Padme, 2005-11-25 20:00:42\nUuk (Jumala olemusest): Ok, luuletada, laulda, viidata saab, aga mitte diskursiivselt defineerida.\nSelle vastu ei ole ka keegi vaielnud. Jutt sellest, et keel ja mõtlemine on vahendid Jumala kogemiseks, mitte aga kogemus ise. Keeleline tõene ja õige lause Jumala olemusest, kui see võimalik oleks, ei asenda tema kogemist, nagu matemaatiline võrrand footonite tekkest ja levikust ei tee su tuba valgeks ja soojaks.\npriit kelder, 2005-11-25 20:01:20\nLevi, see sulle südamevalu põhjustav Tertullianuse apsakas on lihtsalt imehea näidiseksemplar ristiusuliste silmakirjalikkusest. Nii lihtne see ongi. Ja Tertullianuse sõnad asetavadki kogu ristipraktikale peale pestamatu patu, mida ei kirikukogud, ei paavstikesed ega ka siinsed usuprofesorid pole suutnud maha pesta. Vast sina suudad? Tee heategu kogu ristimaailmakesele, ah?\npriit kelder, 2005-11-25 20:03:34\nLevi: isehakanu on isehakanu, mõnikord esineb juhmi profaanina. Lääne Euroopas nimetati teda ajuti triksteriks, Venemaal Jurodivõiks. Eestis aga via-laseks.\npriit kelder, 2005-11-25 20:04:57\nUuk, ega siinses portaalis ei olegi kombeks asju ega küsimusi tõsiselt võtta. Küsi perenaiselt, kui ei usu mind.\nUuk, Priit K, 2005-11-25 20:09:20\nlevi, PK, 2005-11-25 20:13:26\nSõnu “sõna” või “sõdur” oled küllap varemgi raamatuist vahtinud\nNo aga need sõnad ei ole iseseisvad sõnad lahus inimese mõtetest, viimased aga inimese teadvusest, mis ei ole reaalselt inimesest lahutatav. Seega ei ole ka sõnad-mõtted inimesest lahutatavad. On nii, eks.\nA on üleüldse võimalik lahutada mõtteid-sõnu inimestest, kes ühelt poolt neid ühel v teisel viisil väljendab ning kes need vastu võttis ja nenede üle mõstiskleb.\nSõnad-mõtted saavad olla inimesest lahutatud üksnes siis, kui neid kuulda-vaadelda lahus nende autoritest elik nn vaadelda-otsida vaimus nende tähendust. Kuid see saab toimuda ju ikkagi abstraheerimisprotsessis, mis samuti ei ole mõtlejast-abstaheerijast lahusolevana. Huvitav, eks: sõna on mõte, mis peegeldab autorit elik on autori tahte peegeldus, kuid see ei ole temast lahus, ehkki peegeldus ise ei ole autor; sõna on mõte, mida mõtleja- abstraheerija sai teiselt kelleltki ning mida ta uurib-tunnetab abstaheerimisprotsessi abil, kuid see sõna ei ole ka tema suhtes enam lahusolevana, s.t. kuulub ta olemuse juurde.\nKõik salvestub mällu, mis ei ole inimese olemusest reaalselt lahutatav.\nUuk, nigu, 2005-11-25 20:14:38\nnigu, 2005-11-25 19:51:43\nlevi, PK, 2005-11-25 20:16:37\nUnetades seejuures üha enam selle tõiga, et sõnad ei ole need fenomenid, mida nad märgivad.\nMissuguseid fenomene, mida sõna sinu arvates ei ole, sa silmas pead?\nPadme, 2005-11-25 20:20:33\nUuk, Padme, 2005-11-25 17:10:09 Eiei. Nii ikka päris ei lähe, et kuulutame Jumala absoluudiks (sest, kes ta muidu olla saaks), ning seejärel omistame Talle kõik need omadused, mis me loogika aboluutsusega kaasnevale dikteerib. Jumal on üleabsoluut.\nKuulutame? Ma arvan, ta on absoluut. Kuid siin tuleks edasi lahti rääkida, mida me mõistame absoluudi ja absoluutsuse all. Meil ei õnnestu seda olemist millegi muuga võrrelda, ei saa ka tuua mingit kõrgemat mõistet, seepärast peaks meie käsitlus olema absoluuti analüüsiv, deduktiivne selle lahtikirjutamine, mis absoluut oma eri olemistes on. Selles lahtikirjutamises aitavad meid sellised asjad nagu filosoofia kategooriad, mis väljendavad teatavaid objektiivseid üldisi suhteid. Neid kategooriaid abiks võttes saaksime veidi absoluuti analüüsida küll. Ja teadvuslikult ka mõista.\nHoopis teine asi on absoluudi kogemine. Kuna me ise pole absoluutsel tasandil, siis me pole ka võimelised absoluuti absoluutsena kogema – ikka ainult vastavalt oma võimetele ja piiratusele. Kuid et me põhimõtteliselt oleme võimelised absoluuti osaliselt siiski kogema, see on mu tees tõesti. Sest absoluutsus poleks absoluutne, kui ta poleks ka mitteabsoluutne ja sellisena kogetav.\nKuid kogu see jutt siin... Meie tulemuslikkus sõltub väga palju meie käsitlusviisist. Teataval tasandil saame olla vaid loogilised ja käsitleda asju vaid loogika abil, sest me ei oma vähimatki isiklikku kogemust absoluutsest selle absoluutsel olemistasandil. Kui ütlesin „loogika”, siis ma ei pea silmas kooliprogrammide formaalloogikat, vaid dialektilist, kategooriate kui reaalsuse suhete väljendajatega tegelevat loogikat. Meie oskusest selle loogika kasutamisel sõltub ka meie mõistmise tase. Kuid kategooriad ja nendega opereerimine oleks juba omaette teema.\nKui Priit Kelder oma juba pealkirjas esitab meile kaks võimalust Jumala elusolendiks olemise kohta – on ja ei ole – ja siis seletab, et üks võimalus on õige, teine väär, siis pole nagu selle arutamisega sel tasemel mõtet üldse kaasa minna.\nlevi, PK, 2005-11-25 20:35:02\nKuid vaidlustes kasutatakse just neid kokkuleplaslikke relvi - sõnu - kui võitlusvahendeid. Sõdur - antud juhul sina - sõdib nende abil ja loodab võitu.\nKuidas on see võimalik, et keegi, kes teisega suhtleb saab üldse võitluseks kasutada sõnu kui inimese loomusest eraldiolevaid relvi? Minu arvates ei ole see võimalik. Kuigi ei ole üldse õige, et inimene saaks kasutada midagigi iseendast lahusolevana oma eesmärkide realiseerimiseks, võib sulle järgiandmise huvides vaid nentida seda, et ainus ja parim, mida inimene kasutada saab on ta ise. Tervikuna, kuid erinevate väljendustena. Seega võiks tinglikult öelda, et inimene saab võitluseks kasutada vaid iseennast, mille konkreetseks väljenduseks võivad olla ka mõtted-sõnad....\nSee ei vabanda eksimust, et inimesed räägivad igatsugu asju. Muide, väga tavaline on olukord, kus inimene räägib midagi, mida tähistavad sõnad ja nende tähendus ning tema enda tunnetus räägitava tähendusest lähevad sõnade tähendusest lahku. Isegi selline olukord on reaalselt võimalik, kus inimene ajab pealtnäha tarka juttu, kuid ise ta reaalselt aru ei saa (ei teadvusta), mida ta räägib, ehkki mõistab enda tundeid, mis nende sõnade rääkimist ‘provotseerib’ ja rääkimise ajal teda valdab. Rääkimise ajal talle tundub, et kuna tunded ja rääkimise kui protsessi vahel ei esine vastuolu elik pinget, siis ta usub, et räägitu sisu vastab tema enesetundele ja räägitu on seetõttu õige, adekvaatne. Tegelt see aga nii ei ole. Vot nii.\npriit kelder, 2005-11-25 20:37:08\nLevi, sõna “kapsas” ei ole kapsas.\nAsjad võivad eksisteerida ka ilma sõnadeta, kuid tekib vana küsimus: on’s maailm üldse olemas ilma seda tunnetava inimeseta? Olen siin kevadel toonud näite Jungist, kes avastas selle mõttekäigu, kui möödunud sajandi algul juhtus rändlema Lääne-Aafrikas ning sattus platoole, kus tema meelest polnud inimese jalg varem veel tatsunud. Ning siit ka tema imestus: seda platood polnudki varem olemas, kuivõrd polnud inimest seda kaemas!\nKuid sinu sõnade seostamine üksnes inimesega on tsipa jäik ja lünklik. Mu kilpkonn reageerib ka sõnadele. Rääkimata arvutist. Seega, väidan, et sõna ei ole mõte, mis peegeldab autorit, nagu sa esitasid. Sõna on, muuseas, sõna, ja kogu lugu.\npriit kelder, 2005-11-25 20:43:10\nSolvumist etendav Padme:\nOska lugeda, tütarlaps! Kus kohas ma ütlesin, et üks variant on “õige”, teine “vale”. Ma esitasin lihtsameelsetele ja ususõgedatele vaid abikäe ja soovitasin, et neil oleks kergem edasi mõmiseda, kui nad ei koormaks jumalat oma sääsepirinaga ja väljamõeldud kentsakte omadustega. Sa käitud lapsena, kes omistab teisele oma luulumõtteid. Pole ilus, teen sulle kodanikuna märkuse su ebaviisakuse pärast.\nlevi, PK, 2005-11-25 20:52:02\nMina olen 89 aastat juba olnud ülimalt rahumeelne ning ilmutan seda meelt ka oma siinseis kommides.\nSee võib nii tunduda vaid sulle, kuid kellelegi teisele aga mitte. Täiesti rahumeelne on see, kes kutsub kõigis teistes esile rahu v heameele.\nVõta siis õppust kasvõi olukordadest, kus enesele täiesti rahumeelsena v rõõmsana v targana tunduv inimene tapab ülima sadislikkusega teise inimese, tehes seeläbi haiget ka tema lähedastele. Jne.\nVõta õppust kogenumailt.\nÕppust saab üksnes siis võtta, kui kogemused erinevad, kuid emotsioonitajud või tarkuse äratunnetus kattuvad.\nPadme, 2005-11-25 20:54:57\nMinu meelest on olukord selle Jumala ja tema olemuse üle teoloogilis-filosoofilise seletamisega umbes samane praeguse füüsika olukorraga ainelise maailma aluste uurimisel.\nFüüsika on jõudnud mateeriast arusaamades stringideni - 2-mõõtmeliste abstraktsete objektideni, mis eksisteerivad vaid n.ö. paberil ja teooriana, teatava abstraktsioonina füüsiku teadvuses. Meil pole vähimatki lootust neid 2-mõõtmelisi matemaatilisi objekte kuidagi oma 3-mõõtmelises maailmas kogeda, nendega eksperimenteerida - meie 3-mõõtmelises ruumis neid lihtsalt pole olemas. Seeläbi on füüsikast saanud praktiliselt puhas otsesele meeltekogemusele mittetoetuv matemaatika.\nLoogiliselt Jumalast rääkides me saame samuti vaid opereerida teatavate loogiliste abstraktsioonidega, kuid mitte Jumala endaga.\nVõibolla see analoogia veidi selgitas mu mõtet, milleks on füüsikas matemaatika, teoloogias ja filosoofias vastavalt loogika hea, ja ka seda, et ega meil teist viisi neist asjust – mateeriast ja Jumalast - rääkida õieti polegi.\nMateeria on olemuses tänase füüsika vaatevinkli kohaselt meie jaoks matemaatiline abstraktsioon, Jumal oma olemuses loogiline abstraktsioon. Kuid see ei tähenda, et mateeriat poleks olemas või Jumalat poleks olemas. Et meie käsitlused on vaid matemaatilis-loogilised, see on siiski meie teadvust ja teadvusliku tunnetuse piiratust iseloomustav, ja ainult.\nNagu füüsik peab kaasajal perfektselt valdama matemaatilist aparatuuri ja matemaatilisi suhteid, et midagi üldse öelda mateeria kohta, nii teoloog-filosoof peab valdama loogikat ja selle abstraktseid suhteid ning operatsioone - nende läbi me oleme siiski veidi võimelised eneses selgust looma, mis on aineline ja mis on vaimne ja mis ja milleks üldse.\nJah, igaüks võib midagi arvata mateeria kohta, nagu igaüks võib midagi arvata Jumala kohta, kui aga ei vallata piisaval tasemel matemaatikat ja dialektilis-loogilisi mõtlemisoperatsioone ja -tehnikaid, siis arvaku aga igaüks mida tahab - see pole eriti oluline.\nJa olulisim: olemata füüsik saab inimene materiaalses maailmas elada ja hakkama. Olemata teoloog-filosoof saab inimene samamoodi hakkama ka Jumala maailmas.\nlevi, PK, 2005-11-25 20:56:06\nKokkuleppijate all mõtlen ma üldiselt inimkonda kui sellist, kes on aegade jooksul võtnud ennatlikult ette ja nimetanud asju nimedega ning seejärel neisse nimetustesse arutult kiindunud.\nNeed ei ole kokkuleppijad, sest puudub kokulepitav objekt. Samuti ei ole nad siis ka kokkuleppijad. Teine asi on heakskiitmine, omaksvõtmine, rahuldumine olemasolevaga jne, kuid sel ei ole kokku leppimisega mingitki pistmist. Kokku saab leppida üksnes teisejärgulistes asjades, mis ei kahjusta tunnetatut elutõde. Nii saab kokku leppida, kumba teed mööda minna Viljandist Narva, mitte aga Narva asukoha suhtes.\nPadme, Priit, 2005-11-25 20:57:32\nOska lugeda, tütarlaps!\nViisakaks ei hakka, vastuseid ei saa.\nNagu see 333338 - eesti keeles ei kirjuta, vastuseid ei saa.\nlevi, PK, 2005-11-25 21:22:06\nSiin ongi su komistuskivi elik teadmatus. Või demagoogitsed teadlikult.\nSamas on tõsi, et sõna ‘kapsas’ ei ole füüsiliselt kapsana söödav, kuid juhuksin su tähelepanu asjaolule, et see sõna ‘kapsas’ on materiaalsuse (füüsilise kapsa) vaimne vaste, mida jällegi ei ole võimalik sellest materiaalsest vastest, mida ta märgistab, lahutada. Sulle vaid tundub, et need on eraldiseisvad, vaid seetõttu, et sa omistad abstraktsioonile elik ‘sõnale’, mis midagi tähistab, iseseisva iseseisvuse tähenduse ning tunnistad üksnes materiaalsuse olemasolu. Elik kasutad vaimsust selleks, et eitada vaimsust v lahutada seda materiaalsusest. Küllaltki levinud nähtus.\nSamas: ega’s kapsas, mida sõnana väljendatakse, saagi olla füüsilise kapsa asemel sõnana söödav, kuid sõnana väljendatud kapsas on ju ikkagi sõna, mis olemuslikult inimese loomusega seotud ja selles sisalduv ‘kapsas’ on seesama kapsas, mida sõnaga osundatatakse. Olgu selle sõna ‘sisuks’ siis mistahes tähendus. Või on sinu arvates sõnana väljenduv kapsas mingi teine kapsas, kui füüsiline kapsas, mida söödakse (või kapsaks loetud raamat)?\nAsjad võivad eksisteerida ka ilma sõnadeta, kuid tekib vana küsimus: on’s maailm üldse olemas ilma seda tunnetava inimeseta?\nSelle küsimuse tingis su vale lähtearusaam. Otseloomulikult on ‘füüsilised asjad’ asjadena olemas ka ilma inimese tunnetuseta ja sõnata. Iseküsimus on, mis on see nähtus, mis need asjad meile asjadena tunnetavaks teeb. Aga materiaalsus on nn väljaspool inimest sõltumata inimese enda tahtest või tunnetusest.\nOlen siin kevadel toonud näite Jungist, kes avastas selle mõttekäigu, kui möödunud sajandi algul juhtus rändlema Lääne-Aafrikas ning sattus platoole, kus tema meelest polnud inimese jalg varem veel tatsunud. Ning siit ka tema imestus: seda platood polnudki varem olemas, kuivõrd polnud inimest seda kaemas!\nJu siis ta ei pidanud silmas materiaalse maailma olemasolu, vaid iseenda subjektiivset taju, et selline materiaalsus ei olenud varem talle tajutav. Mis iseenesestki mõista ei tähenda, et seda varem objektiivsest tähenduses (inimesest sõltumata) ei olnud.\nKui sõna ei ole sinu loomusega seotud ja mittelahutatav, siis miks elusolend vaatab ütleja poole või otsib sõna (heli) asukohta, kust see lähte sai?\nlevi, PK, 2005-11-25 21:31:33\nSry, viimane lause peaks olema järgmine:\n“Kui sõna ei oleks sinu loomusega seotud ja oleks sinust lahutatav, siis miks elusolend vaatab just ütleja poole või otsib sõna (heli) asukohta, kust see lähte sai?”\ntoomas, 2005-11-25 21:42:28\nSõna on tõesti sõna ja kogu lugu, kusjuures tal on konkreetne ilmnemiskuju: värelus kopsust huulteni; õhus; kõrvas.\nSamuti mõte on mõte ja kogu lugu konkreetse ilmnemiskujuga ajus.\nKolmandaks: tegu on tegu ja kogu lugu konkreetse ilmnemiskujuga lihastes.\ntoomas, 2005-11-25 21:47:04\nsõna on mõte, mis peegeldab autorit elik on autori tahte peegeldus, kuid see ei ole temast lahus, ehkki peegeldus ise ei ole autor; sõna on mõte, mida mõtleja- abstraheerija sai teiselt kelleltki ning mida ta uurib-tunnetab abstaheerimisprotsessi abil, kuid see sõna ei ole ka tema suhtes enam lahusolevana, s.t. kuulub ta olemuse juurde.\nLisaks veel see, et mõte ja sõna erinevad selle poolest, et peaks olema arusaadav, mis mõttes on võimalik öelda, et mõte ei valeta, aga sõna võib valetada.\nmõtte, sõna, teoga


Riigi loid suhtumine kriisi leevendamiseks on tekitamas esimesi ohvreid - Põllumajandusuudised\nRiigi loid suhtumine kriisi leevendamiseks on tekitamas esimesi ohvreid\nHomme toimub Riigikogus 2015. aasta riigieelarve seaduse eelnõu teine lugemine. Ootame jätkuvalt, et parlamendis astutaks konkreetseid samme põllumajanduse toetamiseks riigieelarve kaudu EL poolt lubatud mahus.\nSee aitaks leevendada Venemaa impordikeelu ulatuslikku negatiivset mõju põllumajandus- ja toidusektorile ning ära hoida põllumajandusettevõtete sissetulekute kardinaalse vähenemise, mis on põhjustatud nii ebasoodsast turukonjunktuurist praktiliselt kõikides põllumajanduse tootmisharudes (piim, liha, teravili, aiandus) kui ka riigi varasematest otsustest põllumajandus- ja maaelutoetuste vähendamiseks.\n„Venemaa impordikeelu kehtestamisest on möödunud üle 3 kuu. Kogu selle aja jooksul oleme juhtinud avalikkuse ning Eesti ja Euroopa poliitikute tähelepanu sellele, et julgeolekukaalutlustel kogu ühiskonna huvides tehtud poliitiliste otsuste majanduslikke mõjusid tuleb kanda eelkõige põllumajandus- ja toidusektoril. Toidusektorile kehtestatud sanktsioonide mõjul kannatab eelkõige selle ahela esimene lüli ehk põllumajandustootjad,“ ütles Eesti Põllumeeste Keskliidu juhatuse esimees Kalev Kreegipuu. „Enamus otsustajaid on väitnud, et nad saavad põllumeeste murest aru ja tegutsevad olukorra parandamise nimel. Samas pole 3 kuu jooksul sõnadest kaugemale jõutud ja seni pole suudetud teha praktiliselt ühtegi otsust, mis konkreetselt parandaks järjest keerulisemaks muutuvat olukorda,“ lisas Kreegipuu.\n„On arusaadav, et uute turgude avamine ei käi päevapealt, kuid toidujulgeoleku ja sektori normaalse funktsioneerimise säilitamiseks on vaja teha ka teistsuguseid otsuseid. Oleme korduvalt viidanud võimalusele rakendada siseriiklikke üleminekutoetusi, mille otstarbekuse üle võiks hea turukonjunktuuri puhul ju arutleda, kuid praeguses kriisis ei tohiks küll tekkida kahtlust sektori toetamise vajalikkuses. Oleme kindlalt veendunud, et praeguse kriisi olukorras sektori toetamise kaudu säilitatud toidutootmine toob hiljem riigieelarvesse tulu mitmekordselt tagasi,“ ütles Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja juhataja Roomet Sõrmus.\nLisainfo: Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja juhataja Roomet Sõrmus, [email protected], tel 520 5857, tel 51 26 185


Päevik: Rattaga: Soodla - Mustjõe ja mootorrattavõistlus\nOlin pähe võtnud, et pean minema rattaga sõitma, olgu ilm ja muu mis on.\nAlgus oli keeruline - linnas tekkis palju tegemisi, kohale jõudes oli värskelt pumbat rehv pooltühi (mul tekib aina suurem umbusk tubeless süsteemi pihta), no ja vihma sadas täiega. Kuid kui peab, siis peab! Ja vähemalt niipalju olin õppinud, et käsipump oli kotis kaasas.\nMa ei tea mitte midagi alast Piibe maanteest lõuna pool. Seega joonistasin endale vastupäeva ringi Soodla (suletud) kõrtsist raudteeni ja tagasi.\n- Metsa- ja kruusteed kuni Mustjõe külani.\n- Mustjõe ise. See pole isegi küla, vaid raudteejaam ja kaks maja.\n- Mustjõe off-road / maastikusõidu ala. Siin algas just võistlus - AEX motoklubi hooaja lõpetamine. Jäin pidama ja vaatasin, kuidas mootorratturid liivasest mäest üles jooksevad.\n- Lumila järv.\n- Kruusakaid ja sihte pidi tagasi maanteeni.\n- Soodla veehoidla lõunakülge pidi kõrtsini.\nRing tuli umbes 36 km, 3 tundi bruto.\nMaastik on seal täiesti reljeefita. Üldiselt kena mets ja raiesmikud. Ala läbivad pikad igavad kruusateed. Sõitsin ise ikka väiksemaid teid ja sihte pidi, vahepeal polnud teed üldse - maastikuratta ja laia rehvi võlu ja lõbu.\nVihm oli nuhtlus. Mu telefon ei tööta niiskest peast. Kusjuures Google kaart veel toimib, aga RMK rakendus üldse mitte. Paberkaarti selle piirkonna kohta mul pole.\nOli keskmiselt huvitav; tahan veel.\nKäisin kanuumatkal mehega, kes orienteerus ka autos paberkaardiga, kanuus olid kaasas mõned atlase lehed. Tema olukorrast ülevaade oli heas mõttes eriline, üldiselt teadis, kus on ja kuhu läheb, ta mõtles aktiivselt.\n20a vana kvaliteetne paberkaart võib olla mõistlik ja odav investeering, pole nii kahju, kui vihmaga laguneb ja võib saada üllatusi:\nNad müüvad ka uuemaid, trükitakse just sinu jaoks, A1 kaart on vist 7.-. See võib vabalt olla plotteri omahinnale lähedane hind.\n28 October, 2019 11:09\nVot see on midagi uut!!\n28 October, 2019 11:19


Tähistatakse ülemaailmset diabeedipäeva - Kliinik.ee\nDiabeedipäeval loodetakse veresuhkru mõõtmisega üha enam tähelepanu pöörata diabeedile ning panna inimesi rohkem mõtlema oma tervise üle.\nEestis elab kümneid tuhandeid inimesi, kes ei ole oma diabeedist teadlikud. Maailma diabeedipäeval antakse kõigile inimestele võimalus mõõta Selverites üle Eesti oma veresuhkrut tasuta.\nStatistika kohaselt võib selliseid haigeid olla Eestis kuni 70 000. Diabeedihaigeid lapsi on Eestis umbes 700. Tänavu aasta alguses oli vaid 15 protsendil lastest olemas insuliinipumbad. Praeguseks on insuliinipumba saanud erinevate kampaaniate, toetajate, ürituste ja annetajate abil juba 63 last. Maailma Diabeedipäeval ja TÜK Lastekliiniku sünnipäeval teeb ka ravimifirma Sanofi annetuse TÜK Lastefondile lastele insuliinipumpade muretsemiseks.\nLastefond loodab, et uuest aastast tõuseb patsientide vanusepiir, kes endale haigekassa toel edaspidi pumba võivad saada, neljalt aastalt 18-le.\nMaailma diabeedipäeva tähistatakse igal aastal 14. novembril - Frederick G. Bantingi, kelle töö koos Charles Bestiga viis insuliini avastamiseni, sünnipäeval.\nKeda ohustab diabeet?\nNeli sammu diabeediriski vähendamiseks\nDiabeet - kas mind ohustab 2. tüüpi diabeet?


Majanaabritelt varastanud naine lubas kahjud hüvitada - Saarte Hääl\nSeitsme aasta vältel Sõmera korteriühistu esimehena ühistule 11 000 euro suuruse kahju tekitamises süüdistatav naine nõustus kohtus kokkuleppemenetlusega ja teda karistati nelja kuu pikkuse tingimisi vangistusega.\nKohus tunnistas Tiina Kalapüüdja raha omastamises süüdi. Naine oli ühistu raha kokku summas 5057 eurot kandnud oma isiklikule kontole, märkides makse selgitusse “autokompensatsioon” või “makse”. Lisaks võttis ta 5697 eurot ühistu kassast. 8400 eurot on ta varem juba tagasi maksnud.\nKalapüüdja nõustus nüüd maksma kahe kuu jooksul korteriühistule veel 2000 eurot. Nõue oli esitatud 2612,22 eurole, kuid 612,22 eurost loobuti tingimusel, et asi laheneb kokkuleppemenetluses. Süüdimõistetu sai karistuseks nelja kuu pikkuse vangistuse ühe aasta pikkuse katseajaga. Lisaks tuleb Kalapüüdjal tasuda 1757 eurot menetluskuludeks.\nVeebruaris ütles Tiina Kalapüüdja Saarte Häälele, et kümne Sõmeral korteriühistu esimehena tegutsetud aasta jooksul kulutas ta ühistu asjade ajamiseks oma raha, mida ühistu liikmed eriti agaralt kompenseerida ei tahtnud. “Ühistu juhatuse liikmed ei ole mitte üks lill selle aja jooksul maja jaoks liigutanud. Pidin üksi selle ühistu looma ja olin šokeeritud, et see asi niimoodi läks,” sõnas Kalapüüdja toona.\nTema sõnul oli arvestuslikult 130 euro omandamine igas kuus põhjendatud ja ta tõdes, et pabereid tehtud kulude kohta vormistatud pole. “Oleks võinud tagantjärele need paberid ju teha. Nad ei teinud,” märkis ta veebruarikuus.


27.01.21 Kasvukursil: auditeerimine, kas võimalus või kohustus? - Podcastid.ee\n27.01.21 Kasvukursil: auditeerimine, kas võimalus või kohustus?\nAastaaruande esitamine ja auditeerimine paistavad ebamugava kohustusena, kuid aina rohkem näevad ettevõtjad selles võimalust suurendada oma usaldusväärsust ning tõestada, et tegutsevad kooskõlas turunduskampaaniates lubatud väärtustega. Kui börsiettevõtted lähtuvad juba täna aruandluses printsiibist mida rohkem seda uhkem, siis 2020. aasta numbrite mõistmiseks tuleks ka teistel ettevõtetel olulisem informatsioon lisades lahti kirjutada.\nAastaaruande aluseks on korrektne raamatupidamine, mis liigub üha enam raamatupidamisbüroode kätesse. Saates uurime, miks see nii on ning missuguseid nn kombolahendusi ettevõtjad praktikas saada soovivad.\nSaates on külas ühisrahastusplatvormi Estateguru tegevjuht Mihkel Stamm, Grant Thornton Balticu partner ja audiitorvaldkonna juht Mart Nõmper ja Grant Thornton Balticu partner ja raamatupidamise valdkonna juht Anastasia Borovaja. Saadet juhib Äripäeva raamatupidamise ja finantsjuhtimise teemaveebide juht Marianne Lõhmus.\n14.04.21 Sisuturundussaade. Müügijuht — positsioon kahe tule vahel?


Põlluinfo: putukad võivad saagi hävitada - Põllumajandusuudised\nSelle nädala põlluinfos jagab Scandagra Eesti ASi agronoom-nõustaja Tiiu Annuk soovitusi, kuidas tõrjuda suvirapsi ja teravilja kahjureid.\nLisaks ebasoodsatele kasvutingimustele (kuumus, põud, ebaühtlane tärkamine) kimbutavad suvirapsi kahjurid. Eelmine nädal leidsime suvirapsil kapsakoi (Plutella xylostella) röövikuid ning ka hiilamardikad (Meligethes spp) on lehtede vahel peidus, ootamas rapsil arenevaid õiepungi. Samas võivad suvirapsile muneda ka varre-peitkärsakad (Ceuthorrynchus pallidactylus), kuigi tõenäoliselt suuremad kahjustused tehti talirapsil, kuna kuumad ilmad soodustasid lühemat munemisperioodi. Tõenäoliselt võivad kahjustused olla suvirapsi varajasemates külvides. Talirapsil võib kohata nii kõdra-peitkärsaka (Ceuthorrhynchus assimilis) kuikõdrasääse (Dasyneura brassicae) kahjustust, lisaks varre peitkärsaka kahjustust. Viimase vastu kahjuks enam midagi ette võtta ei saa.\nTeraviljadel võime kohata massiliselt lehetäilasi (Aphididae), ripslasi (Thripidae), viljakukkesid (Lema melanopa, L. lichenis) jt. kahjureid.\nVäga arvukalt on sel aastal teraviljadel rootsi kärbse (Oscinella frit) kahjustust ja eelkõige oleme täheldanud piirkondades, kus on vähem vihma sadanud. Rootsi kärbes muneb teravilja lehekaenlasse. Vastsed on kuni 4 mm pikad, valged, jalutud ning ilma eristuva peata vaglad. Vaglad vigastavad keskmise lehe alust, leht kolletub ja närtsib. Kolletunud lehe alumine osa on märg ja tundub mälutuna, ning tuleb tõmmates kergesti ära. Eestis annab 2, harva 3 põlvkonda. Esimene põlvkond kahjustab suvi-, teine talivilju. Kahjuri hulgalisel esinemisel jäävad põllule suured tühikud. Kahjustatud peavõrsega taimed annavad palju mitteproduktiivseid võrseid, meenutades puhmikut. Kahjustus on enamasti koldeline. Kõrreliste pähikutes kahjustavad kas esimese põlvkonna hiljem koorunud või teise põlvkonna vaglad. Kahjustuse tagajärjel muutuvad terad kõlujaks, sellise tera sisemusest võib leida vagla, nuku või nukukesta. Kahjustuse ja saagikao suurus oleneb kollete arvust ja suurusest ehk kahjustatud pinnast. Mõnel põllul on see ulatunud 30%-ni. Tõrjekriteerium: kui alates tõusmetest kuni võrsumisfaasi lõpuni on 10-15% taimi on kahjustatud, tuleb keemiliselt pritsida. Kuna kahjurid on taime sees, sobivad vaid süsteemse toimega tooted nagu Danadim 40 EC, kulunorm 0,5 l/ha ja Proteus OD, kulunorm 0,6-0,75 l/ha.\nArvestades varasemate aastate ulatuslikke kahjustusi just kuiva kevade puhul, ei tohiks kapsakoi esinemist tähelepanuta jätta.\nKapsakoi on pisike hallikas liblikas, kelle tiibade siruulatus on 15-17 mm. Vastsed on 12 mm pikkused, roheka keha ja pruuni peaga röövikud, kes puudutamisel hakkavad elavalt vingerdama või laskuvad võrgendi abil lehelt alla. Kapsakoi muneb ristõieliste lehtede alumisele küljele. Kapsakoid munevad väga erineval ajal, osa neist hakkab kohe munema ja osa võtab ette pikemaid rändeid ning muneb hiljem. Üks emane võib muneda kuni 200 muna. Soodsates temperatuuri tingimustes nagu praegu kooruvad munadest 4-5 päeva pärast väikesed röövikud, kes algul kaevandavad taime soontes ja sammaskoes, hiljem toituvad üldjuhul lehe alumisel küljel. Hiljem taime kasvades epidermis rebeneb ja taim muutub pitsiliseks (auguliseks). Röövikud tungivad ka taime südamikku, kahjustades õisikut. Täelepanelikult vaadates näeme esmalt õrna võrgendit ja siis pisikesi röövikuid. Röövikujärk kestab olenevalt õhutemperatuurist 3-5 nädalat, seejärel nukkuvad hõredas kookonis. Nukuperiood kestab 1,5-2 nädalat, ning seejärel ilmub teine põlvkond. Täiskasvanud röövikud on toidutaime lehtedega üsna ühte värvi ja seetõttu raskesti märgatavad. Kapsakoid võivad kahjustada nii suvi kui talirapsi. Talirapsil kahjustavad noori kõtru ja seemneid. Kapsakoi tõrjet alustatakse, kui ühel taimel on 5-10 röövikut ja selliseid taimi on põllul vähemalt 10%.\nKuigi igal pool pole veel suvirapsil õisik moodustunud on hiilamardikad juba lehtede vahel olemas, seega tuleb jälgida ka hiilamardikate arvukust. Hiilamardikate tõrje kriteeriumiks loetakse, kui õiepungade algfaasis on ühe taime kohta on 1-2 mardikat või vahetult õitsemise eel 4 mardikat, sel juhul tuleks tõrjega alustada kohe.\nVarre-peitkärsaka kahjustused ilmnevad sageli varsumise ajal, kus vageltõugud kaevandavad rapsivarres, liikudes ülalt alla juurekaela suunas. Vahel on kogu vars seest õõnsaks söödud. Kui Teie suviraps on varsumisfaasis on kahjustust kerge tuvastada. Põllu äärtes on tavaliselt kahjustused suuremad. Taimed on sageli harulisemad/põõsasjad, võrsuvad altpoolt ja varre alumine osa on paksenenud. Kahtluse korral tõmmake taim välja ja lõigake pooleks. Kui leiate seest tõugud (valge, musta peaga) on tõenäoliselt tegemist varre-peitkärsaka vastsega. Kahjustatud vars kuivab ja murdub, seemned jäävad peeneks, sageli lehed kolletuvad ja kuivavad. Tõrjekriteeriumiks on 1 mardika leidmine 6 taime kohta. Sageli tõrjume peitkärsakat koos hiilamardika ja kapsakoidega.\nKapsakoi röövikud suvirapsis\nKontaktse toimega tooted annavad kiire, kuid lühiajalise efekti tõrjumaks kahjureid. Soovitame lisada lisa märgajat, et kontaktne toode püsiks kauem peal. Hiilamardikate, maakirpude ja kapsakoide valmikute tõrjeks sobivad enamus kontaktse toimega tooted nagu Karate Zeon 0,1-0,15 l/ha, Kaiso 50 EG 0,15 kg/ha, Fastac 500,2-0,3 l/ha, Decis Mega 0,125-0,15 l/ha, Mavrik 0,2 l/ha, Evure 0,2 l/ha. Kuna teada on, et putukad on muutunud või muutumas resistentseks erinevate püretroidide suhtes, soovitame järgida insektitsiidi kasutamisel rotatsiooni s.t. kasutada erineva toimeainega tooteid.\nLisaks soovitame kasutada toodet Avaunt-i. Avaunt on eriti tõhus naeri-hiilamardikate vastu, kes on muutunud resistentseks püretroididele nagu nt. Fastac 50, Decis Mega. Toodet sobib kasutada nii suvi- kui talirapsil ja rüpsil. Avaunt on kontaktne toode, kuid sarnaselt süsteemsetele toodetele annab pikema kaitse mardikate vastu, kuna toimeaine läheb vahakihti ning püsib seal kuni 14 päeva. Avauntiga kokku puutunud naeri-hiilamardikad lõpetavad söömise mõne tunni möödudes, muutuvad liikumatuteks või nende liigutused on koordineerimatud ning lõpuks surevad 1–3 päeva jooksul. Avaunti efektiivsus kapsakoi valmikutele (liblikatele) on madal, seega, kui teil on ka suvirapsil kapsakoi liblikaid, tuleb kasutada mõnda teist toodet lisaks. Samas tõrjub Avaunt väga efektiivselt kapsakoi röövikuid, kes tootega kokku puutudes mõne tunni jooksul lõpetavad toitumise ja hakkavad koordineerimatult liikuma. Röövikud kukuvad maha ja hukkuvad 1-2 päeva jooksul. Seega annab Avaunt surmava löögi hiilamardikatele ja kaitse kapsakoi vastu. Kapsakoi feromoonpüüniseid on otstarbekas kasutada eelkõige kahjuri prognoosi eesmärgil.\n• Kui kasutate insektitsiide ja kui vee pH on 7 või rohkem, väheneb märgatavalt toote toime.• Veepehmendajad nagu PHFIX5 ja HEFE pH Quattro tuleb alati esimesena pritsipaaki lisada, enne kui teised komponendid paagisegule lisatakse. Eriti soovitatav on vahendit kasutada putukatõrje, glüfosaatide ja kasvuregulaatorite kasutamisel.• Boori kasutamine tõstab vee pH-d üle 8, segus insektitsiidiga on katsed näidanud kuni 50% toime vähenemist 2 tunni jooksul. Kasutussoovitus: pH FIX 50-120 ml 100 l pritsimisvee kohta. Esmalt lisage insektitsiid ning hiljem boor – nii jäävad toimeained aktiivseks ja saavutate parima tulemuse, samuti imendub sel juhul rohkem boori läbi lehe. Kui on lisatud paagisegusse fungitsiid töötab ka see sel juhul täisvõimsusel.• Leheväetiste lisamisel paagisegusse kasutage võimalusel vähemalt 200 l vett/ha-le.• Praktikas on väga raske ette näha erinevate toodete kokkusobivust, kuna seda võivad mõjutada mitmed faktorid. Kahtluse korral tasub võtta aega ja teha proovisegu enne paaki panemist. Lisaks kontrollige erinevate paagisegude kokkusobivust veebilehelt: www.tankmix.com.• Tavaliselt on toote märgistusele kirjutatud, milliste ühenditega konkreetset toodet ei soovitata segada, lugege etiketti enne toote kasutamist ja paagisegu tegemist.\nSüsteemse toimega tooted nagu Biscaya 0,3 l/ha ja Proteus OD 0,6-0,75 l/ha annavad pikemaajalise kaitse kahjurite vastu, tavaliselt on see kuni kaks nädalat, paljuski sõltub taime kasvukiirusest. Seetõttu on kahjurite vastu tõhus kasutada nii, kontaktse kui süsteemse toimeainega toodet korraga, et anda pikemaajaline kaitse kultuurile. Eriti kui probleemiks on kapsakoid, tuleb arvestada, et munadele tooted otse ei mõju ning kui röövikud on väljunud saaksid need hiljem hukka. Proteus OD sisaldab 1% kontaktset toimeainet, lisaks süsteemsele, kuid resistentsete populatsioonide olemasolul soovitame lisada kontaktset toimet juurde, mõne muu tootega.\nLisaks on lubatud kasutada rapsil toodet Pyrinex Supreme (registrist kustutatud, ajapikendus kasutamiseks 01.07.2019), mis oli registreeritud peitkärsakate, kõdrasääse, naeri-lehevaablane ja suure maakirbu vastu. Toime kahjuritele avaldub, kui preparaati neile otseselt peale pritsitakse või kui nad toituvad taime pritsitud osadel. Fumigantse toime tõttu (preparaadi aurustunud faas) tõrjutakse ka raskesti ligipääsetavates kohtades asuvaid kahjureid. Kloorpürifoss on efektiivne imevate putukate (lehetäid, ripslased jt), närivate putukate (näiteks mardikalised, liblikalised ja nende vastsed) ning isegi punase kedriklesta vastu. Kuna Pyrinex Supreme sisaldab kahte toimeainet, erineva toimemehhanismiga annab hea pikaajalise ja kiire “nokaudi” efekti tänu toimeainete kloorpürifossi ja beetatsüflutriini teineteist täiendavale toimele. Pyrinex Supreme kaitsev toime vältab vähemalt 7-14 päeva, sõltuvalt tingimustest ja kahjurite rünnakust. Kulunorm 0,75-1,25 l /ha, sobib kasutada ka teraviljadel ripslaste ja lehetäide tõrjeks ning kartulil kartulimardika vastu.\nAinult kloorpürifossi sisaldav toode Helios 480 EC, on registreeritud suvi- ja talirapsil ning rüpsil hiilamardikate tõrjeks kulunorm 0,6-0,8 l/ha ning sama toimeainega Pyrinex 250 CS (registrist kustutatud, lubatud kasutada 1.01.2019) on registreeritud suvirapsil ja talirapsil hiilamardikate tõrjeks, kulunorm 0,5-0,75 l/ha.


2018. aastast arvestatakse Eestis sarnaselt teiste Euroopa riikidega absoluutset kõrgust ja sügavust Euroopa kõrgussüsteemi ehk Amsterdami nulli suhtes.\nKroonlinna nullist, mis oli seni kõrgussüsteemi aluseks, Eestis loobuti.\nEuroopa kõrgussüsteemi tutvustav animatsioon (vaatamiseks kliki pildil)\nEestis kehtib Euroopa kõrgussüsteem alates 1. jaanuarist 2018\nSeni oli Eesti kõrgussüsteemi aluseks Balti 1977. aasta kõrgussüsteem (BK77) ehk rahvakeeli Kroonlinna null. Selle kõrgussüsteemi lähtenivoo on määratletud Kroonlinna merevaatlusjaamas mõõdetud keskmise veetasemega aastatel 1825–1840.\nKeskkonnaministri 26. oktoobri 2011. a määruse nr 64 „Geodeetiline süsteem“ muudatused jõustusid 1. jaanuaril 2018. Seega läks Eesti 2018. aastast üle Euroopa ühtsele kõrgussüsteemile, milleks on Euroopa vertikaalne referentssüsteem (EVRS). Eestis tähistatakse EVRS-i kõrgusi lühendiga EH2000. Kõnekeeli nimetatakse Euroopa kõrgussüsteemi lähtenivood Amsterdami nulliks(Normaal Amsterdams Peil, NAP, vt ka joonis 1). Euroopa kõrgussüsteemi lähtenivoo on arvestatud veetaseme keskmise väärtusega, mis mõõdeti Amsterdamis ajavahemikul 1. september 1683 kuni 1. september 1684.\nÜks põhjusi, miks Eesti uuele kõrgussüsteemile üle läheb, on asjaolu, et enamik Euroopa riikidest, nende seas meile lähimad riigid Soome, Norra, Rootsi, Läti ja Leedu kasutavad just Euroopa kõrgussüsteemi.\nPõhjamaades kehtib EVRS 2010. aastast, Lätis 2014. ja Leedus 2016. aastast.\nKõrgussüsteemilt BK77 Euroopa kõrgussüsteemile üleminekul lisandus absoluutsetele kõrgusväärtustele sõltuvalt piirkonnast 15…24 sentimeetrit (joonis 2), näiteks Lõuna-Eestis keskmiselt 15 cm, Pärnumaal 19 cm, Ida-Virumaal 20 cm, Põhja-Eestis 23 cm ja Hiiumaal 24 cm. Suur Munamägi, mille ametlik kõrgus oli seni 317,2 meetrit, sai kõrgusväärtuseks 317,4 meetrit (joonis 3).\nÜleminekuparameetrite erinevus Eesti eri piirkondades on esmajoones tingitud jääajajärgse maapinna tõusu erinevatest väärtustest Eesti piires. Näiteks Saare- ja Hiiumaa rannikul on jääajajärgne maatõus merepõhja viimase 30 aasta jooksul 4–5 sentimeetrit ülespoole kergitanud, samas kui Kagu-Eestis maapind hoopis madaldub pisut\nKõrguste teisendamist hõlbustab üleminekukalkulaator\nMaa-ameti geoportaalis on kõrguste ümberarvutamise kalkulaator, mille abil saab arvutada BK77 kõrgused EH2000 kõrgusteks ja vastupidi nii üksikpunktide kui ka suurte andmemassiivide kaupa.\nGeoinfosüsteemidest on võimalik lihtsate päringutega saada info olemasolevate kõrgusandmete kohta, mida seejärel saab samuti konverteerida EH2000 kõrgusteks.\nJoonisel 4 on näha, et geoidi ja ellipsoidi vahe on Eesti piires muutuv (16 meetrit Ida-Eestis kuni 20 meetrit Lääne-Eestis).\nRahvusvaheliste ja piiriüleste projektide puhul võib kahe erineva kõrgussüsteemi kasutamine tekitada suuri arusaamatusi ja sellega kaasnevat võimalikku majanduslikku kahju. Seega võimaldab uuele kõrgussüsteemile üleminek hoida kokku kulutusi piiriülesel projekteerimisel ja ehitamisel ning rahvusvaheliste ruumiandmebaaside haldamisel. Euroopa Liidu liikmesriikide vaheline ruumiandmete vahetus muutub lihtsamaks.\nOlulise mõjuna kaob vajadus kahe kõrgussüsteemi erisuste arvestamiseks merenavigatsioonis, näiteks veesõidukite Eesti sadamatesse sisenemisel. Uue kõrgussüsteemi korral on nüüd Euroopa Liitu kuuluvate Läänemere-äärsete riikide merenavigatsioonikaardid ja sadamate laevateede andmed ühtses kõrguste süsteemis.\nMõistagi ei kaasnenud uuele kõrgussüsteemile üleminekuga maapinna ja merepõhja topograafia muutust ega kaldajoone muutust. Kuna kaldajoon ei muutunud, ei vähenenud ega suurenenud ka veekogude kaitsevööndi ulatus. Nagu eespool öeldud, suurenesid vaid praeguste kõrgusväärtuste arvulised väärtused keskmiselt 15–24 sentimeetrit kõrgussüsteemide lähtenivoopindade muutuse tõttu. Nii ka Suur Munamägi ei muutunud looduses kõrgemaks, ega vett ei jäänud meres vähemaks.\nUuele kõrgussüsteemile ülemineku eelduseks oli kõrgusvõrgu rekonstrueerimine ja täpsustunud andmetega tehtud geoidiarvutus. Kulu kaasnes üleminekuparameetrite kasutamiseks vajalike geodeesia kalkulaatorite täiendamise ning kõrguste kalkulaatori lisamisega Maa-ameti geoportaali. Samuti on vaja uuendada kõrgusinfo ruumiandmebaasides ja kaartidel.\nPunktide kõrgusväärtusi on võimalik kontrollida geodeetiliste punktide andmekogust (GPA ). GPA andmed on ametlikud, ajakohased ja veebipõhiselt tasuta kättesaadavad. Uuendused teeb GPA-sse Maa-amet.\nMuudatused ei oma olulist mõju halduskoormusele, kuna nendega ei kaasne igapäevase töökorraldusliku rutiini põhimõttelist muutust. Küll aga tuleb kohalikel omavalitsustel veenduda, et neile esitatud tööd on teostatud kehtestatud kõrgussüsteemis.\nTäpsem teave geodeetilise süteemi kohta on Maa-ameti geoportaalis\nLisainfo: Karin Kollo, Maa-ameti geodeesia osakonna juhataja, Karin.Kollo@maaamet.ee, 5694 1205


Mis asi on pärdikumeel? Endine munk selgitab! – Hingele | GoodNews\nAvaleht Inspireeriv Mis asi on pärdikumeel? Endine munk selgitab!\nInimestel on iga päev laias laastus seitsekümmend tuhat eraldi mõtet. Saksa psühholoog ja neuroteadlane Ernst Pöppel on oma uurimistööga näidanud, et meie meel viibib praeguses hetkes vaid umbes kolm sekundit korraga. Raamatus “Mõtle nagu munk” selgitab endine munk ja inspireeriv kõneleja Jay Shetty, mis asi on pärdikumeel.\nNārāyana kirja pandud muistses India tekstis „Hitopadeśas“ võrreldakse meelt purjus ahvipärdikuga, keda on hammustanud skorpion ja keda jälitab kummitus.\nInimestel on iga päev laias laastus seitsekümmend tuhat eraldi mõtet. Saksa psühholoog ja neuroteadlane Ernst Pöppel on oma uurimistööga näidanud, et meie meel viibib praeguses hetkes vaid umbes kolm sekundit korraga. Muidu mõtleb meie aju ette- ja tahapoole, sisustades aega oleviku kohta käivate ideedega, mis põhinevad sellel, mida oleme kogenud minevikus, ja aimates ette, mis juhtub järgmisena. Nagu Lisa Feldman Barrett, raamatu „Kuidas emotsioonid on tehtud“ autor, ühes taskuhäälingus kirjeldab, enamiku ajast „ei reageeri sinu aju sündmus – tele maailmas, see ennustab … oletab pidevalt, mis juhtub järgmisena“.\n„Samyutta nikaya“ kirjeldab iga mõtet puuoksana ja meie meelt ahvipärdikuna, kes kiigub sihitult ühelt oksalt teisele. See kõlab peaaegu lahedana, aga nagu me kõik teame, on see kõike muud kui lahe. Harilikult on nendeks mõteteks hirmud, mured, negatiivsus ja stress. Mis juhtub sel nädalal töö juures? Mida ma õhtuks söön? Kas ma olen selle aasta puhkuseks piisavalt säästnud? Miks mu kohtingupartner viis minutit hilineb? Miks ma siin olen? Need kõik on õigustatud küsimused, mis väärivad vastust, kuid me ei lahenda neist ühtegi ühelt oksalt teisele, ühelt mõttelt teisele kiikudes. See on treenimata meele džungel.\n„Dhammapada“ on salmikogu, mille värsid kogusid kokku ilmselt Buddha õpilased. Buddha ütleb seal: „Kanalirajajad juhivad vett, vibukütid suunavad noolt, puusepad painutavad puud, targad ohjeldavad iseennast.“ Tõeline kasvamine nõuab meelest aru saamist. Meel on kõigi meie kogemuste filter, kohtunik ja direktor, aga nagu tõendab konflikt, mida tundsin oma dušiseiklusel, ei ole meil alati vaid üks meel. Mida rohkem me suudame oma suhet meelega hinnata, mõista, treenida ja tugevdada, seda edukamalt navigeerime oma elus ja saame võitu katsumustest.\nMeie meeles peetakse lahingut kõige väiksemate igapäevaste valikute (kas ma pean kohe praegu üles tulema?) ja kõige suuremate (kas ma peaksin selle suhte lõpetama?) üle. Me kõik seisame absoluutselt iga päev selliste lahingutega silmitsi.\nKord jutustas üks vanemmunk mulle nende dilemmade kohta, mille üle me kõik pead vaevame, vana tšerokiide loo: „Vanavanem räägib oma lapselapsele: „Iga valik siin elus on lahing kahe hundi vahel meie sees. Üks neist esindab viha, kadedust, ahnust, hirmu, valesid, ebakindlust ja ego. Teine esindab rahu, armastust, kaastunnet, lahkust, alandlikkust ja positiivsust. Nad võitlevad ülemvõimu pärast.“\n„Kumb hunt võidab?“ küsib lapselaps. „See, keda sa toidad,“ vastab vanavanem.“\n„Aga kuidas me neid toidame?“ küsisin mina oma õpetajalt.\nMunk vastas: „Sellega, mida me loeme ja kuuleme. Kellega aega veedame. Millega oma aega sisustame. Sellega, millele oma energiat ja tähelepanu keskendame.“\n„Bhagavadgita“ väidab: „Kes on saanud võitu meele üle, selle jaoks on meel tema parim sõber; kuid kes ei ole seda suutnud, selle jaoks on tema enese meel tema suurim vaenlane.“ Sõna „vaenlane“ võib tundu- da liiga tugev sõna, millega kirjeldada lahkarvamusel olevat häält meie peas, kuid definitsioon kõlab tõepärasena: „Oxfordi inglise keele sõnaraamatu“ kohaselt on vaenlane „inimene, kes on aktiivselt kellelegi või millelegi vastu või selle suhtes vaenulik“ ja „asi, mis midagi kahjustab või nõrgendab“. Mõnikord töötab meie enda meel meile vastu. See veenab meid midagi tegema, seejärel paneb meid sellepärast süüd või end halvasti tundma, sageli seetõttu, et tegu on läinud vastuollu meie väär- tuste või moraaliga.\nPaar Princetoni ja Waterloo ülikoolide teadlast on näidanud, et halva otsuse raskus ei ole ainult metafoor. Nad palusid uuringus osalejatel meenutada aega, mil nad tegid midagi ebaeetilist, seejärel palusid neil hinnata, kui raskena nad oma keha tajusid. Inimesed, kel paluti meenutada ebaeetilist tegu, ütlesid, et tundsid end füüsiliselt raskemana, võrreldes nendega, kel paluti meenutada neutraalset mälestust. Teinekord me tahame keskenduda millelegi – tööprojektile, kunstilisele püüdlusele, koduremondile, uuele hobile – ja meie meel lihtsalt ei lase meil sellega tegeleda. Asju edasi lükates valitseb meis konflikt, kus ühel pool on see, mida teadlased kutsuvad meie „peaksin-minaks“, ehk see, mida me tunneme, et peaksime tegema, sest see on meile hea, ja teisel pool meie „tahan-mina“ – see, mida me tegelikult hetkel teha tahame. „Ma tean, et peaksin hakkama tegelema tolle äriettepanekuga, aga ma tahan vaadata USA lahtiste meistrivõistluste veerandfinaali.“\nEnne, kui minust sai munk, ei lasknud meel mul teha seda, mida armastasin, sest see oli liiga riskantne. Mu meel lubas mul tarbida ära šokolaaditahvli ja liitri mullivett päevas, olgugi et tahtsin olla tervislik. See pani mind võrdlema end teiste inimestega, selle asemel et keskenduda iseenda kasvamisele. Ma ei lasknud endal inimestelt abi küsida, sest ei tahtnud näida nõrgemana. Ma lubasin endal olla vihane inimeste peale, keda armastasin, sest sõbralik olemise asemel oli mulle tähtsam, et mul on õigus. Eknath Easwaran kirjutab oma „Dhammapada“ tõlke sissejuhatuses, et oma igapäevases mõtete keerises „ei ole meil sellest, milline on elu tegelikult, rohkem aimu kui tibul enne koorumist. Põnevus ja depressioon, õnn ja ebaõnn, nauding ja valu on tormid pisikeses, privaatses, kestaga ümbritsetud maailmas, mida peame kogu eksistentsiks.“ Seepärast on mõistetav, et kui Buddha jõudis lõpuks „maailma, mis jääb mõtteulatusest täielikult välja“, rääkis ta, et tunneb end nagu tibu enne koorumist.\nAašramis õppisin ma midagi, mis on olnud nende ohtlike, enesehävituslike mõtete ohjeldamisel ülioluline. Meie mõtted on nagu mööduvad pilved. Mina, nagu päike, on alati kohal. Me ei ole meie meel.\neelmine Maailmarändur Tom Walsberg: igal asjal on hea põhjus!\njärgmine Enesearengufestival Hea Elu – suvine päev, täis inspireerivaid esinemisi ja väärt mõtteid


Blog Posts - Maria & Kirke Rumeenias\nJutte elust ja mõtisklusi ilmast\nTundub, et iga õige EVS-i kogemuse juurde käib ka kohaliku meditsiiniga tutvumine. Meile rõhutati enne minekut pidevalt, kuidas me kohe kindlasti oma teenistuse ajal haigeks jääme ning lõpuks saabus ka minu aeg. Viimases hädas (kuna ma isegi Eestis väga arstile ei kipu) otsustasin Sighisoara perearsti üle vaadata. Olles talle kuidagi selgeks teinud oma vaegused ning sisuliselt endale ise diagnoosi pannud, küsis ta minult ühe selgitava küsimuse haiguse kohta ning ülejäänud vestlus kulges teemal „Aga miks sa siin ikkagi oled?“. Uudishimu rahuldatud, kirjutas ta mulle ilma ühegi analüüsita või täiendava küsimuseta välja antibiootikumid ja veel mingid põletikuvastased ravimid ning saatis teele. Nõnda ma siis võtsin esimest korda üle 10 aasta jälle antibiootikume, sest ei julgenud võõral maal ka ravimeid võtmata jätta ning ei osanud paremat lahendust leida. Praeguseks hetkeks tundub, et tervis on paranenud. Ei tea, kas meeletul kogusel magamisest või antibiootikumidest, kuid tulemused on märgatavad.\nTervis paranemas ning reisiväsimusest toibunud, oli jälle aeg tööle hakata. Alguses vaevlesime kollektiivselt motivatsioonipuuduse käes, kuid üsna pea leidsime endas jõudu ning oleme nüüd produktiivsemad kui iial varem. Tunnen ennast väga hästi, kui leidub tegevust ning saan aru, et tõesti teeme ka midagi ära. Jätkame endiselt oma kultuuri ja keele õpetamisega, harime kohalikke keskkonnateemadel, kuid nüüd on lisandunud meie päevakavasse ka Sighisoara ning Erasmus+ promomine. Viimase raames toimus eelmisel neljapäeval Eesti teemaline kultuuriõhtu. Meil oli uskumatult lõbus. Tutvustasime oma kodumaad läbi viktoriini, kus oli küsimusi alates rahvaarvust, lõpetades eestlaste reaktsiooniga armuavaldustele. Samuti pakkusime vabatahtlike seas juba varem kuulsust kogunud kamavahtu koos kaeraküpsistega. Pärast seda kuulus kohalike süda Eestile.\nJAH! See on ajalehetants.\nMinu süda aga on juba ammu kadedusest roheline ning unistab lumisest Eestimaast. Lõpuks sai ta natukene rahu, sest ka meil otsustas lumi maha tulla. Muidugi mitte põlvini, nagu võiks, aga vähemalt pakub natuke tröösti. Me olime kõik nagu väikesed lapsed, kui esimest korda õue jõudsime. Veetsime terve pärastlõuna mäe otsa ronides, lumesõda mängides ning kelgutades. Nüüd nägime Sighisoarat lumme mattununa ning ta oli järsku veel armsam kui kunagi varem.\nEndiselt jätkame ka Rumeenia avastamisega, sest meie aeg siin hakkab ümber saama. Käisime lõpuks ära Sinaias, mis on kindlasti üks must-see kohti. Seal asuvad Rumeenias 19.-20. sajandil valitsenud kuningate lossid Pelleș ja Pelișor, kus nad oma suved veetsid. Peab tõdema, et oma aega me seal ei raisanud, sest need olid tõesti imelised ning mägedest ümbritsetud looduskaunis paigas. Pelleși ehitamiseks kulus 40 aastat ning ka tulemus oli vastav. Tõesti, kui suudate üle olla mõttest, milleks selle ehitamine vajalik oli, on seal ringi käimine väga nauditav. Tagasi minemiseks olime bussi välja vaadanud, mida otseloomulikult ei tulnud. Pärast poolt tundi ilmaime peale lootmist, lähenes meile kohalik, kes soovitas kõigepealt rongiga Brașovisse sõita ning sealt edasi vaadata, kuidas Sighișoarasse jõuda (muidugi jõudsime koju 2 tundi plaanitust hiljem, aga kurvastamise asemel olime õnnelikud, et niigi vara). Nii sõitsimegi koos temaga Brașovisse. Ma ei tea siiani, miks ta meid aitas, sest minu eestlase-aju ei ole endiselt harjunud spontaanse abi saamisega võõrastelt. Alati kajab peas küsimus nimega „miks“. Kõige imelisem ongi see, et neil ei ole põhjust vaja. Sellised nad lihtsalt on. Teiste aitamine on nende jaoks iseenesestmõistetav. Just seetõttu armusin rumeenia inimestesse juba esimesel päeval. Nemad tahaks küll kohvrisse pakkida ja Eestisse kaasa tirida.\nUskumatu, aga meil ongi siin ainult natuke üle kuu jäänud ning nagu näete, siis kummitavad peas juba tagasimineku mõtted. Hiljuti on mitmed inimesed minult uurinud, kas juba igatsen koju ning vastus on alati sama umbmäärane: Ühest küljest tahaksin nii väga näha kalleid inimesi, lund ja kasse, aga teisalt tunnen, et veel pole õige aeg. Just nüüd, kui oleme suutnud sisse elada, maha rahuneda ja töö käib täie hooga, aetakse meid koju. Seal hakkab kogu krempel jälle otsast peale. Tuleb tagasi Eesti eluga harjuda. 5 kuud ei ole nii meeletult pikk aeg, kuid 5 kuud EVS-i on justkui mitu aastat tavalist elu kontsentreerituna lusika peale pandud ning kurgust alla valatud. Me ei ole enam samad inimesed. Nüüd tundub täiesti normaalne tuppa astudes iga kord kaaslasi tervitada, isegi kui see on täna 20. kord. Või mõelda, et Eesti poliitikud on justkui inglid muu maailma kõrval. Või veel vähem mõtet näha eelarvamustes muude rahvaste või riikide vastu. Lisaks meile on ka teised vahepeal muutunud. Päris nii ei saa, et lähed tagasi ja jätkad sealt, kust enne pooleli jäi. Elu läks ju vahepeal edasi, mitte ei olnud pausi peal.\nVõib-olla ei peakski püüdma raamatut samast kohast avada, vaid tuleks liikuda uue peatükini. Võtta kõik õpitu endaga kaasa ning alustada mõne muu nurga alt. Paratamatult tekib aga küsimus, kas olemegi ainult oma keskkonna viljad. Kui kaua võtab aega, kuni hakkame taas Eesti ühistranspordi üle vinguma, kui 2 tunni asemel 5 minutit hilinevad? Millal saab kiirustamine elust võitu ning kannatlikkus ei ole enam voorus? Kas varsti on jälle esimene mõte juhuslikku vestlust alustava kodaniku kohta, et ta on järelikult purjus või võõramaalane? Sellised näited on muidugi vaid kõige lihtsamad, kuid sama loogika käib ka suuremate ja sügavamate muutuste kohta. Usun, et minuga suudab samastuda iga vabatahtlik, õpilane või tudeng, kes on läbinud sarnase välismaa-kogemuse. Ma ei kujuta ettegi, kui suured muutused toimuvad pikema aja jooksul, isegi aastate jooksul, kui juba 5 kuud nii põhjalikult inimest mõjutavad. Siiski ei vahetaks ma seda kogemust mitte millegi vastu ning võtan endale eesmärgiks siin õpitut võimalikult suurel määral ka edaspidi ära kasutada. Muidugi on meil veel üle kuu aja aega ning ei ole veel aeg nutulauluks või sügavamõttelisuseks. Tegelikult naudin siinset elu hetkel väga ning kavatsen veel kõik, mis võimalik, ära õppida ja kogeda.\nSeepärast lähemegi juba sel laupäeval Budapesti! Sisuliselt esimene asi, mis Kirke mulle ütles, kui kuulsime oma Rumeeniasse tulekust oli: „No olgu, me võime sinna Rumeeniasse minna, aga Budapestis peame ka kindlasti ära käima.“ Nüüd on see aeg lõpuks käes. Saime lennupiletid naeruväärselt odava hinnaga (muidugi vabatahtliku standardite järgi ikka kallis) ning otsustasime minna. Budapesti peetakse üheks Euroopa ilusaimaks linnaks ning meie elevus on suur. Lisaks viibib seal täiesti juhuslikult samal ajal ka Stina(ja Ryan Gosling ning Hugh Jackman), mis annab reisile veel lisaväärtust. Seega, järgmine kord kuulete meist juba pärast Ungaritemus aja. Olge tublid ja varsti näeme!\nPuhkus Balkanil koos hullumeelse perekonnaga\nBondimise uus tase ehk jõulud meie moodi\nKes teab ja kes saab kohe teada, kuid jõulude ajal tulid meile vanemad külla: Kirke ema, Maria vanemad ja vend. Kõik sai alguse naljast, et vanemad oleks vaja bondima saada ja siis otsutasid Maria vanemad külla tulla ja ma pakkusin oma emale selle välja. Ta oli nõus ja Maria polnud oma vanematele ideest isegi veel rääkinud.\nNormaalsed inimesed oleks tulnud lennukiga, kuid nemad tulid autoga.Veetsid kolm päeva koos autos ja meie olime üpris kindlad, et nad on tülli läinud. Vahepeal selgus, et Kirke ema oli load koju unustanud, kuid Karl päästis olukorra ja oli nõus sõitma, et natukene veel Rumeeniat avastada. Selleks käisin mina autot rentimas. Usaldusväärne, või mis? Kui nad lõpuks esmaspäeval saabusid oli tunne nagu Jõuluvana oleks tulnud: me olime elevil ja hüppasime üles-alla nagu väiksed lapsed kingituste peale.\nEsimesel õhtul demonstreerisime Mariaga oma kokkamisoskusi ja firmarooga risottot. Sinna juurde sai kiire lazy cake tehtud ja ülejäänu õhtu sisustas taasnägemisrõõm. Me olime geniaalse plaani välja mõelnud, kuhu vanematega minna, kuid Rumeenia teede olukord otsustas asjad ümber.\nTeisipäeval sõitsime kahte linna: Medias ja Alba Iulia. Esimeses jalutasime natukene ringi ja jõudsime kiriku juurde, kuhu Maria kindlasti tahtis sisse saada, kuid mis oli kinni. Ega ta alla ei andnud, vaid läks kiriku kantselei jutule, et tal on vaja pühakotta minna. Järjekindlus viib sihile ja kiriku me ära nägime. Lastele päeva jooksul muud peale šokolaadi süüa ei antud, aga õhtul viidi Sighisoara kõige uhkemasse restorani.\nKuna Maria isa on kolm kuud sõpradele rääkinud, et tema läheb Rumeenias Dracula lossi, siis kolmapäeval me sinna ka sõitsime. Meie ju peame ka selle ära nägema. Ükskord me räägime päriselt teile Dracula legendi tagamaad ära, aga mitte täna. Loss pole mitte kuidagi legendiga seotud, kuid nii keerulise arhitektuuri ja keerdkäikudega lossis võivad inimesed niisama kaduma minna.\nÕhtul külastasime kohalikke baare, sest vanemad tahtsid ka näha, misasi on jõuksi baar või kus me tavaliselt käime. Vyonich, meie linna kõige odavam baar, seega meie lemmikbaar, oli ääreni täis, kuid Maria isa võttis vastu otsuse, et sinna me läheme. Kirke ema istus varsti kohalike lauda ja hakkas juttu tegema. Teel jõuksi baari võtsime Mariaga vastu otsuse, et vanematega tuleb shotte ka teha. Kõige üllatavam õhtu osa oli kokteilid. Tekiila Sunrise ilma siirupita, Margarita koostisosaks vaid tekiila. Kui ma küsima läksin, lisati triple sec ja Blue Curacao likööri ning lausut sõnad: „just to cheer it up“.\nJa varsti olidki käes jõulud, mis algasid piparkookide küpsetamisega, sest meile toodi 4 kg taigent. Me olime oma eesti keele grupist osalised kokku kutsunud ja meie oma majaelanikud liitusid, nii et tegelikult läks kogu protsess kiiresti ja varsti oligi terve kuhi piparkooke valmis. Vahepeal oli natukene aega kuni läks lahti suurem söögitegemine, isegi siin kaugel Rumeenias saime liha, kartulilt, hapukapsast, kartulisalatit, porgandit, verivorsti, kõrvitsat ja kõike, mis tavaliselt Eestis laual on. Samal ajal kui meie nautisime oma klassikalist jõulusööki küpsetasid 20 erinevat inimest veel köögis, võite seda segadust ja lärmi vaid ette kujutada. Kui kõhud oli ilusti täis pugitud, kolisime kingitustega Maria vanemate hotellituppa. Kuna kellelgi ühtki luuletust ei olnud, jõudsime koos lahenduseni: laulame YouTube’ist karaoket. Iga laulu eest sai üks osaline kingituse, isegi ilma soolota. Võite ise arvata, mida kõik ülejäänu hotellielanikud mõtlesid, aga meil oli tore.\nJärgmine hommik saime veel viimast oma ajast perekondadega võtta. Ma käisin emmega kohvikus traditsioonilisi Rumeenia toite söömas ja sattusime kogemata ortodoksi kirikusse, kus pastor jagas kommi ja püha leiba. Maria nautis jalutuskäiku Sighisoaras. Ja õhtul alustasime oma seiklust Balkanile.\nKaks eesti neidu, kaks türgi kutti, kes elavad Rumeenias ja kolm riiki: Serbia – Bosnia ja Herzogovina – Montenegro\nEnne rongi istumist arvutasime kokku, et Timisoarasse jõudmiseks tuleb läbida 360 km, milleks kulub 14 tundi, sest Rumeenias pole olemas otseteed. Öösel veetsime 3h Cluj Napocas ja peale erinevates poosides magamist jõudsime Timisoarasse. Kui mina rongilt maha jõudsin olid teised juba leidnud rumeenlase, kes elab Londonis ja tahtis meid väga-väga aidata. Lisaks sellele, et ta meil piletied aitas otsida, küsis rongijaama kontorist meile pakihoidu. Ülejäänud päeva veetsime linnapeal jalutades ja kohvikus soojenedes, kuni oli aeg järgmise rongi peale jõuda.\nSelle aasta esimsed õnnesoovd tulid umbes kaks nädalat enne kui mulle tehti üllatuspidu (Maria vabandus mind kööki saada „lähme proovime seda juustu“) ja superhea šokolaadikook ja kaart kõikide õnnitlustega ning Maria tegi mulle varajase sünnipäevakingituse: beebiroosa teki, millega ma alati bussis magasin ning see tekitas meile naljaka olukorra.Serbia piiril käis toll läbi rongi ja meie juurde jõudes kõigepealt naeris ja küsis: „Is it your bedroom?“ Mõni aeg hiljem tuli sõbrale vaatepilti näitama ja pärast vaatas veel aknast ka. Eesti neiud on vaatamisväärsused siiski.\nMeie esimene ööbimiskoht oli Varset/Vrsac, kus me ööbisime ühe kuti juures, kes tegi just EVSi Leedus ja isegi Eestis oli käinud. Ta tegi meile kiire uduse linnatuuri ja siis viis välja. Käisime kohalikus baari, kus wifi oli vaid õues, aga ma ootasin vastust järgmise ööbimise kohta. Nii ma seal väljas istusin kuni minuga liitus Maria. Kõik, kes mööda käisid küsisid: „ Is this normal Estonian summer?“ Väljas oli umbes 7 kraadi. Edasi suundusime ööklubisse, kus ma nägin pealt tõelist naiste kaklust. Ausõna, see oli kole. Ja šokeeriv. Viis tüdrukut, kes vaidlesid ja läksid kaklema. Mitte keegi ei proovinud vahele astuda ja pärast oli maas peotäis juukseid. Ainult Serbias. Klubist nad vist kõik koos ka väljusid.\nJärgmise päeva veetsime suuremalt osalt bussis, et jõuda Sarajevosse. Me jõudsime sinna kell 11 õhtul, väljas oli pime, udu nii tihe, et üle teegi ei näinud ja meid ei olnud mitte midagi ootamas. Õnneks oli meil paar hosteli nime, mida me otsida püüdsime. Esimest ei eksisteerinud ja teise poole suundudes astusime sisse suvalisse hostelisse, kus saime 6,5 euroga voodi. Toas oli 14 voodikohta, aga kuue inimesega koos ühes toas elades ei ole sellel enam suurt vahet. Ja peaasi, et saime magada.\nJärgmise päeva Sarajevos veetsime turistina jalutades. Nalja saime ka. Bosnia marga lühend on KM. Ühe muuseumi ees ütlesime, et oi 3 km on sissepääs. Meie üks türgi kuttidest vastas: „Jaa, 3 km kõnnime sinna ja 3 km tagasi ning ei peagi jõuksi minema.“ Võite ette kujutada, kui palju selle üle nalja tegime. Kuid terve reisi jooksul rääkisime, et mitu km see või teine asi maksab. Kohtusime veel ühe kohalikuga, kellega jalutasime linnapeal ja kogemata sattusime surnuaeda. Surnuaiad on liigagi tihti meie turistiatraktsioonid. Aga kui need on keset linna ja igas kohas erinevad, siis vist tasub külastamist.\nMeie reis oli täis üllatusi. õhtul läksime bussijaama, et järgmiseks päevaks osta bussipiletid Montenegrosse. Sinna läksime trammiga. Üritasin trammijuhile selgeks teha, et kahte piletid on vaja ja 40-aastane trammijuht vastas ilusti inglise keeles. Kui me kompostriaparaadiga hakkama ei saanud, hüppas ta keset liiklust oma kambrikesest välja ja tuli meile appi. Pole siis ime, miks Sarajevo liiklus on hullem kui Türgi oma. Kui me lõpuks bussijaama jõudsime, siis selgus, et on veel mingi teine bussijaam, kuhu meie minema peame ja see asub, kes teab kus. Nad andsid, meile numbri, kuid see ei töödanud. Järgmise numbri leidsime netist, ka see oli vale. Kui me kolmanda katsega saime õigesse kohta helistatud ja bussi kohta küsinud, kujunes vestlus selliseks: „No reservation – free place? – yes,yes.“ Seda kõike võib lugeda aktsendiga.\nJärgmisel päeval bussijaama jõudes ja oma free place saades, algas bussisõit Montenegrosse. Sarajavost välja sõites nägime lund. Kas tõesti pidime Balkanile sõitma, selleks et lund näha?! Kui me jõudsime Danilovgradi, siis teadsime vaid niipalju, et tuleb minna üle silla ja baari, mille nimi sarnanes Obola-Ebola-Obamaga -kõigil oli oma lahendus. Kuid loomulikult keerasime me kuskilt valesti ja tegime iseendale väikse linnatuuri. Lõpuks õigesse kohta jõudes, ootas meid Chris, kes on ligikaudu 50-aastane britt, kes elab Montenegros ja majutab võimalikult palju soovijaid. Suvel on see tema põhitegevus. Meile oli ta järgmiseks päevas organiseerinud tuuri mere äärde, et külastada Budvat ja Kotori. Teekond sinna möödus läbi mägede ja peale kolme kuud oli lõpuks võimalus näha merd. Veidi napakad eesti neiud pidid varbad ka vette panema. Ja õhtul algas teekond viimasesse peatuskohta – Belgradi.\nSelle reisi piiriületustes on midagi maagilist, sest Montenegro-Serbia piiri ületades oli kätte jõudnud aasta viimane päev ning muidugi oli üle bussi vaja Kirkele sünnipäevalaulu lauda. Pool bussi plaksutas ja soovis veel palju õnne. Päev möödus linnaga tutvudes, õhtul võtsime kahekesi aja maha ja tegime oma aastast traditsiooniliselt kokkuvõtte ja aastavahetuseks jõudsime keskväljakule. Nii tore oli näha, et kõik inimesed ei ole kännuämblikud, kuid Eesti ilutulestik on kordades meeldejäävam. Õhtu lõppes kõigil üpris varakult ja kõik on vägagi meeles.\nJärgmisel päeval jalutasime linnas ringi, nägime kõik vaatamisväärsused ära ja lõpuks saime sushit süüa. Ning juba teisel jaanuaril ärkasime kell 5.30 hommikul, et külastada Novi Sadi. Kuna see oli poolel teel koju, siis minu esimene mõte ärgates oli „26 tunni pärast olen kodus.“ Võite isegi arvata, kas see nii ka oli. Hommikul kell 7 pidime olema kuskil linnaservas, et minna Novi Sadi. Tegelikust kohast olime meie 100m kaugusel ja nii me ka hilinesime. Peale seda möödus päev linnas jalutades kuni kell 1 hakkasime minema bussi peale, mis pidi väljuma kell 2. Õnneks sattusime varasema bussi peale, kõikide piletite jaoks meil enam sularaha ei olnud, seega ma sain endale pool piletit. Peale 2h bussisõitu jõudsime tuttavasse Vrsaci. Ühest linna otsast rongijaama jõudmiseks küsisime abi kohalikult kutilt, kes oli nõus meiega sinna jalutama. Meie mõistes oli see pigem jooksmine. Maratoniks ettevalmistused said alguse. Ja veel pole plaanis maratoni ette võtta. Sellele järgnes tunnike rongi ootamist. Ja siis veel 2 tundi rongis, mis hilines ja seega jäime 5 minutiga maha rongist, mis meid pidi Sighisoarasse viima. Selle asemel pidime kaks tundi ootama Timisoaras, et sõita Aradi. Sealne kahetunnine öine ooteaeg kujunes 4-tunniseks. Millele järgnes 6 tundi rongisõitu. Lõpuks koju jõudes oli ainukeseks sooviks süüa ja magada. Ja taaskord jõudsime tõdemusele, et Rumeenia rongid on IMELISED!!\nSiin on veel mingisugune pildivalik. :)\nNüüd oleme nädala kodus olnud ja teinud ettevalmistusi algavaks aastaks. Juhuslikult oleme rohkem aega siin olnud ja viimases lõpus on vaja kõik asjad ära teha. Vähemalt loodame tegusaid päevi ja tulemusi.\nSee nädalavahetus veetsime suurema osa süües-magades-filme vaadates - kõik olid reisimisest ja puhkusest väsinud.\nSuurte kallistuste ja parimate soovidega,\nJõuluks paluks aju\nMeil on siin jõulud. Igas mõttes. Tänavad on täis tulesid, Kirkega käivad meil salapärased päkapikud ning kõik töötoad on muutunud jõuluteemalisteks. Nimelt pidasime workshoppi, mille eesmärgiks oli jõulukaunistuste valmistamine taaskasutatavatest materjalidest ning eesti keele tundideski on aukohal saabuvad pühad. Üllatuseks tuli meile aga, et jõule tähistatakse eri maailma paikades väga erinevalt. Alustuseks pole siin keegi kuulnud sellisest nähtusest nagu päkapikud ning otseloomulikult tundub meie jõululaud neile sõna otseses mõttes vastik.\nVajasime mõningaid jõuluasju ning käisime nädalavahetusel lõpuks Bukaresti kaemas. Reis algas imeliselt. Esimese asjana suures linnas suutsin oma telefoni bussi unustada. Kuna me läksime enne lõpp-peatust maha, siis oli meil võimalus taksoga bussijaama sellele järgi sõita (nagu tõeline actionfilm) ning pärast mõningast asjaajamist tagastati kadunu õnnelikult omanikule. Bussijaamast väljudes avastasin aga, et olin suure segaduse peale hoopis ühe kinda ära kaotada suutnud (ning tõenäoliselt aju). Väga austusväärsed ning hinnalised kindad küll, aga usun, et pigem elan ilma ühe kindata kui telefonita ehk olin võimeline oma eluga edasi minema.\nLinn ise oli üks suur Lasnamägi, ainult koledam, seega eriti midagi peale kesk- ja vanalinna seal vaadata polnud. Üldiselt on Rumeenia siiani olnud väga ilus, seega ärge tehke ennatlikke järeldusi, ning ka Bukarestil on omad võlud, milleni jõuame hiljem. Käisime giidituuril, kust saime uusi põnevaid teadmisi rumeenia ajaloo ja kultuuri kohta, mis on alati kasulik. Muidugi vaatasime üle ka kommunismist päritud parlamendihoone, mis on Pentagoni järel maailmas suuruselt teisel kohal. Hoone oli tõesti võimas ning tekitas väheke sipelgatunde ning seestki tõeliselt uhke ning kaunis. Muidugi on selle ilu taga lihtinimeste töö ning kannatused, seega olid nautimisega mõned raskused. Ehitamiseks on kasutatud maavarasid ning inimesi üle Rumeenia. Paratamatult tabasin ennast mõttelt, et kui Eestis sarnast projekti alustada ainult meie enda maavaradega, lõpetaksime palkidest ning savist hütis (tegelikult päris mitte nii, aga palju puudu ei jää).\nÖöbisime tuttavate vabatahtlike juures, kellega kohtusime on-arrival trainingul Buștenis. Nad olid lahkelt leidnud meile koha oma diivanil ning seega soovisime neid õhtusöögiga tänada. Tahtsime teha eestimeelse õhtusöögi ning olime isegi Vana Tallinna kaasa võtnud, kuid siis saime teada tõsiasja, et üks neist on vegan ning ülejäänud taimetoitlased. Eesti köök aga koosnebki peaasjalikult liha-ja piimatoodetest. Lõpuks suutsime küll midagi välja mõelda, kuid ei leidnud õigeid vahendeid ning leppisime risottoga (super-eestlaslik). Vähemalt maitses toit hästi ja kõik olid õnnelikud (välja arvatud vegan, kes ei saanud kooki süüa). Muidugi veeti meid ka Bukaresti ööelu vaatama. Oleksime peaaegu kohe koju põgenenud, kui nägime, et kõige odavam õlu maksab 10 leid (natuke üle 2 euro), sest Sighișoarast saab sama 3 lei eest. Esimesest šokist toibunud, avastasime siiski linna väärtuse erinevates klubides, pubides, kohvikutes, mida oli tõesti palju. Esimesel õhtul jõudsime koju kell 3 ning järgmisel kell 6, seega ei saanud väga kehv pidu olla.\nOlen alati tahtnud improteatrit päris inimeste peal proovida ning kus oleks selleks parem võimalus, kui 2 miljoni elanikuga Bukarestis. Lisaks olen liiga kaua ilma improta elanud ning tekivad teatud kõrvalnähud. Katsetuste tagajärjel oleks peaaegu üks inimene minu pärast baarist välja visatud ning hiljem tundis teine sügavalt kaasa mu hingeelule, kui olin tema ees 4 shotti vett järjest ära joonud. Ma ei ole kindel, kas soovitaks sellist käitumist kodus järele proovida, aga lõbus oli ta igal juhul. Õnneks algasid mul eelmisest nädalast impro töötoad, kus saab natukenegi ennast maandada ning ehk ei pea tsiviilisikuid enam kiusama minema.\n*Eraldi väärib mainimist asjaolu, et sõime Kirkega mõlemad esimest korda elus KFC kana ja kastaneid(!) ning ülejäänud aja toitusime kohalikust türgi kebabist, mis oli ideaalne!\nTagasireis kodulinna algas samuti kaotusega, kuid sel korral suutsime bussijaama ära kaotada. Pärast pooletunnist otsimist leidsime lõpuks õige suuna, kuid kahjuks oli aeg juba nii kaugel, et õige buss oli juba jaamast lahkunud ning sõitis meile tänaval vastu. Õnneks on mul olemas Kirke, kes jooksis tänavale ning lehvitas bussijuhile, kes meid lahkelt peale võttis. Seega selle nädala kangelase tiitli saab Kirke. Tõenäoliselt leidis ta endas selle julguse tänu asjaolule, et nädal varem käis neiu LÕPUKS meie kodulinna üht kahest ööklubist väisamas. Kui seal oled käinud, suudad kõike! Samuti, kui oled meie majas elanud, suudad kõike. Põnevaid probleeme jätkub ning näiteks leidsime ühel päeval koju tulles eest kõvera ukse, mis ei seisnud enam kinni. Kutsusime targemad inimesed antud väljakutsega tegelema, kuid ühel hetkel oli uks iseenesest jälle töötama hakanud. Ning Eesti leetrite vastukaaluks on meil pakkuda täiesti oma isiklik epideemia. Nimelt on paljudel inimestel meie majas nahal saladuslik lööve, mis tõenäoliselt tekkinud mingitest elukatest. Seega varsti on oodata putukatõrjet. :) Üldjoontes oleme õnnelikud ja elevil, sest kohe-kohe tulevad jõuludeks külla meie armsad-kallid perekonnad (jeeeeeeeeeee). Sellest paremat kinki ei oskakski tahta ning sel aastal olen kõige ja kõigi eest eriti tänulik. Loodan, et te olete endaga sama rahul ja õnnelikud, sest siis ma tean, et teiega on hästi. :)


kaarnalill: Veel puhkamist\nPostitaja: mustkaaren kell 17:55\nSildid: kuntst, suvi\nimeline meetod aja veetmiseks :)\ntahaks Kuusevana natukese ja apärast täies uhkuses näha ja seda ka, mis teistest pakkudest saab. Tore puhkamise viis tõesti :)\n26. juuli 2015 21:10\nMinagi tahaksin Kuusevanale pilku heita. Ma usun, et vana on väga õnnelik, kuna sai peale pikka ja nirupoolset lombis lebamist endale oimulokid ja võimaluse maailmale pilk heita. Rääkimata, et maailm saab Kuusevanale ka pilgu visata.\n26. juuli 2015 22:26\nNii toreda hobi oled enda jaoks, ilmselt küll taasavastanud. Ja nii kahju, et sellest uhkest tööst täit ülevaadet veel pole.\n27. juuli 2015 19:40\nMina samuti liitun ootajatega!\n29. juuli 2015 00:23\nIlusa tulemusega hobi, tahaks ka lõpptulemust näha :)\n29. juuli 2015 22:22\n2. august 2015 01:03\n2. august 2015 01:04


Rakenduskõrgkoolide Rektorite Nõukogu esimehena alustab Lennuakadeemia rektor Koit Kaskel | RKRN\n1. septembrist alustab Rakenduskõrgkoolide Rektorite Nõukogu (RKRN) esimehena Eesti Lennuakadeemia rektor Koit Kaskel, asudes rektorite nõukogu juhtima selle 30. tegevusaastal.\n„Rakenduskõrghariduse võrdsustamine bakalaureusetasemega kaks aastat tagasi on andnud sisule õige vormi ja tõstnud rakenduskõrghariduse õigesse staatusse. RKRN kavatseb jätkuvalt populariseerida rakenduskõrghariduse rolli ühiskonnas, samuti jätkata aktiivset koostööd Haridus- ja Teadusministeeriumiga, et arendada täiend- ja ümberõppe võimalusi, aidata kaasa tasemeharidusega ühilduva mikrokraadide süsteemi kujunemisele ning kehtiva koalitsioonilepingu haridusvaldkonnaga seotud eesmärkide täitmisele. Veel on RKRNi plaanis kiiresti jõuda selleni, et kindlustada rakenduskõrgkoolidele piisav rahastamine nii teadus- ja arendustegevusteks kui investeeringuteks ning parimate praktikate rakendamine kõrge õppekvaliteedi tagamiseks keerulistes olukordades, nagu pikaajaline distantsõpe pandeemia tingimustes,“ ütles RKRNi uus juht Koit Kaskel.\nTa selgitas, et näiteks teadustegevuse, st põhiliselt rakendusuuringute rahastamise võimekus on rakenduskõrgkoolidel ülimalt piiratud. Teadusrahastusele pääsevad Eestis ligi vaid positiivselt evalveeritud kõrgkoolid, ühelegi rakenduskõrgkoolile praegu kehtivate evalveerimistingimuste täitmine jõukohane ei ole. Sellepärast tuleks neile kiirelt välja töötada muu lahendus ja see ka ellu viia. Ebapiisav teadustöö rahastamine või rahastamise projektipõhiseks jätmine ei võimalda rakenduskõrgkoolidel oma potentsiaalile vastavalt ühiskonna arengusse panustada, kuigi Eesti tervikliku konkurentsivõime kasvatamiseks oleks kõigi kõrgharidusasutuste ja ettevõtete koostööd hädasti tarvis tihendada.\nKoit Kaskeli sõnul põhineb Eesti rakenduskõrgkoolide tugevus ja lõpetajate edu asjaolul, et neil on praktiline side ettevõtete ja organisatsioonidega, mis kindlustab enamasti õppijatele töökohad juba õppetöö vältel, sest heade kaasaegsete teadmiste ja oskustega spetsialistide nõudlus Eestis ületab selgelt pakkumist, eriti tehniliste alade puhul. Ta tõi näite, et rakenduskõrgkoolide lõpetajate tööle- ja edasi õppima asumise protsent on väga kõrge, näiteks lennundusvaldkonnas üle 90.\nKaskel lisas, et olukorras, kus riigil on äsja valminud haridusvaldkonna arengukava aastani 2035, on vajalik rakenduskõrgharidusasutuste ühine jõupingutus neid koondava organisatsiooni, RKRNi poolt, et arengukava eesmärke täita ning tugevdada rakenduskõrghariduse rolli ja ühiskonna teenimise võimalusi selle strateegilises kontekstis. Rakenduskõrgkoolid on selleks käesoleva aasta 19. oktoobril korraldamas oma iga-aastast visioonipäeva, mis tänavu kannab nime „Tuleviku elukeskkond“, et rääkida tehnoloogilistest ja praktilistest arendustest, mis toimiksid tuleviku ühiskonnale kasutoovalt ja aitaksid oma lahendustega kaasa rohe- ja digipöördele ning inimeste heaolule.


Kus kasutatakse mikroskoobi?Teadusvaldkondades kasutatakse palju väikeseid objekte, kasutades kaasaegseid laborimikroskoobi. Professionaalseid mikroskoobi kasutatakse bioloogilistes, biokeemilistes, tsütoloogilistes, hematoloogilistes, uroloogilistes ja dermatoloogilistes uuringutes ning kliinilistes laborites erinevates meditsiiniasutustes. Bioloogias kasutatakse muuhulgas laboratoorset mikroskoopi. mikroorganismide ja mõtlemisrakkude ja kudede morfoloogia otsimisel. Nende küsimuste eest vastutavad mikrobioloogia, histoloogia ja tsütoloogia. Kuigi keemia ja füüsika teaduses kasutatakse kristallograafias ja metallograafias mikroskoobi. Geoloogid kohtlevad neid kivikonstruktsioonide analüüsimisel.\nPildi suumimineTraditsioonilised laborimikroskoobid, mis kasutavad optilises süsteemis looduslikku valgust või kunstlikku valgust (mida mõnikord nimetatakse ka valgusmikroskoobideks, kasutatakse hariduses abivahendina ka täppisteaduste klassides. Testitud objekti on lihtne kontrollida okulaari või monitori ekraanil tänu projektori adapteri kasutamisele. Optiliste mikroskoopide kile suurenduse maksimaalne füüsiline piir on nähtav objektiivi lainepikkusega ühendatud läätse nurklahutusega, muutes pildi täpsust, mis vastab objektiivi täpsusele. Esimesed laboratoorsed mikroskoobid võimaldasid kümnekordset suurendust, uued optilised mikroskoobid võivad teha suurenduse üle tuhande korra.


Tallinna Ülikool alistas sel hooajal esmakordselt Eclex/1182 - Korvpall - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nTallinna Ülikool alistas sel hooajal esmakordselt Eclex/1182\n7. märts 2014, 7:24\nFOTO: Argo Luigas/basket.ee\nLätlanna Laura Audere oli 17 punkti ja 11 lauapalliga võitjate edukaim, Oksana Miil lisas 11 punkti, 5 lauapalli ja tegi 6 vaheltlõiget. Eclexi resultatiivseimana viskasid Mailis Pokk ja Laina Mesila-Kaarmann kumbki 13 punkti, neist esimene võttis 7 ja teine 11 lauapalli.\nSee oli sel hooajal esimene kord, kui Tallinna Ülikool suurimast kodusest rivaalist jagu sai. Eclexil on ülemises vahegrupis kirjas kolm võitu ja neli kaotust. Tallinna Ülikool on samas grupis saanud kolm võitu ja viis kaotust.\nTartu Ülikooli naiskond kaotas tänases teises kohtumises 63:102 Vega1/Liepajale. Katarzyna Suknarowska viskas Läti klubi kasuks 27 punkti ja võttis 15 lauapalli. Tartu poolel viskas Kadri Uiga 26 punkti ja võttis 6 lauapalli, Janeli Lilleallik lisas 12 silma.\nTartu Ülikool on pidanud sel hooajal tunnistama Liepaja paremust kolmel korral. Ühisliiga alumises vahegrupis on Tartul kirjas neli võitu ja neli kaotust.


Miks golfarid kasutavad kanepiõli? - Ajakiri Golf\nAsud siin:Avaleht»Uudised»Miks golfarid kasutavad kanepiõli?\nMiks golfarid kasutavad kanepiõli?\nBilly Horschel mängis 2019. aastal kuus kuud esikaheksasse jõudmata. Tulemust aitas parandada kanep, täpsemalt kannabidiool (CBD). Horschel investeeris seejärel ühte seda tootvasse ettevõttesse nimega Beam.\nHorschel, kes tegi Beami kohta enne põhjaliku uuringu, ütleb, et tänapäeva maailmas, kus meeleolu on pidevalt ärev, toob rahustav CBD hea une. Lõdvestav kannabidioolikreem aitas Horschelit pahkluukõõluse vigastuse puhul.\nCBD-d soovitavad Bubba Watson ja Scott McCarron. „PGA Tour arvab, et see on moehullus, mis läheb mööda, aga see tõesti aitab,” ütleb McCarron. PGA Tour lubas siiski kannabidiooliettevõttel CV Sciences toetada mullu Farmers Insurance Openit.\nMcCarroni arvates on CBD parem kui retseptiravimid Ambien või Xanax. McCarron mängib Champions Touril, kus mängijate liikmed on valusamad ja mängijad CBD kasutamise suhtes avalamad. „Tiger närib kannabidioolinätsu, Mickelson samamoodi,” sõnab McCarron.\nSpordimaailmas tehti CBD seaduslikuks 2018. aastal.\nEelmine uudisKes küll varastas 1974. aastal 144 000 Uniroyali golfipalli?\nJärgmine uudis VIDEO I Kui palju kasutatud keppe saab 500 naelaga?