Peamised mõõdikud, mida iga emablogija peaks jälgima ja kuidas neid jälgida – www.goflies.com\nPeamised mõõdikud, mida iga emablogija peaks jälgima ja kuidas neid jälgida\nby adminPosted on oktoober 14, 2021\nOlete loonud oma ajaveebi, kirjutanud tapja sisu, loonud ilusaid ja asjakohaseid sotsiaalmeedia profiile sõna levitamiseks – ja oma tagumiku löömiseks ning nimede võtmiseks. Või oled sina? Kuidas teate, kas olete selle enne suure analüüsi alustamist hoogu pannud? Selles postituses kirjeldatakse peamisi mõõdikuid ja statistikat, mida mõõta, ning kirjeldatakse ka nende mõõdikute tähtsust – võttes arvesse teie eesmärke ajaveebi loomiseks. Näiteks:\nKas soovite oma karjääri edendamiseks luua oma isikliku kaubamärgi?\nKas soovite reklaamimisest ja sidusettevõtte turundusest raha teenida?\nKas soovite sotsiaalmeedia-, turundus- või avalike suhete konsultandiks?\nKas toetate mõnda erilist huvi, näiteks kiusamisvastane või autismi uurimine?\nOlenemata teie eesmärkidest, veenduge, et keskendume mõõtmistele, mis vastavad teie ajaveebi eesmärkidele. Kui teie eesmärk on reklaamiga raha teenida, võite oma veebisaidi liiklusega rohkem vaeva näha. Kui teie eesmärk on end mõne valdkonna eksperdiks saada, võite keskenduda eelkõige suhetele ja oma mõjule. Kust alustada? Saate tasuta jälgida järgmisi soovitatud mõõdikuid või minna täiustatud mõõtmiste saamiseks üle tasulistele kontodele. Soovitan teil neid näitajaid vähemalt kord nädalas jälgida ja tabelisse salvestada või veebiaruannete kaudu hallata. Kui võtate aega andmete analüüsimiseks, näete, mis töötab ja mis mitte – ning saate seejärel aru, kuidas oma jõupingutusi vastavalt optimeerida.\nKui te pole oma veebisaidil seadistanud Google Analyticsi , siis mida te ootate? WordPressi või muude sisuhaldussüsteemide jaoks on mitmeid õpetusi. Kui olete Google Analyticsi seadistanud, alustage allpool kirjeldatud mõõdikute mõõtmist. Lihtne viis nende mõõdikute hetktõmmise regulaarseks kontrollimiseks on nende lisamine juhtpaneelile ja Google Analyticsis otsetee loomine. Vihje: allpool loetletud aruannete leidmiseks kasutage oma Google Analyticsi otsinguriba (leidke aruandeid ja palju muud) ja tippige kirjeldatud tee.\nVaatajaskond -> Ülevaade -> Valige kasutajad See mõõtmine annab teile hea idee, kui meelitate oma veebisaidile uusi silmamune. See on oluline, kui optimeerite oma bränditeadlikkust. Pidage meeles, et Google Analytics mõõdab nii külastusi kui ka unikaalseid külastajaid. Kui kasutaja ei kustuta oma küpsiseid, on unikaalsed külastajad teie veebisaidil uued, samas kui „külastus” võib kujutada naasvat kasutajat, kui ta on 30 minutit passiivne.\nKäitumine -> Saidi sisu -> Lehevaatamiste valimine See mõõt näitab teile laaditud lehtede arvu, sealhulgas korduvaid vaatamisi. Lehevaatamised on kõigi jaoks kriitilise tähtsusega, kuid kui müüte reklaame, on see näitaja eriti oluline. Määrake kasvutrendid aja jooksul.\nVaatajaskond -> Ülevaade -> Valige põrkemäär Kas olete kunagi kuulnud Ameerika väljendit: „Pean põrgatama?” Noh, see mõõtmine on just see. See ütleb teile, et veebisaidi külastaja külastas ühte lehte ja pakkis selle kiiresti kokku – see tähendab, et see polnud see, mida ta otsis. Vaadake põrkemäär hoolikalt üle. Kui see on üle 40–50 protsenti, peate oma sisu, veebikujunduse ja muud tegurid uuesti hindama.\nOmandamine -> Ülevaade -> Kanal -> Klõpsake viiteid Kes on teie sõbrad? Kes teie ja teie postituste kohta head sõna levitab? See mõõt näitab teile, kust teie liiklus tuleb. See on oluline näitaja suhete ja bränditeadlikkuse loomisel. Google’i otsingumootori seisukohast on tagasilinkideta sait külastamist väärt, kuid pidage meeles, et lingid peavad pärinema autoriteetsetelt saitidelt, vastasel juhul võib Google teid karistada.\nOmandamine -> Sotsiaalne -> Ülevaade Milline sotsiaalne võrgustik suunab teie veebisaidile kõige rohkem liiklust? Avastage, milline sotsiaalne võrgustik teie jaoks töötab, ja optimeerige, ning avastage ka see, kus peate rohkem pingutama.\nKäitumine -> Saidi sisu -> Kõik lehed Mida teie lugejatele lugeda või vaadata meeldib? Teie veebisaidi kõige populaarsema sisu ülevaatamine on teie edu võti. Mõistke ajaveebi postitusi ja muud sisu, mis teie lugejatega kaasa lööb või levib. Hankige teadmisi selle kohta, mis töötab ja mis ei tööta. Mõnikord võivad andmed teid üllatada.\n2. Google’i PageRank\nOlenemata teie eesmärgist on Google PageRank oluline näitaja, millel silma peal hoida. Google’i PageRank näitab veebisaitide väärtust.Mida parem on teie PageRank, seda parem on teie veebisait SERP -idel (otsingumootori tulemuste lehtedel) märksõnaotsingus. Pidage meeles, et Google’i lehe asetust värskendatakse ainult iga paari kuu tagant, nii et te ei näe kiireid muutusi. Oluline on teada oma veebisaidi PageRank ja neid veebisaite, kust linke hankite. Selle mõõdiku kuvamiseks kõigi külastatavate veebisaitide jaoks lisage brauseri tööriistaribale laiend. Laiendi leidmiseks tehke Google’i otsing „Google’i PageRanki laiend”, valige üks ja järgige installimise juhiseid. Või saate PageRanki käsitsi kontrollida, minnes veebisaidile, näiteks PRCheck.info .\n3. Alexa edetabeli\nAlexa edetabel on oluline, kui teie eesmärk on veebisaidilt raha teenida ja reklaamijaid meelitada. Alexa on Amazon.com tütarettevõte, mis salvestab ja avaldab liikluse veebisaitidel kasutajatelt, kes kasutavad Alexa tööriistariba. Reklaamijad vaatavad Alexa edetabeleid regulaarselt üle, enne kui valivad, kus nad soovivad reklaamida.\n4. Kvaliteedi ja asjakohaste saitide arv, kuhu lingitakse\nOlenemata teie eesmärgist, on saidile tagasilinkide arv oluline näitaja, millel tuleb silma peal hoida. „Lingid” on lingid välistest allikatest, mis viivad teie saidile tagasi. Need on olulised, kuna Google’i algoritm kaalub paremusjärjestuse määramisel suuresti teie veebisaidile tagasilinkide arvu kvaliteetsetest ja asjakohastest saitidest. See on lihtne. Kui Google peab teie sisu märksõnaotsingute tegemisel asjakohaseks, kuvatakse teie tulemused otsingumootori tulemuste lehtede esimestel lehtedel, mis suurendab teie saidi liiklust. BackLinkWatch on populaarne tasuta tagasilinkide kontrollija, mis näitab veebisaitide jaoks nii „nofollow” kui ka „follow” linke.\n5. Twitteri, Facebooki, Instagrami ja Pinteresti mõõdikud\nTwitteri, Facebooki, Instagrami ja Pinteresti jälgijate või fännide arv on suurepärane näitaja reklaamijate ligimeelitamisel jälgimiseks ja optimeerimiseks. Kui autoriteet ja kaubamärk on teie jaoks üliolulised, on olulisemateks mõõdikuteks meeldimiste, mainimiste, tagasipöördumiste, kordusnõuete, lemmikute jms arv. Platvorm Brandwatch on suurepärane vahend tugevuse ülevaatamiseks, mainib , meeleoluväärtused, kirg, räsimärgid, katvus ja peamised märksõnad. Reklaamijad vaatavad ka need suhtarvud üle, et teha kindlaks, kas olete mõjukas. Jälgige seda statistikat arvutustabelis ja avastage, kus peate end sagedamini parandama või kaasama.\n6. Sotsiaalmeedia jagamistelt pärinevad lingiklikid\nSotsiaalmeedia jagamistest pärinevate linkide klikkide arvu jälgimine annab teile hea ettekujutuse sellest, millist tüüpi sisu teie vaatajaskond huvitavaks ja asjakohaseks peab. Kui kasutate sotsiaalmeedia haldussüsteemi, näiteks SocialBee , saate liidese kaudu oma linkide analüüsi üle vaadata. Võite kasutada ka URL -i lühendajaid, näiteks ow.ly või Bitly , mis lühendavad URL -e ja jälgivad külastusi oma tasuta kontode kaudu.\nDomeeniasutus on Moz otsingumootori edetabel, mis mõõdab veebisaidi asetust otsingumootori tulemustes. Veebisaite hinnatakse 0–100 ja mida kõrgem on tulemus, seda mõjukam on veebisait. See on suurepärane vahend nii enda kui ka konkurentide ja võimalike külaliste postitamise võimaluste mõõtmiseks. Mida sa arvad? Millised on teie ajaveebistrateegia jaoks kõige olulisemad mõõdikud ja statistika? Palun jagage !.\nPrev Mida teha, kui te ei saa blogimisel oodatud tulemusi\nNext Vihkad külma kõnet? Siin on kaheksa turundusvõimalust


Kolmapäev, 05 Veebruar 2020 18:30\nRimi kavatseb Võru linnas lähiaastatel lammutada Räpina maanteel asuva poe ja ehitada selle asemele suurema, kirjutab Lõuna-Eesti Postimees.\nEnam kui 2000-ruutmeetrise uue hoone ehitamise plaanid ootavad veel kinnitust nii kauplusteketi peamajalt kui ka Võru linnalt.\n«Tahame olla Võrus hästi esindatud võimalikult suure ja laia valikuga kauplusega, suurem pood seda võimaldab,» rääkis Rimi avalike suhete juht Katrin Bats. «Plaanid pole siiski veel sada protsenti kindlad, need vajavad kinnitamist nii meie enda maja siseselt kui ka linnalt.»\nKauplusteketi kinnisvarapoolega tegeleb tütarettevõte Kinnisvaravalduse AS. «Räägime praegu kolme kuni viie aasta pikkusest ajast, enne kui uus pood võiks tööd alustada,» selgitas Bats, kelle sõnul on tegemist suure investeeringuga ning seetõttu on praegu veel raske täpseid lubadusi anda.\n08.02.2020 - Suurushullustus\nHenri Vink, Silvi Jansons, Tõnu Hendrikson, Gabriel Müürsepp, Tiit Niilo, Cathlen Haugas, Anti Allas, Ivo Rootslane, Indrek Truija, Ain-Ivar Tupp, Elar Sarik, Indrek Kuusk, Daisy Kudret, Maire Udras, Ulvi Mustmaa, Tiina Kala, Toomas Raju, Agnes Aart, Ülo Tulik, Ain Raal, Anita Hoole, Margo Must, Eve Täht, Külli Raup, Elvi Määr, Hele Tulviste, Tooms Sarapuu, Anu Tauli, Tanel Leok\nHenri Vink, Gabriel Müürsepp, Anti Allas, Ivo Rootslane, Karmo Kurvits, Indrek Truija, Maire Udras, Ulvi Mustmaa, Tiina Kala, Agnes Aart, Ülo Tulik, Anita Hoole, Toomas Sarapuu, Külli Raup, Anu Tauli


Lehekülg:Mahtra sõda 1902 Vilde.djvu/262 – Vikitekstid\nLehekülg:Mahtra sõda 1902 Vilde.djvu/262\naasta eest talupoegade käes on, wiimastele igaweseks pruukimiseks, ilma et mõisnik seda omale tohiks wõtta. Tõeste, need punktid ei täida meeste lootustest weel midagi.\nIga meest huwitas nüüd kõige pealt küsimus, kas uues seaduses midagi „teo-kauba“ tingimistest seisab; kas on mõisnikul woli „tegu“ tegewate peremeeste käest senisel arwul päewi ja senisel suurusel maksusid nõuda, wõi on Keiser selle poolest kergendusi määranud… Kästakse mõisnikuga kaupa ja kontrahti teha. See luba oli ju ennegi! Aga mine\nPärit leheküljelt "https://et.wikisource.org/w/index.php?title=Lehekülg:Mahtra_sõda_1902_Vilde.djvu/262&oldid=49919"


Reformierakond: eesti keele kaitset ja rahvaalgatust tuleb arutada eraldi - Riigikogu\nReformierakond: eesti keele kaitset ja rahvaalgatust tuleb arutada eraldi\n19.09.2006 / Fraktsioonide pressiteated, Eesti Reformierakonna fraktsioon\nReformierakond on seisukohal, et eesti keele kaitse tuleb põhiseadusesse viia kiireloomulisena.\n“Oleme seda meelt, et eesti keele kaitse põhiseaduse preambulisse peab kirja saama võimalikult kiiresti. Seda saab teha menetledes põhiseaduse muudatust Riigikogus kiireloomulisena. Sellisel juhul nõuab muudatuse vastuvõtmine vähemalt 81 riigikogu liikme toetust. Kuna muudatuse algatamise ettepanekule kirjutas alla 86 riigikogu liiget, ei tohiks sellega probleemi olla,” lausus Reformierakonna aseesimees Kristiina Ojuland.\nTema sõnul on kiireloomulisus tingitud hoiatavatest näidetest, kus Eestis püütakse põlistada teist kultuuri ja okupatsiooni tähistavaid mälestusmärke. “Mina küll ei ole veendunud, et järgmiseks ei tule keegi kakskeelsuse nõudega. Selle vältimiseks tulebki eesti keele kaitse põhiseadusesse selgesti kirja panna,” selgitas Ojuland.\nOjuland ei nõustu eile keskerakondlase Evelin Sepa poolt välja käidud mõttega, et põhiseaduse muudatus vajab rahvahääletust. “Eesti keele kaitse sätestamine põhiseaduses ei nõua mingit rahvahääletust,\nKeskerakonnal ei maksa siin veiderdada. Põhiseaduses on selgelt öeldud, et rahvahääletusele tuleb kindlasti panna vaid esimese ja viieteistkümnenda peatüki muutmine. Esimene peatükk algab alles pärast preambulit,” selgitas Ojuland.\nReformierakonna aseesimehe sõnul rõhutas Reformierakond põhiseaduse muudatust algatades, et eesti keele kaitse küsimust ei tohiks siduda mingite teiste muutustega põhiseaduses, sest muidu võib keele kaitse uppuda nendesse teistesse küsimustesse ja nii jääb kaotajaks meie armas emakeel. “Keskerakonna praegusi avaldusi ei saa käsitleda küll kuidagi teisiti kui eesti keele kaitse vastu suunatutena,” ütles Ojuland.\nKristiina Ojulandi kinnitusel tuleb ka rahvaalgatuse küsimust arutada, aga mitte koos eesti keele kaitsega. “Seda tuleb arutada, kuid mõistlik oleks, et koalitsioonileppes sisalduva eelnõu esitab Riigikogule valitsus,” lausus Ojuland.


Sõjaeelse Eesti esseistika ja kirjanduskriitika » Blog Archive » John Dewey pedagoogika aluseid.\n1. Dewey [djuui] pedagoogina ja filosoofina. 2. Dewey pragmatistlik tunnetusteooria; reflektiivse mõtlemise analüüs ja Herbart’i „formaalsete astmete” teooria kriitika. 3. Dewey pedagoogika eetilised alused. 4. Dewey pedagoogika psühholoogilised alused.\nEuroopas viimaseil aastakümneil toimunud kooliuuenduslik töö moodustab küll enamvähem piiriteldud terviku, mis on arenenud oma siseseaduste mõjul, kuigi ei tohi salata, et paljudki äratused on tulnud Ameerikast: tarvitseb vaid meelde tuletada neid mõjutusi, mida moodse töökooli tähtsaim arendaja, Georg Kerschensteiner, on saanud John Deweylt. Muidugi on Kerschensteiner Deweylt saadud ideid küllalt iseseisvalt saksa olude kohaselt edasi arendanud, kuid on salgamatu, et paljudki J. Dewey pedagoogilised mõtted on kujunenud meie kaasaja kasvatusteaduse raudvaraks.\nTõepoolest kuulub J. Dewey nende väheste kaasaja pedagoogide hulka, kes ei jää peatuma juhuslikele, vahest ka geniaalseile aperssüüdele, vaid kes tahavad pedagoogikat põhjendada kindlaile tunnetustele. J. Dewey on põhiliselt süstemaatiline pedagoog. Ta pedagoogiline mõtestik on üles ehitatud ulatuslikele psühholoogilistele ja loogilistele, eetilistele ja sotsiaalpsühholoogilistele uurimustele. Ja kõiki neid uurimusi kannab filosoofiline pragmatism, mille tähtsaimaks esindajaks ta on kujunenud eriti peale William James’i surma.\nEnt filosoofilise mõtlemise süstemaatilisus pole Deweyd võõrutanud kasvatuslikust tegelikkusest. Dewey on küll teadupärast ainuke ameerika pedagoog, kelle kasvatusõpetus pole põhjendatud mitte ainult praktiliselt, vaid ka filosoofiliselt. Aga ta on ka üks neid haruldasi filosoofe, kes käsitab filosoofiat kui teooriat kasvatusliku praktika jaoks (vrd. Democracy and Education, 1916, pt. 24). Veel tähtsam aga on asjaolu, et ta on olnud otseselt tegev pedagoogina, ja et sellest tegevusest võiakse dateerida „uue kasvatuse” algus Ameerikas. Nii algavad H. Rugg ja A. Shumaker oma ülevaatlikku ja kriitilist teost „uue kasvatuse” üle, kirjeldades J. Dewey ringkäike koolitarvete ärides aastal 1896, mil ta Chicagosse asutas katsekooli. J. Dewey otsis laudu ja toole, mis vastaksid laste tarbeile kunstiliselt, tervishoidlikult ja kasvatuslikult seisukohalt. Kuid ta pidi kogema, nagu seda üks ärimees väljendas, et on olemas tarbeid, mis on määratud ainult passiivseks kuulamiseks, mitte aga aktiivseks töötamiseks. Ja seda asjaolu võib pidada J. Dewey arvates traditsioonilisele kasvatusele väga iseloomustavaks.\nChicago ülikooli juures asuva katsekooli praktilisi kogemusi on tunda peaaegu kõigis tema teostes, eriti aga teostes nagu School and Society (1899), Interest and Effort in Education (1913), How We Think (1910). Siirdudes New-Yorgi Columbia übkooli (1904) rakendub ta võitlusse pragmatismi ja pluralismi eest ja pärast selle lõppemist pöördub tagasi pedagoogilisele küsimustikule, ilmutades aastal 1916 ulatusliku teose Democracy and Education (järgnevas lühendatud DE). Viimaseil aastail on ta uuesti pöördunud puhtfilosoofilistele küsimustele ja ilmutanud kaks eriti tähtsat teost: Experience and Nature (1925) ja The Quest for Certainty (Gifford-loengud 1929). Neis viimastes teostes ta annab ülevaate oma pragmatismist, mis on nüüd viimisteldud ja mitmeti süvendatud.\nPüüan alljärgnevas lühidalt iseloomustada John Dewey pedagoogilise mõtestiku aluseid, olles seejuures teadlik, et säärane ülevaade ei saa olla kuigi täielik juba seetõttu, et suur osa Dewey tähtsaid kirjutusi on ilmunud ameerika eriajakirjades, mis nende ridade kirjutajale pole olnud kättesaadavad. Võin seepärast lühidalt iseloomustada ainult mõningaid üksikuid küsimusi, nagu Dewey käsitlust pragmatismist, ta kasvatusõpetuse eetilisi ja psühholoogilisi aluseid ja tähelepanu juhtida mõningaile pedagoogilistele eriküsimustele.\nMöödunud aasta 20. oktoobril sai J. Dewey 75 aastat vanaks. Ta on sündinud 1859 aastal ja kuulub seega kaasaegsete filosoofide vanemasse generatsiooni. Samal aastal on sündinud ka Henri Bergson ja Edmund Husserl – kui nimetada ainult tähtsaina etteküündivaid kaasaegseid. See kõrge vanus laseb eeldada teatavat maailmavaatelist viimistlust, nii et ta elutöö omandab küllaldaselt avaras ajalises perspektiivis terviklikult kujundatud ilme.\nVõib vist küll täie õigusega ütelda, et J. Dewey on Ameerika representatiivne mõtlejakuju. Teda võib kõrvutada Emerson’iga ja William James’iga. See kolmik tähistab ameeriklase loobumist puritaanluselt päritud vaimsusest ja pöördumist uuele ilmlikkusele. Ameeriklased on Deweyst väga heal arvamisel: Emersonist saadik polevat ameeriklase omadused kunagi nii harmooniliselt kokku nähtud ja nii täielikult vaimsusse üle kantud kui J. Dewey juures. Seepärast peavad teda ühtaegu nii ameerika filosoofia kui ka pedagoogika oma meistriks.\nJ. Dewey püüab avardada Ameerika pioneerluse tugevat, lootusrõõmsat ja aktiivset julgust kogemusi organiseerivaks elu- ja maailmavaateks.\nSeda avardust püüdis toime viia kogu liikumine, millest Dewey võrsus – pragmatism. Charles Peirce, William James ja John Dewey moodustavad ameerika pragmatismi kolmiku. Aga siingi J. Dewey pole mitte ainult järglane, vaid pragmatismi põhitendentside originaalne arendaja. Kõik kolm on mehed, kes on harjunud filosoofiliselt mõtlema ja kellel on kasutada euroopa filosoofide mõtlemisvahendid. Sõltumatult teineteisest jõudsid Peirce ja James äratundmisele, et pioneeride aktiivne meeleolu, mida ka nemad kehastasid, eeskätt põrkab lääne-euroopa tunnetusprobleemi vastu. Muidugi ilmutab ameeriklaste väide, et lääne-euroopa filosoofide tunnetusmõiste sihtivat tegelikkuse kopeerimisele, teatavat ühekülgsust. Kuid see ühekülgsus võimaldab neile seda selgemini esile tõsta oma avastust ja nimelt seda, et tunnetus seisab vahetus seoses tegelikkusega, et tunnetus tegelikkust ei kopeeri, vaid aktiivselt kujundab. Iga idee juureks, arvab Peirce, on midagi praktilist. Igast mõtteerinevusest peaks võima tuletada erineva käitumise. Praktilist väärtust, kasulikkust, on W. James veel enam rõhutanud. Tõeline on, mis on kasulik, ja väärtustatav. James’i järgi (essees The Will to Believe) on religioosne usk tõeline, sest ta on praktiliselt väärtuslik. Neid, kes teda hülgavad, vallutab pessimism ja ahastus. Need, kes jaatavad usku Jumalasse, kogevad, et see usk muudab nad moraalselt paremaks ja optimistlikumaks.\nKui pragmatistlikku filosoofiat käsitada küllalt avaralt, siis kuuluvad pragmatistide hulka ka Goethe ja Nietzsche. On ju Goethe ütelnud, et ainult see on tõde, mis on viljakas. Ja Nietzsche läheb nii kaugele, et eelistab eksimust ja illusiooni tõele, kui nad vaid teenivad inimese arenemist. Aga Kanti ja Fichtetki võiks lugeda mõnes suhtes pragmatistliku mõtestiku algatajaiks, eriti seal kus nad tunnetatava objekti alistavad tunnetavale subjektile. Kanti väitest, et tunnetatav ese pole inimlikule mõtlemisele mitte „antud”, vaid „üles antud” (aufgegeben) ja et tunnetav mõistus loob tunnetatava objekti, võiks tuletada praktilise mõistuse esidust inimlikus loomuses.\nDewey algab oma matka tegelikkusesse radikaalse empiristina ja tahab piinlikult hoiduda nägemast maailma mõne traditsioonilise tunnetusteooria kaudu. Mitte mõttele ei avastu maailma tegelikkus. Maailma ja olemise mõte ning olemus avastub ainuüksi tundelis-tahtelisele täiselamusele. Mõtlemine ise on ilmum teiste hulgas ja tema nagu iga teise ilmumi kohta peame küsima, millal ta esile kerkib ja kuidas ta väljendub.\nDewey ütleb H. Lotze puhul, et loogikud on sageli takerdunud eelarvamusse, nagu peaks olev alati olema tunnetatud olev või üldse mitte olema. Dewey pragmatismi üheks tunnustusväärseks teeneks peab lugema, et ta püüab valgustada neid n. ü. eelloogilisi vorme, milles asjad, üldse tegelikkus, meile antud on, milles me neid evime. Dewey peab tarvilikuks juhtida tähelepanu asjaolule (DE, lk. 380), et filosoofial sünniks sihtida mõtlemisele (thinking), mitte aga tunnetusele (knowledge). Tunnetus, põhjendatud tunnetus on teadus; ta kujutab esemeid, mis on korrastatud ratsionaalselt, ja seega ta on just nagu tardunud. Ent me ei ela mitte tardunud ja viimisteldud maailmas, vaid maailmas, mis on alaliselt muutuv (DE, lk. 177 jj.). Meie peamine ülesanne on tulevik. Iga tunnetus, mis on lahutatud mõtlemisest, on tagasivaatav, retrospektiivne. Kuigi mõtlemine suubub tunnetusse, on retrospektiivne väärtuslik ainult seevõrd, kuivõrd ta suudab moodustada kindla ja viljaka aluse tungimisel tulevikku. Mõtlemine on suunatud tulevikku. Ta on põhjustatud teatava situatsiooni viimistlematusest ja on sihitud teatava häire kõrvaldamisele.\nPrimaarselt on asjad meile antud käsitsemises, millega ei tarvitse kaasas käia mingit mõtiskelu, refleksiooni. Alles seal, kus teatavate ebaharilike situatsioonimuutuste tõttu oleva käsitamispidevus on kaotsi läinud, kus me oleme sattunud raskustesse või ummikusse, kerkib esile otsimine ja küsimine, intentsioon kaotsiläinud tasakaalulist olukorda uuesti jalule seada. Siin kerkib esile tunnetamine, mis seisab selles, et oma ümbruse mõistmiseks teadvuslikult kasutame teatavaid dispositsioone. Tunnetamisprotsessi ülesanne ei seisa milleski muus, kui et üks kogemus tehakse teiste jaoks vabalt kasutatavaks, nii et võimalike raskuste puhul teda saaks rakendada meie endi ja maailma suhete valgustamiseks (DE, lk. 400, 395). Kõigil tunnetusprotsessidel on oluliselt instrumentaalne funktsioon: nad aitavad jalule seada ürglikku olemist, mis ei evi primaarselt loogilist ja seetõttu ka mitte oluliselt tõepärast iseloomu, vaid toimub elamustes nagu rõõm, kurbus jne. Tunnetusprotsessid tõusevad ja toimuvad episoodiliselt. Nad kerkivad esile, kui meie loomulik harmooniline olemine on häiritud, ja nad viivad meid tagasi sellesse loomulikku seisukorda. Dewey pragmatismi õpetuse järgi on tunnetus inimese toimingu eri vorm. Pragmatismi tõemõiste õigeks käsitamiseks on, nagu Dewey korduvalt rõhutab, tingimata tarvilik arvestada asjaolu, et olu ja maailma lihtsa „evimise” alad on lõpmatult suuremad kui tõe ala. Me omistame asjule ja elamusile poeetilisi, moraalseid jne. tähendusi ja väärtusi; tõe ala kujuneb alles inimese toimimise eri vormi puhul.\nW. James jättis ligemalt määratlemata, milles seisab idee kasulikkus või rahuldus, mida ta pakub sellele, kes ta omandab, võimaldades seega pragmatismi vastastele väita, nagu tahaks see teooria pidada tõeliseks igat ideed, mis kellelegi kuidagi kasulik näib olevat. Ent Dewev täidab selle lünga väitega, et idee on tõeline, kui ta rahuldab niihästi isikulisi tarbeid kui ka ühiskondliku elu üldisi huvisuundi. Tema pragmatism, mida ta nimetab instrumentalismiks, rõhutab tublisti tõe sotsiaalset tähtsust. Idee on tõeline, kui ta juhib kõiki nende huvidele vastavaile paremaile situatsioonidele, keda see idee puudutab. Ehk küll Dewey sageli toetub W. James’ile, on just Dewey tõttu valdav osa ameerika pragmatiste hakanud kõnelema ideedest kui kogemuse interpretatsiooni ja korralduse instrumentidest, üldse mõtlemise instrumentaalsest iseloomust, tõe kasvamisest ja kasulikkusest jne.\nLisaks juba Ch. Peirce’i poolt rõhutatud eksperimentaalsele verifikatsiooni meetodile, juhib Dewey oma tunnetusteooria ajalooliste aluste käsitlusel tähelepanu füsioloogia, psühholoogia ja arenemisõpetuse tulemustele 19. sajandil. Kõigi nende uurimuste tulemusi võidavat kokku võtta üksmeelses väites, et olend on osa maailmast, kes jagab selle maailma muutlikku saatust ja püüab oma toiminguid otstarbekohaselt korraldada. Vastavalt sellele asjaolule ei tohi siis ka tunnetust täielikult lahutada toimingust. Kui elav ja kogemusi organiseeriv olend nii suurel määral on lülitatud maailma sündmustesse, nagu arenemisõpetus seda näitab, siis tuleb tunnetust käsitada kui üht toimimise vormi neis sündmustes. Tunnetust ei saa samastada palja tegevusetu kontemplatsiooniga ja mõistelise abstraktsiooniga. Seega pole õigustatud see radikaalne piir, mida tunnetusteooriais tõmmatakse teooria ja praksise, tunnetuse ja toimimise vahele.\nDewey tunnetusteooria on küllalt mitmekülgsena välja arendatud, et viljakalt mõjustada kasvatusteaduslikku teooriat. Oma teoses „How We Think” annab ta klassikalise käsitluse funktsionaalsest mõtlemisest ja selle rakendusest kasvatusprotsessis. Selle teose 6. peatükis ta analüüsib täitsa uudsel viisil reflektiivse mõtlemise protsessi ja loob seega uue aluse kasvatuse ja õpetuse meetodile. Selle analüüsi tulemused sunnivad teda ründama Herbarti poolt esitatud õpetuse „formaalsete astmete” teooriat.\nPaljudest katsetest, luua ühtlast, üldistel printsiipidel põhjenevat õppemeetodit peab Dewey kõige tähtsamaks Herbarti oma, mille järgi õppekäik järjestatakse nelja, resp. viide astmesse. Herbarti formaalsete astmete teooria on olnud viljakas vana passiivse kooli praktikas. Selle teooria üldiseks eelduseks on arvamus, et vaatamata õppeainete erinevusele nende ulatuses ja sisus, on olemas mingi „üldine meetod”, millele peab alistuma meie mõistus iga õppeaine või aineosa omandamisel.\nDewey arvates on õppimine aktiivne mõtteprotsess, milles ootamatult võib tekkida uusi probleeme ja uusi seoseid kogemuste vahel. Meetod on lõpmatu nõtke, ta on lahutamatu materjalist, õppeainest, ja muutub individuaalselt. Arvamus, et meetod on midagi materjalist eraldatavat, põhjeneb vaimu ja „mina” vääral isoleerimisel asjade maailmast. Säärane vale eeldus teeb õpetamise ja õppimise formaalseks ja mehaaniliseks (DE, lk. 211).\nAga ka Dewey ise, reflektiivset mõtlemist analüüsides, eristas viis loogilist astet: 1) tuntakse teatavat raskust, 2) püütakse seda raskust määratleda, 3) kujutletakse võimalikku lahendust, 4) arendatakse mõtteliselt selles võimalikus lahenduses peituvaid suhteid, implikatsioone, ja 5) sooritatakse vaatlusi ja katseid, mis viivad selle võimaliku lahenduse jaatusele või eitusele. Dewey ei salga, et tema reflektiivse mõtlemise loogiliste astmete ja Herbarti formaalsete astmete vahel on teatav välispidine sarnasus. Ent Deweyle näib, et Herbarti meetodis mõte sageli kujuneb teadmiste kogumise protsessi paljaks kõrvalnähteks. Herbart läheb vaikides mööda sellest, mida Dewev peab tähtsaks: raskus või diskrepants, mis nõuab lahendust ja mis kujuneb kogu mõtlemisprotsessi stiimuliks. Dewey arvates Herbarti formaalsete astmete teooria on selge näide selle kohta, kuidas õpetamisel on lähtutud olemasolevast teadmiste süsteemist. Siin on korraldatud ainet inimese seisukohalt, kes juba ainet valdab. Võib ütelda, et Herbart vaatab õppeainele teadlase seisukohalt, ta näeb teaduses loogiliselt korrastatud teadmiste süsteemi. Ent Dewey arvates õpetaja peab võtma ainet kui teatavat fakti lapse ühtses ja arenevas kogemuses.\nÕpetaja ülesandeks kujuneb seega sellise kasvatusliku ümbruse organiseerimine, milles õpilane satub situatsioonidesse, kus kerkib esile aktiivne mõtlemine ja katsetamine. Ainult säärastes situatsioonides võime kasvatada häid distsiplineeritud mõtlemisharjumusi, nagu vaatlusoskust, probleemide avastamist ja tahtelist pingutust. Selline aktiivset õppimist ergutav meetod kasvatab õpilases vastutustunnet oma toimingute ja mõtlemise vastu, ühiskondlikku käitumist, julgust ja teisi kõlbelisi voorusi. Ja ta teeb seda paremini kui iseseisev moraaliõpetus.\nDewey poolt antud mõtlemisprotsessi analüüs on omandanud suure tähtsuse kooliuuenduslikus liikumises. Nn. töökooli põhimõte nihutab õpetusprotsessis esikohale produktiivse mõtlemise, töö (Arbeit). Kerschensteiner on andnud selle produktiivse mõtlemise analüüsi ja püüdnud eraldada selle eri astmeid. Nagu ta ise mainib, toetub ta suurel määral J. Dewey analüüsi tulemustele.\nMaailma olu ei avastu Dewey järgi mitte vaiksele tegevusetule kontemplatsioonile, vaid ainult tundelis-tahtelisele elamusele. Dewey filosoofia täidab seega meeldival viisil ainult W. James’i tuntud nõuet, et universumit ei tohi lasta hanguda mingiks absoluutsuseks, et temast ei tohi teha mingit idealistlikku või realistlikku puuri, millesse inimene vangistatuna ja halvatuna on istuma pandud. Ka seda, mida üldiselt nimetame ülimaks hüveks, tajume vahetul, takistamatul andumusel sotsiaalseile elamusile.\nJohn Dewey eemaldab oma eetikast lõppeesmärkide, absoluutsete väärtuste mõisted. Meie käitumine tõelisteks eesmärkideks on piiratud, konkreetsed eesmärgid „siin ja nüüd”, mitte aga kauged ja abstraktsed ideaalid ja väärtused. Ligemalt vaadatuna polegi need kauged ideaalid üldse toimimise lõpptähised või -märgid, vaid ainult teatavad sihid – pöördepunktid meie toimingus. Nad on vahendid, mille kaudu tegevus kohaldub eesmärgile, sest ilma nendeta oleks ta sõge ja korrastamata, nad on vahendid, mille kaudu tegevus omandab mõtte. Nii nähtuna asetseb siht meie praeguses toimingus kui vahend, mitte aga ümberpöördult, nagu oleks praegune toiming vahendiks mingile kaugele eesmärgile. Need nn. sihid märgistavad ainult teid. kuidas toimingu tähendust süvendada ja määratleda. Hea on käitumine, kui ta sihiks on rahuldada inimese soove konkreetsel, harmoonilisel ja progressiivsel viisil. Hea on elu tähenduse mitmekesisuse, ulatuse ja süvenemise kasvamine. Meie praeguste (presentsete) toimingute tähendusvarjundite mitmekesistamine on ainuke „hea”, mis on meie võimuses ja mille eest me oleme vastutavad. Kõik muu on õnn ja saatus.\nNii asetab Dewey „eesmärgi” meie kogemuspiirkonda, meie toimingusse, kus teda võib iga päev taotleda. Säärane ülima hüve elulähedaks tegemine ja konkreetsustamine meenutab paljudele ja ka Deweyle endale Epikurose eetikat. Kui aga kreeklane näeb hüve tagasitõmbumises elust, andub ameeriklane elu küllusele ja mitmekesisusele. See erinevus kujuneb ületamatuks: Epikuros muretseb iseenda eest, pragmatist seevastu tunnetab oma heaolu sõltuvust teiste heakäigust, ta annab ja võtab samal ajal. Seega kujuneb Dewey eetika kategooriliseks imperatiiviks: „Toimi nii, et sa suurendaksid praeguse kogemuse tähendust” (So act as to increase the meaning of present experience). Muidugi ei tohi „presentset” tegevust mitte liialt kitsalt mõista. Ta sisaldab endas terve rea harjumusi ja tunge. Ta on toimingu protsess, ta kestab ja sisaldab endas meelespidamist, tähelepanelikku vaatlust, tungi edasi, pilku tahapoole ja vaadet väljapoole. Moraalset progressi ei saa mõõta liginemisega mingile kaugele sihile. Progress on siin ja nüüd toimuv kogemuse rekonstruktsioon, mis kogemusele lisandab tähenduse täiust ja selgust („Progress is present reconstruction adding fullness and distinctness of meaning”). Kus esineb toiminguid, mille puhul peab sooritama valikotsustusi võimaluste vahel, seal on alati tegemist moraaliga. Kus on tegemist alternatiivsete võimalustega, seal esineb alati refleksioon ja valik, ja meie mõistus (intelligence) peab määrama, milliseid tähendusi realiseerida. Igal situatsioonil on oma progressi mõõt ja kvaliteet. Progressi mõte seisab selles, et suureneb oleviku tähendus – ja see sisaldab endas niihästi tajutud erinevuste mitmekesinemist kui ka nende harmooniat ja ühtlustamist.\nNähes kõlbelist kvaliteeti elulisis toiminguis endis, on Deweyle endastmõistetavalt selge, et hea ei seisa mitte selles, et tundmuse ja kalduvuse ohverdame mõistusele, meelelisusele – „vaimule”, oleviku – Taeva või Nirvana tulevikule. Nii hindavad olukorda dualistid, kes arendavad kahe maailma teooriat – olgu kristlus, olgu romantiline ja transtsendentaalne idealism. Ideaaliks on kujundatud siin mingi viimse kõikehaarava täiuslikkuse siht, mis täielikult erineb kõigest olemasolevast. Säärane kahe maailma teooria peegeldab ainult ühiskonna sotsioloogilist koostist, kahe rahvaklassi – töötava rahva ja vaimu aristokraatia – radikaalset erinevust ja on aluseks paljudele filosoofilistele dualismidele. Kõlblus kõige laiemas mõttes märgistab inimese käitumise tähenduse kasvamist. Ta märgistab kasvamist, mis on omane üldse elule. Kõlbelisus on sama mis kasvatus: õppida tunnetama selle tähendust, millega tegeleme, ja rakendada seda tähendust toiminguile.\nDewey vaated kõlbelisusele lasevad üsna suure täpsusega ennustada tema pedagoogikat. Niisama konkreetne nagu on ta eetika, niisama konkreetne ja eluligidane, niisama elutähenduse mitmekesisusele sihitav on ka tema pedagoogika. Õnn, mõistlikkus (reasonableness), voorus, täiuslikkus peavad olema „praeguse” toimingu osadeks; mineviku meelestamine, oleviku vaatlemine ja tuleviku ennetamine – need on toimingu tarvilikud eeltingimused. Kuid nad on tarvilikud „praeguseks” vabaduseks ja toimingu mitmekülgsuse arendamiseks. Säärased Dewey eetika põhitõed määravad üsna selgesti ka ta pedagoogika iseloomu.\nJ. Dewey pedagoogilise küsimustiku keskusesse viivad meid ka ta psühholoogilised arutlused. Dewey arendab peamiselt sotsiaalpsühholoogiat, mille tähtsaimaks mõisteks kujuneb harjumus (habit).\nHarjumused on funktsioonid, mis on tekkinud inimese ja ümbruse vastastikusest mõjust. Enne harjumuste omandamist inimene bioloogilise olendina koosneb paljudest tungidest või vaistudest. Need viimased on sünnipärased, kuna harjumusi me omandame. Ent käitumises kujunevad harjumused primaarseiks ühikuiks, sest ilma nendeta, ümbritsevast ühiskonnast omandatud käitumisviisideta ei saaks inimene sisse kasvada sotsiaalsesse osaduskonda. Meie käitumine toimub peaaegu täielikult säärastes harjumustes. Mitte ainult ei kujundata meile harjumuseks, kuidas peame seisma ja käima, sööma ja jooma. Ka ausus, tublidus, julgus pole mitte ainult eraomadused, kuigi me neid sageli selleks peame, vaid sotsiaalses ühiskonnas ja kujunenud käitumisviisid.\nOn ekslik arvata, et indiviid koosneb fikseeritud, kindlailmelistest vaistudest. Mittesotsialiseeritud, kasvatamatu indiviid evib teatava hulga tunge, mis on väga plastilised ja alluvad modifikatsioonidele sotsiaalse ümbruse mõjudel. Sugutung võib näiteks areneda korrapärast rada abiellumiseni. Aga ta võib alluda ka perversioonile, võib saada „sublimeeritud” ja tühjenduda kunstis, religioonis või muus vaimses aktiivsuses. Millegagi pole põhjendatud arvamus, et inimese käitumise muutmine või parandamine pole võimalik. Meie sünnipärases loomuses ei peitu mingeid kasvatusele ületamatuid takistusi. Individuaalpsühholoogiliselt primaarsed ühikud jäävad sotsiaalpsühholoogiliselt neutraalseiks. See tähendab, et sünnipärased impulsid ja vaistud määravad ainult üldiselt, mitte aga üksikasjaliselt meie käitumise. Need impulsid ja vaistud omandavad vormi, millega nad kokku puutuvad, kuid seega pole sugugi mitte öeldud, et nad mõnda teise inimkonnale kasulikumasse vormi vähem sobiksid. Me kaldume väga sageli inimlikke puudusi ja vigu vanale Aadamale süüks panema. Tõeliselt peaksime aga enam silmas pidama ümbruse komblust ja seadeldist. Me kõneleme inimese sõjalistest instinktidest, mis tingimatult viivad inimrühmade vahelistele kokkupõrgetele. Säärase eksiarvamuse puhul J. Dewey imetleb W. James’i essee pealkirja- „The Moral Equivalents of War” (Sõja moraalsed ekvivalendid), milles tabavalt on märgistatud asjaolu, et need inimloomuse elemendid, mis võivad viia sõdadele, võiksid saada kasutatud rahu süvendamiseks, kui neid õieti juhitakse.\nMeie tegemist ja tegematajätmist määravad harjumused, kusjuures harjumusena Dewey märgistab aktiivsust, mis on mõjutatud endistest tegevustest ja mis seega on omandanud vähemate elementide korrastuse ja liigestuse. Harjumus on loomult dünaamiline ja on valmis ennast avaldama. Harjumusena on märgistatud enamvähem püsivaid sotsiaalses elus omandatud dispositsioone või ka, teisiti öeldult, teatavaid maailmavaatelisi hoiakuid, mis end maksma panevad ka siis, kui pole tegemist spetsiifiliselt kõlbeliste toimingutega. Harjumuste põimend moodustab arenenud indiviidi karakteri või personaalsuse. Harjumus on Dewey järgi identne tahtmusega. Isiku tahtmus on lihtsalt tema harjumuste süsteem.\nDewey käsitab inimest kui rahutut tungilist olendit, kes omandab harjumusi, mis ühiskond talle esitab. Inimene tahab väljendada oma tunge ja vaiste ja muutub selleks, kelleks teda teevad harjumused, mis ta eest leiab. Kes muudab ta harjumusi, muudab ka ta loomust. Inimese loomus näib muutumatuna ainult seetõttu, et harjumusi, mida bioloogilise olendi vormitud tungid on omandanud, on raske muuta. Tõeliselt järeleandmatuiks ja raskesti murtavaiks tegureiks inimühiskonnas kujunevad siis ainult harjumused. Kui konservatism end üldse millegagi laseb õigustada, siis küll selle harjumuste järeleandmatusega.\nSäärasest inimloomuse käsitusest võib otseselt tuletada mõningaid tähtsaid kasvatuse ülesandeid. Sest kui tahame juhtida inimloomust paremaile sotsiaalseile eluvormidele, peame püüdma muuta harjumusi. Sotsiaalse elu uuendamise seisukohalt kujuneb kooli tähtsamaks ülesandeks luua eluvorme, mis noorte inimeste ühistunde viiksid avardamisele ja süvenemisele. Ja kool peab seda uut soovitavat ühiskonda en miniature teostama. Sest alles siis, kui õpilane kooris kohtab kõiki uue ühiskonna häid elemente ja harjub neis elama, võib saada kool kohaks, kus pidevalt „rekonstrueeritakse” sotsiaalset elu. Kool Dewey mõttes pole mingi isoleeritud „tuleviku saar keset olevikku”. Dewey nõustub muidugi selle Rousseau väitega, et lapseeal on omaette väärtus, et lapse elu ei saa ega tohi käsitleda kui ainult ettevalmistust täiskasvanu elule. Kuid kooli ei tohi isoleerida olemasolevast ühiskonna elust ja kultuurist. Dewey ei poolda Rousseau poolt toonitatud looduse ja kultuuri, elu ja kultuuri vastuolu. Elu on Dewey arvates dünaamiline kasvamisprotsess ja ta käsitab teda alati sotsiaalse eluna. Kool peab seepärast endasse üle võtma sotsiaalses elus kujunenud haridusväärtusi ja haridusjõudusid; ta on koht, kus need väärtused ja jõud edasi antakse noorele generatsioonile. Aga mitte ainult edasiandmine, vaid ka sotsiaalse elu „rekonstruktsioon”, sotsiaalse elu mõtte ja tähenduse avardamine peab toimuma kooli kaudu.\nI osa Eesti Koolist nr. 5/1935\n5. Jooni Dewey pedagoogikast : Α) Võitlus intellektualismi ja individualismi vastu. B) Õppimine tegutsemise kaudu. C) M. Montessori meelte harjutuse meetodi kriitika. D) Huvi ja tahteline pingutus. E) Demokraatia, kool ja kutsekool. 6. Kriitilisi märkusi.\nA. Võiks ütelda, et Dewey võitleb kahe väärkäsitluse vastu kasvatuse alal. Ühelt poolt selle vastu, mis tahab koob ja üldse kasvatuse eesmärki näha valmisoleva, korraldatud ja loogiliselt järjestatud teadmistekogumi edasiandmises noorele generatsioonile. Eriti Herbarti ja ta õpilaste pedagoogikas võib leida läbiviiduna säärast käsitlust, mis paratamatult viib metoodilisele intellektualismile. Teatavasti kogu kooliuuendusliku liikumise kujunemises mängib opositsioon Herbarti vastu väga suurt osa. Teiselt poolt võitleb Dewey romantilise individualismi vastu pedagoogikas. See individualism kuulutab lapse õigust oma isiksuse vabale arenemisele ja pingutab oma teatava määrani õigustatud vaadet tuntud liialdatud väideteni, et laps peab jäetama ta enda jõudude hoolde, sest nii ta „arenevat” vabaks ja harmooniliseks isiksuseks. Dewey seisukoht viimases küsimuses on selge. Laps ei saa oma aktiivsust kuskil paremini väljendada, arendada ja õilistada kui sotsiaalses elus. Laps otsib seltskonda, vaja on ainult valvata, järjestada ja juhtida tema jõudude kujuvõtmist sotsiaalse ümbruse mõjul.\nDewey pedagoogika eetilised, loogilised ja psühholoogilised alused lasevad teda kohe taibata õiget sünteesi nende kahe vastaka käsitluse vahel. Kui teadmine on ainult instrument, siis pole mõtet palja, ennakult valmisoleva teadmise ülistamiseks. Kui teadmine on instrumendiks last ümbritsevas sotsiaalses elus, siis peame loobuma valmisoleva teadmise ülehindamisest ja pöörduma lapse elava teadmise arendamisele, nii nagu see teadmine ilmutub laste mitmekesistes toiminguis. Kasvatajaina peame pöörama tähelepanu raamatuilt ja „õppeaineilt” kui omaette olelevailt loogilistelt süsteemidelt toimingule ja tööle.\nB. Dewey pragmatistlik pedagoogika, vastavalt oma loogilistele ja psühholoogilistele eeldustele, on veendunud, et õppimine on võimalik ainult tegutsemise kaudu (learning by doing). Loov tegevus käsitöö alal, köögis ja põllul looks koolis hoopis uue vaimu. Tarvitseb vaid meelde tuletada, kuidas säärane tegevus muudab „õppe”-kooli, mille eesmärki ikka nähakse ettevalmistuses tulevikule, „elu”-kooliks, kus elu ise õpetab. Edasi tekib säärase tegevuse puhul õpilasel „tarve” oma kogemuste avardamiseks ja selle tarbe rahuldamisel haaravad nad januliselt „teadmuste” järele, mida nad saavad otseselt rakendada oma toiminguisse.\nDewey arvates peavad lapsed koolis keetma, õmblema, kuduma ja puutööd tegema. Aga mitte selleks, et neist saaksid head kokad, rätsepad või puusepad. Käeline tegevus õpetab tundma materjali omadusi ja orgaanilises seoses selle tegevusega võime lasta omandada teadmisi. Nii võime toidukeetmisega ühenduses lasta omandada teadmisi väga mitmekesistelt aladelt: botaanika, zooloogia, keemia, geograafia, ajaloo jm. aladelt. Nn. üldõpetuses ja projektmeetodis on säärane mõttekäik üldiselt tuttavaks saanud. Ent Dewey toonitab eriti veel, et õppimisega tegutsemise kaudu arendatakse sotsiaalse elu mõistmist ja sotsiaalseid harjumusi. Dewey mõtleb millelegi, mis viimaseil aastakümneil on kaotsi läinud: pioneeride lapsed on pidanud varakult kaasa aitama maja ehitamisel, köögis või kangakudumisel ja seega on nad omandanud kõige muu kõrval häid sotsiaalseid harjumusi, mis on seda väärt, et neid ka muutunud olukorras püütaks omandada.\nDewey pedagoogikat kannab kõikjal hoogus sotsiaalse elu ümberkujundamise vaimustus. Vanas passiivses koolis oli sotsiaalne koostöö ja abistamine täieliseks võõrkehaks. Iga õpilane peab omandamises omandama teatava hulga ühesuguseid fakte ja tõdesid. See omandamine oleneb iga õpilase individuaalseist võimeist ja edu selles arendab egoismi ja auahnust: iga õpilane tahab kaasõpilast üle trumbata. Vastastikust abistamist loetakse siin karistatavaks kuriteoks. Hoopis teistsugune on olukord aktiivses koolis. Siin valitseb vaba osaduskonna vaim, üksteise kogemustest, tähelepanekuist, katseist ja ebaõnnestumistest osanemise vaim. Samuti laheneb siin distsipliini küsimus ilma raskusteta.\nPraktilist tegevust koolis ei tohi hinnata kitsalt utilitaristlikult seisukohalt. Praktilise tegevuse väärtust ei määra mitte tegevusprodukti väline ökonoomiline väärtus, nagu seda lõppeks taotellakse kutsekoolis. Praktilisel tegevusel koolis pole eesmärki väljaspool seda tegevust ennast. Selles tegevuses taotletakse vaid kogemuste intellektuaalse ja praktilise faasi tasakaalu, mis soodustaks õpilase seesmist kasvamist, õpilase isiksuse terviklikku arengut ja orgaanilist seostust ümbritseva sotsiaalse eluga.\nC. Üheks J. Dewey üldisemaks pedagoogiliseks nõudeks on, et kõike, mida vaja õppida, õppigu lapsed reaalsete tarvete ja motiivide alusel. J. Dewey arvustab teravasti üksikute meelte harjutamise meetodit, nagu seda on arendanud M. Montessori. Montessori on konstrueerinud nn. didaktilise materjali üksikute meelte arendamiseks. Olgu see isetegevuse ja vabaduse õhkkond Montessori lastemajades kui tahes meeldiv, ometi ei arendata siin tõelist, loomingulist vabadust, sest didaktiline materjal koosneb piiratud arvust asjadest, mida ainult teataval viisil saab tarvitada. On lapsed tutvunud materjali võimalike kombinatsioonidega, siis võivad nad selle materjali kallal ainult veel osavust ja kiirust arendada. Kuid laps ei saa seda materjali tarvitada oma plaanide ja kavatsuste jaoks. Füüsiliselt on lapsed Montessori lastemajades vabamad kui progressiivseis ameerika koolides, kuid intellektuaalselt jäävad nad piiratuiks. Montessori kombinatsioonimäng põhineb oletusel, et inimene evib piiratud arvu sünnipäraseid võimeid, mida on võimalik arendada ja harjutada üldisteks vajadusteks, olenemata sellest, kas neil harjutustel on mingi tähendus pääle selle teatava võime arendamise. Dewey ei saa jaatada seda oletust. Dewey arvates kasvatame lapsi vabaduses ja vabadusele, kui arendame laste meeli ja mõtlemist situatsioonides, mis on tüüpilised reaalsele elule.\nD. Nagu juba eespool mainitud, võitleb J. Dewey kahe teineteisele vastaka seisukoha vastu. Pedagoogikas põrkame väga sageli vastuolulistele mõistetele, nagu formaalne ja materiaalne haridus, individuaal- ja sotsiaalpedagoogika, spontaanne huvi ja tahteline pingutus jne. Õiges kasvatuslikus meetodis peab neid vastuolusid alati suutma ületada. John Dewey on kirjutanud väikese monograafia huvi ja tahtelise pingutuse kohta, mis igale kasvatajale ja kasvatusteadlasele on õpetlik ja valgustav. Et lapsele tuleb teha kõik õppimine huvitavaks, seda peetakse sageli endastmõistetavaks. Aine huvitavakstegemine suudab küll meeli ärritada, aga mitte ainega tõeliselt siduda; ta teeb enam hajameelseks kui laseb tahteliselt koguda. Ei ole sugugi raske äratada pinevust, mille väline elevus ületab kaugelt tema seesmise väärtuslikkuse: kõige tühisem õppemeetod võib äratada karistuste ja tasude süsteemiga õppimisõhinat, millele midagi pole liialt raske või liialt palju. Kuid on selge, et siin „puhas”, otsene huvi on asendatud „mittepuhtaga”, kaudsega, – karistuste ja tasude arvestamisega. Sääraste pedagoogiliste võtete eelduseks on Dewey arvates väärkäsitlus, mille järgi taotletav idee või eesmärk asetatakse väljaspoole lapse isiksust, ja alles sel eeldusel tekib küsimus, kuidas midagi huvitavaks teha. Kuidas õige huvi mõjub, seda näitab selgesti sõna „huvi” (-interesse): ese, millele õige huvi on suunatud, asetseb (est) lapse ja tema poolt taotletavate toiminguresultaatide vahel (inter) kui vahend, mis viib sihile.\nÕieti arenenud terve laps ei jõua teataval arenguastmel ilma tahtelise pingutuseta üldse edasi, nimelt siis, kui ta seab oma toiminguile eesmärke, mis on saavutamatud olemasolevate vahenditega. Osav, oma ülesannete kõrgusel seisev õpetaja töötab metoodiliselt õieti, kui ta esitab ülesandeid ja võrdlusi, mis on küllalt kerged, et saada aktiivseiks ergutajaiks, kuid mis sisaldavad ka küllalt raskusi, et saada mõtiskelu ja uurimise stiimuliteks. Osav pedagoog loob situatsioone, milles õpilane peab tarvitama mingit uut vahendit või vana vahendit uues tähenduses, ja teeb nõnda julge teadusliku pingutuselamuse püsivaks harjumuseks. Parem ettevalmistus elu raskeile ülesandeile on vaevalt mõeldav.\nE. Kauemini J. Dewey pedagoogika eriküsimuste iseloomustamisel peatuda pole kahjuks seekord võimalik. Pikem iseloomustus võiks üsna selgesti näidata, kuidas Dewey pedagoogilise küsimustiku analüüsid on rajanud aluse nii mõnelegi progressiivsele kasvatuslikule teooriale. Oma õpetusega huvist, motivatsioonist, õpilase kogemuse ühtsusest on ta põhjendanud aktiivsuse, isetegevuse kooli psühholoogilisi aluseid paremini kui paljud Lääne-Euroopa pedagoogid.\nDewey seab üles nõude, et kool peab olema pidevas seoses eluga väljaspool kooli. Kooli varitseb alati suur tardumise hädaoht, kui koolitöö pole läbi immutatud ühiskondlikust vaimust. Seevastu on iga kasvatus kõlbeline, kui ta arendab jõudu edukaks osavõtuks sotsiaalsest elust. Säärane nõue ei tähista mitte ainult üldist koolireformi, vaid ka õpetusreformi. Elu ja tegutsemise, tunnetuse ja kõlbluse ebasoovitavat eraldamist aitab vältida kasvatussüsteem, milles õppimine on rajatud tegutsemisele ja tegutsemine sihitud mingile sotsiaalsele eesmärgile ja üles ehitatud tüüpiliselt sotsiaalseile situatsioonidele.\nÕpetusreformi suhtes on Dewey pedagoogika eriti ligidalt mõjustanud nn. „projektmeetodit”, mille tähtsaimaks esindajaks on Dewey õpilane W. H. Kilpatrick. Projektid, millel korraldub õpilase, õpilasrühmade, klassi või kogu kooli töö, kannavad otstarbekohaste tegevuste iseloomu, mille kallal õpilased saavad „täie hingega” tegevad olla. Säärased tegevused on üldse igasuguse väärtusliku elu tegevusühikud. Kasvatusprotsess ei pea olema mitte ettevalmistuseks elule, vaid elu ise.\nDewey pedagoogiline teooria ja selle praktiline rakendus tema Chicago koolis on jäljendamist leidnud paljude pedagoogide poolt, kusjuures mitte igakord selge pole, kas nad täiel määral on mõistnud ja vastavalt süvendanud selle pedagoogika eetilisi ja psühholoogilisi arusaamisi.\nDewey on oma põhjapanevale pedagoogilisele teosele andnud pealkirja „Demokraatia ja kasvatus”. Demokraatia on moodsele kapitalistlikule majandussüsteemile vastav elukujundus. Ta tähendab üha kasvavaid interaktsioone eri sotsiaalsete gruppide vahel ja pidevat sotsiaalsete institutsioonide kohanemist uutele situatsioonidele. Demokraatia ei tohi milgi kombel soodustada rahva kihistumist klassidesse, vaid vastupidiselt, peab avardama sotsiaalse läbikäimise ala ja võimaldama kõigil osa võtta sotsiaalseist hüvedest võrdseil tingimusil.\nSelt seisukohalt nõuab Dewey loobumist standardiseeritud haridusteest, mis on kohaldatud akadeemiliselt haritud inimeste ettevalmistuseks. Dewey viitab Ameerikas kogutud statistilistele andmeile, mis näitavad, et väga palju õpilasi lahkuvad koolist 14 aasta vanuses. Nende õpilaste lahkumine pole tingitud mitte nii palju majanduslikest põhjusist kui just asjaolust, et nad ei leia mingit mõtet edaspidises koolitöös. Kooli kavad on liiga teoreetilised ega vasta õpilaste enamiku elulistele tarvetele. Seepärast nõuab Dewey õppekava sotsialiseerimist, nii et ta täituks kutseliselt diferentseeritud ühiskondliku elu sisuga ja suudaks rahuldada õpilaste tarbeid.\nEnt seejuures ei tohi kool, Dewey arvates, muutuda kutsekooliks. Kuigi kool lähtub praktiliste tegevuste (occupations) eri vormidest, siiski ta ei arenda neid mingi välise eesmärgi pärast. Kool ei tohi kaotada oma üldhariduslikku iseloomu. Dewey ei poolda täienduskoole, nagu neid G. Kerschensteiner on arendanud. Ta arvab, et nii kutse- kui ka täienduskoolid liiga vara seovad õpilasi kutsega, enne kui nad on teadlikeks saanud oma jõududest ja võimetest. Paremaks kui täienduskoolide korraldust tuleb pidada ikkagi sunduslikku sotsialiseeritud aktiivsuskooli, mille õppekavasse võetakse praktilisi tegevusalasid, milliseid arendatakse üldhariduslikus vaimus. Seega saaks õpilasi koolis hoida kuni noorusea lõpuni. Ka oleks seega kindlustatud otstarbekohasem kutsevalik, sest õpilased on saanud teadlikeks oma võimeist. Samuti oleks säärase kooli kaudu avarama üldhariduse alusel loodud suurem liikumisvabadus. Ja viimane asjaolu on väga tähtis, sest moodse tööstuse kiire arenemistempo juures oleks kardetav spetsialiseeruda kitsale kutsele. Ta peab arvestama kutsevahetamise võimalust, see aga on võimalik ainult avaramal üldhariduslikul tasemel. Ka arvab Dewey, et kutse- ja täienduskoolide korraldus eeldab või isegi peab püsivaks olemasolevat majandussüsteemi, kuna kool peab ise aktiivselt mõjutama majandussüsteemi ümberkorraldust sotsiaalse demokraatia suunas.\nEespool on juba vihjatud asjaolule, et Dewey oma viimastes teostes, „Experience and Nature” ja „The Quest for Certainty”, on mitmeti avardanud ja süvendanud oma pragmatistliku instrumentalismi käsitlust. Kuna Kreekast pärit filosoofilise traditsiooni mõjul sageli on oldud liigselt vaimustatud „teooriast” ja alla hinnatud „aktsiooni”, siis mõned pragmatistid on püüdnud vahekorda ümber pöörda; nad on seadnud aktsiooni kõrgemale kui kontemplatiivse tunnetuse. Dewey pole igatahes nende pragmatistidega nõus; ta tahab ainult näidata tunnetuse ja toimingu pidevaid vastastikuseid suhteid ja mõjusid. On täiesti salgamatu, et Dewey ohjeldatud pragmatism, mis on sihitud teooria ja aktsiooni vahekorra uurimisele, pole kaugeltki ainult ameerika pioneerluse kajastus filosoofias. Võib kindlasti ütelda, et tema pragmatism mitmes suunas ühtib uuemate filosoofiliste tendentsidega. Väidetakse nimelt, et enne „maailma” on meile antud „ümbrus” ja enne „esemeid” käsitsetavad „asjad”. Ometi pole siin filosoofia ja tunnetuse loomust õieti nähtud. Filosoofia ja teadused pole nähtavasti siiski nii pidevalt elust sündinud, nagu pragmatistid seda väidavad, vaid nende algus on märgistatud teatud pöördega praktikast, aktsioonist. Nii enne kui pärast pragmatiste on ikkagi mõtet kõnelda puhtteoreetilisest hoiakust, „teadmisest teadmise enda pärast”.\nEnt võib-olla Dewey polegi nii kaugel sellest puhtast „teadmisest teadmise enda pärast”. Sest ka Dewey, tuues kooli käelist tegevust ja aktiivsust, tahab seda aktiivsust lõppeks vabastada puhtale tunnetamisele. Praktilise tegevuse eesmärgiks koolis on arendada „probleemiteadvust” ja õppeaine siduda eluliste, reaalsete motiividega ja tähendusega. Kui see eesmärk on saavutatud, siis on õpilane küllalt võimeline anduma teaduslike probleemseoste jälgimisele. Kuid Dewey arvates säärane üleminek konkreetselt abstraktsele, säärane huvi teaduse kui niisuguse vastu pole vastuolus tema pragmatismiga. Huvi tunnetuse vastu tunnetuse enda pärast, huvi mõtte vastu mõtte vaba mängu pärast on tarvilik praktilise elu vabastamiseks, emantsipeerimiseks, et teha seda rikkaks ja progressiivseks. Pedagoogika on Dewey arvates rakendatud filosoofia. Pedagoogika on selleks pinnaks, mil kõik abstraktsed filosoofilised probleemid võtavad inimese eluprobleemide ilme. Ja teiselt poolt, kasvatuspraktika muutub tooreks käsitööks või rutiiniks, kui ta sihid ja eesmärgid pole hingestatud teadmisest oma seisukoha tähtsusest moodse ühiskonna elus. Seda teadmist ja ülevaadet anda on filosoofia ülesanne.\nDewey käsitab elu kui pidevat kasvamist ja kasvatus tähendab tema järgi eeskätt loomuhku kasvu edendamist. Säärase pedagoogüise naturalismiga ei saa paljud rahulduda. Ja see ongi õige. Sest Dewey filosoofia puhul, mis tahab ainult kogemust kirjeldada, tekib küsimus, kas lihtne ja naiivne kogemus võib üldse kindlaks määrata selle loomust ja kriteeriumi, mis on „hea”. Kui Dewey pedagoogika siiski on olnud nii suure mõjuga, ja mitte ainult Ameerikas, siis tuleb see küll sellest, et ta ise lihtsast kogemuse kirjeldamisest kaugemale on läinud ja arvestanud meie olemise ideaalseid aluseid. Ideaalsete aluste arvestamisega seletub ka, et biheivioristid, kes inimeses näevad ainult bioloogilist ja mitte vaimset olendit, pole rahuldatud Dewey poolt aluseks võetud psühholoogiaga. Nende arvates pole Dewey harjumuste ja vaistude psühholoogia mitte küllalt loodusteaduslik ega rahulda täpse vaatluse ja kontrolli nõuet. Seepärast pole ka ime, kui need pedagoogid, kes toetuvad nn. vaimuteaduslikule psühholoogiale, Deweys endale mõttekaaslase leiavad.\nDewey pedagoogika aluste mõningad ebaselgused ja puudused ometi ei kahjusta selle tegelikku väärtust. Kuid samuti nagu Lääne-Euroopa töökooli kohta, võib ka Ameerika uue aktiivsuspedagoogika kohta tähendada, et ainuüksi praktilise tegevusega, aktiivsusega, pole siiski veel määritletud tervikliku kasvatuse ala. Aktiivset elu ja selle arendamist peab tasakaalustatama kontemplatiivse elu ja selle arendamisega. Sest eluväärtuste ja eluliste tegevuste süvendamine võib sündida ainult viimase kaudu. Ameerika pragmatsism on esile kutsunud reaktsioonina humanismi. Pragmatistide poolt toonitatud toimingule, aktsioonile, kui ülimale hüvele seatakse kuma-. nistide, näiteks Irving Babbit’i poolt vastu isiksuse seesmise keskendamise nõue. Seesmine vaimne keskendus peab tasakaalustama aktiivsuse välist ekspansiivsust, ka siis kui seda aktiivsust on rakendatud nii õilsa põhimõtte teenistusse, nagu seda on ühiskonna teenimine.\nII osa Eesti Koolist nr. 6/1935\n« Muljeid Šoti praegustest kultuurilistest taotlustest


KORRASTUSKUNSTI KonMari tutvustusõhtu Mari-Ann Lumestega "Kuidas saada oma kodu korda?" - Piletid | Fienta\nKORRASTUSKUNSTI KonMari tutvustusõhtu Mari-Ann Lumestega "Kuidas saada oma kodu korda?"\nTasuta tutvumisüritusel on meiega on Mari-Ann Lumeste - esimene sertifitseeritud KonMari konsultant ja professionaalne organiserija Eestis!\nKohtume 19.05 kell 17:30 ZOOMi keskkonnas.\nVajalik REGISTREERUMINE: fienta.com keskkonnas\nPeale registreerumist, saadame Sulle vastu veebiürituse ZOOMi keskkonna lingi.


Manhattani juustukook – POHVIK\nJärgmine retsept on kirja pandud Teelele, kuid sobib suurepäraselt ka kõigile teistele kes peavad mingil põhjusel eelmisel õhtul järgmise päeva kooki küpsetama, kõigile kes ei taha hommikul vara ärgata ja kõigile kes taluvad laktoosi ning ülihäid maitseid. Minu, mu mamma ja mu Ermo lemmik mitte liiga magus magustoit – juustukook.\n150g digestiiv küpsised\nKui sul on kodus keegi kes niisama näiteks teleka ees vedeleb, siis saad teda hästi rakendada küpsise purustajana, et ise tegeleda koogi järgmise kihiga. Küpsis peaks olema nii pudi kui võimalik. Sulata või ja sega purustatud küpsistega. Suru segu lahtikäiva koogivormi küpsetuspaberiga kaetud põhja. Ideaalse ja ühtlase põhja saad supilusikaga siludes.\nMikserda kergelt toasoe toorjuust kuni see muutub kreemiseks. Lisa lahti klopitud muna ja suhkrute segu. Jätka keskmisel kiirusel mikserdamist kuni tekib täiesti ühlane segu ja vala see küpsise põhjale. Küpseta eelkuumutatud ahjus 175°C juures umbes 30 minutit, kuni täidis on enamvähem hüübinud ja kergelt võbelev.\nJa siin üks oluline nipp mis on juustukookide elu-ilu päästja : Küpsetamise ajaks pane ahju kauss veega, nii ei hakka kook pealt pragunema.\nVõta kook ahjust ja lase sellel mõni aeg jahtuda. Tõsta ahju temperatuuriks 220°C.\nSega korralikult kokku hapukoor ja suhkrud ning vala see veidi jahtunud koogile. Küpseta veel umbes 5 minutit. Keera ahju kuumus kinni ja lase koogil (võimaluse korral) avatud uksega ahjus jahtuda. Jahuta kook täielikult toatemperatuuril. Koogi pind jääb lumivalge ja täiesti sile, juhul kui sa kogemata pajakinnast sellele ei kukuta. Mina olen seda terve öö veel külmkapis hoidnud, et järgmisel päeval serveerida.\nSulata mõni tükk šokolaadi ja nirista see koogile, kaunista marjade ja piparmündi lehtedega.\nPS: Ka piparmünti saab hästi säilitada sügavkülmas, et seda talvisel ajal näiteks kookide kaunistamiseks ja toidu maitsestamiseks kasutada.\nTagged as: hapukoor, juustukook, muna, piparmünt, suhkur, toorjuust, vaarikad, vanillisuhkur\nPosted on 27. September 2016 by pohvik


Naita peenist ja selle suurusest foto. Liitu uudiskirjaga\nSeks on meil alati mõtteis. Suurus ei ole oluline! Kas see nüüd just nii pisike oli, aga midagi head see žest ei näidanud. Seega võiksid need, kes oma peenisele erinevaid raskusi panevad, oma tegevuse kiiremas korras lõpetada. Kui sinu naine hakkab seksi ajal endale maniküüri tegema või rääkima lõunasöögiplaanidest, on see hea ning ilmselge märk sellest, et seks kestab liiga kaua. Kutid, lugege uuesti: suurus ei ole oluline!\nIgatähes tundub, et enamikel meestel on peenise pikkus seotud otseselt enesehinnanguga ja lisaks on nad arvamusel, et mida suurem on peenisseda paremat seksi suudab mees pakkuda.\nKas loobuksid uuest püsisuhtest kui mehel on sinu mõistes liiga väike peenis? Seksi mõjul vabanevad kehas endorfiinid, mis on loomulikud peavalu leevendajad. Nii et järgmine kord, kui su kallim selle vabandusega välja tuleb, räägi talle sellest äsja õpitud teaduslikust faktist. Niiviisi saad teda veenda vooditegevustest osa võtma, et tema enesetunnet parandada.\nÄra võta riske — kasuta kondoomi Kui iga päev seda meetodit kasutad, võid kindel olla, et naine sind ühel päeval suure kõhuga üllatab.\nMõnele meeldib šokolaadijäätis, teisele maasikajäätis. Sama kehtib seksi puhul. Ning mis on hea armukese saladus? Vastupandamatuks armukeseks saamise võti peitub suhtluses. Tõhus suhtlus aitab välja selgitada, millised asendid ja tehnikad partnerile meeldivad. Sellest rääkimine võib algul veider tunduda, sest see võib meeleolule ja spontaansusele kriipsu peale tõmmata, kuid mõtle tulemustele.\nKuid raske on ära öelda Kui sulle tundub ikkagi, et mehed tahavad kogu aeg seksi, võib selle põhjuseks olla see, et neil on raske ära öelda naisele, kes nendega voodisse soovib minna, isegi kui neil pole selleks hetkel kõige õigemat tuju. Naised peavad teadma, et juba algkoolieast ei suuda mehed ära oodata, et nad leiaksid naise, kes nendega vahekorda soovib astuda. Kui see meestel õnnestub, et taha keegi sellest enam loobuda.


Korista köögiviljad kogu talve - Kogud\nKöögiviljaaias sügisel koristades pidage meeles, et säästke sellised köögiviljad, mida saab koristada ka pärast külmutamist.\nKöögiviljad, mida saab talvel koristada\nMõned köögiviljad võivad tasuda istutada hiljem hooajal ja koristada talvel. Mõnda on hea veidi kaitsta, kergelt kuuseokstega katta, teised on talvise hoolduse pärast veidi kurvad, kuid täiesti söödavad. Lihtsalt puhastage veidi pruun ja kasutage nagu tavaliselt.\nVeel parema saagi saate, kui kasvate külmades pinkides, kuumades pinkides või tunnelites. Siis saavad nad talvekaitse ja võivad hooaja jooksul veelgi madalamaks kasvada.\nSpinat on väga vastupidav ja igihaljas. Külvake isegi hooaja lõpus, nii et saate talvel koristada.\nRooskapsas on hea korjata, kuni nad muutuvad kehas veidi lõdvaks. Vars on ka väga maitsvalt küpsenud.\nSulle andma petersell väike kuuseokstega talvevari, see talvitab üle ja annab eeloleval kevadel ja suve alguses kena saagi, kuni see õitseb.\nLehtkapsas näiteks võite kogu talve koristada mangold, spinat ja mache (talisalat).\nMitmed leherohelised erinevad kapsasordid, talisalat, spinat ja mõned Aasia lehtköögiviljad püsivad talvest hoolimata värsked.\nMaapirn on mitmeaastane mugulataim ja seda saab koristada aastaringselt, ainult seda saab kaevata. Sellest veel kasvatada maapirni on siin.\nTrädgårdsmållans rohelised lehed annavad salatikaussi rohelise hapuka nõela. Lehti saab kasutada ka suppides.\nMitmeaastane rukola võib säilitada mõned igihaljad lehed, isegi kui see õitseb.\nVõilill töötab ja maitseb nagu rukola. Veel võilille kulinaarsetest võimalustest ja võilille retsept on siin.\nPorrulaugu paksud varred elavad tavaliselt talve üle, selle tippu võib kasvatada ka küüslauguga.\nPorrulauk seda saab ka lumest välja kaevata ja talve üle elada järgmiseks aastaks.\nKüüslauk plahvatused talvitavad sageli ja neid saab seetõttu nende plahvatuste jaoks kasvatada. Aga siis koristad pealsed ära, mugulaid ei tule.\nTehke nii nagu paljud teised aiasõbrad - avastage meie paindlikud aiakursused veebis!\nTeil pole vaja suurt aiakrunti, võite köögivilju kasvatada rõdul, pottides, kaubaaluste krae või harimispingil. Rediseid, salatit või isegi kartulit saab rõdul kasvatada suurtes pottides või ämbrites. Niipea, kui saate kevadel maa sisse kaevata, võite külvata näiteks rooma salati, redise, tilli, peterselli, salati, suhkruherned ja spinati.\nMõni taim tuleb parimal viisil arenemiseks külvata siseruumidesse, näiteks kõrvits ja kõrvits. Mõni vajab alustuseks umbrohu konkurentsi vastu võitlemist, näiteks petersell, mõni on eriti tundlik pakase suhtes ja vajab seetõttu alustamist ka siseruumides, näiteks lehtkapsas. Porgand, redis, till ja salat on näited köögiviljadest, mida saab külvata otse avamaale kohe, kui muld on soojenenud.\nJust sügisel vabastab enamik taimi oma seemned - seemned, mis kas idanevad juba sügisel seemikuteks või lebavad külmas mullas ja ootavad kevadist kuumust. Inspireerige loodust ja puistake oma kevadest varakult saagiks! Kasutage julgelt võimalust kinnitada need taimetoed, mis sel suvel kokku varisesid, kuid te ei pea aias liiga palju koristama. Võite jätta surnud varred, lilled ja seemnealused. Need kaitsevad juuri talvise külma eest ja muudavad teie aia kasulike loomade jaoks atraktiivsemaks.\nIdud on kiireim viis kodumaise toidu maitse saamiseks.\nMe pole mitu aastat lehtköögivilju ostnud. Naudime kodus kasvatatud talisalatit, värske aiast peaaegu võimatu - värskelt koristatud veebruaris.\nLoputage lehed talvisest salatisaagist veebruaris. Me sööme terveid leherosette sellisena, nagu nad on.\nSuvel on lehtköögiviljad kiiresti kasvavad. Vaid mõne nädalaga täidab uhkete lehtede voodi rohelise ja punase tooni. Vaid paar nädalat ette teatades saate kasvatada maailma kõige edukama saagi.\nKuid talvel on see teine käsk. Eeldage kuus kuud ette ja rohkemgi. See on üks olulisemaid erinevusi suvise ja talvise kasvatamise vahel. Pärast mitmeaastast intensiivset katsetamist taliviljelusega võin ausalt öelda, et ettenägelikkus on see, mis määrab, kas sinust saab õnnelik talvekasvataja või mitte.\nVaevalt ühe ruutmeetri suurune on just see tunnelikasvuhoones kasvatatav ala, mis on talvel koristamiseks täidetud väikeste leherosettidega.\nSeemned külvatakse lihtsalt maapinnale puistates ja maha kraapides. Seda nimetatakse laiaks seemneks.\nPuddle lehed talviseks koristamiseks\nSee on talisalati eristatav väike kasvatamine - köögivili, mida te algajana poeriiulilt kõige rohkem matšeena tunnete. Imeline lehtköögivilja, mis on kõigist talvelehtedest kõige värskem. See on krõbe ja maitseb veidi pähklit. Hindamatu, kui minult küsida, sest sel aastaajal on koristusvalmis lehti lihtsalt puudu.\nKasvatan talisalatit mitmes kohas ja seemneid valmistan juulist septembrini. Nii on mul kogu talve jooksul koristamiseks erineva suurusega lehti. Praegu oleme just lõpetanud seemnete söömise, mis tehti siin tunnelikasvuhoones augustis, ja hüppasime seejärel septembri seemnete juurde. Ja jah, see võib tunduda kummaline, et nii hiline külv võib anda nii peeneid lehti. Aga see on talvesalat.\nSeptembris riisusin selle vana kuuma pingi, kus varem olid kasvanud melonid. Puistasin terve koti seemneid üle pinna ja pugesin mulda. Kastnud ja on sellest ajast alates jälginud, kuidas taimed on külmade kuude jooksul aeglaselt kasvanud. Aeglaselt. Juba suve lõpus ja sügise alguses plaanin ja külvan seda, mida talvel ja hiliskülvil koristatakse. Kaksteist kuud aastas saan aias koristada!\nKasvan kolmandas tsoonis, Växjöst lõuna pool. Kuid talisalat on fantastiline kaaslane aias teistes taimevööndites, ärge laske end takistada!\nTaimi on lihtne mullast välja kiskuda. Väike juur näpistatakse pärast ära.\nEilse lumise ilmaga oli mul vaevu aega sisse saada, enne kui lehed said kena valge teki. Kui kena!\nNeed taimed on väikesed ja õrnad. Koristamisel tõmban kogu taime mullast välja ja raputan liigse mulla maha. Köögis olles näpistan juurest lahti ja panen komposti, loputan salat kurnil läbi ja siis on see valmis. Äge hea just nii, nagu see on või koos õli, palsamiäädika või riietega. Lapsed neelavad selle rusikatest otse kausist, nagu oleks see komm.\nTalisalat kasvab veelgi veebruaris, kui valgus tuleb tasapisi tagasi. Siis muutuvad taimed aktiivsemaks, nad saavad igale taimele rohkem väikesi leherosette, kasvavad kõrgemaks ja panevad siis õievarre. Põhjus, miks ma koristades taimed täielikult maha tõstan, näiteks lehtede kaupa võtmise asemel, on see, et ma ei tahab et taimed peaksid edasi kasvama ja õitsema. Ma tahan seda voodit millekski muuks, nii et koristan saaki, et vabastada ruumi oma kasvatamise järgmiseks etapiks. Nüüd külvan kevadiseks saagiks ka teisi kiiresti kasvavaid lehti.\nTunnelikasvuhoones on mul kasvamiseks muid seemneid, peenardes ja pottides. Nad annavad saaki, kui siinsed lehed on söödud. Palju seemneid, palju kohti - palju toitu!\nLugege julgelt Jeruusalemma artišoki kreemja gratiini ja talisalatiga retsepte\nVärskelt korjatud talisalati lehed tegid talvel hea tuju!\nPärast seda, kui ma eile saagikoristusest Instagramis fotosid ja otseülekandeid jagasin, tekkisid mõned küsimused. Siin ma vastan neile:\nKui teil on ainult väike külm kasvuhoone, kas teie arvates töötab septembris külvamine ja saagi saamine nüüd ikkagi?\nSee sõltub sellest, kus riigis kasvate. Kaugel põhjas saab seda hiljem koristada, sest valgust on vähe. Aga jah. Enamiku inimeste arvates on talvel kasvamiseks liiga külm, kuid suures osas riigist töötab see hästi. Talvine salat on üks külmakindlatest lehtköögiviljadest. Tunnelikasvuhoones pole mul sooja ja see kasvab nagunii kaanoniks!\nOlen proovinud kasvada, kuid ei arvanud, et sellest sai sama maitse kui ostetud mache'ist. Minu oma oli nii kibe, et keegi ei tahtnud seda süüa. Mis läks valesti?\nMinu esimene mõte on see, et taimed on saanud liiga vähe vett või väetist. Kui nad seisavad ja trambivad mullas, mis ei anna taimedele vajalikku, protesteerib enamik lehtköögivilju kibedate lehtedega. Olen kasvatanud mitut talisalati sorti ja ükski neist pole kibestunud, seega arvan kindlasti, et see on seotud kasvutingimustega. Mõned lehtköögiviljad, näiteks salat ja pak choi, võivad valguse puudumisel olla kibedad. Seda pole ma aga talisalatiga kunagi kogenud.\nLehtköögiviljad on oma lihtsuses, kuid toitumist armastavad taimed. Enne külvi kastsin seda mulda rohke pissiveega (vähemalt 1 osa pissi ja 10 osa vett) ning sügisel väetasin ka bokashi veega. Proovi uuesti! Sa oled nii õnnelik, kui see töötab.\nKas peaks olema võimalik kasvada rõdul, nii et 1. tsoonis?\nOh jah! Madalad vannid vms täitke mullaga ja levitage sügisel talisalatit. Täiuslik!\nKas saate suvel talvesalatit kasvatada?\nJah, sa saad. Kuid see riskib õitsemisega. Suur punkt talvesalati, lehtkapsas ja talvise portulakaga, ma arvan, et need on mõned vähesed lehtköögiviljad, mida talvel saab koristada. Mulle meeldib mõte, et need on meie toidus sel hooajal eksklusiivsed. See paneb mind terve suve ja sügise nende järele igatsema, talvel rõõmu tundma ja siis suvel muid maitsvaid lehti sööma, mille kasvuperiood on siis parim.\nMeil on üsna suur maatükk, kuid 1,10 m lund ja 15 külmakraadi, nii et ma arvan, et talisalatiga on see keeruline!\nVale. Kui oleksite enne lume tulekut valmistunud sügisel ja kasvanud näiteks kasvuhoones või kaanega kaubaaluse krae sees palju talisalatit, siis oleksite teele tulles meeldiva üllatusena toitu koristanud. maja juurde või sulab lumi lõpuks ära. Kujutage ette kahte kaubaaluse kaelust koos sügisel külvatud talisalatiga ja veebruaris kaane puhastamist ning riigikassa valgendamist. Ettevalmistus on hädavajalik ja igaüks, kes seda väga soovib, võib leida suurepäraseid võimalusi terve aasta toidu kasvatamiseks ka riigi lumisel poolel. Sellel teemal on varsti kena külalisblogi postitus.\nMillal külvasite praegu korjatavat salatit ja kasvatasite seda toas, õues või tunnelikasvuhoonetes?\nSee saak külvatakse septembris. Ma ei kasvata talvesalatit siseruumides, kuna see pole ruumisäästlik. See on saak tunnelist kasvuhoonest, kuid sama lihtne on seda ka õues kasvatada.\nSa mõtled nagu soolalahused ja muud sellised, jah?\nSee on saak tunneli kasvuhoonest. Olen talvesalatit avamaale külvanud, see on väga mõnus. Kui mul oleks septembrikuu emine vabas õhus, oleks see sama välja näinud jah. See on üks meie kõige kõvemaid lehtköögivilju. Seda on raske uskuda, arvestades, et enamik inimesi ostab seda Vahemere piirkondadest impordituna. Muidugi, see on hullumeelsus, kui saame seda ise kogu talve suurel maal kasvatada.\nKas tunnelikasvuhoones on sooja?\nEi, kogu talve jooksul on see kuumutamata. Kasvatan ainult köögivilju, mis taluvad hästi külma ja arvan, et on imeline süüa kliimatarkat toitu, mida saab kogu aasta vältel lihtsalt kasvatada.\nKui olete üks neist, kes ostab seemneid ainult üks kord aastas ja mitte enam, soovitan teil juba osta mitu kotti talisalatit. See on üks kõige kasvatatavamaid köögivilju. Kasva palju! Söö palju! Kasutame seda salatites, võileivaköögiviljadena, omletil või õliga segatuna kastmeks. Emmed!\nKasvata köögivilju talvel siseruumides\nTekst ja pilt: Anna Theorin\nKõigepealt peame läbima selle, mida peate siseruumides kasvama. Olen lisavarustust märkimisväärselt vähendanud, kuna soovin, et kõik saaksid kodus kasvada, kuid mõned asjad peate siiski omandama.\nSeemned, erinevad salatiseemned, oad, redis jne. Proovige julgelt oma vanu seemneid, mis teil juba on.\nVedelväetis köögiviljadele, soovitan BioBactit.\nPaberleht, tavaline päevaleht\nMis tahes vormis küna, sobib mis tahes plastist küna või klaasrenniga, nt jäätisepakendi või ahjuvormiga\nKülma valgusega luminofoorlambid (võib teatud kasvatamismeetodite puhul välja jätta)\nFoolium (võib teatud kultiveerimismeetodites välja jätta)\nVõrsete lihtne harimine\nVõrsete kasvatamine siseruumides on nii lihtne kui ka lõbus. Pideva väetamise korral saate saaki mitu korda. Olen proovinud nii esimesi võrseid kui ka ube.\nLagedad oad ja herned olid kõige lihtsamad ning andsid kasti ja seemne kohta kõige rohkem saaki. Lagedad oad maitsevad rohkem kui hernevõrsed, kuid need pole nii krõbedad ja veekindlad, vaid lehetaolised. Olen püüdnud herneid kasvatada ainult vees ja külvimullas. Külvimullas olijad tulid kõige kiiremini üles, kuid vajavad veidi rohkem hoolt, kuna muld kuivab kiiremini kui lihtsalt vesi.\nSee meetod ei vaja erilist valgust ega fooliumi, kuid kui soovite mitu korda saaki koristada, peate kastmises väetama.\nKui kavatsete hernevõrseid kasvatada vees, valate lihtsalt poest taldrikule palju tavalisi kollaseid herneid ja valate veega. Pange herned soojaks ja säravaks. Mõne päeva jooksul võib olla hea mõte herned maha loputada, eriti kui välimine kest vabaneb. Ma ei taha, et väliskest oleks vees ja loputaks selle kohe lahti. Siis kastate mõnikord, kui näete, et see on aurustunud, herned ei pea olema täielikult vette kastetud, kuid piisab sellest, kui väike juur, mis tuleb, on.\nKülvipinnas kasvades istutate palju umbes ühe cm hernest mulda ja vette. Pange see salv ka soojaks ja eredaks. Hoidke seeme kogu aeg niiske. Mõnikord võib tekkida vajadus seemneid dušši järele nii hommikul kui õhtul, kui see on kuum ja päikseline.\nKoristamisel lõigake esimese lehepaari kohale, kui soovite koristada rohkem kui üks kord. Nii et pärast lõikamist peaks võrsele jääma üks leht. Nüüd võite uuesti vedamisel hakata vedelat väetist vette valama. Kasutage väga nõrka annust. Teie, kes kasutate BioBact'i, näete, et vesi peaks olema biobakti poolt ainult heledat värvi ja kui see on liiga pime, võite selle lahjendada suurema veega.\nLaiad oad istutatakse külvimulda ning koristatakse ja hooldatakse täpselt nagu hernevõrseid, mida kasvatate külvimullas. Kuid nad vajavad oma juurte jaoks rohkem ruumi kui herned, nii et nad külvaksid säästlikumalt.\nKasvata köögivilju lisavalgustuse all\nKasvatan köögivilju kogu talve siseruumides lisavalgustuse all. Siis kasutasin ajalehepaberist valmistatud potte, kuid võite kasutada soovitud harimiskünti. Olen kasvatanud erinevaid salateid, rediseid ja mangolde. See on suurepäraselt töötanud! Olen kõik peale redise tihedalt külvanud, sest tahan päris rediseid ja mitte ainult õhukesi lehti. Suuri rediseid ei tule, aga rediseid küll.\nAlustage seemnete külvamist mulda. Kasta kergelt ja pane seemned idanema. Kui kõik on idanenud, on aeg seemned kolida jahedamasse kohta. Kuna kasutame lisavalgustust, ei pea see asuma akna kõrval, vaid võite seemned paigutada tuppa, keldrisse või kuhu iganes teil ruumi on. Paigaldage fluorestseeruv toru seemnete kohale. Luminofoorlamp peaks rippuma taimedest umbes 10 cm kõrgusel või lähemal ja liikuma ülespoole, seda kõrgemaks taimed muutuvad. Helkuritena kasutan tavalist fooliumi, rebin kaks lehte maha ja kinnitan seemnete pikkade külgede külge, nii et valgus jõuab kõikjale ja mitte ainult ülevalt.\nVeenduge, et seeme oleks sageli niiske ja kuna oleme kasutanud külvimulda, väetame vett algusest peale vees nõrga väetiseannusega. Köögiviljade suureks muutumine võtab aega, kuid see on igati ootamist väärt. Lõpuks võite korjata salati väikesed lehed ja seejärel redised võtta ja koristada.\nKorja salat iga leht eraldi ja saaki saab jätkata kauem kui siis, kui võtad ja lõikad kõik salatilehed korraga ära.\nKui olete koristamise lõpetanud, veenduge, et teil oleks mõned seemned paigas, et saaksite need panna taime valgustuse alla ja jätkata köögiviljade koristamist kogu pika talve jooksul.\nKolm võimalust talvel kasvada: Sara Bäckmo näpunäited\nSuur osa talvisest viljelemisest on seotud koristamisega külma ajal nii hilissügisel, talvel kui ka aasta alguses. Lihtsaim viis talvise viljelemisega alustamiseks on lihtsalt köögiviljade riiki jätmine, kuigi tal hakkab külm. Paljudel juhtudel isoleerib lumi külma vastu ja võib tähendada lisakaitset õue jäetule. Köögiviljad, mis sobivad hästi talvel koristamiseks, on lehtkapsas, punane kapsas, savokapsas, spinat, talisalat ja talvine portlak. Pisut kergemas kliimas võib see töötada ka juurviljadega, nagu pastinaak, must juur, maapirn, kaera juur ja talvine porgand.\nMust kapsas 'Nero di Toscana' on oma tumedate lehtedega uskumatult ilus. Lisaks annab see palju saaki - isegi väikesel alal.\nTalvel külvamise eeliseks on see, et seemned valmistuvad mullas ja idanevad, mistõttu saate varajase saagi. Optimaalne on külvata vahetult enne mulla külmumist, kuid on võimalik külvata ka otse külmunud pinnasele ja seejärel katta sulatatud pinnase kihiga. Pange julgelt plastikust vms kaas peale. Talvel külvamiseks sobivad köögiviljad on porgand, pastinaak, spinat, salat, rukola, petersell ja till.\nTalvel on kasvuhooned või tunnelikasvuhooned kahtlemata parim kasvukoht, kuna köögiviljad on kaitstud tuule ja talu sademete eest. Kasvuhoones kasvatamise eeliseks on ka see, et seda on lihtsam koristada. Veenduge, et kasvuhoone oleks päikeselises kohas ja kasvaks suurtes mullapeenardes, siis peavad köögiviljad paremini külma vastu. Köögiviljad, mis sobivad hästi kasvuhoonetes talveks kasvatamiseks, on porrulauk, mustkapsas, spinat, savokapsas, petersell, mangold, punane kapsas ja kapsas.\nSibulapotte saab ladudes hästi hoida. Väikeste virnade korral (vasakul) on sibulate lehed hoolikalt põimunud ja ots seotakse nööriga. Punutise jaoks, mis peaks sisaldama palju sibulaid, võtke kolm umbes 50 sentimeetri pikkust nööri ja segage need järk-järgult lehtede lehtedega. Väljas kuivas ja õhurikkas kohas võib lehestik täielikult kuivada. Siis tulevad sibulasaared talvevaruks pööningule\nKõik sibulad, näiteks sibul, šalottsibul ja küüslauk, püsivad kõige kauem mitte liiga külmas pööningus. Pimedus ja madal õhuniiskus on olulised, vastasel juhul põlevad tuled enneaegselt. Liiga madal temperatuur põhjustab külma stiimuli, mis soodustab ka tärkamist. Kuivatatud lehtedega köögiviljad riputage kõige paremini pesunöörile või nöörile põimitud punutistesse.\nVideo: Isa ja poeg 50 naela KAALULANGUSTE VÄLJAKUTSE. Elustiili muutused: tervislik toitumine, trenn paast\nKorista köögiviljad kogu talve...


Galerii: Luksusbrändide ketsid | Stilist.ee\nMaailmakuulsad luksusbrändid ei hoia end tagasi ka vabaaja jalatsite disainimisel. Julgelt kasutatakse naturaalset nahka, neete, litreid, mustreid.\nVaata galeriist Stilist.ee lemmikuid!\nPrevious article Kuidas kanda värvilisi pükse?\nNext article Yves Saint Laurenti ning Christian Louboutini vaheline kohtusaaga jätkub\nYves Saint Laurenti ning Christian Louboutini vaheline kohtusaaga jätkub\nPunase kingatalla kasutusõiguse probleem ei tundu lähiajal hääbuvat. YSL on palganud 11 kaubamärgi õigustele spetsialiseerunud juristi. Louboutin kaitseb oma firmamärki sama entusiastlikult, kirjutab Nymag.com More


Huawei värskendab Mate 9 10x digitaalset suumi ja detsembri turvaplaati\n# Huawei # Mate9 saab nüüd õhuvõrgu püsivara värskenduse, mis toob pardale detsembri turvaplaadi koos kaamera 10-kordse digitaalse suumiga. See kahe kaameraga telefonitoru käivitas ettevõte hiljuti valitud turgudel, nii et mõned inimesed on juba selle valduses.\nUuendust tutvustatakse koos ehitatud MHA-AL00C00B153-ga, nii et veenduge, et pidate seda teadmiseks, kui otsite mobiiltelefoni värskendust. Loomulikult võib see kindel püsivara jõuda kõigi seadmeteni üheaegselt, et jääda patsiendiks, kui te ei näe seda veel nutitelefonis.\nMate 9 on võimas lipulaev ja kahe tagumise kaamera olemasolu paneb selle paari teise telefoniga. Kas olete värskenduse veel kätte saanud? Kindlasti andke meile teada allpool olevas kommentaaride osas.\nAllikas: Android Soul


Hiina graveerib selle pliiatsi tootjad ja tarnijad Lahke\ntomiseeritud pakend (minimaalne tellimus: 3000 tk)\nTootenimi Graveeri see pliiats\nMudeli number: HS002\nMaterjalid Puusad + Emery näpunäide\nKauba suurus (cm): 17,5x3x3\nKauba kaal (g): 60,5g\nPakendi suurus (cm): 21x11x3\nToote pakend: Blisterkaart\nBrutokaal (kg): 13kg\nNetokaal (kg) ： 12kg\nKarbi suurus (cm): 44,5x40,5x43\nGraveerija ja graveerimispliiatsi ja isetegemise tööriist\nIsikupärastage oma vajadusi: nikerduspliiatsi abil saate jätta oma kujunduse meeldivale või kallile asjale.\nSee võib olla muster, tekst, sümbol, mis tahes soovitud efekt. Võite ka kujundusega kingitusi teha lähedastele, sõpradele,\nkliendid või sugulased. See muudab teid näib siiram ja isikupärasem, süvendades seeläbi teie suhet.\nKui olete mõne omaenda käsitöö valmis saanud, on see õnnelik asi, see nikerduspliiats aitab teil hõlpsalt lõpetada.\nSuurepärane käsitööehitaja: kujundage pinnad peaaegu igast materjalist: puidust, metallist, klaasist, nahast ja muust.\nVäike ja paindlik võib muuta selle käsitsi valmistamise lihtsaks, lõbusaks ja ohutuks.\nSee skulptuurpliiats saab suurepäraselt esitada teie ideid ja kujundusi ning on suurepärane abimees käsitsi valmistamiseks\nMitu nikerdatud nööpi võivad vastata erinevate nikerdamisideede vajadustele, muutes selle käsitsi valmistamise lihtsaks, rikkalikuks ja ohutuks.\nSamuti meeldib teile nikerdatud pliiatsite kasutamise tunne.\nKaitske oma kallist vara, graveerides sellele oma andmed, võimaldades õiguskaitseasutustel varastatud vara graveerimine taastada ja tuvastada - see on ainus proovitud ja usaldusväärne meetod varguse ajal.\nEelmine: Lihtne kanda\nJärgmine: Üle ukse riidepuu\nKorduvkasutatav plastplaat, Joogihoidja auto, Kohandatud päikeseprillid, Autotasside omaniku laiendaja, Autode hambaravi tööriistad, Kõvast plastist plaadid,


Koha võiks Eesti vetes nimetada ahvena vanemaks, ent oluliselt ettevaatlikumaks ja agressiivsemaks vennaks, kes ajab oma asju peamiselt pimeduse kaitsva katte all. Teadlased on teda kirjeldanud kui ahvena ja haugi vahepealset kalaliiki, kes oma süstja kehakuju ja hammastiku on pärinud haugilt, uimede asetuse, värvuse ja tumedad ristvöödid aga ahvenalt. Sellest tulenevalt on kujunenud ka tema nimetused paljudes keeltes (briti-inglise keeleruumis pike-perch, vanemas saksa kirjanduses Hechtbarsch, lad. k. lucioperca lucioperca jne.). Ameerika-inglise keeleruumis on koha oma eriliste klaasjate “punnsilmade” pärast saanud nimeks walleye.\nKoha keha on piklik, ahvenlastele iseloomulikult kahe seljauimega, mida kiirtevahelistel kiledel katavad tumedad täpid. Suus, üla- ja alalõual, asetsevad 2 paari kihvu, mille vahele jäävad väiksemad hambad. Selg varieerub rohekast tumehallini, küljed on kollakasvalged, kõht valge. Noortel isenditel on külgedel täheldatavad ahvenalaadsed tumedad põiktrii-bud, mis kala vananedes hajuvad ebamäärasteks laikudeks. Sarnaselt teistele kaladele sõltub ka koha värvus veekogust: järvedes, kus on enam mudast põhja, on ka kalad tumedamad.\nEestis esineb koha peamiselt meres ja järvedes, vähemal määral jõgedes, eelistades kivist põhja. Möödunud sajandi lõpul esines sisevetes koha vaid Peipsis ja Võrtsjärves, nüüdseks on ta levinud inimeste kaasabil ligi 35-sse peamiselt Kagu- ja Lõuna-Eesti järve, millest veerandsajas kuulub ta tähtsate püügiobjektide hulka. Kõige arvukamalt esineb koha siiski meres, nimelt Riia lahe kirdeosas, Pärnu lahes. Veekogus asub ta harilikult sügavates, kruusase põhjaga kohtades, kivide ja rampade vahel, kust õhtul siirdub toidujahile veekogu avaossa.\nSuguküpsuse saavutab koha merevetes keskmiselt 4-5-aastaselt, olles sel ajal 35-45 cm pikk (l, s.o. soomuskatte lõpuni). Kudemine toimub mais-juunis, kui veetemperatuur tõuseb üle 12 soojakraadi. Koha koelmud paiknevad tavaliselt üle 1-3 meetri sügavuses seisvas või aeglaselt voolavas vees kõva liiva või kividega kaetud põhjal. Sageli kasutavad kohad koelmutena ka paljaks uhutud taimejuuri. Märgistamise kaudu on kindlaks tehtud, et koha üritab igal aastal tagasi tulla samadele koelmukohtadele. Näitena koeb suur osa Riia lahe kohapopulatsioonist Pärnu lahes.\nErinevalt paljudest teistest kalaliikidest, kes kudemise ajal suurt mürglit teevad, toimub kohade kudemine vaikselt ja tähelepandamatult. Pärast tund-poolteist kestnud kudemisprotsessi emaskala lahkub ning isane jääb kogu marja haudeajaks (7...10 ööpäeva, sel perioodil ta ei toitu) pesa valvama, kaitstes seda nii marjasööjate kalade kui ka mudastumise eest. Isast koha võib kalade maailmas pidada isaks suure algustähega: veetaseme järsul langemisel jääb ta viimase võimaluseni pesa juurde, püüdmata ennast päästa, mille tulemusena ise sageli hukkub.\nKohade kasvukiirus sõltub mitmetest teguritest (vee temperatuurist, läbipaistvusest, planktoni ja pisikala hulgast jm), kuid üldiselt on koha kiire kasvaja.\nAastane kohake kaalub 14...18 g ja on 10...11 cm pikk (soomuskatte lõpuni), kolmeaastase arvud on vastavalt 300...400 g ja 28...30 cm, viieaastasel 1100...1400 g ja 42...45 cm. Viieteistaastane koha kaalub olenevalt toidulaua rikkusest seitsmest üheksa kiloni.\nKoha on ka kannibal ja sööb oma liigikaaslasi.\nHuvitav on märkida, et toidu seedimise kiirus (järelikult ka kasvukiirus) on seotud veetemperatuuriga: 25...30 cm pikkusel kohal seedub 8...10 cm pikkune viidikas 5WC juures 257, 10°C juures 157, 15°C 83, 20°C juures 45 ja 23°C juures 34 tunniga. Et võtta kaalus juurde 1 kilogramm, peab täiskasvanud koha neelama pisut üle viie kilo teisi kalu. Võrdlusena võib tuua haugi, kes sama juurdekasvu saavutamiseks peab sööma ligi 9 kilogrammi teisi kalu.\nEestis püütud rekordkohana toob “Matk kalariiki” ära 1975. aastal Võrts-järvest tabatud 14,25 kg kaalunud ning 90 cm pika isendi. “Kalastaja” kalatabelis on fikseeritud Ülar Koni poolt 1996. aastal Võrtsjärvest võrguga püütud 11,56 kilone koha. Sportlike vahenditega tabatakse suuri isendeid suhteliselt harvemini. 1999. aasta “Kalastaja” karika suurima harrastuslike vahenditega püütud koha (5,1 kg, 71 cm, spinning) eest sai Kustav Maidla.\nKulinaarsetelt omadustelt on koha puhul tegemist väga maitsva kalaga, millest roogade valmistamiseks on väga palju erinevaid võimalusi.\nKohapüügil kehtivad Eesti vetes nii kutseliste kalurite, rannaelanike kui ka harrastuskalastajate jaoks alammõõdud.\nVõrtsjärve koha talipüügist\nPärnu lahe koha analüüsimiseks mõõtlaual.\nVaike Ermi fotod\nPärnu lahe kohast, ta püügist ja kaitsest läbi aegade\nPärnu lahe koha on meie rannikumere ökosüsteemis üks väärtuslikumaid kalaliike, kelle looduslikke varusid tuleb senisest säästlikumalt kasutada. Koha väärtus ei seisne üksnes tema suhteliselt kiires kasvus ja maitsvas lihas, vaid koha on röövkalana veekogus oluliseks biomelioraatoriks, kes hävitab hinnaliste lepiskalade toidukonkurente ning parandab sellega vii-maste toitumistingimusi, soodustades nii nende kiiremat kasvu. Hävitades eelkõige nõrgemaid ja vigaseid kalu, on koha ka veekogu sanitariks.\nPärnu laht oli oma koharikkuse poolest tuntud juba ammu. A.Hupel (1777.a.) märgib, et eesti keeles “kohha” ostetakse Pärnus 6 kopikat tükk. 1 koha ja 1 pang räimi maksid enam-vähem sama palju. 19. sajandi lõpul püüti Pärnu lahes koha põhiliselt nootadega (Middendorf-Hellenorm, 1887). Juba siis märgati kohasaakide kahanemist, mida seletati tihedate räimemõrdade, kuhu sattus rohkesti sõrmepikkusi kohasid, ja nootade kahjuliku mõjuga kohamarjale.\nEriti intensiivistus kohapüük Pärnu lahes 1. vabariigi ajal Eestis, millal siinne koha muutus eksportkalaks, millest saadi suurt tulu. Noodapüük asendus nüüd mõrrapüügiga, mis toimus põhiliselt koha kudemise ajal, arenes aga ka püük võrkude (nn, “muttidega”) ja ridaõngedega. 1932.a. püüti Pärnu lahest üle 810 t koha. Intensiivse püügi tagajärjel 5 aasta möödumisel moodustas kohasaak oma kõrgsaakidest vaid poole. Kalanduskonsulant A.Määr tundis 1938.a. tõsist muret Pärnu lahe kohavarude pärast, kuna koha kaitseks polnud praktiliselt midagi ette võetud. Ei olnud koha kudemisaegset kaitset ega püügi keelupiirkonda. Koha alammõõt oli 35 cm (ninamikust soomuskatte lõpuni), mis oli koha jaoks liiga väike, kuna vaid üksikud isaskohad saavutasid selles pikkuses suguküpsuse. Autor märkis,et säärast kohapüügi vabadust ei tunta üheski kultuurses riigis. 1939.a. kehtestati siiski Pärnu lahe kirdeosas nn. Madalmurrus kohapüügi keeluala, kus koha rahulikult kudeda võis. See keeluala kehtib ka tänapäeval.\nSõjajärgsel perioodil mereuurimise laboratooriumis, mis allus esmalt Moskva keskasutusele, hiljem Riia Instituudile, asuti Pärnu lahe koha uurima 1958. aastal. Kuna kevadistes mõrrasaakides esines palju mittesuguküpseid kohasid, tehti ettepanek tõsta koha alammMMt 35 cm-lt 40\_46 cm-le (esimene arv näitab koha pikkust ninamikust soomuskatte lMpuni, teine absoluutset pikkust s.o. ninamikust sabauime lMpuni. Pärnu kalurid võitlesid sellise alammõõdu vastu, minnes õigust otsima isegi Moskvast ja said alammõõduks 38\_ 44 cm, milline mõõt kehtib meres tänapäevani. Seevastu Võrtsjärves on koha alammõõt k.o. ajal 45\_51 cm, teistes siseveekogudes 40\_46 cm. Alammõõdu üks mõte seisneb ju selles, et kala saaks vähemalt üks kord elus kudeda.\n1960-ndate aastate teisel poolel hakati kalapüüke reguleerima limiitide abil. Pärnu lahe kohapüügi limiidid kõikusid 100-300 t piires. Limiit määrati põhiliselt töönduslike saakide suuruse ja koha eri põlvkondade tugevuse hindamise alusel. Selleks analüüsiti kudemisaegsetest püü-kidest igas dekaadis 100 koha ja määrati soomuste järgi nende vanus. Sügisel tehti aga katsetraalimisi, et hinnata kudemise kordaminekut ja noorkalade kasvukiirust. Suhteliselt väikesed koha püügilimiidid täideti kalurite poolt enamasti juba kevadise kudemisperioodi lõpuks. Sügisene püük oli väheintensiivne. Koha hind oli sel ajal suhteliselt madal (60-80 kopikat kg). Kalurid ei soovinud aga näidata limiidi täitumist, sest siis oleks püük tulnud lõpetada, seetõttu müüdi väiksem koha salaja nn. mustal turul. Ametlikud statistilised andmed pärinesid kokkuostupunktidest ja seetõttu jäid nõukogudeaegsed ametli- kud kohasaagid tegelikest ca.40% väiksemaks. Pärnu lahe kohavarud 1960-1990 aastateni olid siiski stabiilsed, mida näitasid suhteliselt vanade 7-9 a. kohade küllaltki arvukas esinemine. Koha keskmiseks kaaluks analüüsides oli 1100-1300g ja enam. 5-6-aastased kohad moodustasid kudemiskoondises 70-80%.\nKohavarudele avaldas negatiivset mõju masskala — räime, meritindi, väikese ahvena, särje ja kiisa intensiivne püük tihedasilmaliste püünistega, kuhu sattus ka palju noori kohasid. Sel perioodil oli tähtis väljapüütud kala kogus, vähe pöörati tähelepanu kvaliteedile.\nMereuurimise laboratooriumi ettepanekutel vähendati Pärnu lahes seisevnootade hulka, tindimõrrad tuli merest välja tuua 10. maiks, Mngepüük oli Pärnu lahes Liu-Tahkunina joonest põhja pool keelatud, võrgu silmasammu nõuti järk-järgult suurendada.\nPraegu võib Pärnu lahes kala püüda võrguga, mille silmasuurus on 48 mm. Väiksemate vaimõrdade arvu küll vähendati, kuid seevastu valmistati tunduvalt suuremaid ankrutega sügavamale asetatud mõrdu, millega tõkestati kohale tee koelmutele. Soovitati ka suurte nn. läti tüüpi mõrdade kasutamine Pärnu lahes lõpetada.\nSeoses Pärnu jõe ja laevatee süvendustöödega 1980-ndatel aastatel kandus rohkesti setteid koha kudemisaladele nii supelranna kohal Valgerannas kui ka Aud-rurannas kahjustades arenevat marja. Kohavarude kaitseks ja taastamiseks hakkas Läänemere Kalandusinstituut koos kalurite ja ka harrastuskaluritega asetama Pärnu lahte kunstkoelmuid (pesi), mida valmistati algul kadaka- ja kuuseokstest, hiljem vanast tihedast noodalinast. Viljastatud kohamari on algul väga kleepuv ning võrgulinale ja kadakaokstele kleepub mari hõredamalt kui see on isaskohade kaevatud kudelohkudes. Soodsatel kevadetel (1988-1989) olid kunstkoelmutest 80-90% kaetud kohamarjaga ning marja hulk pesal oli suur, mis näitas suhteliselt suurte kalade kudemist.\nKoha kunstlikud koelmud kadakaokstest\nNoodalinast valmistatud kunstkoelmud Pärnu lahes.\nKohamarja kunstlikku hautamist nn, udukambri meetodil katsetati kalurikolhoos “Pärnu Kalur” baasil 1985-1986 a. Võrgulinast valmistatud kohapesad koos areneva marjaga asetati rippu kilehoo-nesse, kus neid piserdati peentest pihustitest tuleva 15-16W C sooja veega. Sellise temperatuuri juures toimus marja areng suhteliselt kiiresti (3-4 päeva). Marja kadu hapnikurikkas keskkonnas oli väike. Enne koorumist asetati pesad koorumisbasseinidesse ja sealt transporditi paari päeva järel kohavastsed veega täidetud kilekottidega tiikidesse järelkasvatamisele. Nii saadi 1986.a. üle 3 miljoni kohavastse. Sellisel viisil kohamarja kunstlikku hautamist tehakse põhiliselt Ungaris Balatoni järve rikastamisel kohaga. Eestis puuduvad aga sobivad tiigid kohavastsete järelkasvatamiseks, mistõttu loobuti sellisest suhteliselt kallist koha kunstlikust kasvatusest.\nKunstpesadega on kohamarja mitmeid aastaid viidud Härjanurme kalatalu tiikidesse, kust nad sügisel sõrmepikkustena (8-10 cm) välja püütakse ja müüakse kohale sobivate järvede rikastamiseks selle liigiga. Koha on nõudlik oma elukeskkonna suhtes, seetõttu esineb ta vaid Lõuna- ja Kagu-Eesti järvedes, puudub aga Põhja- ja Lääne-Eesti järvedes. Koha kunstlikke pesi paigaldatakse Pärnu lahte ka tänapäeval ning selleks on kehtestatud kohapüügi keeluala Pärnu jõe vasema muuli taha. Keelatud on ka kiirkaatrite ja jettidega sõit sellel alal kuni augustikuuni.\nEesti taasiseseisvumine 1991.a. tõi kaasa muudatusi nii kalanduses üldse kui ka Pärnu lahe kohapüügis.Kaotati ära püügilimiidid ja osa seniseid piiranguid. Rannaelanikele anti vMimalus võrkudega merel püüdmiseks. Nõudlusest tingituna (eksport) tõusis koha hind kMrgele, kuni 50-60 kr.\_kg. Püüniste ja püüdjate hulk suurenes mitmekordselt. 1993.a. püüti Pärnu lahest sõjajärgne koha rekordsaak 420 t. See oli võimalik intensiivse püügi, varasemate aastate suhteliselt stabiilsete varude ja rikaste 1988-1989a. koha-põlvkondade püüki tuleku tõttu. 1994.a. hakati nii kaluritelt kui ka rannaelanikelt nõudma kindla vormiga püügipäevikute täitmist. Kalapüük võrkudega intensiivistus eriti 1995-1996.a. Püügipäevikute alusel tehtud arvutused näitasid, et saagikus (püük püünise kohta ajaühikus) vähenes 4 viimase aasta vältel võrgupüügil 2,6 korda, mõrrapüügil 3 korda. Kui veel 1990. a. koha keskmine pikkus kudemiskoondises oli 41 cm, kaal 1100 g, vanus 5,5 aastat, siis 1999.a. langes keskmine pikkus 36 cm-ni (alla alammõõtu), kaal 543 g-ni, keskmine vanus 4,2 aas-tani. Mittesuguküpsete kohade hulk oli 1998.a. kevadel mõrrapüügis 57%, sügisel võrgupüügil 69%. Sellise kontrollimatu püügi juures ei ole koha alammõõdul sisulist mMtet. Kunstkoelmute kontroll 1998-1999.aa. näitas, et pesadest oli vaid 30-40% kaetud kohamarjaga ning marja hulk pesades oli väike, seega suuremad ja vanemad tunduvalt suurema viljakusega kohad olid põhiliselt välja püütud. Mereinstituudi teadlaste ettepanekud Pärnu lahes kohapüügi intensiivsust vähendada ja kehtestada kudemisaegne püügikeeld jäid mitmeks aastaks ”hüüdjaks hääleks kõrbes”. Alles 1998.a., kui saak oli võrreldes 1993.a. langenud 2-3 korda ja selles domineerisid alamõõdulised kohad, hakati mõistma, et on vaja seniselt röövpüügilt üle minna mõistlikumale reguleeritud püügile, mis tagaks kohavarude optimaalse kasutamise ning lubaks normaalset varude täienemist. Kudemisaegne püügikeeld on kõige odavam ja efektiivsem abinõu kohavaru säästmiseks ning taastamiseks.\n1998.a. kehtestati ainult koha kudemisaegne püügikeeld, teisi kalu võis endiselt püüda. Mõrdade tühjendamisel kudekalu siiski kahjustatakse, seetMttu alates 2000 aastast kehtib täielik kalapüügikeeld (v.a. räimepüük) 25. maist 10. juunini. Olukord on kujunenud kriitiliseks ja ülepüügi vältimiseks tuleks püügivahendite ja püüdjate hulka veelgi vähendada\nKoha on soojalembene kalaliik, kelle arvukus ja kasvukiirus sõltuvad suuresti veetemperatuurist. Nii vajab koha kudemiseks 13-15W C veetemperatuuri, enamik 4-5 mm pikkusi kohavastseid ei hakka toituma ja hukkuvad, kui veetempe-ratuur on alla 16W C.\nSamuti sõltub koha esmase toidu (zooplanktoni) hulk veetemperatuurist. Esimese elusuve veetemperatuurist sõltub, kui suureks koha kasvab sügiseks ja sellest omakorda ta ellujäämus talvetingimustes. Kuna ennustatakse kliima soojenemist tulevikus, siis on koha väljavaated head ja mõistlikult reguleeritud püügi korral võiksid koha püüda tulevikus ka meie lapselapsed.


Uudised - U20 Nordic Cup Tallinnas: Eesti pidi tunnistama Islandi eakaaslaste paremust, Rootsi alistas Soome\nEestlased asusid kiirelt 6:0 juhtima, ent Islandi koondislased vastasid 12:0 vahespurdiga ja täna oma 45. sünnipäeva tähistav Indrek Reinbok oli sunnitud aja maha võtma. Island suutis oma eduseisu hoida hoida ning avaveerandi 24:17 võita. Skoorivaese teise veerandaja võitsid külalised 17:10 ja Eesti jäi poolajaks juba 27:41 kaotusseisu.\nKolmandal veerandil näitasid väljakuperemehed hoopis teravamat mängu kui kohtumise esimeses pooles, kuid Island võitles samuti vapralt ja säilitas viimase neljandiku eel 65:53 eduseisu. Viimasel mänguperioodil Eesti vahet vähendada ei suutnud ja Island sai turniiritabelisse ühe kaotuse kõrvale esimese võidu.\nMängu viimastel minutitel viie veaga pingile langenud Joonas Riismaa kogus Eesti parimana 22 punkti ja noppis 8 lauapalli. Hugo Toomi arvele jäi 12 punkti ja 6 lauapalli, Kasper Suurorg lisas 11 silma ja 5 lauapalli. Islandi poolelt hiilgas üleplatsimehena Styrmir Snaer Thrastarson, kelle kontosse kanti 25 punkti ja 15 lauapalli. Dui Thor Jonsson toetas teda 12 ning Veigar Pall Alexandersson 10 silmaga.\nPäeva esimeses mängus alistas tugeva teise poolaja teinud Rootsi rahvuskoondis Soome eakaaslased numbritega 71:64 (18:13, 14:23, 19:18, 20:10). Bara Njie tõi võitjate parimana 15 punkti, 5 lauapalli ja 5 resultatiivset söötu. David Jolinder ja Romeo Myrthil kogusid võrdselt 10 punkti. Soome suurim skoorija oli Erik Sajantila 13 punktiga, Touko Tainamo arvele jäi 12 silma.\nHomme kohtub Eesti põhjanaabritega Soomest ning Island läheb vastamisi Rootsi koondisega.