Pidu Bay Ridge’is ja “suur lumetorm” | All the Things... New York Jazz and More\nPidu Bay Ridge’is ja “suur lumetorm”\nRidge’ist tagasi ja see sõit jääb mulle vist küll kauaks ajaks meelde. Täiesti hale on ikka õigete kummide ja piduriteta ja mis põhiline, kogemusteta libeda peal olla… Vinge ellujääja-tunne oli siis lõpuks auto maja ette lumehange parkida 😀\nTagged with Bay Ridge, hotpot, lumetorm\n« Jõulupidu Eesti Majas – esines Sofia Rubina!\nTaylor Haskins & Recombination / John Escreet Project double bill @ Drom »\nKahju et mul ei ole pilti panna – aga eesti on tõelises lumehanges praegu. Eile õhtul algas talv ja loodus tähistas seda tõelise lumesajuga! Õnneks on meil talvekummid nõutud ja autojuhid harjunud. Aga liiklus on siiski oluliselt aeglasem kui muidu…


• kalatootmiskeskus kamtšadali\nLisaks kuulus Kamtšatka vulkaanid, nägime kahte muu sümboolika poolsaarel - karud ja lõhe. Alustame viimane: veelgi novelli ja fotod kala tootmise ...\nJärgmisel hommikul ärkasin raskustega. Kuna ajavahe Kamtšatka 08:00 hommikul on meie Moskva keskööd. Sellel päeval olime planeeritud helikopter reisi, kuid taevas tõmbub pilve ja ootasime ilm. Et mitte kaotada aega asjata, käisime jõe vaadata Paratunka Kamtšatka lõhe:\nlõhe elada neli aastat. Olles sündinud ülemjooksul, see läheb allavoolu, ja siis naaseb, et oleks kudema. Jättes järglaste ta sureb. Mitte kohe, muidugi, ja selles mõttes, et see ei lõppfaasis elu kala. Sel hetkel, lõhe märkas või nagu öeldakse Kamtšatka "laschavy":\nSiin on Haudejaamas tootmist. Väike taimerakke, mis on eraldi mees- ja naissoost:\n, mis näeb välja voolanud pihlakas on tegelikult kaaviari:\nKaks isast. Võimas ja tugev kalad:\nolema ettevaatlik sõrmedega - võiks hammustada. Muide, koon neist kala on mõnevõrra sarnane meenutavad dinosaurused:\nmõõdeti üks isane - 30 cm:\nTere Hr väljakumängija!\nTöötajad ütles, et päev enne jõudsime oja tuli kanda ja kogu päeva püüda.\nÜldiselt kohalikega üsna rahul Bears. Umbes sama meil on suured koerad - ettevaatusega ja hooldus, kuid mitte horror, horror. Tegelikult karud on nüüd hästi toidetud ja ei ründa inimesi. Sel aastal oli ainult üks juhtum, kui karu tormas mees:\nAluseks jooksis vapper kutsikate:\nTeel järgmise kala tootmise täidetud Kamtšatka pulmad:\nSiin kala. Teatud osa jõe panna tara. Kala on nii soovid läbida kuni isegi üritab hüpata üle baari. Aga seal on ainult üks tema läbisõidu mis on püütud, ja:\nJärgmine valtsi laschavye isikuid:\nKui piisavalt täidetud kala see on rammitud karpi:\nEriti vägivaldne ummistunud taktikepp peas:\nSeega kala saadetakse töötlemisasutusse:\nSiin me täidetud - ausalt - ei ole kõige sõbralik viisil ja keelatud tulistada:\nJa see kallis naine on taotlenud $ 100 lugu tema töö:\nÕnneks tänaval juba lahendatud ja läksime helikopterid:\nKiuslik prantsuse buldog kihutas kaks karu\nPidage äärmuslike või kuidas eemaldada karu alates ülekande liin\nSolar Foods hakkab tootmise kunstliku toidu, õhu, vee ja elektri\nMitte päris seaduslik toodang kaaviari


7 Iseloomu omadused\nTürgi vani kõige hämmastavam iseloomujoon on tema kiindumus vee suhtes. Neile mitte ainuüksi ei meeldi vesi, vaid nad ka tegelikult naudivad ujumist. Nad on pärit Vani järve ümbritsevalt alalt Türgis ja neid on seal piirkonnas juba sadu aastaid kodustatud. 1950ndatel aastatel tõi üks puhkust veetev paar Suurbritanniasse kaasa kaks türgi vani ja nad hakkasid neid teistest erineva mustriga kasse paaritama. Järeltulijad olid korralike tõutunnustega ja aretusprogrammi liideti rohkem türgi kodustatud kasse. Nad pälvisid ametliku tunnustuse ja kasse eksporditi USA-sse ja Austraaliasse, kus nad on samuti populaarsust kogunud.Türgi van oli esimene kass,kes astus Noa laevast välja\nTürgi vanid on erakordselt intelligentsed ja sõbralikud ning see teeb neist suurepärased seltsilised. Neil on vaikne ja pehme hääl ning nad on hea meelega toakassid, eeldusel, et neil on piisavalt seltsi ja neid lõbustatakse. Nad on elavad kassid ja naudivad mängimist nii koos inimeste kui teiste kassidega. Neile meeldib vesi ja kui basseini pole käepärast, käivad nad vannis suplemas! Vanide poolehoid vee suhtes tähendab seda, et turvalisus on eriti oluline.\nIseloomu omadused[muuda | muuda lähteteksti]\nVani kasuka parimasse vormi saamine nõuab üsna suurt pingutust, kuid tulemus on seda väärt. Nagu eelpool mainitud, ei tohiks näituse-eelne vanniskäik probleeme valmistada. Enamik vane on nii sõbralikud olevused, et naudivad täiest südamest näitusel osalemist. Punkte võib kaotada värvuse vigade tõttu, kehva kasuka ja halva üleüldise seisundi tõttu ja tõustandarditest kõrvalekaldumise tõttu ning samuti vigade pärast, mis kehtivad kõigi tõugude puhul nagu näiteks kolba väärarengud, entroopia (moondunud silmalaud), saba kõverused jne.\nÜlalpidamine[muuda | muuda lähteteksti]\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Türgi_van&oldid=5789531"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 19:46, 3. jaanuar 2021.


FIS World Snow Day - Mäespordi tutvustamise päev! - Valgamaa - Eesti lõunavärav\nFIS World Snow Day - Mäespordi tutvustamise päev!\n20. jaanuar 2019 Kell 12:30 kuni 17:00\n❄FIS WORLD SNOW DAY - SEE ON ÜLEMAAILME MÄESPORDI TUTVUSTAMISE PÄEV!\nJuba rohkem kui 50 riigis samaaegselt toimuva mäe-ja lumespordi tutvustamine üks toimumispaik on ka Kuutsemäe.\nKoostöös Kuutsemäe Suusakooliga on sellel päeval TASUTA tutvustavad algõppe tunnid, suusa-ja lumelaua spordiga saavad tutvust teha eelkõige algajad.\n⛷ 13:00 Suusatamise algõpe ja tutvustus algajatele Suusakooli treeneritega. Kogunemine Suusakooli staabi juures 5min enne.\n⛷ 14:00 Lastele ajasõidud ja lõbus slaalom - tublimatele on auhinnad!\n⛷ 15:00 Lumelaua algõpe ja tutvustus algajatele Suusakooli treeneritega. Kogunemine Suusakooli staabi juures 10min enne.\n⛷ 15:00 Freestyle suusatamise tutvustus-õpe, kogunemine 5min enne Kuutsemäe trahteri terrassil.


[ 182 postitust ] Mine lehele Eelmine 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 ... 13 Järgmine\nPostitatud: 04 Apr, 2013 18:11\nAstu Kaitseliitu, siis saad vajadusel oksendamiseni tulistada...\nPostitatud: 04 Apr, 2013 19:54\nNo ma ei usu et nüüd ja täna Eesti KLs niipalju moona on et oksendamiseni saab tulistada...aastaid tagasi pidevalt kriis moonas oli...\nKuda siis täna tegelt ka on?\nPostitatud: 04 Apr, 2013 22:44\nMInul on Galil ilusti kodus + lahinkomplekt. Kui tahan laskma minna siis helistan Männikule ette ja tellin nende käest moona . Asi TOIMIB nii hämmastav kui see ei ole . Veel aasta tagasi oli see täiesti välistatud.\nPostitatud: 04 Apr, 2013 22:56\nKP eriala kursuselt tulnutega on küll jutuks tulnud ,et lasta sai oksendamiseni...\nPostitatud: 05 Apr, 2013 0:27\nPostitatud: 05 Apr, 2013 8:12\nVaadates neid kuradi pedesi ja narkareid siin Eestis mul on küll soov omada kodus seda sama.\nja mida sa siis nende pedede ja narkaritega ette võtad kui automaadi saad?\nPostitatud: 05 Apr, 2013 8:16\nMart Laar on vbl natuke liiga muhe riigimees, aga Iisraelist relvade ost oli tegelikult ÕIGE ost EKV jaoks. Missioonidel siiani Galil on kasutusel ja töötab laitmatult.\nMilleks seda tõsiasja korrutada. Nii see oli ja nii see on.\nJust-kui hakkaks teemat tõstma ja tulipäiselt tõestama, et 2X2 =4\nPostitatud: 05 Apr, 2013 9:08\nVõin muidugi kinnitada, et kulumata AK-4 on veel täpsem.\n250 m pealt korvpalli suurusele alale pihta saada pole eriline ime.\nKehtib vist vene vanasõna "plohova tantsovtsitsa i jaitsa meshajut"\nPostitatud: 05 Apr, 2013 10:02\nRelv ja lahingukomplekt padruneid kuulub vähemalt korra aastas maleva relvurile ettenäitamisele. Relavakapp anti malevast tasuta ja üldine suundumus on selline ,et relvad antakse hea meelega kodusele hojule.\nAga krt kui mõni mees hakkab seda võimalust pede küttimiseks kasutama siis on selline asi paugust lõppenud ka. Mõtte koht milleks relv koju antud on.\nPostitatud: 05 Apr, 2013 10:47\nKurioossus seisneb ju selles, et millal tehti relvaost ja millal see end tõestas, kõrbeoludes see vihjaks Mart Laari selgeltnägemise võimele, ei muule. Relva- ja sõjaasjanduse võhikuna ütleks, et kõrbemissioonidel Galili kui relva sobivus ei saa olla üllatus, sest relvavalmistaja on vististi suuresti sellistesse oludesse selle relva peamiselt disaininud.\nTegelikult huvitaks kuidas see relv end Eesti oludes õigustaks, näiteks pikemajalises poris-vihmas-külmas, kus relvahooldusele-remondile ei saa pedantselt rõhuda. Teisalt saab iga relva hinnata millegagi võrdluses, kui meie võrdlusbaas on olematu või väike on ühe relva sobivuse hindamine üldse keeruline - kuidas me saame ilma proovimata teada, kuidas käituksid kõrbe või mehe oludes kümned teised võimalikud relvad.\nNiipalju kui siinsetest teemadest on silma jäänud siis automaadi täpsus on suurema konventsionaalse konflikti korral kümnendajärguline. Isegi missioonikonfliktides vastased mõjutavad oma roostes vanade relvadega hästi turvatud ja hambuni relvastatud koalitsioonisõdurid samuti, kui on kuulda valanguid laskmisi, on ka koalitsiooni sõdur ninali poris - järelikult avaldab ka vana, ebatäpne või teadmata täpsusega relv mõju Kuivõrd on tänapäeva käsirelvadel ja nende tabavuse/hinna suhtel üldse tänapäeva sõdades mõõdetavat mõju. Missioonikonfliktides, kus vastane võimekus ongi ronida käsirelvade tulekaugusesse, on tabavusel mõju olemas, kui vastane täna maha lasta, siis on homme muretum. Konventsionaalses rakserevadega konfliktis võib käsirelvade mõju jääda marginaalseks.\nPostitatud: 05 Apr, 2013 11:05\nSee ongi normaalne, et relv ja lahingkomplekt padruneid on hajutatult kaitseliitlaste kodudes, ei saa relvaladu maha joostes paljusid relvi kätte ja kaitseliitlasi relvadeta jätta. Kodudest vägivaldselt suurem hulk kokku korjata on sisuliselt välistatud. Korterite uksed on metallist ja tihti valve all, lisaks on relvakapp korralik, voi omanik kodus ja laseb vastu, kui kuuleb ukse murdmist.\nVäga tore, et sellise etteteatamisega kaitseliitlased Männikul lasta saavad, sest ametlikke laskepäevasid ei ole piisavalt.\nPostitatud: 05 Apr, 2013 16:05\nMe ei saa ainult Galili põhjal teha järeldusi kas Iisraeli relvatehing oli tervikuna õige või mitte. Missioonidel erilist alternatiivi hetkel Galile ei ole kui oleks siis ehk ei kasutatakski kes teab. Kui Kalašnikov ei töötaks siis peaks temaga ikka midagi väga viltu olema. Juhtudel kui ta pole töötanud on enamasti põhjuseks olnud kergelt deformeerunud, deformeeruvad salved. Kindlasti oli üheks suureks miinuseks ka tema hind 850 USD, mis oli tollal ikka kujuteldamatult suur summa. Lisaks täägid osteti mäletamist mööda relvade juurde veel hiljem eraldi tehinguga nii, et kokkuvõttes võis see relva hind sinna pea 1000 USD kanti tiksuda küll.\nPostitatud: 05 Apr, 2013 18:41\nandke andeks, reede ja kohe ei saa ilkumata jätta. ja vene keele oskajad parandage,kui eksin\npeaks olema vist PLOHOMU TANTSORU I JAITSA MESHAJUT. kui võtame tantsovtsitsa, siis see ju naissoost( kui ei eksi) ja sellele küll need samused asjad segavad tantsimist, ükspuha, kas tal endal need asjad küljes või siis need asjad tantsimise ajal külge lükatud\nandke andeks, kui sai kellegile liiga tehtud aga reede ju, vene keeles PJA(T)NITSA\nPostitatud: 05 Apr, 2013 19:29\nPiiril anti Galilid kätte, siis sai nendega umbes kord kuus laskamas käidud ja alles pärast laskmist puhastatud. Vahepealne aeg oli igapäevane patrullimine sõltumata ilmast. Lasid küll, kuni just salvega probleeme polnud.\nPS. keskkooli lõpetanud mehed peaks teadma, et 2x2 ei ole sugugi mitte alati neli. Sõltuvalt taustsüsteemist võib vastus olla näiteks ka 10 või 11.\nPostitatud: 09 Apr, 2013 14:41\nGalil Ar ja Sar ikka sõjaolukorras ikka endale käepärasem. Kui kiiresti sa Ak 4- ja kokku paned, kui ikka vaja puhastada? Negevi kohta aga vast paljudel juba kogemus.


See, et sa vanemas eas peast halliks lähed, tundub normaalne, aga mis siis, kui see juhtub varem? - Anne & Stiil\nSee, et sa vanemas eas peast halliks lähed, tundub normaalne, aga mis siis, kui see juhtub varem?\nErinevad põhjused ja kuidas vältida?\nKui sa oled siiani arvanud, et hallid juuksed tekivad sul alles siis, kui oled vanaema eas ja märkad ehmatusega halle karvu juba 30ndates eluaastates, siis tea, et selle taga võib peituda mitu erinevat põhjust. Mis need on?\nB12-vitamiini puudusest räägitakse enamasti taimetoitlaste puhul, kes ei võta seda vitamiinina juurde, kuid ka segatoidulistel inimestel võib seda esineda.\nKõige lihtsam on B12-vitamiini puudust diagnoosida vereprooviga. Kui kehas on seda vitamiini puudu, võivad lisaks juuste enneaegsele halliks minemisele hakata need suuremas koguses välja kukkuma või muutub juuksekarv tavapärasest õhemaks.\nKilpnääret tasub samuti kontrollida, eriti kui märkad oma peas halle karvu. Siis ei ole enam mõtet ootama jääda, et ehk möödub probleem iseenesest. Kui kilpnäärmega on midagi korrast ära, mõjutab see erinevate uuringute kohaselt kiiresti juuksekasvu ja karvanääpse.\nTarbid rohkem rämpstoitu kui tervislikku toitu...\n...ja seetõttu on sul erinevate vitamiinide puudus. Lisaks ülalmainitud olulisele B12-vitamiinile mõjutavad normaalset juuksekasvu ka raud, D3-vitamiin, kaltsium ja tsink. Kui sa ei toitu tervislikult ja tasakaalustatult, võid kahjuks varsti ebameeldivat tulemust näha.\nÜlemõtlemine, vähene ööuni, närvilisus… Ka probleemid vaimse tervisega, eriti kui need kestavad pikka aega, võivad mõjutada juuste kasvamist ja nende hallinemist. Proovi elada positiivselt, õnnelikult ja stressivabalt.\nKui sa tead, et sinu ema ja vanaema läksid noorena peast halliks ja ehkki sa oled teinud kõik, et ise seda protsessi edasi lükata, pead ehk mingi aeg leppima paratamatusega. Mida rohkem sa selle üle muretsed, seda kiiremini võid halle karvakesi kohata.\nKasutad šampooni, mis sisaldab liiga palju keemiat\nEhk ei tasu ikka osta seda kõige odavamat? Soovides pakkuda oma kehale head ja tervislikku toitu ning riietades ennast kvaliteetsetesse rõivastesse, ei tasu ometi ära unustada, et ka juustele võiks pakkuda parimat hoolitsust.\nKuidas vältida noorena peast halliks minemist (või seda vähemalt edasi lükata)?\nMasseeri oma pead tihti ja kasuta kookosõli.\nProovi föönist, sirgendajast ja lokitangidest kaugele hoiduda või vähenda tunduvalt nende kasutamist.\nKaitse end päikesekiirguse eest ja kata oma juukseid, kui oled ereda päikese käes.\nVaata, et sinu menüüs oleksid esindatud porgandimahl, mandlid, (leht)kapsas ja brokoli.


Švammid autole: osta odavalt AUTODOC-ist\nTATARA Auto käsn, Butterfly Auto puhastuskäsnad\nHulk: 1 Artikli number: TAT36179\nMeie hind1,57 €\nÖkonahk, Cleanstar -EVOLUTION- Artikli number: 97-005\nMeie hind1,58 €\nSäästate 0,65 €\nCAR1 Putukakäsn Auto puhastuskäsnad\n100mm, 70mm, Kõrgus: 50mm Artikli number: CO 6031\nTüüp: putukate eemaldamiseks\nKirje numberCO 6031\nMeie hind1,32 €\nNahk, Hulk: 1, Sintetic chamois Artikli number: T9002\nSäästate 0,69 €\nSuurus: S, Hulk: 1, Pices of chamois Artikli number: TAT36051\nMeie hind1,78 €\nSäästate 0,73 €\nBOLL Auto puhastuskäsnad\nArtikli number: 003540\nMeie hind1,66 €\nSäästate 0,68 €\nNahk, Puuvill, Hulk: 1 Artikli number: T9075\nSäästate 0,80 €\nHulk: 1 Artikli number: TAT26829\nMeie hind2,09 €\nCarlinea Auto käsn, Easy Wash Auto puhastuskäsnad\nArtikli number: 011013\nSuurus: S, Hulk: 1, Natural chamoise Artikli number: TAT26800\nMeie hind2,18 €\nSHELL Auto puhastuskäsnad\nArtikli number: AZ018\nMeie hind2,00 €\nK2 Auto puhastuskäsnad\nArtikli number: M462\nTüüp: pesemiseks, putukate eemaldamiseks\nMeie hind2,58 €\nSHELL JUMBO Auto puhastuskäsnad\nArtikli number: AZ026\nMeie hind2,46 €\nHulk: 1, Natural chamoise Artikli number: T9077\nMeie hind2,80 €\nSpetsiaalse autopesukäsnad aitavad ettevaatlikult eemaldada pindadelt saasteained. Nagu ka majapidamises kasutatavad, mis on odavad, kuid millel on suuremad poorid, mis peatavad efektiivselt väikesed mustuse, liiva ja teised abrassiivosakesed.Tänu sellele eripärale vähendatakse riski kriimustada auto laki ja värvikihti.\nMis tüüpi autopesukäsnasid on olemas?\nTäielikult vahust. Need niisutavad töödeldud pinda efektiivselt ning ei jäta nendele maha karvakesi ning sobivad seega ideaalselt pesuainetega puhastamiseks.\nMikrokiust kattega. Neil on üsna head hügroskoopilised omadused ja need imavad isegi õlisemaid aineid. Sobivad ideaalselt pindade poleerimiseks, sest need ei jäta plekke. Sageli ei nõua need keemiliste ainete kasutamist.\nTootjate kataloogid sisaldavad erinevate kujudega tooteid. Need võivad olla ristkülikukujulised, korrapärased või otsest lühemad, mõlemalt küljelt ovaalsed või neid võib hoopis olla ristkülikukujuline või T-kujulise ristlõikega keskosa.\nTarvikud erinevad ka jäikuse poolest. Pehmed aksessuaarid sobivad kere osadele ja prillidele: need ei jäta mikrokriime. Tavaliselt kasutatakse jäikasid tooteid rehvide puhastamiseks, sest need ei purune sellise töö käigus.\nEnne tarviku kasutamist niisutage kuivanud saastet veega ja töödelge sõiduki elementide puhastamiseks vastava keemilise ainega.\nKasutamise ajal niisutage käsna alati korralikult. Nii pesete abrassiibsed osakesed tarvikust välja ja minimeerite pinnakahjustuse riski.\nKasutage tarvikut ainult koos spetsiaalsete pesupesemisvahendiga. Need ei jäta laki-ja värvikihile plekke ning ei vii värvi kulumisega.\nMeie e-pood pakub laia valikut autotarvikuid. Siit saate osta autopesukäsnasid ja palju teisi kasulikke tooteid. Atraktiivsed hinnad muutuvad kampaaniate ajal veelgi taskukohasemaks. Lisaks on teil võimalus saada tasuta kohaletoimetamine, mis võimaldab kuludelt kokku hoida. Tehke interneti tellimus ja alustahe AutoDociga raha säästmist juba täna!


Uus ø 458 x 275 cm\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Dynamic ø275 x 458 cm + safetynet\nMaapealne batuut EXIT Dynamic ø275 x 458 cm\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Dynamic ø275 x 458 cm Freezone\nMaapealne batuut EXIT Dynamic ø275 x 458 cm ilma turvavõrguta\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Dynamic ø305 cm + safetynet\nMaapealne batuut EXIT Dynamic ø305 cm\nEXIT Dynamic on tippkvaliteediga ümmargune batuut, mis on täielikult maapinna sisse paigaldatav. Kaasas on tugev ja turvaline turvavõrkParim hüppesooritus: 96 topeltkoonusega vedru, mille pikkus on 25 cm.Väga stabiilne ja tugev alusraam, mille läbimõõt on 42 cm.Komplektn..\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Dynamic ø305 x 519 cm + safetynet\nMaapealne batuut EXIT Dynamic ø305 x 519 cm\nEXIT Dynamic on tippkvaliteediga ristkülikukujuline batuut, mis on täielikult maapinna sisse paigaldatav. Kaasas on tugev ja turvaline turvavõrkParim hüppesooritus: 96 topeltkoonusega vedru, mille pikkus on 25 cm.Väga stabiilne ja tugev alusraam, mille läbimõõt on 42 cm...\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Dynamic ø305 x 519 cm Freezone\nMaapealne batuut EXIT Dynamic ø305 x 519 cm ilma turvavõrguta\nEXIT Dynamic on tippkvaliteediga ristkülikukujuline batuut, mis on täielikult maapinna sisse paigaldatav. Sellel batuudil puudub turvavõrk, kuid ohutuse tagamiseks on komplektis spetsiaalsed libisemisvastased kummimatid, mis paigaldatakse ümber batuudi.Parim hüppesooritus: 96 topeltk..\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Dynamic ø366 cm + safetynet\nMaapealne batuut EXIT Dynamic ø366 cm\nEXIT Dynamic on tippkvaliteediga ümmargune batuut, mis on täielikult maapinna sisse paigaldatav. Väga stabiilne ja tugev alusraam, mille läbimõõt on 42 cm.Kaasas on tugev ja turvaline turvavõrkParim hüppesooritus: 80 topeltkoonusega vedru, mille pikkus on 25 cm.Komplektn..\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Dynamic ø427 cm + safetynet\nMaapealne batuut EXIT Dynamic ø427 cm\nBatuut EXIT Dynamic maapealne 427 cm koos turvavõrguga.EXIT Dynamic on tippkvaliteediga ümmargune batuut, mis on täielikult maapinna sisse paigaldatav. Kaasas on tugev ja turvaline turvavõrkParim hüppesooritus: 96 topeltkoonusega vedru, mille pikkus on 25 cm.Väga stabiil..\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Elegant Premium Ground ø244 x 427 + nets\nBatuut Elegant Premium maapinnapealne batuut 244 x 427 cm koos turvavõrgugaElegant Premium maapinnapealne batuut, millel on Deluxe-turvavõrk. Osa sellest batuudist kaevatakse maapinnale mitte ainult täiendava ohutuse tagamiseks, vaid ka selleks et see batuut näeks Teie aias väga hea välja. Raam on t..\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Elegant Premium Deluxe ø305\nMaapealne batuut EXIT Elegant Premium Deluxe ø305 cm\nDeluxe turvavõrguga Elegant Premium maapinnale paigaldatav batuut on ohutu ja näeb igas aias hea välja.Batuudi tsingitud ja pulbervärvitud raam on vastupidav ja roostevaba. Koonusekujulised preemium topeltvedrud tagavad suurepärased põrkeomadused, parema hüppesoorituse ja mugavama maandumise. Kvalit..\nBränd: EXIT Toys Mudel: EXIT Elegant Premium Ground ø427\nElegant Premium maapealne batuut, millel on Deluxe-turvavõrk. Osa sellest batuudist kaevatakse maapinnale mitte ainult täiendava ohutuse tagamiseks, vaid ka selleks et see batuut näeks Teie aias väga hea välja.Raam on tsingitud ja seejärel pulbervärvitud. Batuudil on eriti pikad topelt-koonulised pr..\nBränd: EXIT Toys Mudel: Exit Silhouette Ground ø427 cm\nMaapealne batuut EXIT Silhouette Ground ø427 cm\nTooted 73 kuni 84, kokku 132 tootest (11 lehekülge)


Roopas | Vikerkaar\nRingmaa ärkas läbikülmununa. Ööseks ahju tehtud tuli oli nähtavasti vinduma jäänud, halud veel külmemad kui ta ise, nende vahel poolpõlenud ajaleht ja mõned söestunud laastud. Väherdes oli ta vaadanud eilset ja tänast lahutavaid värvilisi unesirme, aga rahutus koitas need auklikuks ning aukude kaudu paistis alanud päev lõputu eilsena. Lisaks väsimusele kummitas kontides halva une haihtuv sabaots. Ta oli kuskil seisnud, vist mõisa juures, ja muudkui vajunud, maa sisse, külma kosmosepimedusse, ometi jäi ta pea kohale mingi kuppel… Aga see jäisus, see jäi meelde – eks see tuli kütmata toast, aga sai unes suuremaks. Märgiks. Mis märgiks?\nRingmaa tegi ära hommikused hingamisharjutused – haigutas, ohkas sügavalt, vedas kinnise ninaga õhku, nuuskas, köhis pikalt –, ajas selga lambavillase voodriga vileda palitu ja otsustas ennast hoopis soojaks käia. Pood on juba lahti ja tagasi tulles, õuest tuppa astudes, tundub majagi soojem, teadis ta välisust õlaga lahti rammides. Aga see uni… Mart! Ta oli mõisas istunud, oma ratastoolis, sall puntras ümber niitpeene kaela, ja öelnud aukus silmi kissitades, pikkade, kokkukuivanud igemetega hammaste välkudes… Öelnud… Midagi valguse kohta! Et valgus on liiga ere, teeb silmadele haiget.\nVeel nüüdki näitas õuekraadiklaas – ta vidutas rähmaseid silmi, et läbi hämu näha – miinus 15, nii et öösel võis 25 ära olla. Talkjas lumi krudises jalge all ja kui ta oma isa õunapuuaias korraks seisatas, polnudki härmas puude vahel midagi kuulda – ainult too krudin, kui ta vähegi tuikus, ja siis ei sedagi. Tumm tuuleke tõukas mõned okstelt rippuvad vahukooretordid tuhaks ning tüvesammastikus tardus kõik taas. Isegi lähedaselt maanteelt ei kostnud midagi. Või olid lihtsalt kõrvad lukus?\n„Vaikus. Ja vaik. Omaenda kõrvavaigust tehtud vaikust… ei kuulnud… kõrvaline kuulaja,“ õngitses Ringmaa, aga kork alla ei läinud – südamepoolses põuetaskus andis märkmiku jäikus tunda. Aeg-ajalt pobisedes vaatas ta, kuidas ta enese igapäevaste ringradade kõrvale ja sisse tekkis kõige selgema mustriga sammurida. Ta seisatas, koukis teisest põuetaskust kahesajase lapiku ning kummutas selle sisu kinnisilmi ja ühekorraga nagu selge allikavee. Korki tagasi kruvides märkas ta midagi kummalist: tema krundi piiril, ümmarguse tiigi keskel, seisis suur lumememm, keda seal veel eile õhtul polnud, mõlema käerao vahele pigistatud tühi õllepurk, ninaks mingi punane nööp – võib-olla kork tollelt pruunilt pudelilt, mille kael turritas välja kõige alumisest pallist. Üleöö valmis veeretatud kuju seisis suurele teele seljaga ja vahtis just tema maja suunas. Ringmaa oli juba liiga vana, et sellise asja peale pahandada – vastupidi, tundis rõõmugi. Polnud välistatud, et talle, kehva kuulsusega luuletajale, iial mingit muud monumenti ei püstitatagi, liiati nii ausat, tema eluõhtu varaste tundide sisu nii täpselt tabavat. Vesised ja huvitud hallid silmad vaatasid kahe lumme uuristatud auguga tõtt ja muutusid kuidagi kurvaks: keset tiiki, paksu jää all toosama vesi, milleks lumemütakas pidi varsti saama, mõjus memm kuidagi ekstra eksistentsialistlikult. Kuidas ta üldse valmis tehti, sellest puudrist? Öösel ei saanud ometi soojem olla. Äkki lund veega lörtsides, ju raiusid kuskile augu, pakkus Ringmaa omaenda jälgi mööda teeristile jõudes.\nRida pööras paremale, poe poole, ning just sealt, raagus lepavõssa kadunud käänakust keeras välja esimene auto, must lint antenni otsas. Temani jõudes lasi kõrvalistmelt juhi sülle vajunud neiu millegipärast signaali. Vilksatanud nägu jäi Ringmaale võõraks, aga astunud paar sammu edasi, nägi ta mööduva autorivi akendest ka kaht tuttavat ning taipas kohe, milles asi: mõttetu tülisõlme üks ots oli nüüd igaveseks kadunud, Soomaa oli lõpuks tõvele alla jäänud. Kui Ringmaa poleks oma läpakat kõrvaklapijuhet pidi solgipange tõmmanud, saanuks kontrollida, kas liidult on üldse kutse tulnud, aga lõppeks polnud vahet: Alasi oli teda juba teel märganud ja signaaligi oli lastud – mis kutset tal veel vaja? Kuid kõrvutades mõisateed ääristavat rikkumata lund poe poole pööravate sammudega, hoidis miski teda siiski tagasi. Mingid sõbrad nad ju ei olnud, ju teadsid seda leinalisedki… Raudrasked silmalaud olid mõttepausiks kinni vajunud ja ilmselt jäänukski ta ristteele tukkuma, püstijalu, kui poleks justkui kuskile sügavikku kukkuma hakates järsku virgunud ja sügava sõõmu õhku ahmanud – nagu võinuks unne uppuda.\nJuba jäin vahele, äkki jäävad mind nüüd lausa ootama? Veidi kõhelnud, hakkaski ta mõisa poole lontsima, et ennast kasvõi korraks näidata ja kaastunnet avaldada – mujale, arvas ta, polnud leinarongil küll sõita. Tagamõte, või vähemalt kõrvalmõte oli see, et poeni viis palju pikem tee ja väljavaade järgmise lapiku jagu tulist hinge alla libistada tundus üsna kutsuv. Kuigi just see tuline oligi nad pöördumatult tülli ajanud. Nüüd vist juba aastat viis tagasi oli ta ühel varahommikul Mardile külla läinud, kurgipurk kaenlas, et äkki oleks teisel midagi kõrvale pakkuda, et temalt on kurgid. Ja Soomaa pistis niimoodi röökima, trussikute väel – kell oli tõesti alles kuus, kuigi väljas juba valge –, et sa oled ikka lõplikult alla käinud ja nii edasi, kuni lihtsalt ukse pauguga kinni tõmbas, otse tema nina ees. Ringmaa jättis talle lepituseks, või just vastupidi, tolle kurgipurgi lävepaku ette, aga leidis selle juba sama päeva õhtul enda tarekese trepilt. Sellest päevast peale polnud nad teineteisele teregi öelnud, isegi noogutanud mitte, kui poes trehvasid – ainsad kaks kirjanikku Roopas. Ja kui siis Soomaa veel haigeks jäi ja silmanähtavalt kokku kuivas, muutus vaid see, et Ringmaa hakkas enne poodi astumist akna taga luurama, ega seal parasjagu Marti kärutata, ja kui kärutati, siis jalutas aja parajaks, et ei tekiks võimalustki nende vahel paisunud kujutut ja nimetut asja kuidagi koos kujutama ja nimetama hakata. Ja kuidas alustadagi? Oi, sa oled nüüd ratastoolis või? Pole tähelegi pannud! Murdsid jala või? Kuigi loomulikult oli tal väga kahju, kogu külal oli, ja ammugi ei tundnud ta mingit vimma, aga oli see… Asi! Kujutu ja nimetu.\nTõepoolest, kissitas Ringmaa, Roopa mõisa härrastemaja esise tiigi ümber seisid matuserongi värvilised vagunid, viis autot. Nende juurde jäigi ta mõneks ajaks õõtsuma, söandamata edasi minna, ja hoidis ühe e-sigaretti imeva plika varju, kuni Kirjanike Liidu Tartu osakonna juhataja Artur Alasi isiklikult mõisa uksele ilmus, et mõlemad tuppa viibata. Nüüd oli asi ametlik ja ta asus igasuguse valehäbita rünnakule, jättes tüdruku kaugele maha. Sisse astudes ja palitut seljast koorides ei jäänud olukorra hale huumor talle tabamatuks: nüüd, kui Soomaa surnud oli, pidi ta temalt oma lõuatäie ikkagi kätte saama. Kolistamise peale kohale tulnud mõisaproua vahtis teda ammulisui, siis tema kummikuid – sääred olid tõesti soojemate päevade poriga koos –, tõmbas lahti jäänud välisukse tagantkätt kinni ja vastas Ringmaa tervitusele ainult arusaamatu mühatusega.\nEga ta siingi ülearu populaarne olnud. Roopasse oli ta kolinud kümne aasta eest, kui ta leheveergudel naisepeksjaks tehti ja mitme mõnitava auhinnaga pärjati, pressivaenlasest aasta šovinistini – siis, kui pikalt mõranenud abielu lõpuks lagunes ja elu linnas ilmvõimatuks muutus. Aga muidugi mõistsid Roopa inimesedki lugeda, nii et kõigil oli tõde teada, ja Ringmaa ei kavatsenudki kellelegi pettumust valmistada: kui sitt mees, siis sitt mees. See argipäevaks saanud trots viis teda juba kaheksandat aastat iga jumala päev, riigipühad välja arvatud, poodi pooliku ja lapiku järele – neist teine järgmiseks hommikuks – ning aitas kuuendat aastat kirjutada memuaare, milles oli tema kord auhindu jagada. Üks tulihingeline fänn tal siiski oli: poepidaja Veera, kes sai vist ainuüksi tema viinarahast poe köetud ja valgeks.\nTa jättis kummikud riidevarna juurde nurka ja kiikus sokkisjalu söögisaali, kus seisti pisikestes puntides ja vahetati tasakesi nappe lausejuppe. Alasi, kelle tähelepanu oli värske Tartu linnakirjaniku – muuseas, Vasara – päralt, tervitas teda sõnatu noogutusega, mis võis sama hästi olla ka vestluskaaslase jutuga nõustumine; tuli sellega leppida. Taas kolisenud välisuks meelitas mõisa perenaise jälle esikusse ja sedapuhku, nagu Ringmaa arvaski, järgnes lipitsev toon: „Tere, mina olen Silja!“ Teisalt – Ringmaa teadis, et Silja on Silja; Silja teadis, et Ringmaa on Ringmaa. Mis meil tervitada? Väljas suitsetanud neiu ujus ühe noormehe külje alla – küllap Mardi lapselapsed –, nende kõrval kaks keskealiste ringi, ühes neist ka üsna tuntud koorijuht, ju siis Mardi sõber, ja lõpuks Alasi ja Vasar, kelle lähedale Ringmaa seisma jäi, tundes ennast üha ülearusemalt. Alasi oli ainus, kes Roopa kanti sattudes alati tema poolt läbi põikas, midagi ka lauale pani ja paar sõna juttu ajas. Aga võib-olla tuligi rohkem Soomaa juurde, või käis seal tiheminigi, ärkas nüüd kahtlus. Vasar oli parasjagu ametis plagieerimisega, esitades üht Lennoni mõtet enda omana: „Ah, mis see surm muud on kui ühest autost teise istumine. Seiklus jätkub. Ma käisin eelmisel talvel Peruus ja seal need šamaanid…“ Oma juttu põnevamaks vehkides nihkus Vasar, kes polnud tema saabumist märganudki, žesthaaval edasi, kuni lakk-kingad olid villaste sokkidega täpselt ühel joonel ja Ringmaa vestlusest osavalt välja puksitud, lai selg kui kinni vajunud lükanduks.\nViha kihvatades taandus ta aknalauale istuma. „Me oleme tulnud siia õppima,“ kostis Vasara targutamine sinnagi. „Nüüd hakkas järgmine tund lihtsalt.“ Kõlab hästi, vangutas Ringmaa pead, palju paremini kui see, et meile armsad inimesed jäävadki päriselt põduraks, kaotavadki päriselt aru – mitte mängult, nagu oleks tervis ja mõistus midagi sellist, mis tuleb enne surma korraks pantida, et nad siis jälle tagasi saada, veel tugevamatena kui varem! Kui surm niiviisi taipu teritab, võiks kooli lõpuaktus toimuda gaasikambris, miks arenguhüppega oodata – lähme aga järgmisse tundi!\nRingmaa ohkas jälle ja matsutas suud. Tol aastatetagusel varahommikul oli Mart kärkinud, mitu aastakümmet ta pole tilkagi võtnud, ja näed – teine äärmus teeb täpselt sama välja, ikka selline lõppakord: kolm kolleegi, kaks külaelanikku, kaks lapselast, näpuotsaga sugulasi ja upsakas mõisaproua, seos Soomaaga üpris kaudne… Aknalaual istudes luges ta kokku viisteist inimest ja maadles mõttega ikkagi minema hiilida – oli päevselge, et kuueteistkümnendat polnud siia vaja.\n„Nii, aga istume siis korraks maha,“ tõstis Alasi häält. „Kinnitame keha ja plaan on siis selline, et võtame siit urni kaasa ja jalutame Sklavenhiebede kabelisse, see on siit poolteist kilomeetrit. Mõtleme häid mõtteid, laulame ja siis tagasiteel puistame tuha Roopa jõkke.“\nRingmaa neelatas laual veiklevaid kristallpitse piieldes. Juba kostis köögist kilinat ja parketil nagisesid sammud. Alustuseks saabus siiski vaid mahl, kolmes kannus, kaks kaussi soojade pirukatega ja suur liud singi- ja juusturullidega.\n„Kuna me kõik teame,“ alustas Alasi maha istudes, „milline oli Mardi suhe alkoholiga, siis sellest ka tänane joogisedel. Need pitsid täidame täna rõhutatud tühjusega.“\nPaari relvavenna nägu nähes võis Ringmaa vanduda, et nad kõik said alles nüüd aru, et Soomaa on surnud ega tule enam kunagi tagasi, mitte kunagi. Tardumus, uskumatus, lootusetus – see kõik vaatas vastu õige mitmest silmapaarist. Kui ebaõiglane võis elu olla! Kui halastamatu!\n„Jaa,“ kinnitas mõisaproua. „Kannudes on õunamahl ja kes sooja tahab, siis siin termoses on vaarikavarretee ja tagumises kohv. Ja siis pirukad, et…“ Iga sõnaga kohmetumaks muutuv naine pidi alustatu siiski lõpuni viima, kui totakas toidust rääkimine praegu ka ei tundunud. „Seal rohelistes kaussides on liha- ja kollastes porgandipirukad, ja siis, et… Jah.“ Ta mõtles pisut, lõi käed kokku ja tegi suu siiski veel ühe korra lahti: „Head isu.“\n„Ahsoo, ja kuna me…“ Vasar küünitas midagi Alasile sosistama, mispeale viimane elavnes: „Jaa! Kui kellelgi on Mardist mõni lugu rääkida, siis…“\nLaudkonnas vahetati pelglikke pilke ning vähemalt pooled toppisid endale tolsamal hetkel terve piruka suhu, et oleks viisakam vaikida. Vahest oligi nende kompulsiivsete pugimiste ainus mõte, kaalus Ringmaa, varjata seda, et meil pole midagi öelda ega mõelda, ei saagi olla… Siis on vähemalt midagi koos teha – süüa. Mänge ju ei mängi, ei tantsi ega laula, sügavatesse vestlustesse ei lasku – jääbki ainult söömine. Kuigi loomulikum tundunuks paastuda, sest kes sellisel päeval ikka mingit saepurust sööki järada tahaks. Tõsi, kasinat peielauda takseerides tuli tunnistada, et asi polnudki paastust väga kaugel. Ta põrnitses pirukat, mille Alasi oli palumata tema taldrikule poetanud, ega kavatsenudki seda ära süüa. Nagu ahjusuud, kühveldavad endale ühe kustunud kolde auks sütt sisse…\n„Mahla? Mahla?“ uuris mõisa perenaine ja valas tasse täis, sealhulgas Ringmaa oma, vaatamata tema poolegi.\n„Ma mäletan, kui me esimest korda kohtusime,“ tegi Artur ise otsa lahti. „Tal oli siis veel, voh, sihuke habe ja… Ja ma ütlesin, et sooviksin temaga intervjuu teha. Ja siis ta ütles, et poiss, ühte pihku soovi ja teise situ, ja vaata, kumb enne täis saab. Ja siis ma mõtlesin, et vot sihuke mees,“ venitas Alasi noogutades, alahuul rullis.\nPärast naerunohinat sai üha selgemaks, et too Ringmaale niigi ähmaselt tuttav lugu jääbki viimaseks, ainsaks järelehüüdeks. Ta kogus julgust, et rääkida enda ja Mardi tülist, aga see polnudki nagu päris lugu, ja mida pikemalt ta mõtles, seda tihkemalt ärevus kurgu kinni nööris. Ilmselt oleks silmust lõdvendanud ainult…\n„Noh, vast pole patt, kui siia ühte pitsi ikkagi ka teravat saab,“ kuulis ta oma mõtete lugejat ja lõi kinni vajunud silmad pärani lahti, protesteerides Alasi põuest välja ilmunud tuttavat plaskut nähes:\n„Ei, kuule, mis sa nüüd!“\nAga viin juba voolas, ka laudlinale, ja ääretasa täis saanud pitsi jõllitades tundis Ringmaa järjekordset vihakihvatust: nagu tema oleks mingi sügava puudega, kainusdefektiga inimene, kes peab oma kange rohu ikka kätte saama – mine tea, läheb veel lolliks. Isegi vintispäi sai ta aru, et selle pitsi tõstmine on absoluutselt välistatud. Seepärast pööras ta pilgu urnile, mis kohe tema nina all seisis, lumivalgel linal, ja vahtis süngest kumerpeeglist paistvat solvunud kimbatust. Et ahvatlustki poleks, sulges ta taas silmad ja kuulas mõminat ja matsutamist. Sellest koorikust oli ka mõnel vestlushimulisel raskem läbi torgata, kuigi vaevalt, et keegi seda üritanukski: tema kallis kaasa oli kõik jutusaated läbi käinud ja neid lugusid, ripsmetušš kastmeks, mäletati siiamaani. Ta adus hästi, kuidas teda vaadati – kuigi ainus, kes oli mitu korda traumapunktis lõpetanud, oli tema ise. Ja mina ei käinud kuskil oma armidega eputamas, et on hull eit, viskab purgiga ja surub kuuma triikraua kintsu! Ja ometi – kui ilusti kõik algas, sel kole külmal päeval, uisuväljakul… Ringmaa kõrvus hakkas üha valjemalt kõlama too lugu, mis mänginud oli, ja silme ees välkus jope alt paistnud roosa kleidisaba, kuni ta omaenese köhatuse peale virgus – sülg oli kurku valgunud, ta oli korraks tukkuma jäänud, piinlik küll.\n„Nõndaks,“ sõnas Alasi, kui lauahõbe polnud piisavalt kaua kordagi kilisenud, ja tõusis püsti. „Edasi siis kabelisse ja pärast seda lähme veel, kes tahab, korraks Mardi majja istuma.“\nRingmaa noogutas vaguralt ja vaarus lugematutest taldadest poleeritud parketil libisedes riietuma. Kuna varem polnud varnas ruumi, oli ta palitu kokku rullinud ja nurka seisma jätnud, kummikute kõrvale – nii ta seal oma nööpe kinni pusis, ilma et isegi Alasi oleks temaga rohkem juttu teinud. Eks mu tukkumist märgati, äkki lausa norskasin, kahtles ta ja sügas põske vastu õlga, et lapsiku žesti varjus vammuse hõlmu nuusutada. Nina oli kinni ja igaks juhuks hoidis ta õue minnes teistega distantsi.\nMetsa viis mõnegi samba kaotanud vägev tammeallee ja värsked jäljed. Need juhatasid ärasaatjad üle Roopa jõe, läbi vastse raiesmiku – kasutati võimalust, kuni maa külmunud – ja mööda võsastunud kaldaäärest, kus omakorda olid koprad kõvasti hambaid teritanud, ning lõpuks hakkaski tüvede vahel vilkuma Sklavenhiebede perekonnakalmu kabel.\n„Silja rääkis, et kunagi oli seda mõisastki näha, aga no nüüd…“\n„Küll varsti on jälle, ole mureta!“ põrutas rivi lõpus lonkiv Ringmaa, kes oli päeval ja ööl vingunud saage isegi oma tuppa kuulnud, kui telekas või raadio ei mänginud, aga ükski pea ei pöördunud ega noogutanud – diktsioon tundus endalegi segane. Ja tõtt-öelda oleks temagi saagidel käia lasknud, kui see maa talle kuulunuks, et jälle hambad suhu saada, 1500 eurot tükk… Ta urgitses keelega kahe poolkaare tuttavad tühimikud üle ja ohkas kuuldavalt. Kuhu aeg kaob?\nMõisa perenaine ootas juba kabelis ja oli rõskete seinte vahel süüdanud kümneid küünlaid. Üks pisem leekiderõngas hubises kivipõrandal. Selle keskele saigi urn.\n„Nii, teeme siis selle laulu ära,“ asus Alasi asja juurde ja mõned mehed ja naised hakkasid ennast poolkaarde sättima.\nSee on ju see koor, taipas Ringmaa, kui varem läbisegi seisnud tuttavlikud pusletükid teleekraanilt teada pildiks rivistusid ja laulma hakkasid. Need polegi ta sugulased, püha taevas! Ja isegi seda mutti pole, kes teda vahel ikka ringi veeretas. Ei, ikkagi hea, et tulin – kasvõi paar tuttavat… Kuradi kurb. Seni kui Ringmaa kinnisilmi oma mõttetuid mõtteid mõlgutas, oli jõutud viimase salmini: „Su heldus jäägu mulle, mu süda templiks sulle. Su sõna mind siin toitku, teed taeva poole näitku.“\nTagasiteel kuulis ta, kuidas Alasi, urn süles, koorijuhti tänas, et hea, et ikka tulla saite, mispeale kõhetu habemik oma kandilisi prille kohendas ja käsi laiutas: „Ei noh, kui see niiviisi täpselt tee peale jäi. Ju taevaisa teadis selle kontserdi siis nii sättida, et…“ Lause jäigi õhku rippuma ning taas lõikas hinge midagi lohutut: see mahlatilk ja pirukad, üks jabur looke, poolkogemata kohale tulnud koor, ei ainsatki tõelist sõpra. See oli ootamatu. Nähtavasti polnud ta ainus, kelle kurke Soomaa nähagi ei tahtnud. Veel enne purdele jõudmist hakkas Artur Alasi tuhapurgilt kaant kruvima ja noormees, kelle järel Ringmaa sammus, sosistas neiule poolihääli:\n„Tead, et seal on tegelikult mitme inimese tuhk ju? Jaa-jaa. Kord päevas teevad tuld. Kedagi ei hakata eraldi põletama. Mh?“ ei kuulnud noormees. „Aa. Kui iss vanaema tuhale järele läks, siis tuli välja. Täiesti suvaliselt, jutu käigus. Iss jättiski selle purgi neile, et siis pole vaja. Pärast ema tõi ikka ära – midagi peab ju tuulde puistama, kasvõi kolm inimest korraga. Kuigi vahepeal oli iss vanaema sõbrannade peale mõeldes juba meie oma kamina ja saunaahju tühjaks rookinud. Lõpuks tundus see teine tuhk ikka ausam. Aga täiega vihane oli, jah. Et solkisid emakese ära.“\nVeel täna kleebin voodi päitsisse sildi „MITTE PÕLETADA“. Kõik toitained niiviisi ära kärsatada, kogu selle keerukuse täielik häving – väga kehv viis aineringlusse suubumiseks, arvas Ringmaa. Mõnikord oli ta unistanud sohu kadumisest. Seal ta mõnes laukas liguneks ja laabuks – kõigiks neiks, kellele ta ihu eluleivaks. Jaa, mina saagu mulda, ja kui võimalik, siis ilma kirstuta, otsustas ta vete mühisevat voolu vahtides – hüpnootiline vaatepilt vajutas laud jälle kinni.\nSel sillal istus ta tihti, et aegamisi aduma hakata, vesi kõrvus kohisemas: see ongi veri minu soontes, eluliiv ses põnevas kohas, kus kell käib kaheks – ajasuus. Vahel oli ta siin katsunud ka midagi märkmikku sorgeldada, tulemuseks ainult potikillud. Nende kujust ja glasuuri mustrist võis tervikut aimata, aga kadunuks see jäigi. Parim, mis ta suutis, oli killud, mis vähegi klappisid, kipakalt kokku kleepida, aga sellised luuletused ei pidanud tõtt ega tähelepanu. Ja nii olid nad üsna ühest puust tema mõtetega maailma ja iseenda kohta – see kõik lihtsalt ei klappinud kokku. Ju ei saanudki. Unesügavikku langema hakates nõksatas pea järsult püsti – kas ka Mardi viimane tunne polnud see kaevul kõõluja lühike lend? – ja ta oli jälle Roopa jõe päralt.\nHetkel, mil tuhasadu selge vee korraks sogaseks ajas, ilmus pilve tagant välja päike. Esimest korda üle – nädala? Matuselised vahetasid tähenduslikke pike. Jajah, annab märku, siin ta on, ikka meiega, ja vaatab meie toimetusi pealt – Ringmaa huuled venisid kahetsevaks kriipsuks. Oi jaa, tegelikult kepsutab see sogane vesi kingade klõbinal tantsu, kuigi midagi kuulda pole – kohe tolle raske eesriide taga, mida ükski elav kunagi paotanud pole. Vähemalt ilmsi mitte, möönis ta hommikuse une meenudes. Ometi tundis ta kergendust: lõpuks oli see kõik läbi ja küllap nõustuks teda keegi ka poodi sõidutama. Vahest kojugi? Ja seal võis ta viimaks südamerahus teha sedasama, mida tema isa enne teda: katsuda natukenegi sooja saada.\nTema meelehärmiks hakkas punt tagasi jõudes taas mõisahoonesse vajuma ning korra kahelnud, kas poleks targem märkamatult ära aurata, ajas rampväsimus ikkagi tuppa küüti kerjama. Palitut seljast ajades nuusutas ta selle voodri põhjalikult läbi – no nii hullu vast pole, et keegi ei võtagi peale. Söögisaalis seisti taas pisemates puntides ja Ringmaa jalutas, käed seljal, trotslikult suure akna ette seisma.\n„Tead, seda ma homme ütlengi. Nominentidele. Et teie olete õnnega koos, teid on märgatud,“ kõmistas köögis Alasi, kes mõttes juba uude päeva kibeles, „aga vot mina tulen just Roopast meie ametivenna matustelt, ja kui te praegu siin uhkete pidulaudade taga kurvastate, et ei võitnud, siis pole teil aimugi, mida kaotamine tegelikult tähendab.“\n„See oli tal üks raske minemine, jah,“ vastas hääl, milles Ringmaa tundis ära valla sotsiaaltöötaja – vähemalt jõudis lõpuks kohale! „Eks ta viimasel ajal juba tahtiski, et… Nojah. Ma ju nägin teda küll – harva, aga ikkagi. See polnud enam mingi elu. Kole öelda, aga nii on parem. Loodame, et ta leidis lõpuks rahu.“\nLeidis-leidis, raputas söögisaalis konutav Ringmaa pead ja libistas pilgu üle peielaua. Otse tema taldriku ees seisis raamitud foto – tema enese tudengipõlveportree, must lint nurgas! Laua otsa, ainsale vabale kohale istudes oli see varem tema poole seljaga jäänud. Foto taga vedeles taldrikul söömata pirukas, selle kõrval klaas joomata jooki ja pits võtmata viina. Ta kähises, kuni hingetorust sai orelivile: kurguaugust hakkas kostma ebamaist vilinat, mis vaikselt vaibus. Erutus oli lämmatav. Läbi hägustuva teadvuse kostis vaid Vasara remark, et igaühel kasvab kuskil see kuuseke, mille oksad ta kääpale saavad, et vähestel on need alles ühe käbi ühe seemne sees peidus.\n„Võib-olla ongi hea, et mul mootor hiljaks jäi,“ kägises köögist söögisaali veerev tuttav hääl. „Minuga oleks seal metsa all kõvasti siiberdamist olnud.“\n„Muidugi,“ nõustus Vasar. „Me lähme niikuinii veel tema juurde ka. Seal saame siis natuke… Jah.“\n„Ei, kurb, jah. Nii ei tahaks küll lõpetada,“ sõnas Soomaa oma katkeval häälel ja köhis röginal, kael peenike isegi paksu salli mähitult, „nagu kallis nimekaimuke, oi-jah.“\n„Oota, mis kurat, mida kuradit nüüd, kuulge!“ tõstis Ringmaa häält ja lajatas peo lauale, aga keegi ei saanud seda näha ega kuulda – õhku ahmides hakkas ta köögi suunas taaruma.\n„Aga noh, pole meil kellelgi pääsu. Nagu näete, on mulgi kuri plaan varsti minna, nii et kel midagi andmata või ütlemata jäi, siis saatke minuga järele.“\nKööki kostis sunnitud naeru. Ringmaa sai kapist leitud köömneviinalt korgi maha ja jõi pudeli ühe soojaga tühjaks, vajudes samal ajal, selg vastu sedasama kappi, istuli. Kui pudel köögi teises otsas kildudeks prahvatas, ei katkenud söögisaali jutukumin ja keegi ei tulnud uksele uurima, mis juhtus. Lisaks lõualt nõrgunud viinale hakkas parketile tilkuma kuumi pisaraid.\n„Vähemalt läks ilm ilusaks.“\n„Liigagi!“ kurtis Soomaa. „Nii ere valgus, teeb silmadele haiget.“\n„Kas hakkame siis minema?“ uuris Alasi kööki astudes.\nTema järel valgus sinna kogu seltskond, teiste seas neiu, kes pärast käekotis sobramist Arturile võtme ulatas. Ringmaa tundis pudeliavajaga võtmehoidja, Ehlvesti kingituse, kohe ära – see oli tema maja võti, tema isa maja!\n„Te ei tulegi?“\n„Mina juba jätsin hüvasti,“ raputas tüdruk pead ja lisas Alasi kerkivaid kulme nähes: „Lasime signaali, kui majast mööda sõitsime.“ Kuna kulmud kerkisid seepeale veel kõrgemale, kähvas neiu juba ärritunult: „Ma ei taha sinna minna.“\n„Jaa, me ootame siin,“ nõustus noormees talle kätt õlale pannes.\nRingmaa ajas ennast äginal püsti, viin oli kohale jõudnud. Alles nüüd, seda häält kuuldes ja lähemale liibates, silmad pilukil, tundis ta ära omaenda tütre. Paartuhat päeva edasi lükata, et homme sõidan külla, homme kohtume, see pole mingi asi, läheb nagu vilksti. Ometi saab selle ajaga 12-aastasest plikatirtsust abiturient – noor naine, kellele ta oli vahel harva kirjutanud ja helistanud. Täiesti teistsugune ja täpselt seesama Kristi, keda ta mäletas. Samad naerulohud, isegi kui ta ainult viisakusest naeratas, ja sama sünnimärgike paremal põsel, ja ema pruunid silmad. Ta sirutas käe, et tüdruku pead silitada, aga peo all ei paindunud mitte üks karv – juuksed olid teravad nagu riiv. Ehmunult tagasi põrkudes nägi ta, et need imepeened keeled olid läbi naha ja liha lõiganud. Veri nõrgus mööda rannet alla, imbus kampsuni varrukasse ja tilkus põrandale, kuigi sedagi ei saanud keegi näha ega kuulda – nii nagu ta enese külm käsi ei tundnud valu.\n„Noh, paistab, et õhk on puhas,“ pomises akna all seisev poiss, hüppas paari tantsiskleva sammuga neiuni ja toimetas oma käe sedapuhku ta tagumikule. „Mis me nüüd siis teeme?“\nRingmaa tahtis naga täpselt samal kombel üllatada, aga raevukas jalahoop ei kohanud inimest, vaid kivi, ega jõudnud tardunud riidevoltidest kaugemale. Seekord tundis ta koos raksakaga ka valu, räntsatas maha ja oigas pimekurtidele.\n„Mh, jobu. Lähme siis uisutama või?“\n„Lähme-lähme,“ lubas poiss tüdinult ja hakkas tüdrukut esikusse tirima.\nRingmaa rabas tütre jalast ja lohises libedal põrandal, seejuures ei vedanud teda niivõrd jalg kui edasi-tagasi kiikuv püksisäär. Elavad olid nagu elevandid, ta ei saanud nende kurssi väärata. Nende nahk ei võinud tema sõrmede all vetruda ning nende ihukarvad torkaksid nõeltena – tema jaoks olid need kõigutamatud kivikujud… surnud.\n„Mis majaga teed?“ uuris poiss pakiruumist uiske otsides, sellal kui tütre kannul mõisa trepist alla veerenud isa oiates roideid masseeris ja siis edasi roomas.\n„Õppemaksuks teen,“ vastas Kristi kõhklematult. „Roopas ma küll elada ei taha, isegi suvel.“\n„Noo! Kus siis sina elada tahaks?“ aasis poiss ja ajas huuled torru: „Eu-roopas?“\nNad läksid purdele, Ringmaa nende järel, ja sidusid uisud jalga.\n„Ilgelt krobeline,“ vangutas poiss pead, aga tegi sellegipoolest ühe üsna kiire ringi. „Tule-tule!“ Ta pööras ümber, napsas Kristi käe ja hakkas teda, selg ees, juhtima.\n„Ääh, mu müts!“ kiljatas viimane ning kui ta sõidu pealt kummardas, välkus Ringmaa nina ees sada tuhat päikse käes küütlevat kuldset noatera.\nTa kiirustas edasi, et mitte ringiratast tiirutavate planeetide orbiidile jääda, ja jäi paksu ümmarguse jääkaane keskele seisma.\n„Kuule,“ uuris tagurpidi uisutav minutiosuti kobavama sammuga seierilt, „mis su isaga juhtus üldse?“\n„Mardiga,“ parandas tunniosuti. „Läks ükspäev kodust välja, aga selle asemel et oma tavalisele ringile minna, pööras millegipärast siiapoole. Kolas mõisas. See naine, Silja, oli ise korraks poodi läinud, uks oli lahti. Jõi ja laamendas siin. Kabelis käis. Siis tuli jälle majja tagasi. Lõhkus ja…“\n„Ei tea. Psühhoos. Me leidsime ta päeviku ja seal oli viimane jutt, et ta pole nädalate kaupa magada saanud. Jälgede järgi vaadati, et roomas majast välja ja uputas ennast ära, siia tiiki. Et enesetapp, arvas uurija. Miks ta muidu nii õhukesele jääle ronis? Nädala eest oli siin peaaegu kevad juba, enne seda suurt külmalainet.“\n„Oot, siiasamma uppus?“ kohkus poiss. „Siia, kus me praegu uisutame?“\n„Jep. Muidu ma poleks palunud sul uiske kaasa võtta.“\n„Ai, külm, Kristi, külm. Jääkuninganna.“\n„Phh, sa ei tea pooli asju.“\nRingmaa avas noorte juttu kuulates vaevaga oma kokku kleepunud silmad. Tiigil polnud peale tema kedagi ja mõisa ees ei paistnud isegi Silja autot. Päike paistis palju palavamalt kui enne. Käsi taskust sikutades puutusid külmavarju pugenud sõrmed vastu koduvõtme teravaid hambaid.\nSamal hetkel kärgatas vali raksakas.\nJalgealune andis järele.


Kiirlaen sularahas – kas sularahas saab laenu? Kust ja kuidas?\nKiirlaen sularahas - võimalik?\nOtsid laenu, aga ei taha, et laenusumma konto väljavõttes kajastuks? Sularahas kiirlaen võib olla õige väljapääs. Loe siit lähemalt, kust saada kiirlaenu sularahas ning millal on see mõistlik otsus.\nLeia endale sobiv kiirlaen\nValitud 8657 korda\n4.4Loe 22 arvustust\nTüüpnäide: Credit24 pakub krediiti Krediidikonto (krediidiliin) limiidi alusel. 1000€ laenamisel 12 kuuks, fikseeritud intressimääraga 24% aastas on KKM 27.24% (maksimum KKM/max. APR 60,96%) aastas, tagasimaksete summa 1135€ ning kogusumma 1135€. Tagasimakseperiood vahemikus 3 kuni 60 kuud.\nValitud 4871 korda\n4.2Loe 27 arvustust\nTüüpnäide: Krediidi kulukuse maksimaalne määr on 61,51% aastas järgmistel näidistingimustel: laenulimiit 2000 €, krediidi tagasimaksmiseks ja krediidi kogukulu kandmiseks tehtavate maksete kogusumma 2529,86 €, fikseeritud aastaintress 48,91%. Maksimaalne KKM: 61,79 %, minimaalne periood: 3 kuud, maksimaalne periood: 99 kuud.\nValitud 4153 korda\nValitud 10281 korda\nLaenuintress alates 1,4% kuus\nKuni 1500€ konto väljavõtteta\nVastus laenutaotlusele KOHE\n4.1Loe 11 arvustust\nValitud 5476 korda\n4.5Loe 15 arvustust\nKrediidi kulukuse määr on 48,44% aastas järgmistel näidistingimustel: krediidiliin 1000 €, kontohaldustasu 0€/kuus, tarbija poolt makstav kogusumma ja tagasimaksete summa 1227,21 €, fikseeritud intressimäär aastas 39,60%.\nValitud 5607 korda\n4.5Loe 16 arvustust\nTüüpnäide: 2000 € laenamisel tähtajaga 24 kuud, fikseeritud intressimäär 40,04 %, krediidi kulukuse määr 49,00 %, lepingutasu 0 €, tagasimaksete summa 2997,35 € ja tarbija poolt makstav kogusumma 2997,35 €.\nValitud 4530 korda\n4.0Loe 12 arvustust\nValitud 5224 korda\nKiirlaen sularahas - kellele ja kuidas?\nMille poolest sularahalaen erineb?\nSularahas laenu tagasimaksmine\nMida tähendab "kiirlaen palgatõendita"?\nLaen ilma konto väljavõtteta - müüt?\nKokkuvõtteks: mida meeles pidada?\n1. Kiirlaen sularahas - kellele j...\n2. Mille poolest sularahalaen eri...\n3. Sularahas laenu tagasimaksmine\n4. Laenud ilma palgatõendita\n5. Mida tähendab "kiirlaen palgat...\n6. Laen ilma konto väljavõtteta -...\n7. Kokkuvõtteks: mida meeles pidada?\nKiirlaen sularahas – kellele ja kuidas?\nSularahas kiirlaen on üsna populaarne laenutoode – nagu nimigi viitab on tegemist tavalise kiirlaenuga, mis väljastatakse sularahas, mitte pangakontole.\nSularahas kiirlaenude peamine eelis on nende konfidentsiaalsus. Kuna laenusumma antakse sularahas, ei jää sellest arvelduskontole jälge ning seega on see eelistatud just nende seas, kes näiteks kardavad, et kiirlaenu võtmine võib neid kuidagi panna panga silmis “musta nimekirja”.\nSeega, kui sul on mõttes lähiaastate jooksul võtta pangast laenu, ent vajad parasjagu väikest laenu, siis võid kaaluda just seda diskreetset laenuvarianti.\nSularahas kiirlaene väljastavad üksnes mõned üksikud kiirlaenufirmad – seda ei tee kaugeltki kõik. Kui sa tahad aga saada sularahas laenu, siis võid kaaluda neid kolme kiirlaenufirmat, kelle valikus on kiirlaenud, mida väljastatakse nii sularahas kui ka pangakontole.\nSularahas kiirlaenud on nagu tavalised kiirlaenud – laenu taotlemine toimub täpselt samamoodi ning ka laenu saamise tingimused on samad. Ainus, mis erineb, on see, kuidas laenuraha kätte saad.\nLaenu taotlemiseks tuleb täita taotlus laenuandja kodulehel. Smsraha ja Smsmoney korral saad taotluse teha ka Maximas, mis muudab toimingu sedavõrd hõlpsamaks, kui Maxima on juhtumisi sinu kodupood.\nLaenutaotluse tegemisel saad valida, kuidas sulle laenusumma väljastatakse: kas arvelduskontole või sularahas.\nKui soovid saada kiirlaenu sularahas, siis väljastatakse rahasumma Omniva postkontoris rahakaardi näol. Pärast positiivse laenuotsuse saamist saadetakse sulle Omnivast teade, et sinu nimele on rahakaart ning selle kätte saamiseks pead pöörduma postkontorisse isikut tõendava dokumendiga.\n2021 – Kas sularahalaen on enam võimalik?\nLaenureeglid on muutunud. Kuna sularahalaenud on tülikad ja paljudel inimestel pole selle järgi vajadust, ei anna peaaegu ükski Eesti laenufirma enam laenu sularahas. 2021 on sisuliselt võimatu laenata ilma pangakontot omamata.\nKui sul on vaja laenu, võid pigem leida krediidikontosid – nende vahendusel saad iga hetk raha juurde laenata. Küll aga ei tasu enam eriti loota sularahalaenudele.\nLeia siit krediidikonto\nSularahas laenu saab tagasi maksta samuti sularahas Omniva postkontoris.\nTagasimakse tingimused sõltuvad laenust – Ferratumi sularahas kiirlaenu puhul tuleb laenusumma tasuda tagasi ühekorraga ja 30 päeva pärast, samas kui Smsraha.ee ja Smsmoney.ee kiirlaenude korral on tagasimakse perioodid pisut paindlikumad (seda ka peamiselt asjaolu tõttu, et laenu saab võtta kuni 1000 eurot).\nKui valid pikema tagasimakseperioodi, peaksid arvestama sellega, et sularahas tagasimaksete tegemine on pisut ebameeldivam, kuna pead iga kuu tõttama postkontorisse, samas kui arvelduskontole ülekande tegemine võtab vaid mõne hetke.\nKui sinu jaoks on aga privaatsus äärmiselt oluline või sa ei saa näiteks lihtsalt kasutada oma arvelduskontot mingil põhjusel, on sularahas laen hea valik, mis aitab väikese rahamure lahendada.\nEsmalt tuleks rõhutada kohe ühte: ilma palgatõendita väljastatavad laenud ei tähenda, et tegemist on laenudega, mida antakse ilma sissetuleku tõestuseta ehk teisisõnu: ilma sissetulekuta ei saa laenu!\nLaenu puhul ei ole tegemist tasuta rahaga, tegemist on kohustusega, mida ei tohi võtta kergekäeliselt.\nIsegi, kui laenu tagasimaksed hakkavad alles järgmisel kuul, võid sa kindel olla, et see tagasimakseaeg jõuab kätte varem kui sa oodatagi jõuad ning probleemid tekivad kiiresti.\nEi ole sugugi harv juhus, kus võetakse näiteks 200 eurot laenu, arvates, et järgmine kuu ei ole mingi probleem tasuda sellest näiteks 100 eurot. Kui sul ei ole aga momendil võimalik välja käia 100 eurot lisakulutuseks, siis kas sa saad olla 200% kindel, et sa saad seda teha järgmine kuu?\nSa ei saa jääda lootma palgatõusule ega mõnele tehtud tööle – alati võib juhtuda, et oodatud palgatõusu või boonust ei laeku, tehtud töö eest makstakse hiljem jne.\nSeega võib esialgu väikesena tundunud 200 eurot paisuda väga suureks ning tuua kaasa maksehäired, inkassonõude ja kohtuasja.\nMida tähendab “kiirlaen palgatõendita”?\nSee on termin, mis võib esialgu ajada üsna segadusse, kuna näib nagu laenu saamiseks ei peaks tõestama sissetulekut. Nii see aga ei ole.\nPalgatõendita laen tähendab, et tegemist on laenuga, mille saamiseks ei pea küsima eraldi oma töökohast palgatõendit ehk teatud raamatupidamisdokumenti, mis tõestaks detailselt palga suurust.\nPalgatõendiga laenud on tavaliselt pangalaenud ning seda võidakse nõuda siis, kui soovid taotleda pangast kodulaenu.\nKiirlaen ilma palgatõendita on täiesti tavapärane laen ning tavaliselt ei ole kiirlaenude ja väikelaenude saamiseks mitte kunagi vaja palgatõendit – piisab üksnes konto väljavõttest.\nLaen ilma konto väljavõtteta – müüt?\nEesti seadused on viimaste aastatega üritanud muuta laenuturu tunduvalt turvalisemaks, selleks, et vältida võlgnevusi ja maksehäirete tekkimisest.\nKui sa näed kunagi kuskil pakkumist, kus väidetakse, et saad laenu ilma konto väljavõtteta, peaksid sa suhtuma sellesse väga skeptiliselt!\nAinsad kohad, kust sa saad laenu ilma, et peaksid oma sissetulekut kuidagi tõestama, on pandimajad.\nIsegi, kui sa taotled tavalist tagatisega laenu, pead sa tõestama, et sul on sissetulek ning seega tuleb reeglina näidata viimase 6 kuu väljavõtet.\nSee reegel kehtib ka ühisrahastusplatvormidele, seega ei saa ilma konto väljavõtteta laenata isegi eraisikutelt, kui sa just ei laena sõbralt või tuttavalt. Laenuplatvormide kaudu selline asi aga kõne alla ei tule.\nEesti Vabariigi krediidiandjate- ja vahendajate seaduse kohaselt peab krediidiandja lähtuma vastutustundliku laenamise põhimõttest ning seega alati kontrollima laenutaotleja maksevõimekust.\nSee tähendab, et sa peaksid jälgima ühte kuldset põhimõtet: kui keegi pakub sulle laenu ilma konto väljavõtteta, võib tegemist olla pettusega!\nÄra usu mitte mingil juhul portaale või kuulutusi, kus sulle lubatakse laenu anda ilma igasuguse sissetulekutõendita. Selliseid laene ei saa legitiimselt eksisteerida ning tegemist on igal juhul seadusevastase tegevusega!\nTurvaliseks ja probleemivabaks laenamiseks pea meeles järgnevat:\nPalgatõend on raamatupidamisdokument, mida võib nõuda pank suure laenu taotlemisel.\nKiirlaenud on ilma palgatõendita laenud.\nIlma sissetulekuta antavaid laene ei ole olemas.\nLaenu saamiseks peab alati esitama konto väljavõtte.\nIlma sissetulekuta ja konto väljavõtet esitamata saab raha üksnes pandimajast.\nKui oled aga kiirlaenu võtmas, siis võrdle kindlasti erinevate kiirlaenude tingimusi ja kulukust, kuna hinnavahe võib vahel küündida lausa sadadesse eurodesse!


Ylle Rajasaar: plekist, asfaldist ja (veri)punaseks ehk möödasõit ei ole möödapääsmatu! - Arvamus - sõbranna.ee\nYlle Rajasaar: plekist, asfaldist ja (veri)punaseks ehk möödasõit ei ole möödapääsmatu!\n28. märts 2016, 14:45\nAccelerista vastutav toimetaja Ylle Rajasaar\nPühapäeval, 27. märtsil sõitis Haljalas teelt välja Audi. Juht ja kaassõitja said vigastada ja viidi haiglasse. Autos kaasa sõitnud 28-aastane naine suri haiglas päev hiljem. Rakvere politseijaoskonna patrullitalituse juht Reigo Loginov tuletab kõigile meelde, et möödasõit ei ole möödapääsmatu manööver.\nKui pikk peab olema laibarida, et me hakkaks mõistma inimelu tegelikku väärtust? Mitu tonni liha ja soolikaid tuleb teedele maha määrida, enne, kui jõuab kohale, et sina ise oled kõige nõrgem lüli rooli ja istme vahel? Sina ise vastutad? Või jõuab see kohale alles siis, kui «sekundi murdosa, mis muutis elu» sind ennast tabab?\nÄra istu rooli, kui sa selle asemel tahad Facebookis istuda. Ära istu rooli, kui sa selle asemel tahad kauni daamiga meeldivat vestlust arendada. Ära istu rooli, kui su silmanägemine on nii sitt, et sa ei näe lugeda valgel taustal punase ringiga ümber veetud suuri musti numbreid teeserval! Ära istu rooli, kui su jalg lööb krampi kohe, kui gaasipedaali näed. Ära istu rooli, kui su kinnisideeks on lihtsalt kõigist mööda kimada. Ära istu rooli, kui sa arvad, et sina oledki maailma kunn.\nSa ei ole. Sa oled enesekeskne, hoolimatu, ajulage! See, et sa tead, kus on rool ja gaasipedaal, ei muuda fakti, et nüüd oled sa mõrtsukas. Selles loos oled sa kõige lihtlabasem mõrtsukas, mis iganes sa ka sekundi murdosa enne seda olid – näitleja, ärihai, startupper või Uberi taksojuht. Nüüd oled sa mõrtsukas. Isegi siis, kui sa vangis oma aja ära istud või heade advokaatide toel pääsed vaid hoiatusega – sa oled mõrtsukas. Ja pead selle teadmisega elama isikliku ajaarvamise lõpuni.\nSina, kes sa seda lugu siin praegu loed, ja mõtled, mis toimetajal arus on, et ta nii hullult näkku lajatab – kurb on, õudne on! Üks elu jäi üldse elamata, üks läheb tõenäoliselt vangi; neid, keda see kõik mõjutab, on märksa rohkem, kui esmapilgul arvata võiks.\nKepil on alati kaks otsa. Märgatud idiootsus teeb meist kaasosalised, kui me probleemiga tegelemise jätame kellegi imaginaarse – olgu siis Jumala või «riik on kohustatud» – retoorika õlgadele. Möödasõit märkamatuse tähenduses ei ole möödapääsmatu manööver. Mis pidi me siis seekord ära teeme? Kas teeme ära ja hakkame päriselt ka hoolima või teeme ära ja koristame igal kevadel soolikad tee pealt kokku ja kirume, et alles sai ju koristustalguid peetud…\nMina, Ylle, kes ma seda kommi kirjutan, olen olnud mõlemal pool rindejoont. Idioodina ja ellujääjana. See viimane sekundi murdosa muutis ülejäänud ajaarvamist. Möödasõit metafoorina ei kuulu ammu enam mu eneseõigustuse atribuutikasse: ma ei sõida mööda. Liikluses – jah, kui olud sobivad ja ma ei kujuta endast kellelegi ohtu.


Kõik segased inimesed lõpetavad ükskord lennunduses\nVastab lennuameti peadirektori kohusetäitja Eduard Tüür\nEsiteks sai minu tööots Estonian Airis otsa seoses struktuuriüksuse likvideerimisega.\nNagu on öelnud üks maailma tuntud lennuspetsialist, kõik segased inimesed lõpetavad lennunduses ja kui nad on sinna sattunud, ei saa nad sealt enam välja. Seda pean ma küll tunnistama, et valdkond on äärmiselt paeluv.\nKui rääkida lennundusterminites, siis ma soostusin selle surmasõlmega.\nMinu arvates on lennuametis selle lühikese aja jooksul jõutud ära teha väga palju tööd. Eriti palju tehti ära siis, kui ametit juhtis Mati Sõrmus. Sel ajal töötati välja lennundusseadus ja lennunduskontseptsioon.\nMis puutub lennuohutuse tasemesse, siis ütleksin selle kohta nii, et kui võrrelda üldist ohutust lennunduse omaga, on viimane väga turvaline.\nLähinädalatel läheb suurem jõud ameti restruktureerimisele ning uue lennunduskontseptsiooni väljatöötamisele. Praegu kehtiv lennunduskontseptsioon on koostatud kolm aastat tagasi ning tema aeg saab käesoleval aastal täis.\nMe loodame selle 15. aprilliks valmis saada. Kontseptsiooni koostamisel on oluline aru saada, et Eesti lennundus ei koosne ainult lennuvahenditest, vaid ka lennujaaamadest ja õhuruumist, mis peavad olema turvalised ja atraktiivsed. See loob omakorda paremad tingimused kommertsstruktuuridele siin tegutsemiseks.\nRestruktureerimise käigus eraldatakse lennuametist osakond, mis tegeleb lennujuhtimisega ning luuakse uus riigiettevõte Eesti lennuliiklusteenistuse keskus.\nLennuliiklusteenistuse keskus erineb lennuametist juba selle poolest, et finantseerimisalused on teised.\nNäiteks kui lennuameti eelarve on selleks aastaks kinnitatud ligi kolm miljonit krooni, siis loodava ettevõtte finantseerimine hakkab toimuma navigatsioonitasudest tulevast summast.\nRahvusvaheliselt on sätestatud, et navigatsioonist kogutavad tasud tuleb suunata lennuliikluse tagamiseks ja selle arendamiseks. Käesolevaks aastaks on planeeritud maksudest koguda ligi sada miljonit krooni.\nLennuametis järelejäävatest osakondadest saab kaalukaimaks lennuohutusega tegelev osakond ning lennunduspoliitika osakond. Viimane on tähtis eelkõige rahvusvaheliste lepingute sõlmimise seisukohast.\nPraegu on Estonian Airiga selles suhtes kõik korras ning neil on üks kokku üheksast välja antud lennunduslitsentsist.\nLitsentsiprobleem, mida te mainisite, oli tõesti päevakorras just siis, kui ma Estonian Airis töötasin. Ma ei nimetaks seda küsimust problemaatiliseks. Mõningad puudused, mis raskendasid litsentsi rahumeelset saamist, küll olid, kuid need said kõrvaldatud.\nTegu oli vaid formaalsustega ning see oli seotud konkreetsete struktuuriüksustega. Näiteks ei olnud olemas konkreetseid ametikohti ning korralikult välja toodud need struktuurid, mis peavad lennuohutust tagama. Tegelikult aga lennuohutusalane töö käis ning ohutus oli tagatud.\nLitsentsi kasutavad hetkel aktiivselt Estonian Air ja Eesti lennukompanii. Aktiivselt tegutseb ka firma Enimex, kuid seda väljaspool Eestit.\nKõige rohkem on koostööd tehtud Soome, Rootsi ja Norraga. Me oleme nendelt saanud koolitusalast abi ning oskusteavet mõningate kontseptuaalsete küsimuste lahendamisel. Näiteks lennuameti struktuuride loomisel 1990. aastal võeti eeskuju just Põhjamaade kogemustest.\nOluline on kogemuste vahetamine ja edasine koostöö ka kolme Balti riigi lennundusspetsialistide vahel, mis vajab tulevikus parandamist.\nSiin hakkab tekkima täiesti omaette probleemide ring. Turusituatsioon ei soosi praegusel hetkel eriti kooli tööd. Lähitulevikus on oluline panna paika, kui palju meil lennundusspetsialiste vaja on. Selge on ka see, et kusagil on kriitiline mass spetsialiste, alla mille ei tasu kooli üleval pidada. Samas ei ole spetsialistide järele ilmselt piisavat tellimust.\nSeega tuleb siin tulevikku silmas pidades vastu võtta põhimõttelised otsused, kas ta peab olema akadeemilise suunaga või mitte. Samas on selge, et riigil peab selline koolituskeskus olemas olema. Maksumaksja seisukohalt on ebaõiglane üleval pidada ebaefektiivset struktuuri.\nHetkel õpib seal kusagil 60 inimest ning sama palju on ka selle kooli lõpetanuid.\nTäiesti klass omaette on muidugi Tallinna lennuväli. Heas korras on kõik kuus tegevussertifikaadi saanud lennujaama.\nSelleks, et võtta kõik lennuväljad kasutusele lennujaamadena, tuleks teha tohutuid investeeringuid. Näiteks võiks Tartu Raadi lennuvälja kasutusele võtta, kuid see nõuab head äriideed.\nSelles suhtes läheb asi aina paremaks. Kindlasti annab suure tõuke sellele peatselt tööle hakkav lennuliiklusteeninduse keskus.\nOma panuse Eesti õhuruumi kasutamisele on kind-lasti andnud peale Eesti taasiseseisvumist Soome kontrolli all oleva õhuruumi kasutamine.\nSee omakorda tähendab, et lennukompaniid, kes varem kasutasid Soome õhuruumi, lendavad nüüd üle Eesti, sest see tee on lühem. Selle eest maksavad nad meile aga navigatsioonimakse.