraadises kuumuses...No ei saa aru.Selles olukorras mõtleksin ma ainult sellele, et millal ometi otsa saab ja et mul on ju v ä g a õudne piin olla,mida joogat veel!\nAga mediteerimisest ei tule mul enam ammu midagi välja.Mida rohkem olen lugenud, teadlik ja innukas,seda hullem. Vanasti ikka ,kui teadmisi vähe ja vaid paar raamatut oli vaimu kindlustanud,juhtus ikka imepäraseid asju.See oli veel see õnnis aeg,kui võtsin uskuda imepärasust,kõrgemalseisvust vms. Aga kui nüüd kasvõi Vigala Sassi ERR arhiivist kuulan ja ka tema ütleb, et viimanegi kui asi/juhtumine on ikka ainult inimese ajus, siis---no olen karjaloom, ei saa iseendaga ilma juhtoinata hakkama...\nVäga vahva,kui keegi suudab.\n14. aprill 2016 21:56\nJaa, olen lugenud sellest 'kuumast joogast'... No see soojus pidi liigestele väga hea olema, et paindud ikka palju rohkem kui tavaliselt. Aga mul pole ka huvi proovida, arvan, et mu pea hakkaks kohe valutama.\nSee on väga huvitav, mida Sa rääkisid, et mida rohkem meditatsiooni kohta uurid ja mida lootusrikkamalt teed, seda raskem on...\nMa istusin eile õhtul oma meditatsioonipadjale ja küsisin, kuidas teha ka tasakaalust veidi väljas olevana kindlaks, kas ma olen oma keskmes või mitte, sest üldiselt mul on ikka rõõmus meel ja ma teen ikka oma praktikaid - et kuidas ma tean, mis seisus ma olen?\nJa vastuseks tuli PÜÜDLUS.\nKui ma pole täiesti tasakaalus, siis ma küsin endalt, mida ma enda heaks teha saaks, kas saaks veel paremini jms. - ma püüdlen.\nKui ma olen tasakaalus, siis mul pole mitte kusagile areneda vaja :), kõik on hästi, kõiki praktikaid teen ainult rõõmu pärast, ilma ootuse või eesmärgita.\nMis juhtoinasse puutub, siis mõned India koolkonnad peavad guru leidmist hädavajalikuks, sest ise võid lõputult nösserdada ja praktikaid korrata, aga teatud endale omasest piirist 'tavaline inimene' üksi üle ei saa - kus iganes see piir siis kellelgi on. Aga guru saab teha nagu energiaülekande ja tõsta/avardada su teadvust suure jõnksuga, kui ta arvab heaks seda teha.\nAga-aga... minul on praegu see õnnis seis, kus ma mingeid arenguhüppeid ei igatse ja rõõmustan selle palju üle, mis juba on, kuigi mõistagi jään avatuks ka võimaliku avardumise suhtes :)\n15. aprill 2016 07:49\nEi ole võimalik ja siiski...\nVeidi veidrat vada veel...\nIlu tuleb pika pilli peale\nKevad muutub jumekamaks\nKuukene, kullakene ...


Elektrilevi taastas täna voolu rohkem kui 11 000 majapidamises - DELFI\nRikkekohtade juurde liikumine on raskendatud\nFoto on illustratiivne.Foto: Heiki Rebane\nPraeguse prognoosi kohaselt lõpetatakse enim kannatada saanud maakondades keskpingetööd homme õhtuks, madalpingetööd jäävad nädalavahetusse.\nTugevad tormituuled tekitasid täna Eestimaal rohkelt elektrikatkestusi ning seda eelkõige Saare, Hiiu ja Harju maakonnas.\nTormi algusest saati on Elektrilevi ja partnerettevõtete brigaadid likvideerinud 83 riket, millega on elektrivarustus taastatud 11 500 majapidamisele.\n„Pärastlõunane tugevam tuul on mitmele poole rikkeid juurde toonud, ka saartele, kust torm varajastel hommikutundidel alguse sai. Esimesed suuremad rikked on nüüdseks ka Lääne-Virumaal ja kardetavasti võib hilistel õhtutundidel tulla rikkeid ka Ida-Virumaale, kuna prognoosi kohaselt hakkab seal tuul tõusma,“ andis Klaassen mõista, et torm ei ole veel raugenud.\nKella 18.50 seisuga on üle Eesti vooluta majapidamisi 7393, neist enim Saare (2693) ja Harju (2662) maakonnas.\nPrognoosid rikete likvideerimisel:\nTORMIBLOGI | Rajuilm möllab üle Eesti: vooluta on pea 7000 majapidamist, saarte riketega tegeletakse ka homme (206) 17.09.2020\nÜhtlasi paneb Elektrilevi inimestele südamele – katkenud elektriliinidele ei tohi läheneda, kuna juhtmete alune maapind võib olla pinge all ning anda eluohtliku elektrilöögi. Elektrilevi palub liinile langenud puu või mõne muu ohtliku olukorra fikseerimisel helistada rikketelefonil 1343 või hädaabinumbril 112.