Komisjoni delegeeritud määrus (EL) nr 907/2014, 11. märts 2014 , millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 makse- ja muude asutuste finantsjuhtimise, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise, tagatiste ja euro kasutamise osas\nKOMISJONI DELEGEERITUD MÄÄRUS (EL) nr 907/2014,\nmillega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 makse- ja muude asutuste finantsjuhtimise, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise, tagatiste ja euro kasutamise osas\nvõttes arvesse Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008, (1) eriti selle artikli 8 lõiget 1, artiklit 40, artikli 46 lõikeid 1, 2, 3 ja 4, artikli 53 lõiget 3, artikli 57 lõiget 1, artikli 66 lõiget 3, artikli 79 lõiget 2, artikli 106 lõikeid 5 ja 6 ning artiklit 120,\nMäärusega (EL) nr 1306/2013 on kehtestatud põhisätted, milles käsitletakse muu hulgas makseasutuste ja koordineerivate asutuste akrediteerimist, makseasutuste kohustusi seoses riikliku sekkumisega, finantsjuhtimist, vastavuskontrollimenetlusi, tagatisi ja euro kasutamist. Selleks et tagada uue õigusraamistiku sujuv toimimine, tuleb vastu võtta teatavad eeskirjad, et täiendada määruse (EL) nr 1306/2013 sätteid asjaomastes valdkondades. Uued eeskirjad peaksid asendama kehtivad komisjoni määrused (EÜ) nr 883/2006, (2) (EÜ) nr 884/2006, (3) (EÜ) nr 885/2006, (4) (EÜ) nr 1913/2006, (5) (EL) nr 1106/2010 (6) ja (EL) nr 282/2012, (7) mis põhinesid juba nõukogu määrusega (EL) nr 1306/2013 asendatud nõukogu määrustel. Selguse ja õiguskindluse huvides tuleks määrused (EÜ) nr 883/2006, (EÜ) nr 884/2006, (EÜ) nr 885/2006, (EÜ) nr 1913/2006, (EL) nr 1106/2010 ja rakendusmäärus (EL) nr 282/2012 kehtetuks tunnistada.\nVastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 7 võivad liikmesriigid akrediteerida makseasutusi üksnes juhul, kui need vastavad teatavatele liidu tasandil kehtestatud miinimumkriteeriumidele. Need nõuded peavad hõlmama nelja põhivaldkonda: sisekeskkond, kontrollitegevus, teave ja selle edastamine ning järelevalve. Liikmesriikidel peab olema võimalik kehtestada täiendavaid akrediteerimiskriteeriume, lähtudes makseasutustele iseloomulikest tunnusjoontest. Lisaks tuleks kehtestada üksikasjalikud eeskirjad seoses määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõikes 4 osutatud koordineerivate asutuste akrediteerimise kriteeriumidega.\nRiiklikke sekkumismeetmeid võib rahastada üksnes juhul, kui asjaomased kulud on teinud liikmesriikide määratud makseasutused, kes vastutavad teatavate riikliku sekkumise kohustuste täitmise eest. Seejuures on määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõike 1 teise lõigu kohaselt võimalik delegeerida sellega seotud ülesannete täitmist, eelkõige haldus- või kontrollitoiminguid, kuid mitte toetuste maksmist. Neid ülesandeid võivad täita ka mitu makseasutust. Lisaks tuleks ette näha, et teatavate riikliku ladustamise meetmete haldamise võib makseasutuse vastutusel usaldada kolmandatele isikutele, s.o avalik-õiguslikele või erasektori asutustele. Seetõttu tuleks täpsustada makseasutuste vastutuse ulatust kõnealuses valdkonnas, täpsustada nende asutuste kohustusi ning määrata kindlaks, millistel tingimustel ja milliste eeskirjade kohaselt võib teatavate riikliku ladustamist hõlmavate meetmete haldamise usaldada kolmandatele isikutele, s.o avalik-õiguslikele või erasektori asutustele. Sel juhul tuleks samuti ette näha, et asjaomased isikud peavad tegutsema lepingute raames üldkohustuste ja -põhimõtete alusel, mis tuleks sätestada.\nLiidu põllumajandusalastes õigusaktides on sätestatud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) raames toetusesaajatele toetuste maksmise tähtajad, mida liikmesriigid järgima peavad. Väljaspool kõnealuseid tähtaegu tehtud makseid tuleb käsitada rahastamiskõlbmatuna liidu toetuse seisukohalt, mistõttu komisjon neid määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 40 kohaselt ei hüvita. Liikmesriikide tehtud analüüsist hilinenud toetusmaksete kohta selgub, et mitmed maksed on hilinenud liikmesriikide täiendava kontrolli tõttu seoses vaidlustatud taotluste, apellatsioonikaebuste ja muude siseriiklike kohtuvaidlustega. Kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega tuleks kehtestada kulude kindel ülemmäär, mille piires sellistel juhtudel igakuiseid makseid ei vähendata. Samuti tuleks makse hilinemisest tuleneva rahalise mõju arvessevõtmiseks sätestada, et kõnealuse ülemmäära ületamise korral vähendab komisjon liidu makseid järk-järgult olenevalt registreeritud makse viivituse kestusest. Liidu põllumajandusalaste õigusaktide kohaselt enne varaseimat maksetähtaega tehtud makseid ei saa samamoodi õigustada nagu pärast hiliseimat võimalikku maksekuupäeva tehtud makseid. Seepärast ei tuleks neid varasemaid makseid proportsionaalselt vähendada. Siiski tuleks ette näha erand juhtudeks, kui liidu põllumajandusalastes õigusaktides on sätestatud ettemakse tegemine teatava maksimumsumma ulatuses.\nKomisjon teeb igakuiseid või perioodilisi makseid liikmesriikidele nende edastatud kuludeklaratsioonide alusel. Samas peaks komisjon arvesse võtma ka makseasutuste sisse nõutud ja liidu eelarvesse laekuvaid tulusid. Seetõttu tuleks kehtestada EAGFi ja EAFRD raames tehtud kulude ja saadud tulude vahelise tasaarvestuse tingimused.\nKui liidu eelarve ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud, võib Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (8) artikli 16 lõike 2 kolmanda lõigu kohaselt teha makseid igal kuul peatükkide kaupa 1/12 ulatuses eelmisel eelarveaastal kõnealuses peatükis eraldatud assigneeringutest. Selleks et ettenähtud assigneeringuid liikmesriikide vahel õiglaselt jaotada, tuleks ette näha, et EAGFi raames tehtavaid igakuiseid makseid ja EAFRD raames tehtavaid vahemakseid teostataks teatava protsendi ulatuses iga liikmesriigi esitatud kuludeklaratsioonide alusel ja antud kuu jooksul kasutamata jäänud summasid kasutataks komisjoni otsustega teostatavateks tulevasteks igakuisteks või vahemakseteks.\nKasutatav vahetuskurss tuleks ette näha lähtuvalt sellest, kas rakendusjuht on põllumajandussektori õigusaktidega kindlaks määratud või mitte. Selleks et euroalasse mittekuuluvad liikmesriigid ei kohaldaks eri vahetuskursse ühelt poolt saadud tulude ja toetusesaajatele antud toetuse kirjendamisel muus vääringus kui eurodes ja teiselt poolt makseasutuse kuludeklaratsioonide koostamisel, tuleks ette näha, et asjaomased liikmesriigid kohaldavad EAGFiga seotud kuludeklaratsioonides sama vahetuskurssi, mida kasutati tulude sissenõudmisel või toetusesaajatele maksete tegemisel. Selleks et lihtsustada haldusformaalsusi rohkem kui ühe toiminguga seotud tagasimaksete puhul, tuleks nende tagasimaksete kirjendamiseks ette näha ühtne vahetuskurss.\nSelleks et komisjon saaks kontrollida, kas liikmesriigid täidavad oma kohustust kaitsta liidu finantshuve ja tagada määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 52 sätestatud vastavuskontrollimenetluse tõhus kohaldamine, tuleks ette näha sätted korrektsioonide kohaldamise kriteeriumide ja metoodika kohta. Tuleks kindlaks määrata määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 52 osutatud eri liiki korrektsioonid ning sätestada korrektsioonisummade määramise põhimõtted, milles võetakse arvesse iga juhtumiga seotud asjaolusid. Lisaks tuleks kehtestada eeskirjad selle kohta, kuidas makstakse fondidele tagasi liikmesriikide poolt toetusesaajatelt sisse nõutud maksed.\nMäärusega (EL) nr 1306/2013 on ette nähtud EAGFi rahastamissüsteemiga otse või kaudselt seotud makseid tegevate või saavate üksuste äridokumentide kontrollimine, selleks et teha kindlaks, kas EAGFi rahastamissüsteemi kuuluvaid tehinguid tehakse tegelikult ja nõuetekohaselt. On asjakohane jätta kõnealuse määruse reguleerimisalast välja meetmed, mida ei saa nende olemuse tõttu hiljem äridokumentide alusel kontrollida, ning meetmed, mis on kas seotud pindalapõhiste maksetega või mis ei ole seotud kontrollitavate äridokumentidega.\nLiidu põllumajandusmääruste mitme sätte kohaselt tuleb anda tagatis, et tagada kohustuse täitmata jätmise korral ettenähtud summa maksmine. Kogemused on näidanud, et praktikas tõlgendatakse seda nõuet väga erinevalt. Selleks et vältida ebavõrdseid konkurentsitingimusi, tuleks kehtestada kõnealuse nõude kohaldamise tingimused.\nNii tagatist andva isiku kui ka pädeva asutuse tagatise andmisega seotud kulud ei pruugi olla vastavuses tagatava summaga, kui see summa on väiksem kui teatav ülemmäär. Pädevatel asutustel peaks seetõttu olema õigus loobuda kõnealusest ülemmäärast väiksema summa tagamise nõudest. Peale selle peaks pädev asutus olema volitatud loobuma tagatisnõudest, kui kõnealune nõue ei ole kohustuse täitmise eest vastutava isiku olemuse tõttu vajalik.\nPädeval asutusel peaks olema õigus pakutavast tagatisest keelduda, kui ta peab tagatist nõuetele mittevastavaks.\nMäärusega (EL) nr 1306/2013 on karmistatud eeskirju, mille kohaselt tuleb esitada tagatis, et kohustuse täitmata jätmise korral oleks tagatud tasumisele kuuluva summa maksmine. Seda ühtset horisontaalset õigusraamistikku tuleks täiendada ühtsete eeskirjadega, milles käsitletakse vääramatut jõudu ning tagatise tagastama jätmist või vabastamist. Komisjoni määrused (EÜ) nr 376/2008 (9) ja (EÜ) nr 612/2009 (10) sisaldavad eeskirju impordi- ja ekspordilitsentsidega ning eelkinnitussertifikaatide süsteemiga seoses esitatud tagatiste vabastamise ja kaotamise kohta. Käesoleva määrusega ettenähtud uusi eeskirju tuleks kohaldada ka kõnealustes valdkondades. Selguse ja õiguskindluse huvides tuleks määruste (EÜ) nr 376/2008 ja (EÜ) nr 612/2009 asjaomased sätted välja jätta.\nRakendusmääruse (EL) nr 282/2012 kohaselt eristatakse esma- ja teisejärgulisi ning madalama järgu nõudeid, samas kui mõnes komisjoni määruses osutatakse ainult esmanõuetele. Nõude täitmata jätmise korral ei tagastata kõnealust nõuet hõlmavat tagatist täielikult või proportsionaalselt, kusjuures arvutamisel kasutatakse keerulist ja segadust tekitavat meetodit. Proportsionaalsuse põhimõtet järgides tuleks tagatise tagastamata jätmise korral kasutada lihtsustatud lähenemisviisi ja võtta arvesse tegelikku olukorda ehk seda, kas kohustus jäeti täitmata või seda ei täidetud õigel ajal või ei esitatud kohustuse täitmist kinnitavat tõendit ettenähtud tähtaja jooksul.\nLiidu põllumajandusalaste õigusaktide mitme sätte kohaselt jäetakse tagatisega hõlmatud kohustuse rikkumise korral tagatis tagastamata, kusjuures ei tehta vahet rikkumiste liikide vahel. Võrdse kohtlemise huvides tuleks erisuguste kohustuste rikkumisest tulenevate tagajärgede vahel vahet teha. Eelkõige tuleks ette näha, et tagatis jäetakse tagastamata osaliselt vaid konkreetsetel juhtudel.\nKohustuse täitmata jätmisest tulenevate tagajärgede vahel ei tuleks teha vahet selle põhjal, kas ettemakse on tehtud või mitte. Sellest lähtuvalt tuleks reguleerida ettemakse vastu antavaid tagatisi eraldi eeskirjadega.\nTuleks kehtestada vahetuskursside rakendusjuhud, mida kohaldada põllumajandussektorit käsitlevate õigusaktide kohaldamise korral tekkivates eri olukordades, ilma et see piiraks selliste konkreetsete mõistete või erandite kohaldamist, mis on ette nähtud määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 106 lõikes 5 osutatud kriteeriumide kohaselt asjaomaseid sektoreid käsitlevate eeskirjadega.\nKolmandate riikidega kaubavahetuse raames kehtestatavate hindade ja summade puhul on ärilise eesmärgi saavutamiseks kõige paremini kohandatud vahetuskursi rakendusjuht tollideklaratsiooni aktsepteerimine. Sama kehtib ka eksporditoetuste suhtes ning puu- ja köögiviljade liitu importimise sellise hinna kindlaksmääramisel piiril, mille põhjal on tooted ühises tollitariifistikus liigitatud. Seetõttu tuleks see rakendusjuht vastu võtta.\nTootmistoetuste puhul on vahetuskursi rakendusjuht üldiselt seotud teatavate konkreetsete vorminõuete täitmisega. Selleks et ühtlustada kohaldatavaid eeskirju, tuleks ette näha, et rakendusjuht on kuupäev, mil tooted on jõudnud soovitavasse sihtkohta, juhul kui sihtkoht on nõutav, ning kõikidel muudel juhtudel kuupäev, mil makseasutus on toetusetaotluse vastu võtnud.\nToetuse puhul, mida antakse lähtuvalt turustatud toodete või teatavaks otstarbeks ettenähtud toodete kogusest, on toetuse saamiseks vajalik toiming, mis tagab kõnealuste toodete asjakohase kasutamise. Toodete ülevõtmine asjaomase tootja poolt on eeltingimuseks, et pädevad asutused saaksid nõuetekohaselt kontrollida ettevõtja raamatupidamisarvestust ja tagada toimikute ühetaolise käsitlemise. Seetõttu tuleks vahetuskursi rakendusjuht kindlaks määrata vastavalt toodete ülevõtmisele.\nPõllumajandussektoris antavate muude toetuste puhul võivad olukorrad suuresti erineda. Kõnealuseid toetusi antakse siiski alati taotluse alusel ja õigusaktidega kindlaks määratud tähtaja jooksul. Seetõttu tuleks kindlaks määrata, et vahetuskursi rakendusjuhuks on taotluste esitamise tähtpäev.\nSeoses veinisektori toetuste, abi ja lisatoetustega peaks vahetuskursi rakendusjuht olema olukorrast lähtuvalt seotud veiniaasta alguse, teatavate toimingute või konkreetse kuupäevaga. Seetõttu tuleks iga olukorra puhul täpsustada, millist rakendusjuhtu arvesse võtta.\nOlukorrad, mida tuleb rakendusjuhu kindlaksmääramiseks arvesse võtta, on sektoriti väga erinevad. Seepärast tuleks rakendusjuhu kindlaksmääramisel lähtuda iga olukorra eripärast ning vastavaid põllumajandussektoreid hõlmavatest meetmetest, eelkõige kui tegemist on toetusega piima- ja piimatootesektoris, koolidele puuvilja jagamise kavaga, suhkrusektoriga, müügiedendusmeetmetega või puu- ja köögiviljasektoris võetavate teatavate meetmetega.\nEuroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1305/2013 (11) osutatud struktuuri- või keskkonnakaitsesummad ning nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 (12) kohaselt heaks kiidetud summad, mille maksed on tagatud määruse (EL) nr 1305/2013 kohaselt heaks kiidetud maaelu arengu programmidega, määratakse kindlaks turustus- või kalendriaastaks. Ärieesmärk on seega saavutatud, kui vahetuskursi rakendusjuht on kehtestatud asjaomase aasta kohta. Selle põhjal tuleks rakendusjuhuna kehtestada selle aasta 1. jaanuar, mil tehakse toetuse andmise otsus.\nVastavalt põllumajandussektorit käsitlevatele õigusaktidele määratakse ettemaksete ja tagatiste puhul makstavad summad või tagatissummad kindlaks eurodes. Nende summade suhtes kohaldatav vahetuskurss tuleb kehtestada ettemakse või tagatise esitamise kuupäevale lähedasel päeval. Tagatiste kasutamise korral peab summa võimaldama katta ka kõik riskid, mille katteks tagatis esitati. Vahetuskursi rakendusjuht tuleks sel juhul kindlaks määrata kas ettemaksesumma kindlaks määramise või tagatise esitamise kuupäeva või nende maksete tegemise kuupäeva põhjal.\nNõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 (13) kohaselt vabastab komisjon eelarveliste kulukohustuste aastale järgneva teise aasta lõpus automaatselt kohustusest 2007.–2013. aasta maaelu arengu programmi tarbeks mõeldud eelarvelised kulukohustused, mida ei ole kasutatud. Määruses (EL) nr 1306/2013 on muudetud eeskirja, mille kohaselt toimub automaatne kulukohustustest vabastamine eelarveliste kulukohustuste aastale järgneva kolmanda aasta lõpus. Järjepidevuse huvides tuleks 2007.–2013. aasta maaelu arengu programmide suhtes jätkata N+2 eeskirja kohaldamist ja näha vastavalt ette üleminekusäte. Samuti tuleks 2007.–2013. aasta maaelu arengu programmide vahemaksete korral jätkuvalt arvestada EAFRD kogutoetust, mis on ette nähtud igale meetmele asjaomase programmi kehtivusajal. Lisaks tuleks nende programmide haldamise järjepidevuse tagamiseks kohaldada käesolevaid üleminekueeskirju alates 1. jaanuarist 2014,\nMAKSE- JA MUUD ASUTUSED\nMakseasutuste akrediteerimise tingimused\n1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõike 1 kohaselt kulude haldamise ja kontrolli eest vastutavad makseasutused peavad seoses tehtud maksete ning teabe edastamise ja säilitamisega piisaval määral tagama, et:\nenne makse heakskiitmist kontrollitakse taotluse toetuskõlblikkust ning toetuse andmise korda maaelu arengu programmi raames ning selle vastavust liidu eeskirjadele;\npeetakse täpset ja ammendavat raamatupidamisarvestust tehtud maksete kohta;\ntehakse liidu õigusaktidega ette nähtud kontrollid;\nesitatakse nõutud dokumendid liidu eeskirjades kindlaksmääratud tähtaja jooksul ja vormis;\ndokumendid, sealhulgas liidu eeskirjadele vastavad elektroonilised dokumendid, on kättesaadavad ja neid hoitakse viisil, millega on tagatud nende jätkuv terviklikkus, kehtivus ja loetavus.\n2. Liikmesriigid akrediteerivad makseasutusena asutused või talitused, kes vastavad lõikes 1 sätestatud tingimustele. Lisaks peab akrediteeringu saamiseks vastama makseasutuse halduskorraldus ja sisekontrollisüsteem I lisas sätestatud kriteeriumidele (edaspidi „akrediteerimiskriteeriumid”) järgmistes punktides:\nteave ja selle edastamine;\nLiikmesriigid võivad kehtestada täiendavaid akrediteerimiskriteeriume, et võtta arvesse makseasutuse suurust, kohustusi ja eripära.\nKoordineerivate asutuste akrediteerimise tingimised\n1. Kui on akrediteeritud rohkem kui üks makseasutus, teeb asjaomane liikmesriik määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõike 4 kohaselt ministeeriumi tasemel ametliku otsuse koordineeriva asutuse akrediteerimise kohta, kui ta on ise veendunud, et kõnealuse asutuse halduskorraldus tagab tema piisava suutlikkuse täita kõnealuses artiklis osutatud ülesandeid.\n2. Akrediteeringu saamiseks peab koordineeriv asutus kehtestama menetluskorra, mis tagab, et:\nkomisjonile esitatavad deklaratsioonid põhinevad nõuetekohaselt volitatud allikatest saadud teabel;\ndeklaratsioonid on enne komisjonile edastamist nõuetekohaselt kinnitatud;\nkomisjonile edastatud teavet toetab nõuetekohane kontrolljälg;\nsaadud ja edastatud teave säilitatakse kas paberkandjal või elektrooniliselt.\nMakseasutuste kohustused seoses riikliku sekkumisega\n1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõikes 1 osutatud makseasutused tagavad riiklikku ladustamist hõlmavate sekkumismeetmetega seotud toimingute haldamise ja kontrolli käesoleva määruse II lisas kindlaks määratud tingimustel või vajaduse korral põllumajandussektori õigusaktide alusel, lähtudes eelkõige nimetatud lisas sätestatud minimaalsetest protsendimääradest.\nMakseasutused võivad volitada oma pädevuses olevaid toiminguid teostama selleks käesoleva määruse I lisa punkti 1 alapunktis C kindlaks määratud tunnustamistingimustele vastavaid sekkumisasutusi või muid makseasutusi.\n2. Ilma et see piiraks nende üldist vastutust riikliku ladustamise eest, võivad makse- ja sekkumisasutused:\nusaldada teatavad riikliku ladustamise toimingud füüsilistele või juriidilistele isikutele (edaspidi „laopidajad”), kes ladustavad sekkumiseks ettenähtud põllumajandustooteid;\nvolitada füüsilisi või juriidilisi isikuid täitma teatavaid põllumajandussektori õigusaktidega ettenähtud ülesandeid.\nKui makseasutused usaldavad ladustamistoimingud laopidajale, nagu on osutatud esimese lõigu punktis a, tuleb seda teha ladustamislepingu alusel lähtuvalt III lisas esitatud kohustustest ja üldpõhimõtetest.\n3. Makseasutuste kohustused seoses riikliku ladustamisega on eelkõige järgmised:\npidada materiaalsete väärtuste raamatupidamisarvestust ja rahalist arvestust iga toote kohta, mis on riiklikku ladustamist hõlmava sekkumismeetme objektiks, võttes arvestuse aluseks ajavahemikul alates 1. oktoobrist kuni järgmise aasta 30. septembrini tehtavad toimingud; seda ajavahemikku nimetatakse edaspidi „aruandeaastaks”;\nkoostada ajakohastatud nimekiri laopidajatest, kellega on sõlmitud riikliku ladustamise leping. See nimekiri sisaldab andmeid, mis võimaldavad täpselt määrata kindlaks ladustamispunktid, nende mahu, laohoonete, külmhoonete või silotornide numbri ning nende plaanid ja skeemid;\nanda komisjoni käsutusse riikliku ladustamise jaoks kasutatavad tüüplepingud, toodete arvelevõtmise, ladustamise ja laost väljaviimise eeskirjad ning laopidajate vastutuse suhtes kohaldatavad eeskirjad;\npidada tsentraliseeritud arvutipõhist raamatupidamisarvestust materiaalsete väärtuste laoseisu kohta, mis hõlmab kõiki ladustamiskohti, kõiki tooteid, eri toodete koguseid ja kvaliteeti, täpsustades iga toote kaalu (vajaduse korral eraldi brutokaalu ja netokaalu) või mahu;\nteha kõik toodete ladustamise, säilitamise, transpordi ja üleviimisega seotud toimingud vastavalt liidu ja liikmesriikide õigusaktidele, ilma et see piiraks ostjate, muude nende toimingute raames sekkuvate makseasutuste või selleks volitatud isikute omavastutust;\nkontrollida ladustamiskohtades kogu aasta jooksul sekkumisvarusid ebakorrapäraselt ja ootamatult. Kui see ei kahjusta kontrolli eesmärki, võib kontrollist siiski eelnevalt teatada, piirdudes rangelt minimaalse vajaliku ajavahemikuga. Selline etteteatamine ei ületa 24 tundi, välja arvatud nõuetekohaselt põhjendatud juhtudel;\nteha vastavalt artiklile 4 iga-aastane inventuur.\nKui liikmesriigis haldab ühe või mitme toote riiklikku ladustamist mitu makseasutust, konsolideeritakse punktides a ja d osutatud materiaalsete väärtuste ja rahaliste vahendite arvestus liikmesriigi tasandil enne vastava teabe esitamist komisjonile.\n4. Makseasutused võtavad kõik vajalikud meetmed, et tagada:\nliidu sekkumise objektiks olevate toodete nõuetekohane säilitamine, kontrollides ladustatud toodete kvaliteeti vähemalt üks kord aastas;\n5. Makseasutused teavitavad komisjoni viivitamata:\nolukordadest, kus toote ladustamisperioodi pikendamise tõttu võib toode rikneda;\ntoote koguselistest kadudest või riknemisest loodusjõudude mõjul.\nEsimese lõigu punktides a ja b osutatud juhtudel võtab komisjon vastu asjaomased otsused:\nesimese lõigu punktis a osutatud juhul Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1308/2013 (14) artikli 229 lõikes 2 sätestatud kontrollimenetluse kohaselt;\nesimese lõigu punktis b osutatud juhul määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 116 lõikes 3 sätestatud kontrollimenetluse kohaselt.\n6. Makseasutused kannavad rahalise kahju, mis tuleneb liidu sekkumise objektiks oleva toote halvast säilitamisest, eelkõige kahju, mis tuleneb sobimatutest ladustamismeetoditest. Makseasutused kannavad rahalist vastutust ja neil on õigus alustada kohtumenetlusi laopidajate suhtes, kui laopidajad ei täida oma lepingulisi kohustusi või sõlmitud kokkuleppeid.\n7. Makseasutus võimaldab komisjoni töötajatele ja volitatud isikutele pideva juurdepääsu riikliku ladustamisega seotud kontodele ja kõikidele sekkumise raames koostatud või saadud dokumentidele, lepingutele ja toimikutele. Juurdepääs võimaldatakse kas elektrooniliselt või kohapeal makseasutuse kontoris.\n1. Makseasutused viivad iga majandusaasta jooksul läbi inventuuri liidu sekkumise objektiks olnud iga toote kohta.\nNad võrdlevad selle inventuuri tulemusi raamatupidamisandmetega. Kontrollimise käigus avastatud koguselised erinevused ja nende koguseliste erinevustega seotud summad kajastatakse raamatupidamisarvestuses vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 46 lõike 6 punkti a kohaselt vastu võetud eeskirjadele.\n2. Lõike 1 kohaldamisel arvestatakse tavaliste ladustamistoimingutega seotud puuduvate koguste puhul IV lisas esitatud lubatavaid hälbeid ning need puudujäägid peavad olema vastavuses arvestuslikus laoseisus esitatud teoreetilise varu ja lõikega 1 ettenähtud inventuuri kohaselt tegelikult laos oleva varu vahega või raamatupidamises kajastuva allesjäänud varuga, kui tegelikult laos olnud varud on ammendatud.\nHiliseima maksetähtajaga seotud kohustuste täitmata jätmine\n1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 40 esimeses lõigus osutatud erandite kohaselt ja kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega on Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) raames pärast ettenähtud maksetähtaega tehtud kulud liidu toetuse kõlblikud käesoleva artikli lõigetes 2–6 sätestatud tingimustel.\n2. Kui pärast tähtaja möödumist tehtud kulud moodustavad kuni 5 % tähtaegselt tehtud kuludest, igakuiseid makseid ei vähendata.\nKui pärast tähtaja möödumist tehtud kulud ületavad 5 % künnist, vähendatakse nende kulude kohaseid makseid järgmiselt:\nkulude puhul, mis tehti esimese kuu jooksul pärast möödunud maksetähtaega, vähendatakse summat 10 %;\nkulude puhul, mis tehti teise kuu jooksul pärast möödunud maksetähtaega, vähendatakse summat 25 %;\nkulude puhul, mis tehti kolmanda kuu jooksul pärast möödunud maksetähtaega, vähendatakse summat 45 %;\nkulude puhul, mis tehti neljanda kuu jooksul pärast möödunud maksetähtaega, vähendatakse summat 70 %;\nkulude puhul, mis tehti rohkem kui neli kuud pärast möödunud maksetähtaega, vähendatakse summat 100 %;\n3. Erandina lõikest 2 kohaldatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1307/2013 (15) artiklis 7 osutatud otsetoetuste ülemmäära suhtes järgmisi tingimusi:\nkui lõike 2 esimeses lõigus osutatud künnist ei ole kalendriaasta N makseteks täielikult kasutatud hiljemalt 15. oktoobriks aastal N+1 ja kui selle künnise jääk on üle 2 %, vähendatakse viimast 2 protsendini;\neelarveaastal N+1 on kalendriaastal N-1 või varasematel aastatel pärast maksetähtaega makstud otsetoetused (v.a Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 228/2013 (16) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu (EL) nr 229/2013 (17) kohased maksed) EAGFi raames rahastamiskõlblikud, kui vastavalt määruse (EL) nr 1307/2013 artiklile 7 eelarveaastal N+1 makstud otsetoetuste kogusumma, mida on vajaduse korral määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 26 kohase kohandamismääraga korrigeeritud, ei ületa kõnealuse määruse III lisas kalendriaastaks N sätestatud ülemmäära;\nkulusid, mis ületavad punktis a või b osutatud piirmäärasid, vähendatakse 100 %.\nKäesoleva lõike esimese lõigu punktis b sätestatud tingimuste järgimise kontrollimisel ei võeta arvesse määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 26 lõikes 5 osutatud tagasimakseid.\n4. Kui teatavate meetmete puhul on tegemist erandlike haldustingimustega või kui liikmesriigid on esitanud mõjuvaid põhjendusi, kohaldab komisjon lõigetes 2 ja 3 sätestatust erinevat ajagraafikut ja/või ettenähtust väiksemaid määrasid või jätab vähendamise kohaldamata.\nEsimest lõiku ei kohaldata siiski kulude suhtes, mis ületavad lõike 3 punktis b osutatud piirmäära.\n5. Seoses igakuiste maksetega kontrollitakse tähtaegadest kinnipidamist igal eelarveaastal kaks korda:\n31. juuliks kantud kulude suhtes;\n15. oktoobriks kantud kulude suhtes.\nVõimalikke tähtaja ületamisi augustis, septembris ja oktoobris võetakse arvesse määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 51 kohases raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuses.\n6. Käesolevas artiklis osutatud vähendamiste kohaldamine ei piira vastavuse kontrolliga seoses edaspidi vastuvõetavate otsuste kohaldamist, nagu on osutatud määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 52.\nVaraseima maksetähtajaga seotud kohustuste täitmata jätmine\nKui liikmesriikidel on seoses EAGFiga lubatud teha ettemakseid enne põllumajandussektori õigusaktidega ettenähtud varaseimat maksekuupäeva ja kuni teatava summa ulatuses, käsitatakse seda piirmäära ületavat mis tahes summat enne varaseimat maksekuupäeva kantud kuluna. Kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 40 esimeses lõigus osutatud eranditega vastab see siiski liidu toetuse saamise tingimustele pärast 10 % vähendamist.\nHüvitamine makseasutuste poolt\n1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 18 lõike 3 kohaste otsuste tegemisel igakuiste maksete kohta lähtub komisjon iga liikmesriigi poolt deklareeritud väljamakstud kulude jäägist, mida on vähendatud sama liikmesriigi esitatud kuludeklaratsioonis märgitud sihtotstarbeliste tulude võrra. Sellist tasaarvestust peetakse võrdväärseks vastavate tulude sissenõudmisega.\nSihtotstarbelistest tuludest pärinevad kulukohustuste ja maksete assigneeringud avatakse alates nende tulude suunamisest eelarveridadele. Suunamine toimub sihtotstarbeliste tulude kirjendamise hetkel kaks kuud pärast liikmesriikidelt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 43 lõikes 4 sätestatud nõuete kohaste aruannete saamist.\n2. Kui määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 43 lõike 1 punktis c osutatud summad peeti seoses eeskirjade eiramise või hooletusega kinni enne asjaomase toetuse maksmist, arvatakse need siiski vastavatest kuludest maha.\n3. Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) toetussummad, mis on asjaomase maaelu arengu programmi raames iga arvestusperioodi jooksul toetusesaajatelt tagasi nõutud, arvestatakse vastava perioodi kuludeklaratsioonis EAFRD kaudu makstavast summast maha.\n4. Üle- või puudujäävad summad, mis on tingitud raamatupidamisarvestuse kontrollimisest ja heakskiitmisest määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 51 kohaselt ning mida saab maaelu arengu programmi raames uuesti kasutada, lisatakse EAFRD toetuse summale või arvestatakse sellest maha esimeses deklaratsioonis, mis pärast raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist koostatakse.\n5. EAGFist rahastamine on võrdväärne kantud kuludega ning seda arvestatakse lähtuvalt makseasutuse edastatavatest andmetest, millest arvatakse maha tänu sekkumismeetmetele saadavad võimalikud tulud; need andmed kinnitatakse komisjoni rakendatud infosüsteemi vahendusel ja esitatakse samuti makseasutuse poolt edastatavas kuludeklaratsioonis.\nLiidu eelarve hilisem vastuvõtmine\n1. Kui liidu eelarve ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud, teeb iga liikmesriik määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 18 osutatud igakuised EAGFi maksed teatava protsendi ulatuses iga peatüki kohta esitatud kuludeklaratsioonide alusel ja määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 artiklis 16 sätestatud piirides. Komisjon võtab liikmesriikidele eraldamata jäänud summasid arvesse järgnevaid väljamakseid käsitlevates otsustes.\n2. Kui liidu eelarve ei ole eelarveaasta alguseks vastu võetud, tehakse EAFRD puhul:\nmääruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 36 osutatud vahemaksed proportsionaalselt olemasolevate assigneeringutega teatava protsendi ulatuses maaelu arengu iga programmi kohta esitatud kuludeklaratsioonide alusel. Komisjon võtab liikmesriikidele eraldamata jäänud summasid arvesse järgnevate vahemaksete tegemisel;\nseoses määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 33 osutatud eelarveliste kulukohustustega võetakse esimese aastase osamakse tegemisel pärast maaelu arengu programmide vastuvõtmist arvesse kõnealuste programmide vastuvõtmise korda. Eelarvelistest kulukohustustest tulenevad järgmiste aastaste maksed tehakse programmide kulukohustuste ammendumise järjekorras. Komisjon võib maaelu arengu programmide kulukohustusest tulenevaid aastamakseid teha osaliselt, kui kasutatavad kulukohustuste assigneeringud on piiratud. Puudujääv osa, mis on kulukohustuste raames kõnealustele programmidele ette nähtud, eraldatakse siis, kui täiendavad kulukohustuste assigneeringud on tehtud kättesaadavaks.\nIgakuiste maksete edasilükkamine\nPärast asjaomaste liikmesriikide teavitamist võib komisjon määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 18 osutatud igakuiste maksete tegemise liikmesriikidele edasi lükata, kui kõnealuse määruse artikli 102 lõike 1 punkti c alapunktides i ja ii osutatud teated hilinevad või sisaldavad vasturääkivusi, mis vajavad täiendavat kontrollimist.\n1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 42 kohast maksete peatamist kohaldatakse käesoleva määruse V lisas loetletud meetmete suhtes.\n2. EAGFi kulude suhtes kohaldatakse järgmisi maksete peatamise määrasid:\nkui kontrolli tulemusi ei saadeta 15. oktoobriks, on peatatav summa 1 % kuludest, mille kohta ei ole õigel ajal saadetud asjakohast teavet;\nkui kontrolli tulemusi ei saadeta 1. detsembriks, on peatatav summa 1,5 % kuludest, mille kohta ei ole õigel ajal saadetud asjakohast teavet.\n3. EAFRD kulude suhtes kohaldatakse järgmisi maksete peatamise määrasid:\nkui kontrolli tulemusi ei saadeta 15. jaanuariks, on peatatav summa 1,5 % kuludest, mille kohta ei ole õigel ajal saadetud asjakohast teavet.\nKuludeklaratsioonide koostamisel kasutatav vahetuskurss\n1. Liikmesriigid, kes ei ole eurot kasutusele võtnud, kasutavad seoses EAGFiga kooskõlas määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 106 lõikega 4 kuludeklaratsioonide koostamisel sama vahetuskurssi, mida nad kasutasid toetusesaajatele maksete tegemisel või tulude saamisel vastavalt V peatükile ja põllumajandussektori õigusaktidele. Määruse (EL) nr 1306/2013 artiklite 51 ja 52 kohaste raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuste puhul kasutatakse esimest vahetuskurssi, mille on kehtestanud Euroopa Keskpank pärast kõnealuste otsuste vastuvõtmist.\nMuudel kui esimeses lõigus osutatud juhtudel, eelkõige nõukogu määruse (EÜ) nr 3/2008 (18) alusel heakskiidetud müügiedendusprogrammide ning veinisektori müügiedendusmeetmete puhul, samuti toimingute puhul, mille osas ei olnud vahetuskursi rakendusjuht põllumajandussektori õigusaktidega kindlaks määratud, kohaldatakse Euroopa Keskpanga kehtestatud viimast vahetuskurssi, mis kehtis kulu või sihtotstarbeliste tulude deklareerimisele eelneva kuu jooksul.\n2. Seoses maaelu arengu programmidega kasutavad euroalasse mittekuuluvad liikmesriigid kuludeklaratsioonide koostamisel iga väljamakse või tagasinõude puhul eelviimast Euroopa Keskpanga vahetuskurssi enne kuud, mil toiming makseasutuse raamatupidamises kajastati.\nRAAMATUPIDAMISARVESTUSE KONTROLLIMINE JA HEAKSKIITMINE NING MUUD KONTROLLID\nVastavuskontrolli raames tehtavate korrektsioonide kohaldamise kriteeriumid ja meetodid\n1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 lõike 1 kohase otsuse vastuvõtmiseks liidupoolsest rahastamisest väljajäetavate summade kohta teeb komisjon vahet alusetult kulutatud summade või nende osade ning selliste summade vahel, mille kindlaksmääramisel on kohaldatud ekstrapoleeritud või kindla määraga korrektsioone.\nKui komisjon leiab, et kulud ei ole kantud kooskõlas liidu õigusega ning seoses EAFRDga kooskõlas kohaldatava liidu või siseriikliku õigusega, määrab ta liidupoolsest rahastamisest väljajäetavad summad kindlaks oma järelduste põhjal ja võtab arvesse liikmesriikidelt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohaselt tehtud vastavuskontrolli jooksul saadud teavet.\n2. Komisjon lähtub väljajätmisel alusetult kulutatud summade kindlakstegemisest üksnes juhul, kui selliseid summasid saab kindlaks teha mõistlike pingutustega. Kui komisjonil ei ole võimalik alusetult kulutatud summasid mõistlike pingutustega kindlaks teha, võivad liikmesriigid komisjoni poolt vastavuskontrollimenetluse raames kehtestatud tähtaegade jooksul esitada andmed nende summade kontrollimise, mille puhul on võetud aluseks iga sellise üksikjuhtumi kontrolli tulemused, mida kohustuste täitmata jätmine võiks mõjutada. Kontrollitakse kõiki kulusid, mis on tehtud kohaldatava õiguse vastaselt ja kantud liidu eelarvesse. Esitatud andmed peavad hõlmama kõiki üksiksummasid, mis asjaomase kohustuse täitmata jätmise tõttu ei ole toetuskõlblikud.\n3. Kui alusetult kulutatud summasid ei ole võimalik lõike 2 kohaselt kindlaks teha, võib komisjon väljajäetavate summade kindlaksmääramisel kohaldada ekstrapoleeritud korrektsioone. Selleks et komisjon saaks asjaomased summad kindlaks määrata, võivad liikmesriigid komisjoni poolt vastavuskontrollimenetluse raames kehtestatud tähtaegade jooksul esitada komisjonile liidupoolsest rahastamisest väljajäetava summa arvutuse, ekstrapoleerides statistiliselt kõnealuseid juhtumeid esindava valimi kontrollimisel saadud tulemusi. Valim võetakse andmekogumist, mille puhul võib eeldada, et kohustuste täitmatajätmist on võimalik kindlaks teha.\n4. Selleks et võtta arvesse lõigete 2 ja 3 kohaselt liikmesriikide esitatud tulemusi, peab komisjonil olema võimalik:\nhinnata kindlakstegemis- või ekstrapoleerimismeetodit, mida liikmesriigid peavad selgelt kirjeldama;\nkontrollida lõikes 3 osutatud valimi esindatust;\nkontrollida kindlakstegemise või ekstrapoleerimise sisu ja tulemusi;\nsaada alusandmete kohta piisavalt ja asjakohast auditi tõendusmaterjali.\n5. Lõike 3 kohaldamisel võivad liikmesriigid kasutada makseasutuste kontrollistatistikat, mille on kinnitanud sertifitseerimisasutus, või sellise asutuse määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 9 kohase auditi raames antud hinnangut vea määra kohta tingimusel, et:\nkomisjon on rahul sertifitseerimisasutuste tööga nii auditistrateegia kui ka tegeliku auditeerimise sisu, ulatuse ja kvaliteedi seisukohast;\nsertifitseerimisasutuste töö on kooskõlas asjaomase vastavuskontrolli ulatusega, eelkõige seoses meetmete või kavadega;\nhinnangus on arvesse võetud iga sellise karistuse summat, mida oleks pidanud kohaldama.\n6. Kui lõigete 2 ja 3 kohaselt liidupoolsest rahastamisest väljajäetavate summade kindlaksmääramise tingimused ei ole täidetud või kui juhtumi laadi tõttu ei ole võimalik väljajäetavaid summasid kõnealuste lõigete põhjal kindlaks määrata, kohaldab komisjon asjakohaseid kindla määraga korrektsioone, võttes samas nõuetekohaselt arvesse rikkumise laadi ja raskusastet ning hinnates liidule rahalise kahju tekitamise ohtu.\nKindla korrektsioonimäära kehtestamisel võetakse eelkõige arvesse kohustuste täitmatajätmise liiki. Sel eesmärgil jagatakse rikkumiste suhtes tehtav kontroll põhi- ja lisakontrollideks:\npõhikontrollid on sellised haldus- ja kohapealsed kontrollid, mida tehakse toetuse rahastamiskõlblikkuse kindlaksmääramiseks ning asjaomaste vähendamiste ja karistuste kohaldamiseks;\nlisakontrollid on kõik muud nõuete korrektseks menetlemiseks vajalikud haldustoimingud.\nKui ühe ja sama vastavuskontrollimenetluse raames tehakse kindlaks eri rikkumised, mille suhtes tuleks kohaldada erisuguseid kindla määraga korrektsioone, kohaldatakse vaid kõrgeimat kindlat korrektsioonimäära.\n7. Kindlate korrektsioonimäärade kehtestamisel võtab komisjon eelkõige arvesse järgmisi asjaolusid, mis tõendavad, et tegemist on rängemate puudustega, millega kaasneb suurem oht liidu eelarvele:\nühte või enamat põhikontrolli ei kohaldatud või kohaldatakse nii halvasti või harva, et neid peetakse taotluse toetuskõlblikkuse kindlaksmääramisel või eeskirjade eiramise vältimisel ebatõhusaks, või\nsama kontrollisüsteemi ulatuses on avastatud vähemalt kolm puudust või\nliikmesriigis kohaldatav kontrollisüsteem ei toimi või selles on suuri puudusi ning on tõendeid ulatusliku eeskirjade eiramise ja hooletuse kohta eiramise ja pettuste vastu võitlemisel või\nkorrektsiooni on asjaomase liikmesriigi suhtes analoogsete puuduste tõttu samas sektoris juba kohaldatud ning arvesse on võetud liikmesriigis juba võetud parandus- või kompensatsioonimeetmeid.\n8. Kui liikmesriik esitab teatavad objektiivsed elemendid, mis ei vasta käesoleva artikli lõigetes 2 ja 3 sätestatud tingimustele, kuid mis tõendavad, et fondidele tekitatav maksimumkahju piirdub summaga, mis on väiksem, kui see, mis oleks tulenenud kavandatud korrektsioonist madalama kindla korrektsioonimäära kohaldamisest, kasutab komisjon madalamat kindlat korrektsioonimäära, et teha otsus liidupoolsest rahastamisest väljajäetavate summade kohta vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 52.\n9. Liidupoolsest rahastamisest väljajäetavatest summadest, mille üle komisjon otsustab määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 kohaselt, arvatakse maha sellised tagasimaksed, mille komisjon on vastavuskontrolli käigus kindlaks määranud ning mis on toetusesaajatelt tagasi saadud ja enne tähtaega fondile tagasi maksnud.\nTagasinõudmismenetluse järgne kohustus\nPärast määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõike 2 esimeses lõigus osutatud tagasinõudmismenetluse lõpuleviimist peavad liikmesriigid:\nkandma EAGFile 50 % tagasinõutavast summast, millest on maha arvatud tagasinõudekulud, nagu on sätestatud kõnealuse määruse artikli 55 teises lõigus;\nkandma EAFRD-le 50 % summadest, mis on tagasi nõutud kas pärast maaelu arengu programmi lõpetamist või enne programmi lõpetamist, kuid mida ei saa määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 56 kohaselt ümber jaotada.\nMääruse (EL) nr 1306/2013 V jaotise III peatükis kehtestatud kontrollisüsteemi ei kohaldata käesoleva määruse VI lisas loetletud meetmete suhtes.\nKäesolevat peatükki kohaldatakse kõigil juhtudel, kui põllumajandussektori õigusaktidega on ette nähtud tagatised, olenemata sellest, kas mõistet „tagatis” kasutatakse.\nKäesolevat peatükki ei kohaldata tagatiste suhtes, mis esitatakse nõukogu määruses (EMÜ) nr 2913/92 (19) osutatud impordi- või eksporditollimaksude tasumise tagamiseks.\nKäesolevas peatükis kasutatud mõisted\n„pädev asutus” – asutus, kes on volitatud tagatist vastuvõetavaks tunnistama, või asutus, kes on volitatud asjakohase määruse alusel otsustama tagatise vabastamise või selle tagastamata jätmise üle;\n„üldtagatis” – tagatis, mis antakse pädevale asutusele eesmärgiga tagada mitme kohustuse täitmine;\n„tagatissumma asjakohane osa” – tagatissumma osa selle koguse ulatuses, millega seotud nõuet on rikutud.\nTagatise annab isik või see antakse isiku kasuks, kes vastutab kohustuse täitmata jätmise korral rahasumma maksmise eest.\n1. Pädev asutus võib loobuda tagatisenõudest, kui kohustuse täitmise eest vastutav isik on kas:\neraõiguslik asutus, mis täidab punktis a nimetatud ülesandeid riigi kontrolli all.\n2. Pädev asutus võib loobuda tagatisenõudest, kui tagatissumma on väiksem kui 500 eurot. Sel juhul võtab asjaomane isik endale kirjaliku kohustuse maksta tagatisest loobumisega võrdne summa, kui vastav kohustus on täitmata jäetud.\nEsimese lõigu kohaldamisel arvutatakse tagatise väärtus nii, et see hõlmaks kõiki sama tehinguga seotud asjaomaseid kohustusi.\nTagatiste suhtes kohaldatavad tingimused\n1. Pädev asutus keeldub tagatist vastuvõetavaks tunnistamast või nõuab selle asendamist, kui tagatis on tema arvates ebapiisav, ei vasta nõuetele või ei hõlma piisavalt pikka ajavahemikku.\n2. Sularahaülekande puhul loetakse tagatis antuks siis, kui pädev asutus veendub, et summa on tema kontole laekunud.\n3. Tšekki summale, mille maksmise garanteerib asjaomase pädeva asutuse liikmesriigi poolt selleks volitatud finantseerimisasutus, käsitatakse sularaha sissemaksena. Pädev asutus võib sellise tšeki väljamaksmiseks esitada alles enne tagatise kehtivusaja lõppu.\nTšekk, v.a esimeses lõigus osutatud tšekk, loetakse tagatiseks ainult siis, kui pädev asutus veendub, et summa on tema kontole laekunud.\n4. Kõik finantseerimisasutuse poolt arvestatavad kulud jäävad tagatise andud isiku kanda.\n5. Sularaha vormis tagatise andnud isikule ei maksta intressi.\n1. Tagatised esitatakse eurodes.\n2. Kui tagatis võetakse vastu euroalasse mittekuuluvas liikmesriigis, konverteeritakse eurodes esitatud tagatissumma kõnealuse liikmesriigi omavääringusse vastavalt V peatükile. Tagatisele vastav kohustus ja eeskirjade eiramise või neist kõrvalekaldumise korral kinnipeetav summa jääb kinnitatuks eurodesse.\n1. Tagatise andja peab olema ametlikult registreeritud resident või tal peab olema registreeritud asukoht liidus ning liikmesriigi pädev asutus peab olema talle andnud tegevusloa, kui aluslepingus teenuste osutamise vabadust käsitlevates sätetes ei ole teisiti ette nähtud. Tagatise andja on seotud kirjaliku tagatisega.\n2. Kirjalik tagatis sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:\nkohustus või üldtagatise puhul kohustuse liik (kohustuste liigid), mille täitmist rahasumma väljamaksega tagatakse;\ntagatise andja poolt aktsepteeritav maksimaalne maksmisele kuuluv summa;\ntagatise andja kohustus maksta solidaarselt maksekohustuse täitmise eest vastutava isikuga 30 päeva jooksul alates pädeva asutuse nõudest tagatise piires ettenähtud summa, kui tagatist ei tagastata.\n3. Kui kirjalik üldtagatis on juba antud, määrab pädev asutus kindlaks korra, mille alusel kogu tagatis või selle osa seotakse konkreetsete kohustustega.\nKui tagatisega hõlmatud kohustuse eest vastutav isik väidab, et kohustus jäi täitmata vääramatu jõu tõttu, peab ta pädevatele asutustele asjaomase vääramatu jõu esinemist tõendama. Kui pädev asutus teeb kindlaks, et tegemist on vääramatu jõuga, tühistatakse kohustus üksnes tagatise vabastamise eesmärgil.\nTagatiste (v.a 4. jaos osutatud tagatised) vabastamine ja tagastama jätmine\nTagatise tagastamata jätmine\n1. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 66 lõikes 1 osutatud kohustus on teatava toimingu sooritamise või sooritamata jätmise nõue, mis kõnealuse nõude kehtestanud määruse kohaldamisel on põhilise tähtsusega.\n2. Kui kohustus on täitmata ning selle täitmiseks ei ole ette nähtud tähtaega, ei tagastata tagatist juhul, kui pädev asutus teeb kindlaks, et kohustus oli täitmata.\n3. Kui kohustus tuleb täita ettenähtud tähtajaks, kuid see täideti pärast kõnealust tähtaega, siis tagatist ei tagastata.\nSel juhul ei tagastata tagatist 10 % ulatuses ning tagatise ülejäänud osa suhtes kohaldatakse täiendavat protsendimäära järgmiselt:\n2 % iga tähtaega ületava kalendripäeva eest, kui kohustus on seotud toodete importimisega kolmandasse riiki;\n5 % iga tähtaega ületava kalendripäeva eest, kui kohustus on seotud toodete väljaviimisega liidu tolliterritooriumilt.\n4. Kui kohustus on täidetud õigel ajal ja kohustuse täitmist kinnitav tõend esitatakse kindlaksmääratud tähtaja jooksul, ei tagastata kõnealust kohustust hõlmavat tagatist iga kalendripäeva eest, mis ületab kõnealust tähtaega vastavalt valemile 0,2 / ettenähtud tähtaeg, ning võttes arvesse artiklit 25.\nKui esimeses lõigus osutatud tõendiga seoses esitatakse kasutatud või aegunud impordi- või ekspordilitsents või esitatakse tõend seoses liidu tolliterritooriumilt väljaviidud toodetega, ei tagastata tagatist 15 % ulatuses, kui kõnealune tõend on esitatud pärast esimeses lõigus osutatud tähtaega, kuid hiljemalt enne 730. kalendripäeva pärast litsentsi kehtivusaja lõppemist. Pärast kõnealust 730. kalendripäeva ei tagastata ülejäänud tagatist täies ulatuses.\nKui esimeses lõigus osutatud tõendina esitatakse kasutatud või aegunud ekspordilitsents, mis sisaldab eksporditoetuse eelkinnitust, ei tagastata tagatist järgmises ulatuses:\n10 %, kui litsents esitatakse 61 ja 90 kalendripäeva jooksul pärast litsentsi kehtivuse lõppkuupäeva;\n50 %, kui litsents esitatakse 91 ja 120 kalendripäeva jooksul pärast litsentsi kehtivuse lõppkuupäeva;\n70 %, kui litsents esitatakse 121 ja 150 kalendripäeva jooksul pärast litsentsi kehtivuse lõppkuupäeva;\n80 %, kui litsents esitatakse 151 ja 180 kalendripäeva jooksul pärast litsentsi kehtivuse lõppkuupäeva;\n100 %, kui litsents esitatakse pärast 180. kalendripäeva pärast litsentsi kehtivuse lõppkuupäeva.\n5. Tagastamata jäetav tagatissumma ümardatakse esimese väiksema täissummani eurodes või liikmesriigi omavääringus.\n1. Kui on esitatud liidu erieeskirjades ettenähtud tõend kohustuse täitmise kohta või kui tagatisest on jäädud osaliselt ilma vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 66 lõikele 2 ja käesoleva määruse artiklile 23, vabastatakse tagatis või vajaduse korral ülejäänud tagatissumma viivitamata.\n2. Tootekoguse osaga seotud asjakohaste tõendite esitamisel tagastatakse tagatis taotluse korral osaliselt, tingimusel et kõnealune osa ei ole väiksem kui tagatisenõuet sätestava määrusega kindlaksmääratud miinimumkogus või selle puudumisel vastavalt liikmesriigi kindlaksmääratud kogus.\n3. Kui tagatissumma tagastamiseks vajalike tõendite esitamise tähtaega ei ole ette nähtud, on tähtajaks 365 kalendripäeva alates tagatisega hõlmatud kohustuse täitmiseks ettenähtud tähtajast. Kui sellist tähtaega ei ole ette nähtud, on tähtajaks 365 kalendripäeva alates kõigi kohustuste täitmiseks ettenähtud kuupäevast.\nEsimeses lõigus ettenähtud tähtaeg ei tohi olla pikem kui 1 095 kalendripäeva alates tagatise konkreetse kohustusega sidumisest.\n1. Mahaarvatav kogusumma ei tohi olla suurem kui 100 % tagatissumma asjakohasest osast.\n2. Pädev asutus võib alla 100 euro suuruse summa tagastamata jätmisest loobuda tingimusel, et õigusaktidega on samalaadseteks juhtudeks sätestatud samasugused siseriiklikud sätted.\nEttemaksetega seotud tagatised\nKäesoleva jao sätteid kohaldatakse kõigi Euroopa Liidu erieeskirjadega sätestatud juhtude suhtes, mille puhul saab ettemakse teha enne, kui toetuse või eelise saamisega seotud kohustus on täidetud.\n1. Tagatis vabastatakse järgmistel juhtudel:\nettemaksesumma saamise õigus on kindlaks tehtud;\nettemaksesumma ning liidu erieeskirjadega ettenähtud täiendavad summad on tagasi makstud.\n2. Kui ületatakse ettemaksesumma saamise õiguse tõendamiseks määratud tähtaeg ega esitata õiguse saamist kinnitavaid tõendeid, rakendab pädev asutus viivitamata tagatise tagastamata jätmise menetlust.\nKui liidu erieeskirjadega nii ette nähakse, võib tõendeid tagatise osalise tagasimaksu kohta esitada ka pärast kõnealust kuupäeva.\nEksporditoetused ja kaubavahetus kolmandate riikidega\n1. Impordi- ja eksporditollimaksudega seotud summade puhul, mis on liidu ühise põllumajanduspoliitikaga seotud õigusaktides kinnitatud eurodes ja mida liikmesriikides kohaldatakse omavääringus, võrdub ümberarvestuskurss siiski täpselt määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 18 lõike 1 kohaselt kohaldatava kursiga.\n2. Kolmandate riikidega kauplemisel on eurodes kinnitatud eksporditoetuste ning liidu põllumajandusalastes õigusaktides eurodes esitatud hindade ja summade vahetuskursi rakendusjuht tollideklaratsiooni aktsepteerimine.\n3. Komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 (20) artikli 136 lõikes 1 osutatud puu- ja köögiviljade kindla impordiväärtuse arvutamise puhul, mille eesmärk on kindlaks määrata kõnealuse määruse artikli 137 lõikes 1 osutatud hind piiril, on tüüpiliste hindade vahetuskursi rakendusjuht, mida kasutatakse eespool nimetatud kindla väärtuse ja kõnealuse määruse artikli 134 lõikes 3 osutatud vähendatava summa arvutamisel, tüüpiliste hindade kohaldamise päev.\nTootmistoetused ja eritoetused\n1. Liidu õigusaktides eurodes kinnitatud tootmistoetuste puhul on vahetuskursi rakendusjuht kuupäev, mil on deklareeritud, et tooted on jõudnud soovitavasse sihtkohta, ning vajaduse korral käesolev õigusakt. Juhul kui sellist sihtkohta ei ole nõutud, on rakendusjuht kuupäev, mil makseasutus on toetusetaotluse vastu võtnud.\n2. Selliste toetuse puhul, mida antakse vastavalt turustatud toodete kogusele või teatavaks otstarbeks ettenähtud toodete kogusele, on vahetuskursi rakendusjuht, ilma et see piiraks artiklite 30–33 kohaldamist, esimene toiming, millega tagatakse pärast asjaomase ettevõtja poolt toodete ülevõtmist kõnealuste toodete asjakohane kasutamine ja mis annab õiguse toetust saada.\n3. Seoses eraladustusabiga on vahetuskursi rakendusjuht esimene päev, mil teatava lepinguga seotud abi antakse.\n4. Muude kui käesoleva artikli lõigetes 2 ja 3 ning artiklites 30 ja 31 osutatud toetuste vahetuskursi rakendusjuht on taotluste esitamise tähtaeg.\n1. Vahetuskursi rakendusjuht on selle veiniaasta esimene päev, millal antakse toetust järgmiseks:\nmääruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 46 osutatud viinamarjaistanduste ümberkorraldamine ja muutmine;\nmääruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 48 osutatud ühisfondide loomine;\nmääruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 49 osutatud saagikindlustus.\n2. Veinivalmistamise kõrvalsaaduste vabatahtlikuks või kohustuslikuks destilleerimiseks, nagu on osutatud määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 52, makstava toetuse vahetuskursi rakendusjuht on selle veiniaasta esimene päev, millal kõrvalsaadus tarnitakse.\n3. Määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 50 osutatud investeeringute korral ja määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 51 osutatud innovatsiooni korral veinisektoris on vahetuskursi rakendusjuht selle aasta 1. jaanuar, mil tehti otsus toetust anda.\n4. Määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 47 osutatud toorelt koristamise puhul on vahetuskursi rakendusjuht päev, mil toimub toorelt koristamine.\nSummad ja maksed piima- ja piimatoodetesektoris\n1. Komisjoni määruse (EÜ) nr 657/2008 (21) artiklis 1 osutatud abi puhul õpilaste varustamiseks teatavate piimatoodetega on vahetuskursi rakendusjuht selle ajavahemiku esimene päev, millal kõnealuse määruse artiklis 11 osutatud maksetaotlus esitatakse.\n2. Komisjoni määruse (EÜ) nr 595/2004 (22) artiklis 1 osutatud makse tasumise puhul teatava kvoodiaasta eest nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 (23) II osa I jaotise III peatüki tähenduses, on vahetuskursi rakendusjuht asjaomasele perioodile järgnev 1. aprill.\n3. Määruse (EL) nr 1272/2009 (24) artikli 30 lõikes 3 osutatud transpordikulude puhul on vahetuskursi rakendusjuht päev, millal pädev asutus on saanud kehtiva pakkumise.\nKoolidele puuvilja jagamise kava rakendamisega seotud toetuse summad ja maksed\nPuu- ja köögivilja, töödeldud puu- ja köögivilja- ning banaanitoodete lastele jagamiseks antava abi, nagu on osutatud komisjoni määruse (EÜ) nr 288/2009 (25) artiklis 1, vahetuskursi rakendusjuht on kõnealuse määruse artikli 4 lõikes 1 osutatud ajavahemikule eelnev 1. jaanuar.\nSuhkrupeedi miinimumhind, kvoodiületamise tasu ja tootmismaks suhkrusektoris\nMääruse (EL) nr 1308/2013 artiklites 128, 135 ja 142 vastavalt osutatud suhkru tootmismaksu, suhkrupeedi miinimumhinna ja kvoodiületamise tasu puhul on vahetuskursi rakendusjuht selle turustusaasta 1. oktoober, mille suhtes hindasid ja summasid kohaldatakse või makstakse.\nStruktuuri- ja keskkonnakaitsesummad ning rakenduskavade üldkulud\n1. Määruse (EL) nr 1305/2013 II lisas osutatud summad ning määruse (EÜ) nr 1698/2005 alusel heakskiidetud meetmetega seotud summad, mille maksed toetusesaajatele tagatakse määruse (EL) nr 1305/2013 alusel heakskiidetud maaelu arengu programmidega, on vahetuskursi rakendusjuht selle aasta 1. jaanuar, mil tehti otsus toetust anda.\nKui liidu eeskirjade alusel jaotatakse esimeses lõigus osutatud summade tasumine mitmele aastale, arvestatakse iga-aastased osamaksed ümber selle vahetuskursi alusel, mis kehtib selle aasta 1. jaanuaril, mille eest kõnealune osamakse tasutakse.\n2. Seoses rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 IX lisa punkti 2 alapunktis a osutatud summadega, mis on eelkõige ette nähtud määruse (EL) nr 1308/2013 artiklites 32 ja 33 osutatud rakendusfondide või rakenduskavade üldkulude katmiseks, on vahetuskursi rakendusjuht üldkuludega seonduva aasta 1. jaanuar.\nPuu- ja köögiviljasektori tootjaorganisatsioonidele antava riikliku finantsabi lubamisega seotud summad ning riikliku finantsabi osaline tagasimaksmine\n1. Seoses määruse (EL) nr 1308/2013 artiklis 35 osutatud taotlusega riikliku finantsabi andmise lubamiseks on vahetuskursi rakendusjuht komisjonile taotluste esitamise tähtaeg, nagu on sätestatud rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 92 lõikes 1.\n2. Rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 95 kohaselt liidu poolt tagasi makstava riikliku finantsabi vahetuskursi rakendusjuht on tootjaorganisatsioonide poolt liikmesriikide pädevatele asutustele esitatavate toetusetaotluste rakendusmääruse (EL) nr 543/2011 artikli 69 lõike 1 kohane tähtaeg.\nMuud summad ja hinnad\nSeoses muude kui artiklites 28–35 osutatud hindade või summadega või kõnealuste hindadega seotud summadega, mis on liidu õigusaktides või pakkumismenetluses esitatud eurodes, on vahetuskursi rakendusjuht päev, millal tehakse üks järgmistest õiguslikest toimingutest:\nost, kui on saadud kehtiv pakkumine;\nmüük, kui on saadud kehtiv pakkumine;\npuu- ja köögiviljasektoris toodete turult kõrvaldamise korral päev, kui tooted turult kõrvaldatakse;\nsaagi koristamata jätmise ja toorelt koristamise korral puu- ja köögiviljasektoris päev, kui jäetakse koristamata või koristatakse toorelt;\ntranspordikulude, töötlemiskulude või riikliku ladustamise kulude ning pakkumismenetluse raames uuringuteks ettenähtud summade puhul on vahetuskursi rakendusjuht pakkumiste esitamise viimane päev;\nturul hindade, summade või pakkumiste registreerimise korral on vahetuskursi rakendusjuht see päev, millal hind, summa või pakkumine registreeritakse;\npõllumajandusalastele õigusaktidele mittevastavusega seotud karistuste korral kuupäev, millal pädev asutus mittevastavuse kindlaks tegi;\nseoses käivet või tootmismahtu kajastavate summadega põllumajandusalastes õigusaktides sätestatud vaatlusperioodi algus.\nEttemaksete korral on vahetuskursi rakendusjuht ettemaksega seotud hinna või summa suhtes kohaldatav rakendusjuht, kui see juhtum on toimunud ettemakse tasumisel, või muudel juhtudel ettemakse eurodesse ümberarvestamise kuupäev, või kui see ei ole võimalik, siis ettemakse kuupäev. Ettemaksete suhtes kohaldatakse vahetuskursi rakendusjuhtu, ilma et see piiraks kogu kõnealuse hinna või summa puhul rakendusjuhu kohaldamist.\nSeoses tagatistega on vahetuskursi rakendusjuht kuupäev, millal tagatis esitatakse.\nKohaldatakse siiski järgmisi erandeid:\nettemaksetega seotud tagatiste puhul on vahetuskursi rakendusjuht ettemaksesumma puhul kindlaks määratud rakendusjuht, kui juhtum on toimunud ettemakse tasumise ajaks;\npakkumuste esitamisega seotud tagatiste puhul on vahetuskursi rakendusjuhuks päev, mil pakkumus esitatakse;\npakkumuste täitmisega seotud tagatiste puhul on vahetuskursi rakendusjuht pakkumuste esitamise tähtaeg.\nMääruse (EL) nr 1306/2013 V jaotise III peatükis eurodes väljendatud summad arvestatakse ümber omavääringutesse, kasutades Euroopa Liidu Teataja C-seerias avaldatud vahetuskursse, mis kehtivad selle aasta esimesel tööpäeval, kui kontrolliperiood algab.\nKui rakendusjuht on liidu õigusaktide alusel kinnitatud, tuleb vahetuskursina kasutada Euroopa Keskpanga (EKP) viimast enne rakendusjuhtu fikseeritud kurssi.\nJärgmistel juhtudel kohaldatakse siiski järgmisi vahetuskursse:\nkäesoleva määruse artikli 28 lõikes 2 osutatud juhtudel, kui vahetuskursi rakendusjuht on tollideklaratsiooni aktsepteerimine, määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 18 lõikes 1 osutatud vahetuskurss;\nriikliku ladustamisega seotud sekkumiskulude puhul komisjoni delegeeritud määrus (EL) nr 906/2014 (26) artikli 3 lõike 2 rakendamisest tulenev vahetuskurss;\nseoses suhkrupeedi miinimumhinnaga, nagu on osutatud käesoleva määruse artiklis 33, Euroopa Keskpanga poolt enne vahetuskursi rakendusjuhtu kindlaks määratud viimase kuu keskmine vahetuskurss.\n1. Kui määruse (EÜ) nr 1290/2005 kohaselt akrediteeritud makseasutus võtab vastutuse selliste kulude eest, mille eest ta varem ei vastutanud, tuleb kõnealune asutus hiljemalt 1. jaanuariks 2015 akrediteerida selliste uute vastutusvaldkondade suhtes.\n2. Seoses enne 2014. eelarveaastat kantud kuludega tehtava kontrolli raames ei kohaldata määruse (EL) nr 1306/2013 V jaotise III peatükis kehtestatud kontrollisüsteemi määruse (EÜ) nr 1106/2010 lisas loetletud meetmete suhtes.\n3. Kui teatavas õigusaktis osutatakse rakendusmääruse (EL) nr 282/2012 kohastele esma- või teisejärgulistele või madalama järgu nõuetele, kohaldatakse käesoleva määruse artikli 23 lõikeid 2, 3 ja 4.\n4. Seoses määruse (EÜ) nr 1698/2005 artiklis 15 osutatud maaelu arengu programmidega:\nkohaldatakse määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 38 lõiget 1 eelarveliste kulukohustuste suhtes, mida ei ole kasutatud eelarveliste kulukohustuste aastale järgneva teise aasta 31. detsembriks. Kõnealuse artikli 38 viiteid aastale N+3 käsitatakse viidetena aastale N+2;\nkomisjoni tehtud vahemaksed ei või määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 36 lõike 3 punkti b kohaselt kordagi ületada EAFRD toetuse kogusummat igale meetmele asjaomase programmi kehtivusajal;\nmääruse (EL) nr 1306/2013 artiklite 37 ja 38 kohaldamiseks on kulude rahastamiskõlblikkuse viimane kuupäev määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 71 lõikes 1 sätestatud kuupäev.\n5. Määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõigete 1 ja 2 kohaldamisel võetakse määruse (EÜ) nr 885/2006 artikli 6 alapunkti h kohaselt seoses 2013. ja 2014. eelarveaastaga teatatud juhtude või teatatavate juhtude korral jätkuvalt arvesse eeskirjade eiramise esmase kindlakstegemise eelarveaastat määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 35 tähenduses. Selliste juhtude suhtes, mille puhul ei ole enne 16. oktoobrit 2014 eeskirjade eiramise esmast halduslikku või kohtulikku kindlakstegemist kinnitatud, kohaldatakse määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 54 lõikeid 1 ja 2.\nSeoses EAFRDga kohaldatakse määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 51 kohase raamatupidamisarvestuse kontrollimiseks ja heakskiitmiseks kõnealuse määruse artikli 54 lõiget 2 alates 2014. eelarveaasta raamatupidamisarvestuse kontrollimisest ja heakskiitmisest.\nMääruse (EÜ) nr 376/2008 muutmine\nMääruse (EÜ) nr 376/2008 artikli 34 lõiked 6 ja 7 jäetakse välja.\nKõnealuste sätete kohaldamist jätkatakse siiski selliste tagatiste suhtes, mis on esitatud kõnealuse määruse kohaselt enne käesoleva määruse jõustumist.\nMääruse (EÜ) nr 612/2009 muutmine\nKomisjoni määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 47 lõige 3 jäetakse välja.\nMäärused (EÜ) nr 883/2006, (EÜ) nr 884/2006, (EÜ) nr 885/2006, (EÜ) nr 1913/2006, (EL) nr 1106/2010 ja rakendusmäärus (EL) nr 282/2012 tunnistatakse kehtetuks.\nKohaldatakse järgmisi erandeid:\nmääruse (EL) nr 282/2012 kohaldamist jätkatakse selliste tagatiste suhtes, mis on esitatud kõnealuse määruse kohaselt enne käesoleva määruse jõustumist;\nmääruse (EÜ) nr 883/2006 artikli 4 kohaldamist jätkatakse enne 15. oktoobrit 2014 kantud kulude suhtes;\nmääruse (EÜ) nr 885/2006 artiklit 11 ja III peatükki kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2014.\nArtikli 41 lõiget 4 kohaldatakse alates 1. jaanuarist 2014.\n(2) Komisjoni määrus (EÜ) nr 883/2006, 21. juuni 2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 rakenduseeskirjad seoses makseasutuste raamatupidamisarvestuse, kulu- ja tuludeklaratsioonide ning kulude hüvitamise tingimustega Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) raames (ELT L 171, 23.6.2006, lk 1).\n(3) Komisjoni määrus (EÜ) nr 884/2006, 21. juuni 2006, millega kehtestatakse üksikasjalikud rakenduseeskirjad nõukogu määrusele (EÜ) nr 1290/2005 Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) riiklikku ladustamist hõlmavate sekkumismeetmete rahastamiseks ja riikliku ladustamise toimingute raamatupidamisarvestuseks liikmesriikide makseasutuste poolt (ELT L 171, 23.6.2006, lk 35).\n(4) Komisjoni määrus (EÜ) nr 885/2006, 21. juuni 2006, millega nähakse ette nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad seoses makseasutuste ja teiste organite akrediteerimise ning EAGFi ja EAFRD raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega (ELT L 171, 23.6.2006, lk 90).\n(5) Komisjoni määrus (EÜ) nr 1913/2006, 20. detsember 2006, millega sätestatakse põllumajanduse eurol põhineva valuutasüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad põllumajandussektoris ja muudetakse teatavaid määruseid (ELT L 365, 21.12.2006, lk 52).\n(6) Komisjoni määrus (EL) nr 1106/2010, 30. november 2010, millega kehtestatakse nende meetmete loetelu, mille suhtes ei kohaldata nõukogu määrust (EÜ) nr 485/2008 Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvate toimingute kontrollimise kohta liikmesriikide poolt (ELT L 315, 1.12.2010, lk 16).\n(8) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL, Euratom) nr 966/2012, 25. oktoober 2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT L 298, 26.10.2012, lk 1).\n(9) Komisjoni määrus (EÜ) nr 376/2008, 23. aprill 2008, millega sätestatakse põllumajandussaaduste ja -toodete impordi- ja ekspordilitsentside ning eelkinnitussertifikaatide süsteemi kohaldamise ühised üksikasjalikud eeskirjad (ELT L 114, 26.4.2008, lk 3).\n(10) Komisjoni määrus (EÜ) nr 612/2009, 7. juuli 2009, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (ELT L 186, 17.7.2009, lk 1).\n(11) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1305/2013, 17. detsember 2013, Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 487).\n(12) Nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005, 20. september 2005, Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT L 277, 21.10.2005, lk 1).\n(13) Nõukogu määrus (EÜ) nr 1290/2005, 21. juuni 2005, ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (ELT L 209, 11.8.2005, lk 1).\n(14) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1308/2013, 17. detsember 2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 671).\n(15) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1307/2013, 17. detsember 2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 637/2008 ja (EÜ) nr 73/2009 (ELT L 347, 20.12.2013, lk 608).\n(16) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 228/2013, 13. märts 2013, millega kehtestatakse põllumajanduse erimeetmed liidu äärepoolseimate piirkondade jaoks ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 247/2006 (ELT L 78, 20.3.2013, lk 23).\n(17) Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 229/2013, 13. märts 2013, millega kehtestatakse põllumajanduse erimeetmed Egeuse mere väikesaarte jaoks ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1405/2006 (ELT L 78, 20.3.2013, lk 41).\n(18) Nõukogu määrus (EÜ) nr 3/2008, 17. detsember 2007, põllumajandussaaduste ja toodete teavitamis- ja müügiedendusmeetmete kohta siseturul ja kolmandates riikides (ELT L 3, 5.1.2008, lk 1).\n(19) Nõukogu määrus (EMÜ) nr 2913/92, 12. oktoober 1992, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, 19.10.1992, lk 1).\n(20) Komisjoni rakendusmäärus (EL) nr 543/2011, 7. juuni 2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga (ELT L 157, 15.6.2011, lk 1).\n(21) Komisjoni määrus (EÜ) nr 657/2008, 10. juuli 2008, milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses haridusasutuste õpilaste piima ja teatavate piimatoodetega varustamise puhul antava ühenduse abiga (ELT L 183, 11.7.2008, lk 17).\n(22) Komisjoni määrus (EÜ) nr 595/2004, 30. märts 2004, milles sätestatakse piima- ja piimatootesektoris makse kehtestamist käsitleva nõukogu määruse (EÜ) nr 1788/2003 rakenduseeskirjad (ELT L 94, 31.3.2004, lk 22).\n(23) Nõukogu määrus (EÜ) nr 1234/2007, 22. oktoober 2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (ELT L 299, 16.11.2007, lk 1).\n(24) Komisjoni määrus (EL) nr 1272/2009, 11. detsember 2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 ühised üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustoodete kokkuostu ja müügiga riikliku sekkumise puhul (ELT L 349, 29.12.2009, lk 1).\n(25) Komisjoni määrus (EÜ) nr 288/2009, 7. aprill 2009, milles sätestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses ühenduse abiga, mis antakse koolidele puuvilja jagamise kava raames puu- ja köögivilja, töödeldud puu- ja köögivilja- ning banaanitoodete jagamiseks haridusasutuste lastele (ELT L 94, 8.4.2009, lk 38).\n(26) Komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määrus (EL) nr 906/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 seoses riikliku sekkumisega (vt käesoleva Euroopa Liidu Teataja lk 1).\nA) Organisatsiooni struktuur\nMakseasutuse organisatsiooniline struktuur võimaldab tal seoses EAGFi ja EAFRD kulutustega täita järgmisi ülesandeid:\nmaksete kinnitamine ja kontrollimine, et teha kindlaks, kas toetusesaajale makstav summa on kooskõlas liidu eeskirjadega, hõlmates eelkõige haldus- ja kohapealseid kontrolle;\nmaksete tegemine kinnitatud summade maksmiseks toetusesaajatele (või nende volitatud isikutele) või maaelu arengu korral liidu kaasrahastatud osa maksmiseks;\narvestus, et registreerida kõik maksed EAGFi ja EAFRD kulude kohta infosüsteemi vormis peetavas makseasutuse eraldi raamatupidamisarvestuses ning perioodiliselt ette valmistada kulude kokkuvõtted, sealhulgas komisjonile esitatavad kuu- (EAGF), kvartali- (EAFRD) ja aastaaruanded. Makseasutuse raamatupidamisarvestusse kantakse ka fondide rahastatavad vahendid, eelkõige need, mis on seotud sekkumisvarude, tasaarveldamata ettemaksete, tagatiste ja võlglastega.\nMakseasutuse organisatsioonilises struktuuris sätestatakse õiguste ja vastutuse selge jaotus organisatsiooni kõikidel tasanditel ning esimeses lõigus osutatud kolme ülesande lahusus, millest tulenev vastutus on määratud organisatsiooni skeemis. See peab hõlmama tehnilisi talitusi ja punktis 4 osutatud sisekontrollitalitust.\nAsutus peab tagama, et:\ntegevuseks eraldatakse piisavalt inimressursse ja tagatakse eri tegevustasanditel nõutavate tehniliste oskuste olemasolu;\nülesanded jagatakse selliselt, et iga ametnik täidab EAGFi või EAFRD arvele kantavate kulude kinnitamisel, väljamaksmisel või arvestamisel ainult ühte funktsiooni ning et ükski ametnik ei täida üht neist ülesannetest ilma, et tema tööd kontrolliks mõni teine ametnik;\niga ametniku ülesanded, sealhulgas tema otsustamisõiguse rahaline ülempiir, määratakse kindlaks kirjalikus ametikirjelduses;\ntöötajaid koolitatakse vastavalt vajadusele igal tegevustasandil (sealhulgas teadlikkus pettusest) ja nähakse ette strateegilistel ametikohtadel töötavate isikute korrapärane vahetumine või nende tegevuse tõhustatud kontroll;\nvõetakse asjakohaseid meetmeid, et vältida huvide konflikti juhul, kui vastutaval või strateegilisel ametikohal töötav isik, kes tegeleb makse- või toetusetaotluste kontrollimise, heakskiitmise, väljamaksmise ja arvestamisega, täidab väljaspool makseasutust ka muid ülesandeid.\nKui makseasutus delegeerib oma ülesandeid vastavalt määruse (EL) nr 1306/2013 artiklile 7 mõnele teisele asutusele, peavad olema täidetud järgmised tingimused:\nmakseasutus ja volitatud asutus sõlmivad kirjaliku kokkuleppe, milles määratakse lisaks delegeeritud ülesannetele kindlaks makseasutusele esitatava teabe laad ja tõendavad dokumendid ning nende esitamise tähtaeg. Kokkulepe peab võimaldama makseasutusel täita akrediteerimiskriteeriume;\nmakseasutus jääb igal juhul vastutavaks asjaomaste fondide tõhusa juhtimise eest. Talle jääb täielik vastutus raamatupidamisaruannete aluseks olevate tehingute seaduslikkuse ja korrektsuse eest, sealhulgas liidu finantshuvide kaitse eest, samuti vastavate kulude komisjonile deklareerimise ning sellele vastavalt raamatupidamisaruannete koostamise eest;\nvolitatud asutuse ülesanded ja kohustused, eelkõige seoses liidu eeskirjade järgimise kontrollimise ja järelevalvega, on täpselt kindlaks määratud;\nmakseasutus tagab, et volitatud asutuses on ülesannete rahuldavaks täitmiseks vajalikud süsteemid;\nvolitatud asutus kinnitab makseasutusele selge sõnaga, et ta täidab oma ülesandeid, ja annab ülevaate selleks kasutatavatest vahenditest;\nmakseasutus vaatab delegeeritud ülesanded korrapäraselt läbi, et tagada nende rahuldav täitmine ja liidu eeskirjade järgimine.\nEespool punkti C.1 alapunktides i, ii, iii ja v sätestatud tingimusi kohaldatakse mutatis mutandis juhul, kui makseasutuse ülesandeid täidab liikmesriigi õigusaktide alusel mõni teine asutus oma tavapäraste tööülesannete raames.\nA) Maksetaotluste heakskiitmise kord\nMakseasutus kehtestab korra, mille kohaselt:\nmakseasutus sätestab maksetaotluste vastuvõtmise, registreerimise ja käsitlemise üksikasjaliku korra, mis sisaldab kõigi kasutatavate dokumentide kirjeldust;\niga maksete kinnitamise eest vastutav ametnik saab tehtavate kontrollide kohta üksikasjaliku küsimustiku ning kinnitab maksetaotlust tõendavates dokumentides nende kontrollide tegemist. Selle tõendi võib esitada elektrooniliselt. Kinnitusel peab olema märge selle kohta, et tööd on korrapäraselt, nt valimi-, süsteemi- või kavapõhiselt, kontrollinud kõrgemalseisev ametnik;\nmaksetaotlus kinnitatakse alles pärast seda, kui on piisavalt kontrollitud selle vastavust liidu eeskirjadele.\nKontrollimine hõlmab toetusetaotluse esitamisega seotud konkreetset meedet käsitlevas asjaomases määruses ette nähtud kontrolle ning määruse (EL) nr 1306/2013 artikliga 58 nõutud kontrolle pettuste ja eeskirjade eiramise vältimiseks ja avastamiseks, eelkõige seoses võetud riskidega. Lisaks tuleb EAFRD raames kontrollida, kas on järgitud toetuse andmise, sealhulgas lepingute sõlmimise tingimusi ning kõiki asjaomaseid liidu ja siseriiklikke, sealhulgas maaelu arengu programmiga ettenähtud eeskirju;\nmakseasutuse juhtkonda teavitatakse asjakohasel tasandil tehtud haldus- ja kohapealse kontrolli tulemustest korrapäraselt ja õigel ajal, et selle piisavust saaks hinnata enne maksetaotluse rahuldamist;\ntehtud tööd kirjeldatakse üksikasjalikult iga maksetaotlusega või maksetaotluste rühmaga kaasnevas aruandes või vajaduse korral üht turustusaastat hõlmavas aruandes. Aruandega koos esitatakse tõendusmaterjal heakskiidetud maksetaotluste toetuskõlblikkuse ning tehtud tööde laadi, ulatuse ja piirangute kohta. Lisaks on EAFRD puhul vajalik kinnitus, et on järgitud toetuse andmise, sealhulgas lepingute sõlmimise tingimusi ning kõiki asjaomaseid liidu ja siseriiklikke, sealhulgas maaelu arengu programmiga ettenähtud eeskirju. Kui füüsiline või halduskontroll ei hõlma kõiki maksetaotlusi, vaid ainult nende valimit, tuleb märkida, millised taotlused valiti, kirjeldada valikumeetodit ning anda ülevaade kõigi inspekteerimiste tulemustest ja meetmetest, mis on võetud seoses vasturääkivuste ja eeskirjade eiramisega. Tõendavad dokumendid peavad andma piisava kindluse selle kohta, et kõigi heakskiidetud maksetaotluste toetuskõlblikkust on nõuetekohaselt kontrollitud;\nkui heakskiidetud maksetaotluste ja tehtud kontrollidega seotud dokumente (paberkandjal või elektrooniliselt) säilitab mõni muu asutus, näevad nii kõnealused asutused kui ka makseasutus ette korra, millega tagatakse, et makseid käsitlevate dokumentide asukoht registreeritakse.\nMakseasutus kehtestab vajaliku korra, millega tagatakse, et makse tehakse ainult toetusesaajate või nende volitatud isikute pangakontole. Makse tehakse makseasutuse panga kaudu või vajaduse korral riigikassa osakonna kaudu viie tööpäeva jooksul alates kulude kandmisest EAGFi või EAFRD kontole. Tuleb kehtestada kord, millega tagatakse, et fondidele ei deklareerita hüvitamiseks ühtki ülekandmata makset. Kui sellised maksed on fondidele juba deklareeritud, tuleks need järgmise kuu/kvartali deklaratsioonide kaudu või hiljemalt raamatupidamise aastaaruannetes fondidele tagasi maksta. Sularahas makseid ei tehta. Maksete kinnitamise eest vastutava ametniku ja/või tema ülemuse heakskiidu võib esitada elektrooniliselt, kui on tagatud selleks vajalike seadmete turvalisus, ning heakskiidu allkirjastanud isiku andmed säilitatakse elektrooniliselt.\nC) Raamatupidamisarvestuse kord\nraamatupidamisarvestuse kord peab tagama, et kuuaruanded (EAGF), kvartaliaruanded (EAFRD) ja aastaaruanded on terviklikud, korrektsed ja esitatakse õigel ajal ning et kõik vead ja puudujäägid avastatakse ja korrigeeritakse eelkõige korrapärase kontrolli ja kooskõlastava võrdlemisega;\nsekkumisvarude kohta peetava arvestuse puhul tuleb tagada, et kogused ja nendega seotud kulud töödeldakse ja registreeritakse identifitseeritavate partiide ja õigete aruannete kaupa õigusaktidega sätestatud korras korrektselt ja viivitamata igal etapil alates pakkumise vastuvõtmisest kuni toote tegeliku üleandmiseni ning et kõigis ladudes hoitavate varude kogus ja laad on võimalik igal ajal kindlaks määrata.\nD) Ettemaksete ja tagatiste arvestamise kord\nKehtestatakse kord, millega tagatakse, et:\nettemaksed näidatakse eraldi raamatupidamisdokumentides või allkontodel;\ntagatisi võetakse vastu ainult sellistelt asjakohaste asutuste heakskiidetud finantsasutustelt, kes täidavad käesoleva määruse IV peatükis sätestatud tingimusi ning kes annavad vabastamiseni või nõude esitamiseni kehtivaid tagatisi, mis makstakse välja makseasutuse lihttaotluse korral;\nettemaksed tasaarvestatakse kindlaksmääratud tähtaja jooksul; tähtaegselt tasaarvestamata ettemaksed selgitatakse välja, nõudes viivitamata tagatiste esitamist.\nE) Võlgade arvestamise kord\nKõiki punktides A–D nimetatud kriteeriume kohaldatakse mutatis mutandis selliste lõivude, minetatud tagatiste, tagastatud maksete, sihtotstarbeliste tulude jne suhtes, mis makseasutus peab sisse nõudma EAGFi ja EAFRD nimel.\nMakseasutus peab eelkõige kehtestama süsteemi kõigi saadaolevate summade väljaselgitamiseks ja kõigi selliste võlgnevuste kandmiseks ühtsesse võlgnike registrisse enne nende kättesaamist. Võlgnike register vaadatakse korrapäraselt läbi, et võtta meetmeid tähtajaks tasumata võlgade sissenõudmiseks.\nPiisavalt üksikasjaliku kontrolljälje pidevaks tagamiseks peab makseasutuses olema kättesaadav teave maksetaotluste heakskiitmist, arvestamist ja väljamaksmist ning ettemaksete, tagatiste ja võlgade käsitlemist tõendavate dokumentide kohta.\n3. TEAVE JA SELLE EDASTAMINE\nA) Teabe edastamine\nMakseasutus kehtestab vajaliku korra, et tagada kõikide liidu eeskirjade ja eelkõige kehtivate toetusmäärade muudatuste registreerimine ning juhiste, andmebaaside ja kontrollküsimustike ajakohastamine õigel ajal.\nB) Infosüsteemide turve\nIlma et see piiraks järgmise punkti ii kohaldamist, põhineb infosüsteemide turve kriteeriumidel, mis on sätestatud ühes järgmistest standarditest vastaval eelarveaastal kehtivas redaktsioonis:\nInternational Standards Organisation 27002: Code of practice for Information Security controls (ISO);\nBundesamt für Sicherheit in der Informationstechnik: IT-Grundschutzhandbuch/IT Baseline Protection Manual (BSI);\nInformation Systems Audit and Control Association: Control objectives for Information and related Technology (COBIT);\nalates 16. oktoobrist 2016 peab infosüsteemide turve olema sertifitseeritud Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (International Standards Organisation) standardi 27001 alusel: Infoturbe halduse süsteemid. Nõuded (ISO).\nKomisjon võib lubada liikmesriikidel sertifitseerida oma infosüsteemide turbe teiste standardite alusel, kui need standardid tagavad standardiga ISO 27001 vähemalt samaväärse turvalisustaseme.\nLiikmesriigid võivad otsustada, et esimest lõiku ei kohaldata selliste makseasutuste suhtes, kes vastutavad liidu alla 400 miljoni euro suuruste iga-aastaste kulude haldamise ja kontrolli eest. Kõnealused liikmesriigid jätkavad punkti i sätete kohaldamist. Nad teavitavad komisjoni oma otsusest.\nA) Pidev järelevalve sisekontrolli kaudu\nSisekontroll peab hõlmama vähemalt järgmisi valdkondi:\ntehniliste talituste ning selliste volitatud asutuste töö järelevalve, mis vastutavad kontrollimise ja muude ülesannete täitmise eest, et tagada määruste, suuniste ja ettenähtud korra nõuetekohane rakendamine;\nsüsteemimuudatuste algatamine kontrollisüsteemide üldiseks täiustamiseks;\nmakseasutusele esitatud makse- ja toetusetaotluste, samuti muu sellise teabe läbivaatamine, mille alusel võib kahtlustada eeskirjade eiramist;\njärelevalvekord pettuste ja eeskirjade eiramise vältimiseks ja avastamiseks, eelkõige seoses ÜPP kulude valdkondadega, mis kuuluvad makseasutuse pädevusse ja kus esineb märkimisväärne pettuste või muude raskete rikkumiste oht.\nPidev järelevalve põhineb makseasutuse tavalisel ja korduval tegevusel. Piisavalt üksikasjaliku kontrolljälje tagamiseks tuleb asutuse igapäevategevuse ja kontrollide üle teostada kõikidel tasanditel pidevat järelevalvet.\nB) Siseaudititalituse tehtav eraldi hindamine\nMakseasutus kehtestab järgmise sellekohase korra:\nsiseaudititalitus on makseasutuse teistest allüksustest sõltumatu ja annab aru makseasutuse direktorile;\nsiseaudititalitus kontrollib, kas makseasutuse kehtestatud kord tagab liidu eeskirjade järgimise kontrolli ning aruannete korrektse, tervikliku ja õigeaegse esitamise. Kontrollimisel võib piirduda teatavate meetmetega ja tehingute valimiga, kui kontrollikavaga on ette nähtud, et kõiki olulisi valdkondi, sealhulgas maksete kinnitamise eest vastutavaid asutusi, kontrollitakse maksimaalselt iga viie aasta järel;\nsiseaudititalitus töötab kooskõlas rahvusvaheliste standarditega, töö dokumenteeritakse ning tulemused esitatakse aruannete ja soovitustena asutuse kõrgemale juhtkonnale.\nMAKSEASUTUSTE KOHUSTUSED JA FÜÜSILISE KONTROLLI MENETLUSED\nA. MAKSEASUTUSTE KOHUSTUSED\n1. Sagedus ja representatiivsus\nVähemalt kord aastas kontrollitakse kõiki ladustamiskohti vastavalt punktis B esitatud eeskirjadele, mille käigus pööratakse erilist tähelepanu järgmisele:\nriiklikku ladustamist käsitlevate andmete kogumise kord;\nlaopidaja kohapealse dokumentatsiooni ja makseasutusele saadetud andmete vastavus;\nlaopidaja poolt dokumentatsiooni alusel viimases kuuaruandes esitatud koguste füüsiline laosolek, mida hinnatakse visuaalselt, kahtluse või vaidluse korral kaalutakse või mõõdetakse;\nladustatud toodete ohutus, seaduslikkus ja turustuskvaliteet.\nFüüsiline laosolek määratakse kindlaks piisavalt representatiivse füüsilise kontrolli abil, mis hõlmab vähemalt punktis B sätestatud protsentuaalse osa ning võimaldab veenduda, et kõik varude arvestuses esitatud kogused on tegelikult olemas.\nKvaliteedikontrollid on visuaalsed, olfaktoorsed ja/või organoleptilised ning kahtluse korral tehakse põhjalikud analüüsid.\n2. Täiendavad kontrollid\nKui füüsilise kontrolli käigus avastatakse kõrvalekalle, tuleb ülejäänud protsentuaalset osa kontrollida sama metoodika alusel. Vajaduse korral võib kontrollimisel üle kaaluda kõik partiisse kuuluvad või laos olevad kontrollitavad tooted.\nMakseasutuse sisekontrolliosakond või makseasutuse poolt volitatud sisekontrolliasutus koostab akti iga kontrollimise ja füüsilise kontrolli kohta.\nAkt sisaldab vähemalt järgmisi andmeid:\nlaopidaja nimi, kontrollitud lao aadress ja kontrollitud partiide kirjeldus;\nkontrolli alustamise ja lõpetamise kuupäev ning kellaaeg;\nkontrollimiskoht ja ladustamise, pakendamise ning ligipääsetavuse kirjeldus;\nkontrollivate isikute täielikud andmed, ametikoht ja volitused;\nkasutatud kontrollivõtted ja mahu kindlaksmääramise menetlused, nagu mõõtmismeetodid, arvutused, vahe- ja lõpptulemused ning tehtud järeldused;\niga ladustatud partii kogus või kvaliteet makseasutuse dokumentatsioonis ja lao dokumentatsioonis ning nende kahe vahelised erinevused;\niga füüsiliselt kontrollitud partii või kvaliteedi kohta punktis f nimetatud andmed ja kohapeal tõendatud kogused ning erinevused, partii või kvaliteedi number, kaubaalused, kastid, silohoidlad, vaadid või muud kasutatud anumad, kaal (vajaduse korral neto- ja brutokaal) või maht;\nlaopidaja koostatud aruanded, kui esineb kõrvalekaldeid või erinevusi;\nakti koostamise koht ja kuupäev ning koostaja ja laopidaja või tema esindaja allkiri;\nkõrvalekallete ilmnemisel tehtud põhjalikum inspekteerimine, täpsustades kontrollitud ladustatud koguste protsentuaalse osa, avastatud kõrvalekalded ja antud seletused.\nAktid saadetakse viivitamata makseasutuse raamatupidamisarvestusega tegeleva teenistuse juhatajale.\nVahetult pärast akti kättesaamist korrigeerib makseasutus oma raamatupidamisandmeid avastatud kõrvalekallete ja erinevuste alusel.\nAkte hoitakse makseasutuse peakontoris ja need on kättesaadavad komisjoni töötajatele ja komisjoni poolt volitatud isikutele.\nMakseasutus koostab kokkuvõtliku dokumendi, milles näidatakse ära:\ntehtud kontrollid, eristades nende hulgas füüsilisi kontrolle (inventarinimestiku kontrollimisi);\ntuvastatud kõrvalekalded ning põhjused, miks on kõnealused kõrvalekalded võrreldes kuu- ja aastaaruannetega tekkinud.\nKontrollitud kogused ja avastatud kõrvalekalded näidatakse ära iga asjaomase toote puhul kas kaalu- või mahuühikutes ning protsendina kõikidest ladustatud kogustest.\nSelles kokkuvõtlikus dokumendis käsitletakse eraldi kontrollitoiminguid ladustatud toodete kvaliteedi kontrollimiseks. Kõnealune dokument edastatakse komisjonile määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 7 lõike 3 punktis a osutatud aastaaruannetega samal ajal.\nB. PUNKTIGA A ETTENÄHTUD KONTROLLIMISTE RAAMES TEHTAVA FÜÜSILISE KONTROLLI MENETLUS ÜHISE PÕLLUMAJANDUSPOLIITIKA SEKTORITE LÕIKES\nKontrollitavate partiide väljavalimine, mis esindavad vähemalt 5 % riiklikult ladustatud üldkogusest. Valik tehakse enne lao külastamist makseasutuse raamatupidamisandmete põhjal, kuid sellest ei teavitata laopidajat.\nValitud partiide olemasolu ja partiide koostist kontrollitakse kohapeal järgmiselt:\npartiide ja kastide kontrollnumbrite kindlaksmääramine ostu või lattu saabumise märgete alusel;\nkaubaaluste (üks kümnest) ja kastide (üks kaubaaluse kohta) kaalumine;\nkasti (üks viie kaubaaluse kohta) sisu visuaalne hindamine;\npakendi seisundi kontroll.\nFüüsiliselt kontrollitud partiide ning kõrvalekallete kirjeldus esitatakse kontrolliaktis.\nKontrolliks valitavad partiid peavad esindama vähemalt 5 % riiklikult ladustatud kogusest. Valik tehakse enne lao külastamist makseasutuse raamatupidamisandmete põhjal, kuid sellest ei teavitata laopidajat.\npartiide ja kottide kontrollnumbrite kindlaksmääramine ostu või lattu saabumise märgete alusel;\nkaubaaluste (üks kümnest) ja kottide (üks kümnest) kaalumine;\nkoti (üks viie kaubaaluse kohta) sisu visuaalne hindamine;\nIII. Teravili ja riis\n1. Füüsilise kontrolli menetlus\nMahutite või laoruumide väljavalimine, mis esindavad vähemalt 5 % riiklikult ladustatud teravilja või riisi üldkogusest.\nValik tehakse makseasutuse raamatupidamisandmete põhjal, kuid sellest ei teavitata laopidajat.\nteravilja või riisi olemasolu kontrollimine väljavalitud mahutites või laoruumides;\nteravilja või riisi identifitseerimine;\nladustamistingimuste kontroll ning määrusega (EL) nr 1272/2009 (1) ettenähtud tingimustel ladustatud toodete kvaliteedi kontroll;\nladustamiskoha ja teravilja või riisi identifitseerimiste võrdlemine laodokumentidega;\nladustatud koguste hindamine makseasutuse poolt eelnevalt kinnitatud meetodi kohaselt, mille kirjeldus tuleb esitada sekkumisasutuse peakontorisse.\nLao plaan ja iga silohoidla või laoruumi mõõtmed peavad olema igas ladustamiskohas kättesaadavad.\nKõikides ladudes peab teravili või riis olema ladustatud nii, et nende mahtu saab kontrollida.\n2. Menetlus kõrvalekallete avastamise korral\nMahu kontrollimisel on teatav hälve lubatud.\nIII lisa punktis II sätestatud eeskirju kohaldatakse juhul, kui silohoidlas või põrandal ladustatava teravilja ja riisi füüsilise kontrolli käigus avastatakse, et ladustatud toodete kaal erineb laodokumentides registreeritud kaalust üle 5 %.\nKui teravilja või riisi ladustatakse laos, võib registreerida lattu saabumisel kaalutud kogused, kui mahu hindamise tulemuste usaldusväärsusaste ei ole piisav ja kui kahe numbri vaheline erinevus ei ole liiga suur.\nMakseasutus kasutab seda võimalust oma vastutusel, hinnates iga üksikjuhtumi korral selle põhjendatust. Sekkumisamet teeb selle kohta oma aktis märkuse järgmise näidise põhjal:\nTERAVILI – VARUDE KONTROLL\nLaopidaja: Ladu, silohoidla:\nLaodokumentidesse kantud kogus\nA. Ladustamine silohoidlas\nNominaalmaht m3 (A)\nVaba maht m3 (B)\nLadustatud teravilja maht m3 (A–B)\nRegistreeritud suhteline tihedus kg/hl = 100\nTeravilja või riisi kaal\nKokku (A): …\nB. Ladustamine põrandal\nSuhteline tihedus …\nKokku (B): …\nKogukaal laos: …\nErinevus laodokumentidesse kantud kaalust: …\n… (tempel ja allkiri)\nIV. Veise- ja vasikaliha\nKonditustatud liha puhul kontrollitakse valitud partiide olemasolu ja partiide koostist kohapeal järgmiselt:\npartiide ja kaubaaluste identifitseerimine ning kastide arvu kontrollimine;\n10 % kaubaaluste või konteinerite kaalu kontrollimine;\n10 % kastide kaalu kontrollimine igalt kaalutud kaubaaluselt;\nkastide sisu visuaalne kontrollimine ja pakendi seisukorra kontroll igas kastis.\nKaubaaluste valikul tuleb arvesse võtta laos olevaid eri jaotustükke.\n(1) Komisjoni määrus (EL) nr 1272/2009, 11. detsember 2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 ühised üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustoodete kokkuostu ja müügiga riikliku sekkumise puhul (ELT L 349, 29.12.2009, lk 1).\nLAOPIDAJATE VASTUTUSEGA SEOTUD KOHUSTUSED JA ÜLDPÕHIMÕTTED, MIS PEAVAD SISALDUMA MAKSEASUTUSE JA LAOPIDAJA VAHEL SÕLMITUD LADUSTAMISLEPINGUS\nLaopidaja vastutab liidu sekkumismeetme objektiks olevate toodete nõuetekohase säilitamise eest. Ta kannab rahalised kulud, mis tulenevad toodete ebaõigest säilitamisest.\nI. TOODETE KVALITEET\nLadustatud sekkumistoodete kvaliteedi halvenemise korral, mis on seotud halbade või ebakohaste ladustamistingimustega, kannab vastavad kahjud laopidaja ja need kirjendatakse riikliku ladustamise kontodele kui kaod seoses toote kvaliteedi halvenemisega ladustamistingimuste tõttu.\nII. PUUDUVAD KOGUSED\nLaopidaja vastutab kõigi erinevuste eest, mis on avastatud ladustatud koguste ja makseasutusele varude kohta saadetud aruannete vahel.\nKui puuduvad kogused ületavad artiklis 4, II lisa punkti B alapunkti III alapunktis 2 ja IV lisas või põllumajandussektori õigusaktidega sätestatud lubatud hälbe või hälbed, pannakse need laopidaja arvele kui selgitamata põhjusel tekkinud kadu. Kui laopidaja vaidlustab puuduvad kogused, võib ta nõuda toodete kaalumist või mõõtmist, kusjuures ta peab ise kandma selle toimingu kulud, välja arvatud siis, kui ilmneb, et väidetavalt puuduvad kogused on tegelikult olemas või kui koguste erinevus ei ületa kohaldatavat lubatud hälvet; sel juhul kannab kaalumise ja mõõtmise kulud makseasutus.\nII lisa punkti B alapunkti III alapunktiga 2 ette nähtud lubatud hälvet kohaldatakse ilma, et see piiraks esimeses lõigus nimetatud muude lubatud hälvete kohaldamist.\nIII. TÕENDAVAD DOKUMENDID NING KUU- JA AASTAARUANDED\n1. Tõendavad dokumendid ja kuuaruanne\nDokumendid, mis on seotud toodete lattu saabumise, ladustamise ja laost väljaviimisega ning mis on iga-aastase raamatupidamise aastaaruande aluseks, peavad olema laopidaja valduses ning sisaldama vähemalt järgmisi andmeid:\nladustamiskoht (vajaduse korral andmed mahuti või vaadi kohta);\neelmisest kuust ülekantud kogused;\npartiide lattu saabumine ja laost väljaviimine;\nvaru ajavahemiku lõpus.\nNeed dokumendid peavad võimaldama laos olevaid koguseid mis tahes ajal täpselt identifitseerida, võttes arvesse ostu- ja müügitehinguid, kaasa arvatud eeskätt kokkulepitud ost ja müük, mille kohta vastavaid lattu saabumise või laost väljaviimise kandeid ei ole veel tehtud.\nLaopidaja saadab makseasutusele vähemalt üks kord kuus toodete lattu saabumise, ladustamise ja laost väljaviimisega seotud kuuaruanded ning varude igakuise aruande. Need dokumendid peavad olema makseasutuse käsutuses enne nendes käsitletavale kuule järgneva kuu 10. kuupäeva.\nVarude igakuise aruande näidis (soovituslik) on esitatud allpool. Makseasutus edastab kõnealuse näidise laopidajatele elektrooniliselt.\nKogus (kg, tonne, hl, kaste, ladustamisüksusi jne)\n(tempel ja allkiri)\n2. Iga-aastane deklaratsioon\nLaopidaja koostab varude aastaaruande punktis 1 kirjeldatud igakuiste aruannete põhjal. Aruanne edastatakse makseasutusele hiljemalt käsitletavale majandusaastale järgneva aasta 15. oktoobriks.\nVarude aastaaruanne hõlmab ladustatud koguste kokkuvõtlikku ülevaadet toodete ning ladustamiskohtade kaupa, kusjuures iga toote osas näidatakse ära laosolevad kogused, partiide numbrid (välja arvatud teravilja puhul), lattu saabumise aasta ja võimalike avastatud kõrvalekallete selgitused.\nVarude aastaaruande näidis (soovituslik) on esitatud allpool.\nMakseasutus edastab kõnealuse näidise laopidajatele elektroonilisel kujul.\nRaamatupidamisarvestusse kantud kogus ja/või kaal\nIV. ELEKTROONILISE ANDMETÖÖTLUSE KASUTAMINE JA TEABE KÄTTESAADAVAKS TEGEMINE\nMakseasutuse ja laopidaja vahelises riikliku ladustamise lepingus nähakse ette sätted, mis võimaldavad tagada liidu eeskirjadest kinnipidamise.\nSee leping hõlmab eeskätt järgmist:\nelektroonilise andmetöötluse kasutamine sekkumisvarude ladudes;\njooksva inventuuri andmete vahetu ja kiire kättesaadavaks tegemine;\ntoodete lattu saabumise, ladustamise ja laost väljaviimisega seotud dokumentide, raamatupidamisdokumentide ja käesoleva määruse kohaldamisega seotud laopidaja poolt koostatavate aktide kättesaadavaks tegemine mis tahes hetkel;\nmakseasutuse ja komisjoni töötajatele ning nende poolt nõuetekohaselt volitatud isikutele pideva juurdepääsu võimaldamine kõnealustele dokumentidele.\nV. MAKSEASUTUSTELE EDASTATAVATE DOKUMENTIDE VORM JA SISU\nPunkti III alapunktides 1 ja 2 osutatud dokumentide vorm ja sisu on määratud kindlaks määruse (EL) nr 1306/2013 artiklis 104 sätestatud nõuete ja metoodika kohaselt.\nVI. DOKUMENTIDE SÄILITAMINE\nRiikliku ladustamise toiminguid tõendavaid dokumente säilitab laopidaja kogu ajavahemiku jooksul määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 104 alusel vastuvõetud raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluste eeskirjade kohaselt, ilma et see piiraks asjaomaseid riiklikke eeskirju.\nNõuetekohaselt teostatud tavaliste ladustamistoimingute tagajärjel tekkivate kadude puhul lubatud hälve määratakse kindlaks iga toote puhul, mille suhtes kohaldatakse riikliku ladustamise meetmeid:\nteravili 0,2 %\nkoorimata riis, mais 0,4 %\nlõssipulber 0,0 %\nvõi 0,0 %\nveiseliha 0,6 %\nKonditustamisel tekkiv lubatavate kadude protsendimäär on 32. Seda kohaldatakse kogu majandusaasta jooksul konditustatava üldkoguse suhtes.\nPunktis 1 osutatud lubatud hälve kinnitatakse protsendimäärana asjaomase majandusaasta jooksul vastu võetud ja ladustatud koguste ning kõnealuse aasta alguses laos olevate koguste tegelikust kogukaalust, arvestamata pakkematerjali.\nNeid hälbeid kohaldatakse varude füüsilise kontrollimise korral. Hälbe suurus arvutatakse iga toote puhul kõigi makseasutuse ladustatud koguste põhjal.\nTegeliku kaalu arvutamiseks lattu saabumisel ja laost väljaviimisel lahutatakse registreeritud kaalust lattu saabumise tingimustes sätestatud pakkematerjali normkaal või selle puudumise korral makseasutuse kasutatava pakkematerjali keskmine kaal.\nHälve ei hõlma pakkeüksuste ega registreeritud üksuste kadu.\nVarguse või muude kindlaksmääratavate põhjuste tõttu puuduvaid koguseid ei võeta punktides 1 ja 2 osutatud lubatava hälbe arvutamisel arvesse.\nArtiklis 10 osutatud meetmed\nMääruse (EÜ) nr 73/2009 I lisas loetletud kavad ja alates 2016. aastast määruse (EL) nr 1307/2013 I lisas loetletud kavad.\nKomisjoni määruse (EL) nr 65/2011 (1) II osa I ja II jaotise kohased ning määruse (EL) nr 1305/2013 III jaotise I peatüki kohased maaelu arengu meetmed.\n(1) Komisjoni määrus (EL) nr 65/2011, 27. jaanuar 2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 rakendamise üksikasjalikud eeskirjad seoses kontrollimenetluse rakendamisega ning nõuetele vastavusega maaelu arengu toetusmeetmete osas (ELT L 25, 28.1.2011, lk 8).\nArtiklis 14 osutatud meetmed\nViinamarjaistanduste ümberkorraldamine ja muutmine vastavalt määruse (EL) nr 1308/2013 artiklile 46.\nToorelt koristamine vastavalt määruse (EL) nr 1308/2013 artiklile 47.


Aprilliks saatus selge\nTali sõnul peaks toimkonna staatus selginema enne 2001. aasta aprilli, mil valitakse uus toimkonna koosseis.\nRaamatupidajate Liidu esimehe Anne Nuudi sõnul pooldab tema, et ka edaspidi jääks toimkonna raamatupidamisjuhendid soovituslikuks. ?On niivõrd palju eri praktikaid, et pole mõtet neid õiguslikult rangemalt reguleerida.?\nToimkonna senise juhi Rita Ilissoni arvates on sobiv senine praktika, kus toimkond koosneb spetsialistidest ja praktikutest.\nTöötamine raamatupidamistoimkonnas pole eriti kõrgelt tasustatud. Ilissoni sõnul on töötamine toimkonna kõrvalt vältimatu, kuna toimkonna liikmete netopalk on ainult 1200 krooni kuus.


Mansardkatus - katusLoe Edasi\nPõhiline katus Mansardkatus\nMansardkatus: kuulsate juurtega katusekuju\nMansardkatus © mojolo, põrand.Adobe.com\nKuidas luua katuse alla võimalikult palju ruumi, et seda saaks kasutada nagu tervet põrandat? Tõenäoliselt esitab Pierre Lescot endale selle küsimuse 16. sajandil. sajand. Pariisi Louvre'i arhitekti peetakse katuse kuju leiutajaks, millel on iseloomulik katusepindade käänd. Mõte selle taga: majja peaks olema võimalik majutada rohkem kortereid ilma korruste arvu suurendamata. Mansardkatus sai lõpuks nime ehitaja Francois Mansarti ja tema õepoja Jules Hardouin-Mansarti järgi. Umbes 100 aastat hiljem tegid nad Lescoti leiutise laiale publikule tuntuks, ehitades arvukalt selle katusekujuga suurepäraseid Pariisi hooneid ja panid aluse geniaalsele ehitusele.\nKaldlaed peaaegu ilma elamispinna kaotuseta\nKolme katusekujulist viilkatust, kelpkatust või kõverat kelpkatust saab kasutada mansardkatusena. Katusekonstruktsiooni ülemine osa vastab klassikalisele ehitusmeetodile. Siis aga külgnevad väga järsud katusepinnad, nii et tekib mõlk. Need mansardid viivad peaaegu vertikaalselt allapoole ja sees on rohkem seina kui katuse iseloomu. Tavalised vertikaalsed aknad saab isegi pööningule ehitada, nagu seda kasutatakse ka teistel korrustel. Eelis on ilmne: tänu ülijärsule konstruktsioonile ei kao katuse sees peaaegu üldse elamispinda.\nMansardkatus: iseloomulikud omadused\nKompleksne ehitus, esinduslik iseloom\nEhituselt on mansardkatus teistest katusevormidest oluliselt keerulisem. Tavaliselt on see konstrueeritud sarikakatuseks, kusjuures pööningul on vajalikud spetsiaalsed tugipostid. See teeb ka mansardkatuse hinna veidi kõrgemaks. Hooneomanik saab aga katusekuju, mis mitte ainult ei paku palju elamispinda, vaid on end ka sajandite jooksul tõestanud, eriti uhketes hoonetes. Selle uhke hõngu saab mansardkatusega oma koju tuua.


Kas ettevõttesse on võimalik kutsuda tööinspektorit, kes trahvi ei tee? - Maaleht\nVastab Tööinspektsiooni töökeskkonna konsultant Rein Reisberg: Ettevõttesse võite kutsuda nõu andma töökeskkonna konsultandi. Oleme tööinspektsioonis juba aastaid teinud lisaks järelevalvele ka teavitustööd. Kui varem korraldasime koolitusi ja infohommikuid ning andsime välja juhiseid ja brošüüre, siis eelmisest aastast lisandus ka personaalsem, ühe ettevõtte konsulteerimine.\nKonsultandid on valmis tulema ettevõttesse kõikjal üle Eesti ning konsulteerimine on tööandjale täiesti tasuta. Konsultandi kutsumiseks tuleb saata e-kiri aadressile ti@ti.ee