Ehitusinfo :: Ehitusest kõik ja enamgi! | Oktoober 2006 | Pärnu külje alla kerkib 16.000-ruutmeetine kaubanduskesus\nPärnu külje alla kerkib 16.000-ruutmeetine kaubanduskesus\nEesti investorid kavatsevad Audru valda Pärnu-Lihula maantee äärde rajada ligi 16.000 ruutmeetri suuruse kolmnurkse põhiplaaniga kaubanduskeskuse, mis peaks valmima 2008. aasta teisel poolel.\nAudru vallavalitsuse majandusnõunik Siim Suursild rääkis BNS-ile, et Pärnu rajatava uue ringtee äärde kerkiva kahekorruselise keskuse maa-ala detailpnaneeringu kinnitamine on lõppjärgus ning arendajad võivad varsti ehitusega pihta hakata.\n"Keskus tuleb 15.930-ruutmeetrise pindalaga, selles hakkavad olema nii kaubandus-, teenindus- ja kontoripinnad ning vaba aja veetmise võimalused," rääkis Suursild. Näiteks üks kaubanduspind on 3000, teine 2000 ruutmeetri suurune. Lisaks tuleb kekuse juurde parkla 360 autole. Keskuse nimeks saab Vana-Pärnu Kaubanduskeskus.\nSuursilla sõnul on arendajad teinud väga korralikud uuringud keskuse võimaliku külastatavuse kohta. "Arvestades maanteed läbivate autode ning kohalike elanike arvu, on keskuse võimalikke kliente vähemalt 12.000," märkis Suursild.\nKaubanduskeskuse arendamisega tegeleb OÜ Noricus. Valla majandusnõuniku andmetel on tegemist Eesti kapitalil põhineva ettevõttega, kuigi jutte on käinud ka Rootsi raha kaasamisest. "Vallaga on igatahes läbirääkimis pidanud eestlased," lisas Suursild.\nPraegu on Pärnu suurimad kaubanduskeskused 11.500-ruutmeetrine Kaubamajakas ja 10.000-ruutmeetrine Port Artur. Viimane plaanib lähiaastatel jõuliselt leieneda. Kaubamajaka uue osa ehitus on praegu töös.


Sliming kalde lihased - Kaalulangus liidu NJ\nHinnavaatlus - Ilu ja tervis\nKas kiire jalgsi poleb rasva\nRasva poletamine parem\nOskuste pikkus peab vastama teie kasvule, vastasel juhul on teil raske juhtida. Asendi muutmise võimalus on ergonoomika nurgakivi. Kõhre puudutavate probleemide raviks, mis ei võimalda normaalset liikumist, tuleb erilist tähelepanu pöörata ujumisele, basseini harjutustele, kasutada arstilt lubatud simulaatorit, muul viisil põhjustada tõsist kahju. Juhtivate fitness-instruktorite sõnul on algajatele nädalas piisavalt kolm viisteist minutit klassid.\nMe külastame basseini liigeste raviks. On veel teada, kuidas harjuda normaalselt\nKasu Elliptilised masinad on paljude spordisaalide klassikalised seadmed, kuid neile, kes pole neid kunagi kasutanud, on vaja mõnda eelnevat ettevalmistust. Need masinad on loodud võistluse liikumise jäljendamiseks ilma põlvedele ja pahkluudele tugevat mõju avaldamata.\nSeetõttu on elliptilised tooted ideaalsed nii algajatele kui ka edasijõudnutele, kes eelistavad madala mõjuga aeroobset aktiivsust. Enne mis tahes treeningprogrammi alustamist peate konsulteerima oma arstiga. Põhiline Elliptilistel masinatel on funktsioonid, mis on ühised mitmele mudelile. Algajad peaksid enne masina kasutamist tutvuma kõigi funktsioonide ja funktsioonidega.\nElliptiline Masinõpe Algajatele\nKõigil neil on tagurpidi liikumise funktsioon, mis oleks samaväärne tagurpidi sõitmisega. Kuni nad tunnevad end elliptilise masina kasutamisel täiesti mugavalt, peaksid algajad seda funktsiooni vältima.\nEnamik masinaid sisaldab mitmesuguseid kalde, kiiruse ja takistuse võimalusi. Sageli saab kasutaja valida eelprogrammeeritud treeningrutiinide hulgast.\nKuigi need programmid on saadaval, peaksid neid kasutama ainult need, kes on juba oma oskusi ja vastupidavust selles masinas suurendanud. Muud levinumad omadused võivad hõlmata pulsimõõtjaid või mobiilseid käepidemeid, mis pakuvad harjutusi ka kätele.\nVenitamine Venitus on iga treeningu oluline osa, kuid neile, kellele elliptiline masin on uus, peaks venitamine olema enne selle kasutamist põhiline. Venitamine vähendab vigastuste riski, tagades, et lihased on lõdvestunud ja soojenenud.\nElliptilise väljaõppega seotud pingutus on suunatud peamiselt jalgade ja tuharalihastele. Kõõluse ja vasika venitused on eriti kasulikud, kui hakkate kasutama elliptilist kuju.\nProbleeme liigestega, eriti põlveliigendite vigastustega; Hüpertensioon Naised ei saa raseduse ajal hüpata, samuti menstruatsiooni ajal hüpata. Teise ja suurema astme rasvumine. Kas hüppab vahele jätta kahju?\nSagedus Kui tihti ellipsikujulist treeningut teete, sõltub teie üldisest sobivuse tasemest alguses. Istuvamalt liikuvalt eluviisilt liikujad peaksid alustama masinas 10—20 minutit ilma vastupanuta kaks või kolm korda nädalas.\nSpagetid poletavad rasva\nMiks just ergonoomiline hiir? - Ergoway\nNeed, kellel on rohkem aeroobset kogemust, saavad alustada 20—30 minutist elliptilisel kujul kolm kuni viis korda nädalas.\nAlgajad peaksid algselt treenima Sliming kalde lihased, kus nad hingavad tugevalt, kuid on siiski võimelised vestlust pidama.\nOtsingutulemused päringule 'DOLCE VIta HK4-M'\nElliptiliste treeningute sagedust tuleks suurendada kolme kuni nelja nädala pärast. Pärast seda esialgset perioodi võivad kasutajad suurendada vastupidavust, kallet ja kiirust. Intervallide lisamine Pärast kolme kuni nelja nädala möödumist elliptilise masina kasutamisest saavad algajad kasutajad hakata oma rutiinidele lisama intervalltreeninguid.\nSeda tüüpi treeningutel muudavad kasutajad suurenenud ja vähenenud aktiivsuse või vähem intensiivse tegevuse perioodide vahel.\nMiks just ergonoomiline hiir?\nAlgajad saavad alustada suurema kiiruse või kaldega intervallidega sekundiliste sammudega ja mõõdukamate tegevusperioodidega ühe-kaheminutiliste sammudega.\nResistentsuse suurenemisel võivad need intervallid suureneda aeglaselt kuni kaks või kolm minutit korraga.\nKasu Elliptiliste masinate kasutajad saavad treenida, mis mitte ainult ei suurenda nende südame-veresoonkonna tööd, vaid Sliming kalde lihased toniseerib lihaseid, kuna jala- ja tuharalihased on pidevalt kaasatud. Elliptiliste masinate kasutamisel on väiksem vigastuste oht.\nRegulaarsed treeningud selle masinaga võivad aidata suurendada ainevahetust ja üldist tervislikku võimekust. Video Tutorial:. Nagu See On?\nB12 Kaalulangus plaastrid\nThermo Body Mask Slimming\nTasuta kaalulangusvarude pildid\nKeskmine kaalukaotus alternatiivpaeva paastumise kohta


Kas pigmendilaikudest on võimalik lahti saada? | Naisteleht\nNaisteleht, 3. juuli 2017, 12:02\nOredia / Patrice Lucenet\nPaljusid naisi häirivad kortsudest enam pruunid plekid nahal ehk pigmendilaigud. Selle üks peamisi põhjuseid on päikesega liialdamine. Kas kunagise mõtlematuse jälgedest on üldse võimalik lahti saada?\nPigmendilaigud ehk melasma avaldub hele- või tumepruunikate laikudena näol või kehal. «Need laigud pole alati patoloogilised, sest pigment on naha täiesti normaalne osa,» ütleb Vitaclinika laserravispetsialist Aleksandr Uskov-Kell. Pigment hakkab naha teatud piirkondadesse ebaühtlaselt koonduma ja laike moodustama mitmesugustel põhjustel. Halvimal juhul on selleks mõni haigus: hormoonsüsteemi häire, maksahaigus, melanoom. Kergematel juhtudel on probleem seotud hormonaalsete muutustega, näiteks raseduse või rasedusvastaste medikamentide võtmisega. 10–20% antibeebipillide tarvitajatel tekivad pigmendilaigud. «Nende suurim esilekutsuja on aga päevitamisega liialdamine,» hoiatab tohter. «Pooltel aastate jooksul meie kliinikusse pöördunud patsientidel on pigmendilaigud kaasa toodud mõnelt soojamaareisilt või pärit Eestimaa suvest.» Melasma avaldubki enamasti kevadel või suvel. Selle puhul tekivad ebaregulaarsed pruunikad pigmendilaigud otsmikule, oimupiirkonda, põsesarnadele ja ülahuulele. Pärast pillidest loobumist ei pruugi melasma taanduda, enamasti väheneb see pärast sünnitust, kuid võib järgnevate raseduste ajal uuesti intensiivsemaks muutuda.\nSeitse üllatavat ja silmaga nähtamatut märki, mis viitavad nahavähile (31)\nPigmendilaikude klassifikatsioon on lai. Kõige süütumad on tedretäpid, mis esinevad samuti näol, käsivartel, turjal, kuid laigud on väiksemad ja neid on rohkesti. Tedretäpid ilmuvad päikesega juba lapseeas, täiskasvanuna jääb neid vähemaks. Eeldus on naha hele fototüüp ja pärilikkus.\nEalised pigmendilaigud ehk solaarlentiigo ehk maksaplekid on sage fotovananemise tunnus vanematel inimestel. Päikesele avatud nahapiirkondades – näol, käsivartel ja labakäte peal – võib leida ebakorrapärase kujuga helepruune laike. Vanusega nende arv suureneb. Sageli on näol ka peeneid kortsukesi ja laienenud kapillaare. «Maksaplekkide ilmumine nahale on kahjuks täiesti normaalne vananemisega seotud protsess,» nendib dr Uskov-Kell.


Rahvuslane: Uus venekeelne telekanal on mõttetu raha raiskamine ja asendustegevus\nUus venekeelne telekanal on mõttetu raha raiskamine ja asendustegevus\nKui kaua on Eesti olnud taas iseseisev? Juba 23 aastat. Kas kogu selle aja jooksul ei ole tõesti suudetud enamusele siinsetest venekeelsetest selgeks õpetada eesti keelt, et nad võiksid saada oma info Eesti meediakanalitest?\nNüüd ärgata ja hakata kõike venestama ning vene keeles pakkuma ei ole mingi lahendus. See on näitemäng – asendustegevus, et varjata oma suutmatust-tahtmatust venekeelsete integreerimisel Eesti ühiskonda. Kahjuks on asendustegevus poliitikute seas väga levinud.\nPolitseile pole raha, piirivalvele pole raha, koolidele pole raha, toetuste maksmiseks pole raha. Riigil lihtsalt pole raha, aga mõttetu ja kalli venekeelse telekanali jaoks leitakse see kohe. Näidatakse, justkui tegeletaks probleemiga, kuid tegelikult pole suudetud 23 aasta jooksul siin midagi teha. Kõik need aastad on integratsiooniprojektidesse maetud miljoneid. On jagatud raha vene koolidele, aga tulemust pole! Kuhu see raha on siis läinud? Kes kontrollib ja vastutab? Miks on meil siin ikka veel umbkeelsete ja -meelsete hordid?\nNüüd, mil agressiivne Venemaa on tugevalt tõstnud nn lähivälismaal elavate venelaste iseteadvust, on ülimalt naiive loota, et mingi venekeelne telekanal suudaks siinsete venelaste suhtumist muuta. See kõik tembeldatakse koheselt Lääne fašistlikuks propagandaks ja rünnakuks püha Venemaa vastu ning naerdakse välja.\nIga venelane, kellel on mingigi soov osaleda Eesti elus, on ammugi saanud nende 23 aasta jooksul eesti keele selgeks. Paraku on palju neid, kes suhtuvad põlgavalt nii Eesti keelde, kultuuri, ajalukku kui ka riiki. Kestab edasi see mentaliteet, mis valitses Eestis okupatsiooni ajal, mil venelased olid esimese sordi rahvas ja eestlased teise sordi rahvas. Paljudele venelastele peab olema kõik vene keeles – nemad end mingi tšuhnaade keelega ei alanda.\nMeie riigijuhid on kogu taasiseseisvumise järgse aja läinud kergema vastupanu teed. On teeseldud integratsiooniga tegelemist, kuid reaalselt midagi tõhusat selles vallas pole tehtud. On loobitud miljoneid, kuid pole kontrollitud, kuidas neid kasutatakse ja kas tulemust ka on.\nTeiselt poolt on venekeelsetele tagatud venekeelne teenindus peaaegu igal pool: riigiasutustes, poodides ja mujalgi. Miks peakski üldse tekkima neil soov eesti keelt omandada? Nad ju elaksid siin justkui Väikesel Venemaal. Sama asi on Eesti kodakondsusega. Selle saamise tingimusi on järjest lihtsustatud, selle saamine on nüüd üks maailma lihtsamaid, kuid ikka seda ei taheta. Aga miks peakski tahtma Eesti kodakondsust, kui ka halli passiga saab vabalt reisida ja venekeelne teenindus on niikuinii tagatud? Saab isegi omavalitsusi valida! No milleks see kodakondsus?\nViimasel ajal kingib Eesti riik kodakondsust lausa kandikul – peaasi, et saaks kodakondsuseta inimeste osakaalu statistikas madalamaks. Lojaalsuse nõue ja inimese enda initsiatiiv on tagaplaanile jäetud. Siin on nähtav oht riigi julgeolekule. Venemaa hakkab niikuinii oma passe jagama siis, kui parasjagu tuju tuleb.\nNüüd ei jää muidugi enam midagi muud üle kui jätkata järelandmiste rada vene keelele ja teha ränga raha eest venekeelne telekanal. Riik ei julge ju ennast ja riigikeelt kehtestada ega ole seda kõigi nende aastate jooksul teinud. Näteks Läti ja Leedu peatasid Moskva räigete valepropagandakanalite edastamise. Eesti seda ei teinud. Lätis ja Leedus on okupatsioonisümboolika keelatud, Eestis mitte.\nJu siis meie riigijuhid soovivad, et meie venekeelsete ajusid pestakse ja ässitatakse üles vihkama demokraatiat ja kogu Läänt. Ega selle viljad ei jää tulemata. Küllap leidub meilgi viimaks küllaga neid, kes täis püha viha, hakkavad fašiste ja lääne imperialiste hävitama. Me oleme ju nii demokraatlikud, et vaenu õhutamine ja lausvaletamine on meil lausa inimõigus ja sõnavabadus. Olgu siis nii, kuid loota, et mingi hädine venekeelne telekanal suudaks siin pöörde tuua – see on asjata lootus. Riik, mis on nõrk ja pole suutnud end 23 aasta jooksul siinsete venelaste silmis kehtestada, ei ole oma telekanalikesega lihtsalt tõsiseltvõetav.\nJa segipekstud pealinna taastamise maksavad jälle tavakodanikud kinni. Nagu ka selle telekanali. Nagu ikka.


Töötajad | Jaani Lastemaja\nJaani Lastemajas töötame meie:\nMirjam Tiitus – juhataja ja lapsehoidja Olen 4 lapse ema, hariduselt saksa filoloog ja saksa keele õpetaja ning organist-koorijuht. 2017.a läbisin Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudis eelkoolipedagoogika täiendusõppeprogrammi. Jaani koguduses olen aastaid olnud tegev laste- ja peretöö valdkonnas ehk koos teiste vabatahtlike koguduseliikmetega pakkunud lastele ja peredele erinevaid võimalusi kiriku ja kristluse tundmaõppimiseks. Jaani Lastemaja juhatajana on minu hooleks peredega suhtlemine, lapsehoiu tutvustamine ja lepingute sõlmimine, samuti lapsehoiu sisuline arendamine, sealhulgas iganädalaste kirikuhommikute läbiviimine. Minu soov on, et lisaks väikse ja koduse lapsehoiu pakkumisele oleksime toeks ja abiks kogu perele, et koos lapse kasvamisega kasvaksid ka ema ja isa lapsevanematena. Koos lastega on tore avastada iseennast, kaaslasi ja meid ümbritsevat maailma! Tere tulemast Jaani Lastemajja!\nHeli Purga – lapsehoidja Olen abielus, kolme lapse ema ja viie lapselapse vanaema. Mulle meeldib olla koos lastega, õpetada neile elus vajaminevaid tõdesid ning hoida halva eest. Soovin, et lapsed tunneksid, et nad on armastatud ja hoitud ning lapsehoidu oodatud. Laste siirus on kõige parem tänu tehtu eest.\nAdda-Linda Piho – lapsehoidja Olen töötanud viimased kolm aastat lasteaias õpetaja abina. Varasemalt olen hoidnud ka oma onu ja tädide erinevas vanuses lapsi. Mulle meeldib koos lastega tegutseda, kus iga päev on erinev ja vaheldusrikas, vahel ka väljakutseid pakkuv, aga kõik tasub ennast ära. Lapsed näevad asju omal viisil ning nende lapsemeelsus ja siirus on hindamatu.\nAnnika Salonen – lapsehoidja Olen kahe lapse ema ning nelja lapse vanaema. Varasemat kogemust olen saanud töötades erinevates peredes lapsehoidjana. Mulle meeldib lastega töötada kuna nad väga ausad ja siirad. Lastega töötamine pakub igapäevaselt nii rõõmu kui ka väljakutseid. Väga insipireeriv on näha kuidas lapsed arenevad ja õpivad iga päev uusi asju.


Barbara Stanwyck (õieti Ruby Catherine Stevens, pärast abiellumist Ruby Catherine Taylor; 16. juuli 1907 New York – 20. jaanuar 1990 Santa Monica, California) oli USA filmi- ja telenäitleja. Teda peetakse tänapäeval Hollywoodi kuldajastu üheks legendaarsemaks näitlejaks.\nStanwyck alustas näitlejakarjääri 1924. aastal Broadwayl ning tänu teatris saavutatud edule hakkas ta saama rolle ka filmides. Oma filmidebüüdi tegi ta 1927. aastal ning kolis pärast seda õige pea Hollywoodi, et alustada täiskohaga karjääri filminäitlejana. 1930. ja 1940. aastatel kuulus ta juba Hollywoodi suurimate filmistaaride hulka ning oli tunnustatud režissööride Cecil B. DeMille'i, Fritz Langi ja Frank Capra üks lemmiknäitleja. Ta mängis nii draama- kui ka komöödiafilmides.\nStanwycki tuntakse eriti film noir 'ide menunäitlejana. Ta võitis kolm Emmy auhinda ja ühe Kuldgloobuse, kuid ei võitnud karjääri jooksul kordagi Oscarit, kuigi kandideeris sellele neljal korral: filmidega "Stella Dallas" (1937), "Tulekera" ("Ball of Fire"; 1941), "Kahekordne hüvitis" ("Double Indemnity"; 1944) ja "Sorry, Wrong Number" (1948). Sageli on teda nimetatud parimaks näitlejannaks, kes ei saanud kunagi Oscarit. Siiski pälvis ta 1982. aastal au-Oscari elutöö eest.\n1.6 Siirdumine televisiooni\nRuby Catherine Stevens sündis 16. juulil 1907 New Yorgis Brooklyni linnaosas viielapselise pere noorima lapsena. Tema isa Byron Stevens oli inglise päritolu ja ema Catherine McGee iiri päritolu. Mõlemad tema vanemad kuulusid töölisklassi. Byron ja Catherine olid kolinud New Yorki Massachusettsi osariigist Chelseast. Kui Ruby oli nelja-aastane, suri tema ema pärast seda, kui üks tundmatu purjus sõitja lükkas ta liikuvalt trammilt maha, nurisünnitusest tingitud tüsistustesse. Kaks nädalat pärast abikaasa matuseid hülgas Byron oma viis last ning läks laevale, mis viis kaevetöölisi Panama kanalile tööle. Tema lapsed ei näinud teda enam kunagi. Ruby õed-vennad olid Maud, Mabel, Mildred ja Malcolm. Tema vanimad õed Maud ja Mabel abiellusid ja alustasid oma elu. Ruby ja tema venna Malcolmi kasvatas üles nende vanem õde Mildred. Pärast seda, kui Mildred sai tööd tantsijana, pandi Ruby ja Malcolm kasuperre. Ruby ja Malcolm olid lapsepõlves paljude erinevate kasuperede juures (sageli rohkem kui neljas kasuperes aasta jooksul). Ruby jooksis kasuperede juurest tihti ära.[viide?]\nKarjääri algus BroadwaylRedigeeri\n1923. aastal, mõni kuu enne oma 16. sünnipäeva, kandideeris Ruby tantsija kohale New Yorgis Times Square'il asunud ööklubis ja sai koha endale. Mõni kuu hiljem sai ta tantsijana tööle "Ziegfeld Folliesi" etendustes Broadwayl New Amsterdam Theatre'is. Järgmistel aastatel töötas ta ööklubides keskööst kuni kella seitsmeni hommikul tantsu- ja laulutüdrukuna. Billy LaHiff, kellele kuulus tollal üks populaarne pubi, mida paljud meelelahutustegelased külastasid, tutvustas 1926. aastal Rubyt impressario Willard Mackile. Mack otsis esinejaid oma lavastusse "The Noose" ja LaHiff soovitas talle, et tantsu- ja laulutüdrukute osi võiksid esitada päris tantsu- ja laulutüdrukud. Mack nõustus sellega ja pärast edukat prooviesinemist sai lavastuses rolli ka Ruby. Lavastus ei olnud algselt edukas. Selle parandamiseks otsustas Mack muuta Ruby esitust hoogsamaks. "The Noose" lavastati Hudson Theatre'is uuesti 20. oktoobril 1926 ning sellest sai hooaja üks edukamaid lavateoseid, mida näidati Broadwayl üheksa kuu vältel 197 korda. Macki või David Belasco soovitusel võttis Ruby oma esinejanimeks Barbara Stanwyck: lavastuse "Barbara Frietchie" ja selles mänginud Briti näitleja Jane Stanwycki järgi.\nStanwyck sai oma esimese peaosa komöödias "Burlesque", mis esietendus 1. septembril 1927 Plymouth Theatre'is, ja temast sai peagi üks Broadway tähti. Ta pälvis rolli eest kiitvaid arvustusi. Umbes samal ajal kandideeris ta rollile tummfilmis "Broadway Nights". Ta ei saanud peaosa, kuna ei suutnud proovis nutta, kuid sai pisirolli tantsijana. See oli Stanwycki filmidebüüt.\nHollywoodi kolimine ja karjääri tõusRedigeeri\nHollywoodis oli Stanwycki esimene roll George Fitzmaurice'i lavastatud filmis "The Locked Door" (1929), mis oli ühtlasi Stanwycki esimene helifilm. Filmi ei saatnud suur edu, nagu ka samal aastal linastunud Stanwycki järgmist filmi "Mexicali Rose". Tal ei õnnestunud pärast seda järgmise poole aasta jooksul saada rolli üheski filmis, kuigi osales paljudel prooviesinemistel. Tema abikaasal Fayl õnnestus lõpuks veenda lavastajat Frank Caprat, et too tema abikaasa näitlejaoskusi hindaks. Stanwyck esitas Caprale etteaste oma varasemast lavastusest "The Noose". Caprale meeldis Stanwycki näitlemine ja mees andis talle rolli oma filmis "Ladies of Leisure" (1930).\nTänu sellele filmile sai Stanwyck populaarseks ja mängis veel kolmes filmistuudio Warner Bros. filmis. 1931. aasta septembris suundus Stanwyck siiski tagasi filmistuudiosse Columbia Pictures, kus oli teinud oma esimesed filmid. Järgmise nelja aasta jooksul mängis ta kokku 14 filmis. Nendest kõige meeldejäävamad osatäitmised tegi ta filmides "Night Nurse" (1931), kus kehastas meditsiiniõde, kes päästab lapsed pahelise tegelase (rollis Clark Gable) käest, "So Big!" (1932), kus ta mängis vaprat talunaist, "Torm üle Aasia" ("The Bitter Tea of General Yen"; 1933), "Baby Face" (1933), kus ta kehastas auahnet naist, ja "Annie Oakley" (1935), kus esitas nimirolli.\nTema abikaasa Fay karjäär hakkas alla käima, kui Stanwycki karjäär just hoo sisse oli saanud. Selleks, et hoida suhet püsivana ja aidata kaasa Fay karjääri jätkumisele, nõustus Stanwyck 1933. aastal mängima Fay näidendis "Tattle Tales", mis esietendus 1. juunil 1933, kuid lõpetati pärast 28 etendust 24. juunil. Kaks aastat hiljem Stanwyck ja Fay lahutasid.\n1950. aastatel mängis Stanwyck veel mitmes edukas filmis, sealhulgas ühele Oscarile esitatud filmis "The Furies" (1950), kus Stanwycki vastasrollis oli Walter Huston, Fritz Langi filmis "Clash by Night" (1952), kus mängis teiste seas ka Marilyn Monroe, Jean Negulesco lavastatud Titanicu uppumisest rääkivas Oscariga pärjatud filmis "Titanic" (1953), märulifilmis "Blowing Wild" (1953), kus meespeaosas oli Gary Cooper, neljale Oscarile esitatud filmis "Liisk on langenud" ("Executive Suite"; 1954), mille peaosades mängisid William Holden, June Allyson ja Fredric March, ning vesternis "Cattle Queen of Montana" (1954), milles mängis ka tulevane USA president Ronald Reagan. Selle filmiga sai alguse Stanwyck karjäär vesternifilmides ja -telesarjades. Ta alustas oma telekarjääri 1956. aastal ja see kestis 30 aastat kuni 1986. aastani. Stanwycki esimene teleroll oli telesarjas "Ford Television Theatre". 1950. aastate lõpus mängis Stanwyck peaosa filmides "Need metsikud aastad" ("These Wilder Years"; 1956), kus ta mängis koos James Cagneyga, "Crime of Passion" (1957) ja "Forty Guns" (1957). Aastatel 1958–1959 mängis ta Dick Powelliga telesarja "Dick Powell's Zane Grey Theatre" neljas jaos. 1950. aastate alguses tegi ta kaasa Lustre Crème'i šampooni telereklaamis.\nViimased aastad suurel ekraanilRedigeeri\n1960. aastatel pühendus Stanwyck täielikult televisioonile, seal kujunes üheks menukamaks tema osalusega telesarjaks "The Big Valley". Sarjas mängis ta Victoria Barkleyt, 1966. aastal sai rolli eest Emmy auhinna ja kandideeris sellele veel ka järgmisel kahel aastal. Esimese Emmy sai ta juba 1961. aastal oma telesarja eest "The Barbara Stanwyck Show", mis aga lõpetati pärast esimest hooaega ja 37. jagu. "Big Valley" oli seevastu aga edukas ja sellest tehti aastatel 1965–1969 kokku 112 osa, kus Stanwyck kõigis kaasa tegi. Kolmanda Emmy võitis ta Mary Carsoni rolli eest telesarjas "Ogalinnud" ("The Thorn Birds"; 1983); sama rolli eest võitis ta 1984. aastal Kuldgloobuse. 1985. aastal mängis Stanwyck seebiooperi "Dünastia" ("Dynasty") kolmes osas. Aastatel 1985–1986 mängis ta "Dünastia" kõrvalsarja "Colbyd" ("The Colbys") 24 jaos. Telekarjääri jooksul mängis ta ka telefilmides, näiteks filmis "The House That Would Not Die" (1970), ning oli külalisesineja muuhulgas sellistes telesarjades nagu "Rawhide" (1962), "The Untouchables" (1962–1963) ja "Charlie inglid" ("Charlie's Angels"; 1980).\nStanwyck otsustas näitlejakarjääri lõpetada 1986. aastal. Tema filmikarjääri kestis ligi 40 aastat kuni 1964. aastani, nii et pärast telekarjääri lõpetamist 1986. aastal oli ta meelelahutustööstuses töötanud kokku üle kuuekümne aasta.\nEraelu ja surmRedigeeri\n1981. aastal tungis kell üks öösel 74-aastase Stanwycki elamisse Beverly Hillsis röövel. 1985. aastal hävis Stanwycki maja tules. Ta oli šokeeritud, kui kuulis, et hävisid ka kõik Robert Taylori saadetud armastuskirjad.\nStanwyck suri 82-aastasena 20. jaanuaril 1990 California osariigis Santa Monicas Saint Johni haiglas südamepuudulikkusse, kopsuemfüseemi ja kroonilisse obstruktiivsesse kopsuhaigusse. Stanwyck oli enne surma soovinud, et talle matuseid ei tehtaks, mistõttu ta tuhastati. Tema tuhk puistati laiali California osariigis Lone Pine'is, kus olid toimunud mitmed tema vesternite võtted.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Barbara_Stanwyck&oldid=5776859"\nLehekülje viimane muutmine: 18. detsember 2020, 21:03\nSelle lehekülje viimane muutmine: 21:03, 18. detsember 2020.


OLE VALVAS | Mida pead teadma enne Ryanairiga lendamist? - Reisijuht\nKäesolev artikkel sisaldab olulist informatsiooni, mida oleks hea teada enne odavlennufirmaga Ryanair lendamist.\nRyanairil on valikus ligi 200 sihtkohta üle 33 riigi, näiteks Tallinnast saab lennata Bremenisse, Düsseldorfi, Dublinisse, Milanosse, Barcelona Gironasse, Paphosele, Londonisse ja Maltale. Riiast on sihtkohtade valik veelgi suurem. Rohkem informatsiooni sihtkohtadest leiad SIIT.\nEnne broneeringu tegemist tuleks tutvuda lisateenuste tasudega (näiteks pagas, istekoha valik jms). Hea ülevaate saab antud tabelist. Tasub tähele panna, et lisateenused on soodsaima hinnaga kohe broneeringut tehes. 20 kg raskune lisapagas maksab broneeringut tehes 25 eurot suuna kohta, hiljem lisades aga 40 eurot. Samuti on kõrg- ja madalhooaegadel mõningad hinnaerinevused. Põhilisemate teemadega saad tutvuda ka allpool ↓\nMAKSA ROHKEM | Odavlennufirmal Ryanair on taas uued pagasireeglid! (4) 07.11.2018\n2018 novembris jõustus Ryanairis uus pagasipoliitika, mis muutis varasema 10 kg (55 x 40 x 20 cm) käsipagasi tasuliseks. Tasuta saab iga piletiomanik pardale kaasa võtta väiksema koti, mille maksimaalsed mõõtmed on 40 x 20 x 25 cm. See peab mahtuma teie ees asuva istme alla. Kui ostad broneeringut tehes priority boardingu teenuse, pääsed eelisjärjekorras lennukile ja saad ka suure (10 kg) käsipagasi salongi kaasa võtta. Teenuse maksumus on 6 eurot või naela, sõltuvalt asukohariigist. Kuna salong mahutab vaid 90 kohvrit, siis on priority boardingu teenuse saadavus on piiratud ja seega võib ette tulla olukordi, kus priority boarding on välja müüdud. Siis tuleb reisijal 10 kg käsipagas osta äraantava pagasina. Broneeringut tehes maksab 10 kg lisakäsipagas 8 eurot ning lennujaamas lennule registreerimislauas 10 eurot.\nNB! Väikelapsed vanuses 8 päeva kuni 23 kuud ei saa reisida eelpool mainitud väikese käsipagasiga — imikutel on lubatud tasuta 5 kg esmatarbete kott ning kaks lisaeset nagu kokkukäiv lapsevanker või turvatool.\nKõrvuti istekohtade broneerimise eest küsib Ryanair lisatasu alates 4€/istekoht — alla 12 a. lapsed saavad aga garanteeritud koha vanema kõrval, mille eest tuleb maksta väikest lisatasu\nÄriklassi istekohad ning eelisjärjekorras pardale minek ning lahkumine\nHilinenud või kadunud pagasi puhul tuleks lennujaamas täita vastav vorm, kõik muud tingimused jäävad samaks. Ainsateks erinevusteks on see, et kahjunõue tuleb esitada 21 päeva jooksul alates kadumise/hilinemise hetkest ning hilinenud pagasi kahjunõudega tegeletakse 15 päeva jooksul alates tšeki/tšekkide edastamisest, kadunud pagasi kahjunõudega aga 28 päeva jooksul.\nRyanairil taas streik! Odavlennufirma saksa piloodid homme tööd ei tee, oodata on lendude...


Ristiusk tule ja mõõgaga? Ei, koloniaalvõim tule ja mõõgaga!\nNeljapäev, 21 September 2017\tKirjutas Veiko Vihuri\n800 aastat tagasi madisepäeval, 21. septembril 1217, said eestlased muistse vabadusvõitluse suurimas välilahingus sakslastelt ja nende liitlastelt lüüa. Ehkki see lahing ei tähendanud veel kaugeltki eestlaste alistumist ega vabadusvõitluse lõppu, osutab ta siiski allajäämisele võitluses iseseisvuse ja omal maal peremeheks olemise eest. Eesti kristlaste jaoks on meie maa ristiusustamise teema vastuoluline. Ühelt poolt näeme me kristluses tõelist religiooni – ja sellele lisandub ka uhkustunne Euroopa võimsa kristliku tsivilisatsiooni üle, mille osa meiegi oleme ja mis on kujundanud meie rahva identiteeti läbi sajandite. Teisest küljest ei saa me mööda vaadata sellest, et 13. sajandil meie maa lihtsalt vallutati ja siin seadsid end sisse teisest rahvusest kolonistid.\nMadisepäeva lahingus langes teiste seas eestlaste juht Lembitu – mees, kellest on saanud meie muistse vabadusvõitluse käilakuju. Vastaspoolel sai surmavalt haavata liivlaste vanem Caupo, kellest on kujunenud kohaliku kvislingi võrdkuju. Kuid kroonik Henrik kirjeldab tema lahkumist kui vaga kristlase surma (XXI, 4):\n„Aga odaga mõlemast küljest läbi pistetud Caupo, meenutades usukindlalt Issanda kannatusi ja võtnud Issanda ihu sakramente, heitis siiralt ristiusku tunnistades hinge, olles enne jaotanud oma vara kõigile Liivimaal rajatud kirikuile.“\nLäti Henrik – kahtlemata haritud ja andekas vaimulik – käsitleb oma kroonikas sakslaste vallutussõda võitlusena õilsate kristlaste (sakslased ja nende liitlased) ja kangekaelsete, nurjatute paganate (eestlased) vahel. Sellega liitub eshatoloogiline aspekt – Jumala ja saatana vaheline võitlus. Paganate pööramine ja kristlaste kaitsmine andis koloniaalsõjale vajaliku legitimatsiooni, just nii nagu tänapäeval õigustatakse sõjalist sekkumist võõrsil vajadusega levitada demokraatiat ja tagada inimõigused, kuigi tegelikult lähtutakse oma geopoliitilistest ja majanduslikest huvidest.\nKõnekalt on põimunud usulised motiivid võitja õigusest tuleneva iseteadlikkusega Liivimaa vanemas riimkroonikas, kus on juttu Liivimaa ordu lüüasaamisele järgnenud saarlaste ülestõusust 1261. aastal (6105–6119):\n„Saarlased rõõmustasid, et vennad Väina ääres tapluse kaotasid. See oli neile meeldiv, mitte tuskategev. Nad otsustasid üheskoos, et hakkavad vabadena elama ja Jumala rüütlitele vastu seisma. Neil oli südamest kahju, et laitmatud kristlased olid nende maale asunud. Usust taganesid nii noored kui vanad saarlased, kristlasi ei jäetud ellu kuskil nende maal.“\nMõelda vaid, neil tänamatutel tüüpidel oli südamest kahju, et laitmatud kristlikud rüütlid olid end nende maal sisse seadnud, ja nad tahtsid oma maal vabalt elama hakata!\nEdasi on riimkroonikas juttu sellest, kuidas ordumeistri asetäitja, „kes kunagi õigusest ei taganenud“, kogus väe ja läks saarlasi sõnakuulmisele sundima. Kroonik rõõmustab, et eduka sõjalise operatsiooni käigus saadi suurt sõjasaaki, nii et koju sõideti ülendatud meeleolus:\n„Piiskopi läänimehed pöördusid samuti lustlikult oma maale kõik koos, suured ja väiksed, ja tõid küllaga sõjasaaki. Vennad [ordurüütlid] olid arukad – nende reed olid täis saaki – see tegi nad väga õnnelikeks.“\nSõjasaagi kogumine kuulus tollal loomuliku asjana sõjategevuse juurde (sellest kirjutab korduvalt ka Läti Henrik) ning eks saarlased kunagise merevõimuna olid mõne inimpõlve eest käitunud naabermaades – Taanis ja Rootsis – samamoodi.\nRistisõda ja mõõgaõigus\nVõib küsida, kas on mingit erinevust ristisõdu pidanud keskaegsete kristlaste ja tänaste islamistlike džihadistide vahel. Kas mitte ei õigusta mõlemad usu levitamist ja pealesurumist vägivaldsete meetoditega? Vastus on, et kristlus ei pea usu levitamist vägivallaga legitiimseks. Kristlaseks on võimalik saada üksnes vabatahtlikult. On väga suur vahe, kas usutakse, et kogu maailm tuleb sõjalise jõu abil allutada Jumala tahtele, „rahule sundida“, nagu leiavad äärmusislamistid, või ollakse veendunud, et Kristus käskis kuulutada evangeeliumi kõigile rahvastele ja teha nad jüngriteks rahumeelse misjonitöö kaudu.\nKeskaegsed ristisõjad olid primaarselt mõeldud kristlaste kaitseks, mitte kristliku usu levitamiseks ja kiriku territooriumi laiendamiseks mõõga abil. Loomulikult andis vallutusliku iseloomuga sõdadele külge panna ristisõja sildi. Kuna Liivimaa kirik oli algselt rajatud rahumeelsel teel, sai edasist sõjategevust paganate vastu käsitleda nii kaitsesõjana (kristliku koguduse kaitsmine seda hävitada soovivate paganate vastu) kui ka operatsioonidena usutaganejate vastu.\nRistimine polnud üksnes vaimulik talitus, püha sakrament, vaid ühtlasi väline märk, mis tähistas „ristiusu ikke“ ehk kristlastele seatud koormiste ja kohustuste vastuvõtmist – umbes nii, nagu tänapäeval tähendab kodakondsus teatud kohustusi riigi ees. Kui ristimisest aga olukorra muutudes lahti öeldi, sai seda käsitleda usutaganemisena ehk lihtsalt öeldes mässuna, mis nõudis reageerimist. Ka tänapäeval karistab riik kodanikke, kes keelduvad makse maksmast või hoiavad kõrvale ajateenistusest.\nKahtlemata oli siinsel vallutusel koloniaalsõja iseloom, sest tulemuseks oli, et nii kiriklik kui ilmalik võim läks sissetungijate kätte. Eestlaste tollane eliit kas hukkus või sulandus ajapikku saksa vasalkonda. See, et õigus siin maal valitseda oli kätte võidetud mõõga abil, oli sakslastel meeles veel sajandeid hiljem ja seda asjaolu kasutati oma ühiskondliku positsiooni ja privileegide põhjendamisel. Eestlased olid mõõgaga vastu hakanud, ent jäid alla ja pidid leppima, et neil tuli edaspidi alluda võitjatele.\nLiitumine õhtumaise kristlaskonnaga\nSakslaste ja taanlaste vallutuse tulemusena liideti eestlased ja teised siinsed rahvad ladina kristlaskonnaga – ehkki nende kohta kasutati veel sajandeid alavääristava varjundiga nimetust „vastristitud“. Tänase Eesti ja Läti alale rajati roomakatoliku kiriku piiskopkonnad, mis jagunesid omakorda kirikukihelkondadeks. Nii said meie esivanemad ametlikult Õhtumaa kiriku osaks. Reaalne alternatiiv oleks olnud langemine venelaste ja idakiriku mõjusfääri.\nPole kahtlust, et kui Eesti aladel oleks enne sakslaste-taanlaste ekspansiooni jõudnud tekkida eestlaste juhitud riiklik moodustis, oleks see varem või hiljem ristiusu vastu võtnud, olgu idast või läänest – nagu kasulikum oleks tundunud.\nVallutuse järel kujunesid ajapikku välja Vana-Liivimaa kolonistide riigikesed, mis püsisid kuni Liivi sõjani 16. sajandi teisel poolel. Kirikuelus jätkus sakslaste juhtimine sisuliselt kuni 20. sajandini, seda ei muutnud ka reformatsioon, mille tulemusena lakkas 13. sajandil rajatud katoliiklik kirikuorganisatsioon Eesti ja Läti alal eksisteerimast.\nEesti ühiskonna sekulariseerudes on usu- ja kirikuvastastele hoiakutele hõlbus otsida põhjendusi 13. sajandist, mil ristiusk öeldavasti „tule ja mõõgaga“ meie esivanematele peale suruti. (Ristiusku pööramisest tule ja mõõga abil rääkis teadaolevalt esimesena rootsiaegne luterlik pastor ja kroonik Christian Kelch, kes heitis katoliku kirikule ette ebaõigeid meetodeid.) Väidetakse, et eestlased on põlised paganad, kes elasid kooskõlas loodusega (urbaniseerunud inimese obsessioon!) ja järgisid oma esivanemate kombeid, kuni neile suruti peale kitsarinnaline ja toores „juudi kõrbereligioon“. Näib kehtivat reegel, et mida vähem tänapäeva inimene tunneb nii kristlust kui oma rahva ajalugu, seda vängemad väljendid ristiusu ja kiriku aadressil kõlavad.\nAga osundagem vägagi eestimeelse ajalooprofessori Sulev Vahtre 1990. aastal ilmunud raamatut „Muinasaja loojang Eestis“, kus ta tasakaalukalt tollasele olukorrale hinnangu annab:\n„Läti Henriku kroonikast võib jääda mulje, nagu olnuks eestlased lootusetud paganad, keda ristiusku sai pöörata vaid tule ja mõõgaga. Tegelikult oli ristiusu elementide levik Eestisse alanud ammu enne saksa vallutajate sissetungi, tõenäoliselt juba XI sajandi paiku. Sidemed ida- ja läänepoolsete maadega viisid eestlased kokkupuutesse ka ristiusuga. Arheoloogiline materjal lubab järeldada ristiusu elementide lülitumist eestlaste muinasusundisse. Eestlaste muinasusund, nagu ka ristiusk, põhines usul üleloomulikesse jõududesse, nende vahel oli sild, mis võimaldanuks rahumeelse ülemineku. Konflikt usulisel alal tekkis siis, kui kristianiseerimistaotlustele lisandusid vallutuslikud ambitsioonid, kui ristiusk jäi vaid katteks vallutusele ja ristimine sai alistumise märgiks. Võitlus sissetungijate vastu sundis jääma muinasusundi juurde. Selle asemel, et tuua eestlased ristiusu juurde, tõukas vägivaldne kristianiseerimine momendil hoopis sellest eemale.“\nSiiski sai eestlastest peatselt ristirahvas, kelle mõttemaailmas juurdus sügavalt rahvausundiliste elementidega segunenud katoliiklik kristlus. Sellest annavad tunnistust nii reformatsioonijärgsed katoliiklikud autorid (Antonio Possevino) kui protestantlikud allikad, mis käsitlevad luterlike kirikuvõimude võitlust „ebajumalateenistusega“. Kuid mõjuta ei jäänud ka luterliku kiriku järjekindlad püüdlused usulise hariduse andmise vallas ja vennasteliikumise tegevus, mis puudutas suurt osa eestlasi väga sügavalt. Paraku jäi kohalik luterlik kirik oma loomult siiski koloniaalkirikuks kuni 20. sajandini, mil ühiskond hakkas juba üha kiirenevas tempos sekulariseeruma, nii et viimaks eestlaste kätte läinud kirikujuhtimine ja rahvakiriku rajamine ei suutnud enam olukorda pööret tuua. Aga see on juba teine teema.\nIllustratsioon: bareljeef „Sõda raudmeestega“ Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monumendil Kadriorus (fragment, V. Vihuri foto)


Katrin Siska unistus: Tahaksin saada kultuuriministriks |\nKatrin Siska unistus: Tahaksin saada kultuuriministriks\nAugustikuus Keskerakonnaga liitunud Vanilla Ninja liige Katrin Siska on muusikaga tegelemise mõneks ajaks teisejärguliseks jätnud ning rabab tööd hoopis poliitikarindel, lootuses nelja aasta pärast saada kultuuriministriks. “Vanilla Ninjaga on meil rahulikum periood, uut plaadimaterjali tänase päeva seisuga ei plaani. Kuid rokilikke ja akustilisi kontserte anname jätkuvalt nii Eestis kui ka välismaal,” räägib Siska Publikule.\n„Kultuuriminister Siska kõlaks hästi!” vastab Katrin Siska online-intervjuu küsimisele, kellena näeks ta end 4 aasta pärast. „Samas, ma ei tahaks midagi ära sõnuda. Eks seda näitab aeg.”\nKatrin lükkab kohe ümber väite, nagu oleks tema töö vaid linnapea Edgar Savisaare vihmavarju hoida. „Üsna aeganõudvad on ettevalmistused linnapea saatmiseks ühel või teisel üritusel,” kirjeldab Siska oma praeguseid tegemisi-toimetusi poliitikavaldkonnas. „Valmistan ette küsimused, mida linnapeale võidakse esitada. Seejärel koostan memo ja ka olulised kõnepunktid, juhul, kui linnapea peab esinema. Sellest võite järeldada, et kindlasti ei piirdu minu töö pelgalt vihmavarju hoidmisega!” räägib Katrin.\nKatrinit ja Vanilla Ninjat võib juba 17.oktoobril Narvas Geneva keskuses kontserti andmas näha.\nEdgar SavisaarKatrin SiskaVanilla Ninja


Energiafirma rajab Hiiumaa rannikule meretuulepargi kohalike vastuseisule vaatamata | peegel.ut.ee\nEle LoondeKaspar RuusCatlin Saar\nHiiumaa elanikke ja keskkonnaaktiviste koondav MTÜ Hiiu Tuul eestvedaja Inge Talts märkis, et mereplaneeringu menetlemine pole olnud piisavalt põhjalik, samuti pole arvestatud paljude kodanike soovi, et suurt tuuleparki ei tuleks Hiiumaa lähistele merre.\nJuba 2009. aastal kogusid kohalikud elanikud eelmise tuulepargi rajamise vastu 8000 allkirja. Toona lõpetati tuulepargi planeeerimine.\nAugustis jõustus riigikohtu otsus, mis tühistas Hiiu maavanema 2016. aasta mereplaneeringu. Kohus leidis, et keskkonnamõjude strateegiline hindamine oli puudulik. Hiiu maakond oli olulised keskkonnamõjud jätnud hindamata põhjendusega, et Nelja Energia kavatsusi nagu tuulikute arv ning nende suurus pole veel teada. Samuti ei teinud maaülikooli teadlased nõuetekohast hindamist Natura aladele ning ohustatud liikidele.\nKohtu seisukoht oli, et keskkonnamõju hindamise eesmärk peab olema mõjutada arendusi varases järgus, mistõttu ei ole plaanide puudumise argument pädev. Kohus tühistas ainult tuuleenergia planeerimise osa, muus osas jääb mereplaneering kehtima.\nNelja Energia emafirma Enefit Greeni juhatuse esimehe Aavo Kärmase sõnul on plaan tuulepark Hiiumaa ranniku äärde rajada endiselt jõus. Energiafirma plaanib võtta arvesse riigikohtu suuniseid ning teha vajalikud keskkonnahindamised, et tuulepark siiski rajada.\n„Riigikohtu lahend ei ütle kindlasti seda, et seal tuuleenergiat arendada ei tohiks,“ ütles Kärmas. Otsus suunab arendajaid esitama täpsemaid analüüse ja uurima konkreetsemaid mõjusid juba keskkonnamõjude strateegilise hindamise faasis.\nPlaneeritav tuulikupark on üks Euroopa suuremaid. Eesti Energia taastuvenergia ettevõtte Enefit Green juhatuse esimehe Aavo Kärmase sõnul on Läänemeri ja Eesti rannik oma olemuselt väga hea koht tuuleenergia arendmiseks.\nTuult on piisavalt ning lained, jääolud talvel, meresügavus ja muud vajalikud tingimused on paljudes kohtades sobilikud meretuuleparkide rajamiseks. „Suurimad võimalused Eestis tuuleenergia arendamiseks ongi seotud meretuuleparkidega,“ selgitas Kärmas.\nIseäranis soodne koht on Hiiumaa looderannikul asuvad meretuulepargi alad ning tuuleparkide rajamise vastu on aastaid huvi tundnud mitmed ettevõtted. Kümme aastat tagasi algatas Kanada ettevõte Greta Energy Inc projekti, mis oleks Hiiumaa ranniku lähedale rajanud 500-megavatise võimsusega tuulepargi.\nToona heitsid kohalikud ettevõttele ette elukeskkonna reostamist ja elektritoodangu täies mahus välisturule viimist. Kahe aasta jooksul kogus vastuseisu eestvedaja Kristi Ugam 8000 kohaliku elaniku ja Hiiumaaga seotud inimese allkirja, et planeerimine peatada.\nNelja Energia arvestab planeeritava pargi maksumuseks kaks miljardit eurot. Sellele lisandub augustikuise kohtuotsusega määratud keskkonnamõjude hindamise uuringute maksumus, mille suurust ettevõtjad veel öelda ei oska.\nNelja Energia juht Martin Kruus on varasemates meediakajastustes korduvalt välja toonud suure investeeringu positiivse mõju Hiiumaa majandusarengule, tööhõivele ja elektrienergia varustuskindlusele. Kruus on varasemalt lubanud kohalikele Hiiumaa elanikele 15-protsendilist soodustust tuuleparki investeerimisel.\nHiiu vald sõlmis 2017. aasta suvel koostöölepingu Nelja Energiaga, et tuulepargi arendamisele kaasa aidata. Hiiu valla vallavanem Reili Rand on lepingut nimetanud Hiiumaale kasulikuks ning Nelja Energia soovi kogukonda panustada tähelepanuväärseks. Loo valmimise ajaks ei õnnestunud Hiiu vallalt ajakohast kommentaari saada.\nHiiu valla elanike seas leidub hulk meretuulepargi kriitikuid. MTÜ Hiiu Tuul asutati 2015. aastal Hiiumaale meretuuleparkide rajamise ära hoidmiseks. Hiiu Tuule eestvedaja Inge Taltsi sõnul on MTÜ-l 50 liiget, kes on veendunud, et Hiiumaa rannikule ei ole vaja tuuleparki. Ta viitas ligi kümme aastat tagasi kogutud 8000 allkirjale. „See on väga selge hiidlaste ja Hiiumaa sõprade seisukoht: me peame Hiiumaa looduse säilitamist väga oluliseks,“ ütles Talts.\nKeskkonnamõjusid tuleb hinnata\nNelja Energia emaettevõtte Enefit Greeni juht Kärmas põhjendas tuulepargi vajalikkust keskkonnasäästliku energiatootmisega. „Laiemalt võttes on taastuvenergia arendamine ja tootmine kasulik ühiskonnale tervikuna, kuna see on keskkonnahoidlik,“ selgitas Kärmas.\nInge Talts ja Hiiu Tuul on vastupidisel seisukohal. „Tööstuslikus mahus tuuleenergeetika ei ole keskkonnasäästlik, sest suurenevad kompensatsioonivajadused, tuleb teha väga suuri investeeringuid taristu loomiseks jne,“ ütles Talts. Ta lisas, et tuulepark on väga suur tööstusettevõte ning juba ühele tuulegeneraatorile aluse tegemine nõuab merepõhjas suurt pinnase ümberpaigutamist. Sellega kaasneb põhjataimestiku ja -elustiku kahjustamine ning kestev mõju vibratsiooni, merepõhjas elektromagnetväljade tekke ja merepõhja soojenemise näol.\nHiiu Tuul kaebas koos Emmaste valla ja üheksa kohaliku elanikuga tuulepargi rajamise aluseks oleva 2016. aastal jõustunud Hiiu maavanema mereplaneeringu kohtusse. Vaidlus jõudis riigikohtuni, mis andis augustis jõustunud otsusega õiguse Hiiu Tuulele.\nLoodud: T, 01/15/2019 - 10:54, muudetud: T, 01/15/2019 - 10:55 kasutaja odem


Maa tüüpi planeedid -Marss,Kuu, Veenus ,Merkuur.Nende mõõtmed, massid ja tihedused on võrreldavad. Neid iseloomustab väike kaaslaste arv ja aeglane pöörlemine..Maa tüüpi planeetidel on kindlaks tehtud kraatrite olemasolu.\nMerkuur on Päikesele lähim ja Maa-tüüpi planeetitest väikseim.Maalt on Merkuuri halb vaadelda,kuna ta asub päikesele lähedal ja jääb Maast suhteliselt kaugele. Atmösfäär Merkuuril puudub ja ta meenutab Kuud.Merkuuri orbiit on piklik ja tema liikumine orbiidil ebaühtlane.Tuum on suurem kui Maa tuum. Välimine koor on silikaadist. Merkuuril puuduvad kaaslased. Nõrk magnetväli.\nMarss-kaks kaaslast ,1/10 Maa massist.Marsil


Minu lõngakorvike: Heegeldamine\nSel kevadel telliti minult pruutkleidile pits. Tarvis oli rinnaalla ja üks õlapael pitsiliseks teha. Mõtlesime ja katsetasime erinevaid, aga lõpuks otsustasime iiripitsi kasuks. Sellest tööst mul kahjuks pilti ei ole, aga sellest tegemisest avastasin taas enda jaoks heegeldamise. Algul ei saa vedama ja pärast ei saa pidama, täpselt nii oligi.\nKõik need tööd on heegeldatud vanadest jääkidest:\nSellest tuleb üks suurem projekt ja kindlasti ka aeganõudev. Plaanis teha suur-suur tekk, kuid kasutan vaid jääke. See tähendab et tuleb hakata rohkem puuvillaseid asju tegema ;)\nSee on nüüd esimene postitus minu vanadest võlgadest. Järgmisena üritan õlasallid ritta seada ja uued tööd ju ikka ka tulemas. Õlasallid on minu suur nõrkus ja hoiatan juba ette et neid hakkab nüüd tulema ;) aga kindlasti muud ka, talv on tulemas ja tarvis endale ja Liisbetile kampsunid teha. Mustrid on ootel sahtlis ja lõng ka valmis vaadatud, sedapuhku küll veel ostmata, poeriiulis ootamas.\nPosted by Malle at 3:38 AM


Tüübid Post Hole ekskavaatorid - Tips for you - Tipsed.Com\nPost augu ekskavaatorid on vaja kaevamine augud maa postituste ja aiad.Tööriista kasutatakse teha augud maapinnal;ava suurus võib olla väga erinev suurus ja tüüp.Tüüp post augu kaevaja ka erinevad sõltuvalt teie vajadusest alates eratarbija käes hoitavate kaevaja kaasa rakendada raskete seadmete kasutatakse suured kaubandusketid töökohti.Üldiselt ekskavaatorid võib liigitada kolme liiki: käeshoitav, väike mootor, ja rakendab.\nKõige tavalisem post augu kaevaja erasektori töökohtadest on käeshoitav või käsitsi, ekskavaatorid.See kaevaja koosneb paarist käepidemed külge terasest, kühveldada nagu labad hinge.Keerulisemad ekskavaatorid seda tüüpi on veel uksehinged ja ühendi toime käepidemed kasutada lihtsam.\nkäepidemed kokku suruda, noad on maasse.Tõmmates käepidemed peale, noad vajutage koos lahtine mustus kõrvaldamise auk.\nkäepidemed võivad olla valmistatud klaaskiust või lehtpuu ja võib olla kandiline või ümar.\nBlades on tavaliselt valmistatud terasest ja neid võib teritada suurenda\nda lihtsus kaevamine.Blades tavaliselt maalitud vastupidavus ja rooste.Vahel labad koos hoitakse neetidega terasrihmade, mis takistavad labad levikut seeläbi kaotada tõhususe kaevamine.\nKäsi-t peab olema kerge, et vähendada töökoormust operaatori pärast korduvat kõvakettad maasse.Kuna käeshoitav post augu ekskavaatorid on kõige sagedamini kasutatav isiklik töökohti, nad on ka kõige kallim tüüpi post hole juhi osta.\nTeine variant käsitsi post augu kaevaja on kaks meest post augu kaevaja.See käeshoitav maa tigu on rist käepide spiraal tera.See nõuab kaks inimest keerata käepidet, mis sunnib tera maasse.\nVäike mootor, ekskavaatorid\nMõned ekskavaatorid on powered by väike mootorid hüdraulilise süsteemi.Need ekskavaatorid võib vedada või iseliikuvad.Mõeldud kiirus, eriti normaalne või liivane pinnas, need ekskavaatorid on nii tagurpidi seaded kaevamine ja mustuse äsja kaevatud auku.\nMõned mootoriga teod on käeshoitav.Ettevõtja kontrollib kiirust dig samuti suunas, kuid mootor annab kaevamine võimu.Need teod võivad olla kas ühe või kahe inimese t.\nriistu on puure on mõeldud kasutamiseks traktori või muu tükk raskete seadmete.Vasak suurima töökohti, nende teod tööle parima kõva, kivine pinnas või kui kiirus on oluline.\nmasinad, mis võib olla post hole puuri või võime üht hulka ekskavaatorid, laadurid ja väikelaadur.\nTraktorid võib olla ka võimalus kinnitada puuri rakendada kasutades kolme punkti probleemideta.Kolm punkti salongis on kaks välimist relvi, et ühendada traktori hüdrosüsteemi ja kontrollida lift, tilt ja langetamine tigu.Seda tüüpi veokonks võimaldab juhitavuse samas kaevamine, samuti pukseerimiseks.


Hotel Aitana Oaxaca Mehhiko - Hotellide suurimad allahindlused\nSabino Crespo 313, Centro, Oaxaca kesklinn, Oaxaca, Mehhiko, 68000 - Väga hea asukoht – kuva kaardil\nSaid küsimuse Hotel Aitana kohta?\nkuningatüüpi voodi (King Size Bed)\nKaks üheinimesevoodit (Two Single Beds)\nVõrratu 9,0 (356 arvustust)\nErakordne 9,3 (58 arvustust)\nNaabrus Oaxaca kesklinn Oaxaca kesklinn Oaxaca kesklinn\nRohkem majutuskohast Hotel Aitana\nKui see mida otsid, on mugavalt paiknev hotell Oaxaca's, ära vaata kaugemale kui Hotel Aitana. Paiknedes vaid 0.4 km kaugusel linna keskusest, on külalised heas positsioonis, et nautida linna vaatamisväärsusi ja tegevusi. Hotelli külalised võivad nautida linna tipp-vaatamisväärsuste ringreisi: Centro de Esperanza Infantil, Casa Crespo, Museo Rufino Tamayo.\nVõimalused ja teenused, mida pakub Hotel Aitana, tagavad külalistele meeldiva viibimise hotellis. Tasuta WiFi-ühendus kõigis tubades, WiFi , toateenindus, lastehoid, restoran on vaid mõned võimalustest, mis tõstab Hotel Aitana esile teiste linna hotellide seast.\nHotelli majutusteenused on hoolikalt valitud, et saavutada kõrgeima astme mugavust ja heaolu. Mõnest toast võivad külalised leida internet access – wireless, traadita internetiühendus (tasuta), Mittesuitsetajate toad, äratusteenus, laud. Hotell pakub paljusid ainulaadseid puhkusevõimalusi, nagu aed. Hotel Aitana on tark valik Oaxaca reisijatele, pakkudes igal ajal lõõgastavat ja muretut peatuskohta.\nKõik reisijate tüübid (36)Ärireisijad (2)Paarid (14)Üksikreisijad (14)Pered suuremate lastega (6)\nAlberta alates Ameerika Ühendriigid\nZarina alates Ameerika Ühendriigid


Ralfi nurk: "The Diary of a Teenage Girl" (2015)\n"The Diary of a Teenage Girl" (2015)\nKõige teravmeelsema mulluse seksiteemalise draama auhind läheb vististi "The Diary of a Teenage Girlile", Marielle Helleri kibemagusale debüütfilmile 15-aastasest joonistada armastavast Minniest, kes kaotab süütuse ema 20 aastat vanemale peikale Monroele ja asub selle suursündmuse järel teekonnale täis pulbitsevaid erektsioone ja sügavat südamevalu. Halva enesehinnanguga ja üksik nagu ta on, laseb tüdruk ema kallimal end karata kartusest, et teist võimalust tulla ei pruugigi, ja mees on muidugi parajalt ahvatlev ka — teda mängib ometigi Alexander Skarsgård, kes on ilmselt iga naise (ja gei) unenägudesse vähemalt korra lipsanud.\nKiimalise ja märgatavalt kummalise Minnie ning Monroe vahel algab salajane seksuaalsuhe, mille päevavalgele tulek ei tähendaks head, kuid see pole filmis otseselt põhiprobleemiks — siin ei tehta isegi eriti numbrit sellest, et peategelane on põhimõtteliselt laps ja Monroe kolmekümnendates mees. Olles viimasele süütuse kaotanud, asub tüdruk mõtlematult eksperimenteerima, leides muudkui uusi juhuslikke seksuaalpartnereid. Põhjalikult keskendub film Minnie ebatervele mõttemaailmale, mida täidavad siivutud salasoovid ja tähelepanekud voodikogemuste kohta, aga ka arvamused karikaturistide kohta, kes teda inspireerivad.\nKuna tegevus toimub 70ndatel ja mitte tänapäeval, kõlavad filmis sporaadiliselt tuntud laulud tollest perioodist ning ausalt öeldes nautisingi ma T. Rexi, The Stoogesi jt artistide palasid rohkem kui seksuaalselt ärkava peategelase riivatuid sisemonolooge, mis mõjuvad huvitavalt umbes ühe minuti jagu, olgugi et on kohati värvikalt kirjutatud ("And now, the making of a harlot. She was a young girl driven astray by the lustful lure of the flesh," kirjeldab ta vahepeal enda kogemusi kolmandat isikut kasutades). Minu arust loodab "The Diary of a Teenage Girl" lihtsalt rabada oma julguse ja otsekohesusega (osad kriitikud nimetaks seda aususeks), kätkedes teismelisest tüdrukust rääkiva filmi kohta ebamugavalt paljastavaid seksistseene ning ropuvõitu dialoogi, aga ma ei pea seda mingiks hämmastavaks saavutuseks.\nÜhtlasi pean tõdema, et minus ei äratanud Minnie üldse sümpaatiat. Really, kui ma tahaks kuulda vulgaarseid pubekaid oma elu või välimuse üle vingumas, võiksin lihtsalt jope selga tõmmata ja bussiga sõitma minna, kõrvad kikkis. Ei pea filmi nii ainulaadseks või psühholoogiliselt paeluvaks, et soovitada — leidub teisi draamasid seksuaalsest ärkamisest ja/või suureks kasvamisest, mis palju meeldejäävamad. Kui saaksin kümme senti iga korra eest, kui ilmub mõni püüdlik indie tragist, ent üksildasest teismelisest, naudiksin praegu kuskil saarel George Clooney seltsis Bloody Marysid (ohtra soolaga, nagu mulle meeldib), selle asemel et siin blogis kiuslikku joru ajada.\nAB 14. märts 2016 11:14


Homme alustab tööd Balti Assamblee - Riigikogu\nHomme alustab tööd Balti Assamblee\nToompea lossis alustab homme tööd Balti Assamblee 24. istungjärk ning 11. Balti Nõukogu. Istungi avamisel kell 10 esinevad tervituskõnega Vabariigi President Arnold Rüütel, Riigikogu esimees Ene Ergma, Leedu Seimi president Arturas Paulauskas, Põhjamaade Nõukogu president Rannveig Gudmundsdottir jt. Kell 11 algaval Balti Nõukogul astuvad sõnavõtuga üles peaminister Andrus Ansip ning välisminister Urmas Paet.\nTähelepanu ajakirjanikud! Pärast nõukogu lõppu, kell 12.30 annavad Urmas Paet ning BA Eesti delegatsiooni juht Andres Taimla Riigikogu istungisaalis pressikonverentsi.\nAssamblee täisistung algab kell 15 ning arutelu all on parlamentaarse koostöö tulevik Läänemere regioonis. Ettekandega esineb Välispoliitika Instituudi direktor prof Andres Kasekamp. Õhtul kell 19 toimub BA kultuuriauhindade üleandmine Tallinna Raekojas.\nLaupäeval, 26. novembril kell 11 algaval plenaaristungil käsitletakse gaasijuhtme rajamist Läänemere põhja ja selle võimalikke mõjusid Läänemere äärsetele riikidele. Ettekanne on akadeemik Mihkel Veidermalt, sõna saab ka Poola Sejmi väliskomisjoni esimees Pawel Zalewski. Tähelepanu ajakirjanikud! Pärast lõppdokumendi allkirjastamist annab BA presiidium laupäeval kell 13.45 pressikonverentsi.\nTäpsema programmi leiab Riigikogu uuelt koduleheküljelt kalendri vastavale kuupäevale klikkides või ingliskeelsena BA koduleheküljelt aadressil:


Kaalulangus durant ok, Kes on Nina Earl? Russell Westbrooki naise Wiki: Töö, vanus - Kuulsuste Abikaasad\nArstid Kaalulangus Clinic Durant Ok\nKaalulangus durant ok, Mis kaotas miljon naela - Tervis\nKeegi ei käinud keegi. Oma vanemal aastal viis ta meeskonna Elustiili muutmine ei olnud imerohi, kuna paljud inimesed kogesid endiselt kodade virvendust. See ei olnud alati nii. Seal on buzzing Boathouse District, kus investeeringud state-of-the-art saalid on põhjustanud-rohkem kui miili kaugusel kas rannikult - üks rahvavõrtsumate sõudmine stseene.\nChang on lühike, jetmustade juustega, mis jäävad tema õlgadest kõvasti alla. Tema näost õhkub järjekindlat kerget hämmeldust, justkui poleks ta täiesti kindel, kuidas temast sai Nike Basketballi juhtiv disainer.\nKõne Oklahoma City äikese eest\nDurant on samal ajal tohutu ja kerge, korvpalliväljakul kõndiv inimpulgaviga. Ta juuksed on lühikesed ja pilgul, ehkki pinnalt piisavalt süütu, on selle taga intensiivsus ja raev, nagu oleks ta valmis minema ja viskama su peale igal hetkel Õnneks töötavad Chang ja Durant koos kingade, mitte televiisoriga.\nChang'i visioon koos Duranti sisendi ja kulumiskatsetega on kujundanud Oklahoma City Thunderi tähe allkirjajoone, mis kaalulangus durant ok Nad on nüüd üheksandal kohal ja see on kõige radikaalsem KD-king pärast seda, kui IV versioon esitas rihma ülaservas. Leo Chang ja Kevin Durant teeksid täiusliku sitcomi duo lihtsalt sellepärast, et üksteise kõrval seistes olevad erinevused on nii silmatorkavad.\nFlykniti tehnoloogia esmakordne kaasamine Duranti tossu ja talla Nike Zoom Air kaunade lisamine muudavad KD 9 eelkäijatest oluliselt. Kuidas te lõpuks sinna jõudsite?\nChang: Ma arvan, et tal ja mul on head suhted, kus ta viskab mulle ideid ja mina talle ning see on hea koostöö. Kolledži korvpalluri karjäär Nina jätkas korvpallimängu, kui ta Uustulnukana mängis Nina 31 mängu ja kogus keskmiselt 8,7 punkti mängu kohta, samal ajal kui nende arv vähenes järgmise kolme aasta jooksul, kuna juunioride ja seenioride keskmiselt oli ta keskmiselt alla viie punkti.\nIgatahes eristas Nina end mängijana ja ta lõpetas oma kolledžikarjääri punktiga.\nNad alustasid oma suhteid samal aastal ja kolisid pärast kooli lõpetamist Oklahomasse, kui Oklahoma City Thunderiks valitud meeskond valis Russelli. Ta kandis Vera Wangi pulmakleiti ja hiljem vahetati see Monique Lhullieri kujundatud vastu, samas kui Russell kandis Tom Fordi tuxedot.\nPostitus, mida jagas Russell Westbrook russwest44 Pärast 20 minutit platsil viibimist suutis ta koguda 15 punkti.\nSamal hooajal võitis tema meeskond 50 matši ja pääses esimest korda pärast Kuldse riigi saavutused Järgnevatel aastatel jätkas sportlane mängimist Thunderis, täites 80 miljoni dollari suuruse lepingu. Kevin Durant veetis oma karjääri parima hooaja just selle meeskonna mängimisel, kui Finaali igas matšis kaalulangus durant ok ta parim snaiper keskmiselt 35, 2 punkti, 8, 4 lauapalli ja 5, 4 abistamisega.\nKõik 11 kohtunikku hääletasid Duranti kui Samal aastal, Valijad võtsid selle vastu Nad on osalenud Hard Rocki koolis Hoolimata kõigist vaiksetest kõrge profiiliga arhitektuurist, mis täidavad tänapäeval Oklahoma linna silmapiiri, võib kõige inspireerivam hoone lihtsalt olla kesklinnas varjus paiknev vanakraavilind.\nSisekeskuses viib ruumi ruumi, millest igaüks paigutatakse oma terasilindrisse. Rohkem kui 65 ronimist teed tuule ja läbida üles kuni betoon seinad nii kõrge kui 90 jalga. Üks ka lakke lõpeb, vertiigo tekitavat jalga teelt maha.\nMassiivne hoone pole kuumutatud, välja arvatud paar soojuse lambid, mis aitavad tuimastada sõrmed. Spordisaal toetab ja kuulub mittetulunduslikele Rocktown Youth Mentoring'ile, mille ülesandeks on harrastada ebasoodsas olukorras olevatel lastel iga päev pärast kooli rock climbing and mentoring.\nProgrammi tegevdirektoriks on Steven Charles, endine ronimisjuht, kes hiljem töötas vaesuses kannatanud Kirde-Oklahoma City linnas raskustes lastega koolide nõustajana. Ta tuletab meelde, et nende rääkimine ei olnud lihtne, kuni ta neid liikus.\nVideo: Help and advise for alcoholics - help and advise for alcoholics 2021, Mai\nLapsed ronivad, räägivad iseloomuharrastusest ja söövad tervislikku toitu. Idee on õpetada neile, et nad saavad süüa tervislikult eelarves ja ilma liiga palju tööd - see on tähtis sõnum lapsele, kes on lapseoole rasvumisega kõige suurema riski all, mis võib nende täiskasvanuks koorida. Charlesil on mõned teooriad selle kohta, miks kivi ronimine toimib. Igaühel on seiklus, kuid eriti raskustes lapsed on riskiga kaalulangus durant ok ronimine pakub neile ohutu, tervisliku koha, kus seda ohtu või tajutav risk ikkagi.\nKindlasti on see füüsiline treening, kuid see on ka vaimselt keeruline, kui sa kokku paned, et ronida seina.\nNina Ann-Marie Earl sündis Ta on aastane naine, tuntuim naise nime kandva riikliku korvpalliliidu NBA professionaalse valvuri Russell Westbrooki eest. Houstoni raketid.\nJa lõpuks sa ka ei suuda - palju. Teisisõnu, Rocktowni lastele tehakse ronimist, mida ta teeb kõigi jaoks - muudab need tugevamaks, õpetab neid oma vigadest õppima ja näitab, mida nad suudavad tööd teha.\nVäljaspool rajatist ulatub 16 marsruutidesse silo tõusevad välimised seinad. Üks neist, "Serpentine", on kerge 2-sammuline teekond, mis viib teid katusesse, kus - teie näo ja verega tõusvate tuulte kaudu - saate näha, kui kaugele Oklahoma City on alates keskpaigast Bricktown oli tühi, välja arvatud U-Haul, see oli see, kus sa läksid röövima.\nElustiil Leo Chang ja Kevin Durant teeksid täiusliku sitcomi duo lihtsalt sellepärast, et üksteise kõrval seistes olevad erinevused on nii silmatorkavad. Chang on lühike, jetmustade juustega, mis jäävad tema õlgadest kõvasti alla. Tema näost õhkub järjekindlat kerget hämmeldust, kaalulangus durant ok poleks ta täiesti kindel, kuidas temast sai Nike Basketballi juhtiv disainer. Durant on samal ajal tohutu ja kerge, korvpalliväljakul kõndiv inimpulgaviga. Ta juuksed on lühikesed ja pilgul, ehkki pinnalt piisavalt süütu, on selle taga intensiivsus ja raev, nagu oleks ta valmis minema ja viskama su peale igal hetkel\nDevoni torni ei olnud seal, Chesapeake'i aerooni seal ei olnud. Tõde on, Oklahoma Cityil on endiselt võimalusi minna. Ainult kolmandik selle elanikest on terve kaaluga.\nKaalust alla ja võite südamehaiguse muuta - Healths -\nPeaaegu, et paljud ei saa regulaarseid treeninguid - ükski. Ja vastavalt meie allikatele võib see ikkagi olla rohkem kõnniteel ja jalgrattaga. Kuid see teeb edusamme. Oklahoma City Dodgersi pesapallimängus osaleb Bricktowni poole miljoneid fänne, kes seejärel võistlevad naabruses, et nautida eineid kanalite restoranides.\nBoathouse'i piirkond lööb aktiivsust ja lubab kasvada koos Whitewateri pargi ja täiendavate ülikoolide parklatega. Piirkond muutub ka toidupunkti keskuseks, kuna restoranid pakuvad kohalikku toitu ja kõrgema kvaliteediga koostisosi.\nElustiilimõju vererõhule ja kolesteroolile\nTänavaid väheneb, kõnniteed laienevad ja haljastus läheb üle kogu koha. Civic Centeri muusikakoda toob igal nädalal välja suured nimesid.\nÜlalt vaadates on kõik uhke uus meetrine Devoni torn ja veelgi on veel viis kõrgemat torni.


tekst: Laine Linnus\nfotod: maie sepperi kogu\nJohannes Esop lähedastega kodutalu järve ääres. Vasakult: Helmut Enden, Johannes Esop, Karin Esop, Charlotte Rünne, Eduard Enden ja Lembit Enden. Pildistatud u 1931.\nRaplamaa metsad, rabad ja soosaared olid II Maailmasõja järel varjupaigaks neile, keda ähvardas vangistus ja küüditamine külmale maale – Siberisse. Neis paigus otsisid pelgukohti mehed, kes olid võidelnud nõukogude võimu vastu Saksa armee ridades, Eesti Leegionis, tagalateenistuses, Omakaitses, ning jõukad taluomanikud.\nKõrvalises, võõra silma eest varjatud Seli ja Krimmi raba vahelisel kõrgendikul, mida kutsuti Haavemäeks, asus üks metsavendade grupp, teine varjus Rabivere kõrgraba kaldal. Neid jälitasid nõukogude julgeoleku töötajad. Haavemäele peitunud meeste saatus kujunes traagiliseks, teise grupi meestel õnnestus eluga pääseda.\nKes kuulusid gruppidesse?\nHaavemäe grupi mehi meenutab Maie Sepper Kodilast: ”Minu ristiisa Johannes Esop oli Koigi küla suure Otsa talu peremees. Eesti ajal osales ta aktiivselt Kaitseliidus, Saksa okupatsiooni päevil kuulus Omakaitsesse. Venelaste tulekul võõrandati talu, sellest tehti Tallinna Sitsivabriku abimajand. Otsa Juku, nagu teda koduselt kutsuti, lahkus kinnivõtmise kartusel kodunt ja läks Tallinna.” J. Esopi õepoeg Helmut Enden Hagudi külast mäletab, et Johannesel õnnestus hankida miilitsast dokumendid Jüri Kadaku nimele. Kord ehitusel hüütud Johannest õige nimega, järgnes arreteerimine ja ülekuulamine. Teel vangilaagrisse õnnestus tal põgeneda, tulla kodukanti ja nii sai temast metsavend.\nM. Sepper teab jutustada ka Seli-Koigi Kärneri talu peremehe Rudolf Hanseni käekäigust: ”Rudolf Hansen, kes samuti kuulus Kaitseliitu, oli põllul rukist lõikamas, kui hoiatati, et teda tullakse vangistama. Ta läks läbi rukki metsa, sealt teda ei leitud.”\nTallinnast põgenes Sootaguse külla Matsule, abikaasa Anna kodutallu Hansenite naabruses Adolf-Gustav Ööpik. Kodu-uurija Karl Estriku teatel sündis Adolf-Gustav Ööpik 27. jaanuaril 1901. aastal, oli lõpetanud Gustav Adolfi gümnaasiumi, olnud kaitseliitlane, töötanud Teedeministeeriumis. Tema naine Anna oli sündinud 16. oktoobril 1896, õppinud ülikoolis majandusteadust, olnud naiskodukaitses. Mõlemad arreteeriti, kuid vabastati tingimusel, et aitavad metsavendi avastada. Nad ei hakanud kedagi reetma, vaid läksid ise metsavendadeks. (K. Estriku kiri autorile 02. okt. 2001)\nEakaim selles grupis (sünd 1896) kapten Heinrich Västrik oli osalenud Esimeses maailmasõjas, võtnud osa mitmetest Vabadussõja lahingutest ning saanud haavata. Teda oli autasustatud II liigi 3. järgu Vabadusristiga ja ta oli saanud autasumaana Purila mõisast Uugivälja talu. Oli kohaliku Kaitseliidu juht. (Eesti Vabadusristi Kavalerid, Tln.1935, lk.354)\nManivald Teppor, grupi noorim, oli sündinud 1923. aastal. Ta läks vabatahtlikuna Eesti Leegioni ja tema nimi on kantud ka Relva-SS 33. pataljoni nimestikku. (RA f. R-67, n.1, s.5) Endla Heinvars Lohult meenutab, et Maanu oli hea välimusega, rõõmsameelne noormees.\nSamas grupis oli Sootaguse küla Kernu talu peremees Johannes Sõmer (sünd.1907).\nRabivere gruppi kuulunud mehi meenutab 84aastane metsavend Artur Loonet: “Algul oli meid viis meest: Rabiverest suure Väljapere talu (76 ha) omanik, Vabadussõja mees Aleksander Kõrv (sünd1885), Juhan Pajuste; Anijalt pärit Remmelgas, Mart Jõe ja mina Lohult. Hiljem tulid Haavemäelt meile vennad Kolditsad.\nSee oli nende saatus. Nad jäid ellu.” (A. Looneti suulised teated artikli autorile 29. nov. 2000)\nKatusealuseni juhatas vana, pleekinud pealuu, mis pimedas heledana silma paistis...\nHaavemäele ehitasid mehed punkri. See oli poolenisti maasse kaevatud, lagi puust, peal mättad, uks ees. Magati naridel. Rabivere grupi mehed rajasid männinoorendikku, umbes kilomeeter Kõnnu järvest, katusealuse. Selleks tassiti rabast turbaküüni laastudest katus. Seda oli raske kanda. Eest taris tugev Remmelgas, Juhan ja Artur hoidsid teisest otsast. Katuse alla kuhjati männioksi, peale pandi lambanahksed kasukad. Magama mahtus 4-5 meest. Istumiseks toodi kivid. Teejuhiks oli meestele vana, pleekinud pealuu, mis pimedas heledana silma paistis...\nSooja andis Haavemäel punkriahi, sellel sai toitu valmistada. Toiduaineid saadi omastelt, mis viidi kokkulepitud kohta. Vahel käisid mehed ka ise kodus, ööpimeduses. See oli ohtlik nii tulijale endale kui kodustele. Nõukogulased ja nende abilised otsisid, jälitasid ja kahtlustasid kõiki, kes võisid olla metsavendadega ühenduses. Tabamisel oodanuks kõiki karm karistus – vangistus, Siber.\nEesti NSV Siseministeeriumi sõjatribunali materjalis märgitakse: ”Västrik koos teiste grupiliikmetega pani toime kolmel korral Otsa abimajandist loomade ja kartuli röövimisi/.../. Ühel korral tapsid nad revolvrilasuga sea, mille peale majaelanikud ärkasid, kuid pärast seda, kui M. Teppor oli tulistanud õhku, läksid nad tuppa tagasi. Lambad ja kartulid tõid Västrik ja teised salaja. Toidukraami kasutasid grupiliikmed toiduks.” (ERAF, f.129, s.13885)\nKohalikud inimesed pole sellest loost midagi kuulnud, ka puudus selleks vajadus, sugulased elasid ümbruskonnas. Ja isegi kui see lugu ka tõele vastaks ja kui ka oleks käidud, siis lõppeks käis Johannes Esop ju iseenda talus ning võttis seda, mis tal väevõimuga käest oli võetud.\nÜks öö viivitust sai saatuslikuks\nVäikese maakohas ei jää midagi saladuseks. Nii levisid kuuldused ka Haavemäel varjujate kohta nende kõrvu, kes tahtsid uuele võimule teeneid osutada. Tänu reeturitele jõudis info Haavemäel olijatest julgeolekutöötajateni. Samal ajal leidus ka õige eesti mees, kes saatis metsavendadele teate: haarang on tulekul! Teate saamisel lahkusid mehed punkrist, kuid jäid veel üheks ööks Haavemäele, Tõnuma talu heinaküüni. Koht näis turvaline, küüni ees väike lagendik, ümberringi mets. Poeti heintesse puhkama. Edasi kavatseti liikuda Lõuna-Eestisse.\n“Hoiatuse saamisel tulnuks hargneda ja sellest kohast kiiresti lahkuda,” tõdes Raplamaalt pärit, suurte sõjaliste kogemustega erukolonelleitnant Robert Telliskivi. Ajal, mil mehed heintes puhkasid, ootas Viljandi maanteel Purila kõrtsi juures vanem mees, teejuht, julgeolekumehi. Need saabusid autoga. Varahommikul mindi üle raba Haavemäele, kus küün ümber piirati. Valves oli kehva nägemisega Johannes Sõmer, kes metsa ääres sõdureid märgates jõudis vaid küüni hõigata: ”Poisid, asi on tõsine!”, kui kõlasid esimesed lasud. Sõmer pani metsa poole jooksu, takerdus traatidesse, kukkus ja kuulid vingusid temast üle. Allaandmiskäsule vastasid metsavennad tulega. Algas äge tulevahetus. Küünist hüppasid välja Rudolf Hansen ja Heinrich Västrik. Hansen langes kohe küüni ees, Västrik jõudis raskelt haavatuna metsa, kus ta kinni võeti. Ebavõrdses võitluses hukkusid J. Esop, A. Ööpik ja M. Teppor. Imekombel jäi Anna Ööpik küünis ellu.\nTelefonogrammis 22. maist 1946 teatatakse: “Operatsioonis osalesid Siseministeeriumi 260. polgu sõdurid vanemleitnant Vasinkini juhtimisel. 45 minutit kestnud tulevahetuses sai surma neli bandiiti, kaks tabati ja üks põgenes. Võeti ära automaat, viis vintpüssi, kaks revolvrit ja 3000 lahingpadrunit. 260ndast polgust sai surma võitleja Belov. Põgenenud metsavenna otsingud jätkuvad. Samal ööl korraldati haarangud ka Tartu-ja Pärnumaal.” (ERAF, f.131, n.1, s.46, lk.211-212)\nSõdurid matsid neli langenut samasse, madalasse hauda, kattes neid vaid õhukese mullakihiga. H. Västrik ja ainsana terveks jäänud Anna Ööpik ning surma saanud vene soldat viidi hobuvankril Raplasse.\nOmaksed metsavendade haua juures. Vasakult Salme Kolditsa abikaasa Heino, Marie Luuk, Marie Hansen, Helene Enden, Eduard Enden, Salme Koldits ja Ülo Enden. Praegu on elus ainult Ülo.\nHeinrich Västrik arreteeriti 22. mail 1946, mõisteti tribunali otsusega 30. septembril 1946 kümneks aastaks vangi, saadeti Komi ANSV Inta vangilaagrisse ja viieks aastaks asumisele. Ta vabanes 21. märtsil 1955, suri asumisel invaliidina 15. novembril 1957. (ERAF, f.129, s.13885, lk.598)\nKa Anna Ööpik vangistati ja saadeti tribunali otsusega 12. septembril 1946 Venemaale, Kemerovo oblastisse. Viie aasta pärast jõudis ta tagasi kodumaale ja jutustas omastele kohutavatest elamustest Haavemäel ja vanglas.\nMetsavendade pered said karmi karistuse osaliseks: H. Västriku naine koos kahe lapsega saadeti Siberisse, R. Hanseni abikaasa Marie koos poegade Heino ja Velloga aeti talust välja ja viidi Valtu, sealt küüditati Siberisse. Johannes Sõmer suutis ennast varjata ja pääses vangistusest.\nRabivere rabas varjujad pääsesid eluga, mindi laiali, asuti elama kodupaigast kaugemale, võõraste sekka. Rabivere asunduse tolleaegse elaniku Ilmar Mendeli teatel elas Aleksander Kõrv vale nime all Türil, tema abikaasa ja tütar Vaike küüditati Siberisse. Mart Jõe tuli metsast välja, sest tema naist oli korduvalt käidud ähvardamas. M. Jõe pääses karistusest.\nRiiklik Julgeoleku Komitee tunnistab, et metsavennad lasti maha ebaseaduslikult\nTänu J. Esopi õe Salme Kolditsa avaldusele Riiklikule Julgeoleku Komiteele 10. detsembrist 1990, milles ta palus oma venna surmatõendit ja rehabiliteerimist, on Haavemäel hukkunud inimeste kohta kogutud erinevatest KGB arhiivi fondidest ja säilikutest andmete killud kokku. Johannes Esop rehabiliteeriti ja tõendis öeldakse, et ta polnud toime pannud mingit kuritegu ja lasti maha ebaseaduslikult ilma kohtuotsuseta. Sellest teavitati 11. aprillil 1991 ka õde. (ERAF, f.129, s.13885. lk.142-160)\nTäitevkomitee ei lubanud hukkunuid ümber matta\nJ. Esopi sugulastele, kes käisid taotlemas tolleaegselt valla täitevkomiteelt luba langenute ümbermatmiseks, keelduti seda andmast. Salaja kaevasid kohalikud mehed haua lahti, võtsid hukkunute riiete küljest tükid, et kindlaks teha, kes on hauas, keerasid surnukehad voodilinadesse ja matsid samas korralikult. Hauale kuhjati kive.\nAastaid teadsid ja pidasid meeles Haavemäel hukkunuid nende omaksed ja tuttavad. 1993. aastal panid nad langenute hauale mälestuskivi. Nüüd käiakse kalmul koos noortega, et mälestus karmidest aegadest ja võõrvõimu vastu võitlejatest püsiks põlvest põlve.