EMK Pärnu Agape Kogudus – 100 – Koduteel\n15. juulil 1921 pidas Karl Kuum viimase koosoleku Tapal oma kodus Pärna tn 9. Sama aasta 20. juulil sõitis ta Pärnu, kus pidas seitse koosolekut. Jumal õnnistas neid ja paljud said oma südamesse Jumala lapse tunnistuse. 27.–31. juulil 1921 oli Haapsalus esimene Eesti Piiskopliku Metodisti Kiriku Konverents. Pärnu usklikud olid saatnud konverentsile palve, et keegi võiks alustada Pärnus koguduse tööd ja esitasid selleks Karl Kuuma kandidatuuri. Ettepanek läks läbi ja piiskop John Louis Nuelsen andis selleks loa.\n24. augustil 1921 sõitis Karl Kuum oma uuele tööpostile Pärnu, kus ta pidas koosolekuid peaaegu iga päev. Jumal õnnistas ta tööd ja 30. augustil 1921 asutas Karl Kuum vend August Kiinvaldti korteris koguduse, täpsemalt Eestimaa Piiskopliku Methodisti koguduse Pärnu osakonna, kus valiti ajutine nõukogu ja eestseisus. Karl Kuum sai koguduse esimeseks õpetajaks, nagu tollal seda ametikohta nimetati.\nKindlasti võib Karl Kuuma kõige helgemaks mälestuseks seoses Pärnuga pidada tema poja, tollal 22aastase Aleksandri usule tulekut 27. detsembril 1921. Aleksander Kuum, kellest sai hilisem EMK superintendent, meenutab juhtunut järgmiselt:\nÜhel hommikul, kui pärast väljas viibitud ööd tulin koju, võisin märgata, et ka mu vanemad polnud puhanud. Isa oli tõsisem kui kunagi varem ja ema silmad olid pisaraist niisked. Nad ütlesid: „Täna öösel palusime sinu eest Jumalat, nii nagu me veel kunagi palunud ei ole. Sa tead, kuidas me sind armastame, ja just sellepärast palusime, et Jumal, kui Ta muidu sind päästa ei saa, võtaks sult ühe käe, jala või silma, nagu see Piiblis on kirjutatud. Sest parem on sul vigasena taeva saada kui tervena hukka minna.”\nTol ajal elas Pärnu kogudus üle ilusaid ärkamisi. Jõulu viimasel pühal oli noorte koosolek, kus mitmed oma elu Jumalale tõotasid. Nad olid õnnelikud, laulsid ja kiitsid Jumalat. Ainult Aleksander tundis end üksikuna ja mahajäetuna. Tema südames oli torm. Seda tormi märkas ka ta isa, kes tuli teda magama kutsuma. Torm kestis kuni kella viieni öösel, kui Aleksander langes otsustavalt põlvedele ja palus vanemate juuresolekul: „Jumal, kui Sa oled olemas, siis ilmuta ennast ka mulle. Ja kui Sa teistele oled rahu andnud, siis kingi seda ka minule!“ Jumal kuulis neid palveid.\nSuur võis olla isa rõõm, kui poeg Aleksander oli esimeste leerilaste seas koos Voldemar Ojassoniga (pärast eestistamist Valdo Ojassoo). Hiljem täitsid mõlemad Eesti Metodisti Kiriku superintendendi ametikohustusi: Valdo Ojassoo (1956–1962) ja Aleksander Kuum (1962–1974, 1978–1979).\nEsimesed Pärnu koguduse leerilapsed (16.07.1922). Vasakult poeg Aleksander, Ann Harjakas, isa Karl Kuum, Hilda Kotser ja Voldemar Ojasson (Valdo Ojassoo).\nKarl Kuum teenis Pärnu kogudust aastail 1921–1924, kuigi ta polnud veel ametlikult vanemaks ordineeritud.\nEsimene ametlik palvekiri Eestimaa PM Koguduse Pärnu osakonna asutamiseks aadressil Possieti tn 16 esitati Karl Kuuma poolt superintendent Martin Prikase nimele 17. jaanuaril 1922. Superintendent Martin Prikask edastas selle 12 isiku poolt allkirjastatud taotluse Viljandi-Pärnu Rahukogule 26. jaanuaril 1922. Kahjuks lükati esimene koguduse registreerimise taotlus Rahukogu kohtuistungil tagasi (13. veebr 1922), sest koguduse asutajaliikmete allkirjad olid notariaalselt kinnitamata, põhikiri ei olnud esitatud kahes eksemplaris ja sellel puudusid eestseisuse allkirjad.\nArvestades eelpoolnimetatud nõuetega, esitas superintendent Martin Prikask Viljandi-Pärnu Rahukogule teise palvekirja koos kaaskirjaga, milles koguduse asutajaliikmete nimed olid notari poolt kinnitatud 4. aprillil 1922. Riigiarhiivist saadud andmete põhjal olid Pärnu osakonna neliteist esimest liiget järgmised: Karl ja Aleksander Kuum, August ja Marie Kiinvaldt, Jüri ja Ella Ojakäär, Edkar Bosch, August Wilken, Selma Kider, Riina Reimann, Helene Aruksaar, Anna Raud, Voldemar Ojasson ja Anna Stauden. Aega võttis, kuid lõpuks palve rahuldati ja 11. juunil 1923 registreeriti ametlikult Eestimaa Piiskopliku Methodisti koguduse Pärnu osakond Viljandi-Pärnu Rahukogu administratiivosakonna poolt Rahukogu Seltside ja Ühisuste registrisse nr 1131 all (Riigi Teataja lisa nr 96, 20. juulil 1923).\nPärnu metodisti koguduse karjased läbi aegade:\nTõnu Kuusemaa 1988–2021\nArdi Leerima aastast 2013\nMälestused teenimisest Pärnu koguduse karjasena\nMetodisti Kiriku emeriitpastor Laas Helde mälestused on koostatud küsitluse põhjal, mis toimus 12. detsembril 1997. Laas Helde töötas Pärnu metodisti koguduse pastorina aastatel 1967–1983. Tema mälestused hõlmavad peamiselt 1970. aastaid.\nKoguduses oli naiste ülekaal. Alguses oli see enam vanade kogudus (suurem osa 50aastased ja vanemad). Liikmete hulgas peamiselt töölised ja pensionärid. Hiljem kogudus noorenes võib-olla paarikümne aasta võrra, keskmine vanus võis hiljem olla 40 aasta ümber. 1970. aastate esimesel poolel tärkas noorteliikumine ja koolinoored tulid kogudusse, Pärnus ei olnud ühtki keskkooli, kust meil ei oleks olnud kuulajaid või aktiivseid liikmeid. Jumalateenistused toimusid pühapäeviti kaks korda, hommikul ja õhtul, siis oli saal alati rahvast täis; ning kaks korda nädala sees. Meie koguduses olid aktiivsemad just eriti koolinoored, kes korraldasid näiteks neljapäeviti muusikalisi õhtuid, mis olid sisustatud nii muusika kui sõnaga. Nad olid väga aktiivsed saatma välja kutseid, kutsusid bussides inimesi jumalateenistustele, panid kutseid postkastidesse jne. 1970. aastate teisel poolel asutasid noored koguduseliikmed vaimuliku raamatukogu tol ajal põrandaaluseid teid pidi liikuvast vaimulikust kirjandusest (enamik masinkirjas tipitud).\nKoguduse õhkkond oli vastuoluline. Liikmeskonnas oli esindajaid päritoluga kõikidest usuliikumistest tolleaegses Eestis, igaüks tõi endaga midagi kaasa ja arvas, et ka metodisti koguduses peaks olema nii, nagu nemad olid varem oma endises koguduses harjunud. Ebakõlad tekkisidki rohkem erinevate traditsioonide pinnal, vähem õpetuslikul pinnal. See oli selle koguduse õnnetus ja õnnistus, sest käis palju külalisvendi, kes sõnaga teenisid. See aitas tasandada neid „teravaid nukke“ ja ületada lõhesid koguduses. Samal ajal kogudus ei vähenenud ja jumalateenistustest osavõtjate arv kasvas. Esialgu käis külas rohkem vanema põlvkonna jutlustajaid ja evangeliste. 1970. aastate keskpaiku, kui algasid ansambel „Sela“ külaskäigud, hakkasid tulema kirikusse noored, vanemaid jäi vähemaks, sest neile ei meeldinud eriti noortemuusika ja esinemislaad. Toimus n-ö põlvkondade vahetus. Siiski peab vanemate koguduseliikmete ees mütsi maha võtma. Nad ei kritiseerinud kunagi noori, vaid võtsid neid avasüli vastu. Palvela ei mahutanud sageli kõiki osa võtta soovijaid, osa pidi jääma välja kuulama.\nRiigivõimud tundsid kõrgendatud huvi minu isiku ja koguduse töö vastu (näiteks linna täitevkomitee, parteikomitee, komsomolikomitee, julgeolekukomitee töötajad). Nendega tuli suhelda – üks mees käis igal pühapäeval jumalateenistusel, hiljem ka neljapäevastel noorteteenistustel, ühel korral kukkus tal põuest välja magnetofon. Mind kutsuti 70. aastate teisel poolel, kui noortetöö läks eriti hoogsaks, igal nädalal välja. Nõuti selgitust, mida jutluses tähendas üks või teine lause, üks või teine sõna; andmeid „Sela“ liikmete kohta. Käisin isegi administratiivkomisjonis, kus määrati 50 rubla trahvi (tol ajal kõrgeim administratiivkaristuse määr) ja ähvardati, et kui asjad ei parane, läheb asi kohtusse. Kuna ametlikult oli usuvabadus, pidid võimud meid sallima. Külaliste suhtes tehti kitsendusi. Neil ei lubatud kantslist kõnelda. Võisid ainult oma pingist tervituse öelda. Sellele keelule ma kuigi tihti ei allunud, seetõttu ka sagedased väljakutsed võimude ette. Väliskülaliste puhul öeldi julgeolekust: teie vastutate nende eest. Mina vastu: Mina vastutan selle eest, mida nad teevad minu majas ja kirikus, muu asja eest ma ei vastuta. Taheti saabujate nimesid, neid ma ei andnud. See jutt jäi sinnapaika. Pärnus käis üldiselt väliskülalisi harva. Neil oli võimudel kerge silma peal hoida.\nVarem oli periood, kui ei lubatud kirikuis mingeid pille mängida. Lastetööd ei olnud, see oli rangelt keelatud, samuti hoolekanne, noortetöö, osalemine kristlikes organisatsioonides jms. Kõik muud tööharud peale jumalateenistuste kirikus olid keelatud. Kirik elas sissepoole. Püüti oma elu võimude eest salajas hoida. Aruandeid esitati usuasjade volinikule ja kirikuvalitsusele koguduse liikmete arvu ja muutumise kohta. Need pidid olema täpsed, arvulised, kuid mitte nimelised. Koguduseliikmed olid siiski aktiivsed. Oli segakoor ja keelpilliorkester. Noortekogunemised toimusid 1970. aastatel ka koguduse majas Lastepargi tänaval, neid peeti lauluproovide ettekäändel. Võimude reaktsioon oli muidugi jälle väljakutsumine ja ähvardused, mõnikord ka administratiivkaristused – trahvid.\nNõukogude ajal metodisti kirikus leeriõpetust ei olnud. Laulatusi ja matuseid muidugi toimetati, haigete juures käidi kodus armulauda jagamas. Kirikusse tuldi mitmetel põhjustel: ka uudishimust, kuid enamjaolt siiski usulistel põhjustel. Ainult kombe pärast meil üldiselt ei käidud. Pärnu kogudusel tekkisid sõprussuhted 70. aastate lõpul ühe Rootsi nelipühakogudusega. Nad tulid meid misjoneerima, kuid ütlesid, et olevat avastanud: tegelikult misjoneerime hoopis meie neid.\nAlgus oli huvitav. Kuidas sai minust pastor Pärnu metodisti koguduses? Vanasti oli nõnda, et kui üks pastor soovis kirikus pensionile jääda, siis ei lastud tal enne minna, kui ta leidis endale järeltulija sellele tööle. Mulle räägiti, et kui Laas Helde kirikuvalitsusele teada andis, et soovib oma vaimulikutöö üle anda, siis küsiti temalt, kas tal on välja pakkuda inimene, kes tema asemele astuks (kogudust ei saa ju karjaseta jätta!). Vend Helde olevat siis mind nimetanud. Kiriku juhtkond pöörduski seepeale küsimusega minu poole. Kuna Jumal oli juba eelnevalt minuga sel teemal rääkinud (mitte küll konkreetselt Pärnu kogudusest, vaid karjasekutsumusest üldiselt), siis olin selleks valmis.\nÜllas Tankler, 1992.\nOmamoodi iseäralik oli tõesti see, et aastal 1983 olin ma vaid 24aastane (pikka aega oli mu mitteametlikuks tiitliks „meie noor pastor“; kahjuks ei tea enam, millal just ma sellest välja kasvasin!). Vähemalt pool kogudusest (aga kindlasti valdav osa neist, kes kohal käisid) olid aga 70 ja 90 eluaasta vahel. Vahel räägitakse hästi palju sellest, kui oluline on koguduses noortetöö (et noored on meie tulevik ja et kogudustel oleks tulevikku, tuleb noortetööle erilist tähelepanu pöörata jne). Seda kuidagi vaidlustamata tahaksin siinkohal rõhutada, kui tänulik ma selle eest olen, et võisin teenida neid rätikutega tädisid, keda siin-seal halvustavalt palveõdedeks kutsuti, kes mulle olid aga eeskujuks ja õpetajateks ning keda teenides ma kasvasin ja kujunesin.\nKui hilisemal ajal, pärast uue kirikuehituse käivitamist kandus rõhk linna ja kogukonnaga suhtlemisele ning evangeeliumi kuulutamisele neile, kelle jaoks kirik oli võõras koht, siis tegelikult ulatus see oma sügavate juurtega usuellu, mida õppisin tundma üheskoos selle vanema põlvkonna usuinimestega 80-ndatel.\nKoguduse puhul ei saa küsida, kas tema eesmärgiks on usklike inimeste vaimulik toitmine või evangeeliumi edastamine neile, kes kogudusest väljaspool. Piibellik vastus saab olla üksnes „jah“ mõlemale, mitte kas see või teine.\nÜks väike vestlus, mis leidis aset sel ajal, kui AGAPE kirikut ehitasime, on minu jaoks omandanud märgilise tähenduse kogu mu teenimistöö kohta Pärnu koguduses. Kord küsisid sakslased minult: „Miks te ehitate nii suurt kirikut nii väikese koguduse jaoks?“ Mäletan selgesti oma vastust, sest selleks polnud mul tarvis enam pikalt järele mõelda: „Me ei ehita seda enda jaoks, me ehitame seda Pärnu linnale.“ Täna ütleksin ehk: kogukonnale. Mõte sama – mitte meile, vaid inimestele, kelle keskele Jumal on meid kogudusena asetanud.\nSelle sügava arusaama tõttu kutsusime oma pühapäevakooli lapsi kõikjalt linnast (erinevalt paljudest teistest kogudustest, kes rajasid selle vaid ‘oma’ lastele). Selle arusaama tõttu juurisin koguduse kõnepruugist välja väljendid nagu „meile kõigile tuntud kirjakoht“ ja kogu rõhuasetuse ‘meie’ ja ‘nemad’ eristamisest (meie kui kristlased ja kogudus, nemad kui võõrad, uskmatud, patused). Selle tõttu korraldasime üle linna rahvusvahelist kristlikku draamafestivali, ehitasime sildu ja sidemeid asutuste, koolide ja organisatsioonidega linnas, kellel polnud mingit kontakti kirikuga. Samal põhjusel sai energiat kulutatud tohutu hulga kontsertide, näituste, koolituste ja seminaride korraldamiseks, mis selle sajandi alguses päädisid Eesti Kristliku Juhtimiskonverentsi korraldamisega.\nÜks väga isiklik ja samas oluline märkus veel. Kui olin noor, kuulsin sageli lugusid sellest, kuidas tõelised vaimulikud on nii pühendunud kogudusele, et neil „oma elu“ enam polegi. Samas jõudsid minuni ka signaalid, et sellise ideaali poole pürgimisel on nii mõnigi jäänud ilma terviklikest suhetest oma kodus ja perekonnas. Kui midagi on tõeliselt unikaalne minu karjasetöös, siis on see kindlasti tõdemus, et on võimalik üheaegselt armastada oma perekonda ja kogudust. See, kuidas mu lapsed ja abikaasa on mind armastanud, on teinud mind võimeliseks pühenduma nii Jumala riigi tööle kui kodule, neid vastandamata või üht teisele „ohvriks“ toomata.\nPärnu Agape metodisti koguduse lugu\nAasta 1921 oli esimene rahuaasta pärast Vabadussõda, mil hakati Eesti elu üles ehitama – nii ka kirikuelu korraldamine sai uue hoo. Pärnu metodisti kogudus sündis 1921. aastal õp Karl Kuuma misjonitöö tulemusena. Hiljuti juhtus mu kätte üks foto meie kogudusest, mis on tehtud 1931. aastal. Sellelt 10aastaseks saanud koguduse pildilt vaatasid vastu mehed ja naised, kelle nimesid me enam ei tea, küll aga teame me üht – nad armastasid oma Jumalat kõigest südamest.\n10-aastane Pärnu metodisti kogudus, 1931.\nNemad võisid vaid unistada sellest, et kunagi on sel kogudusel päris oma kirikuhoone ja et seesama kogudus tähistab oma 100. aastapäeva. Meie võime vaadata tagasi ja olla tänulikud Jumalale ning nendele paljudele ustavatele meestele ja naistele koguduses läbi mitme inimpõlve, kelle kaudu Jumala hea sõnum on jõudnud meieni.\nMinu mälestused selle kogudusega algavad juunist 1977, kui üks uskmatust kodust pärit noormees koges Jumala imelise armastuse puudutust, mis andis tema elule täiesti uue suuna. Kogudus käis sel ajal koos aadressil Karja 3 ning karjasena teenis kogudust Laas Helde. Mu soov oli olla tema kõrval ja aidata teda nagu oskasin. Aastal 1983 tuli meie kogudust teenima noor ja tarmukas pastor Üllas Tankler. Ka tema kõrval tahtsin seista ja teda toetada.\n1985. aastal oli enam kui pool koguduse liikmetest üle 70-aastased, keskiga seevastu oli üsna hõredalt esindatud. Ja siis oli tugev grupp ligi 30-aastaseid, keda Jumal oli kutsunud 1970-ndate teisel poolel noorte ärkamise ajal. Sama aasta koguduse aastapäeva pildilt on see hästi näha. Aasta 1985 tegi eriliseks ka piiskop Ole E. Borgeni visiit Pärnusse – ma sain tema poolt siis diakoniks ordineeritud. Varasemalt piiskoppi lihtsalt Tallinnast kaugemale ei lubatudki. See oli üks märke usuvastaste piirangute leevenemisest perestroika-ajal.\nUus aeg äratas uusi lootusi. Kui pastor Üllas Tankler läks 1987 Pärnu Täitevkomiteesse (toonane linnavalitsus) küsimusega: kas on võimalik, et meie kogudus saaks oma kiriku ehitada – ütles abilinnapea staatuses Vambo Talu kuldsed sõnad: „Aga miks ka mitte!“. Sellest sai alguse sündmusterohke saaga, mis kulmineerus Agape kiriku pühitsemisega 17. detsembril 1995.\nUue ajastu märgiks võib pidada ka asjaolu, et esimese noore pastorina EMKs avanes Üllas Tankleril lõpuks aastal 1988 võimalus minna välismaale usuteadust õppima – see välismaa oli sotsialistlik Ida-Saksamaa. Keelajad ja lubajad KGBst ei osanud aimata, et aasta hiljem langeb juba Berliini müür ning veel aasta hiljem Ida- ja Lääne-Saksamaa ühinevad. Nendel kolmel õpinguaastal vajas Üllas asendajat pastoritöös ja nõnda sai minust pastori kohusetäitja aastail 1988-91. Eesti elus oli see tormiliste muutuste aeg alates sinimustvalgest kevadest ja laulvast revolutsioonist 1988, lõpetades taasiseseisvumisega 30 aastat tagasi. Koguduse elus oli sel ajal vast märkimisväärsem uuendus, et saime hakata vabalt tegema lastetööd. Meeli Tankleri juhtimisel kasvas pühapäevakooli laste arv kiiresti paarikümnelt ligi kahesajani ning koguduse aktiivist suurem osa rakendati pühapäevakooli õpetajaiks või nende abilisteks.\nVõime olla Jumalale tänulikud uue (usu)vabaduse ajastu eest Eestis. Pea võimatu on anda lühiülevaadet sündmuste- ja teguderohketest viimastest aastakümnetest – need on aga õnneks paljudel isiklikult läbi elatud ja oma kogemustega kaetud.\nTänasel päeval on meie kogudus üks tubli osaduskond, mis hõlmab kõiki vanuserühmi. Suurem osa meie praegustest liikmetest on leidnud usu Jumalasse just viimase 30 aasta jooksul. Imeline on näha, kuidas Jumal teeb oma tööd ja järjepidevalt liitub kogudusega uusi inimesi. Me pole kogenud küll massilisi pöördumisi, aga igal aastal pühendavad oma elu Jumalale mitmed inimesed – ja nõnda me tasapisi kasvame. Jumal on meile kinkinud meie oma kirikuhoone, mille võimalused on päris suured ja seetõttu on sageli tööd rohkem kui töötegijaid. Nii me siis palvetamegi, et Jumal kingiks jätkuvalt innukaid töötegijaid.\nTõnu Kuusemaa koos abikaasa Külliga\nOleme läbi aastakümnete rõhku pannud laste- ja noortetööle. Tänagi on nad meie suur rõõm. Kõige pisemad on väikesed beebid ja suuremad lõpetavad koole. Koguduse pühapäevakoolis käib üle 20 lapse, noori on olnud teist sama palju. Kord aastas korraldab pühapäevakool kõigile linnalastele avatud suvekooli, kus ka koguduse noored kaasa aitavad. Ning noorte suve tippsündmuseks on telkimisega väljasõit. Kui tavaliselt on mitte-kristlased Eestis kiriku suhtes umbusklikud, siis just laste ja noorte kaudu on tekkinud meil hea side ka lapsevanematega. Ja kuigi neist ei saa kohe pöördunud kristlasi, on ometi üks usalduse sild loodud, mille kaudu Jumal saab jätkuvalt tegutseda.\nJumal on kutsunud meid mitte selleks, et vaid ise rõõmu tunda kristlaseks olemisest ja Jumala lähedusest, vaid et sõnumit Jeesuse päästvast armust ja armastusest teisteni edasi kanda. Meie kirik kannab nime „AGAPE“ – selle Jumala armastuse kandjad ja edasiandjad tahame me jätkuvalt olla, ka siis, kui suur juubel on peetud ja oleme astunud uude sajandisse koguduse ajaloos.\nMälestusi teenimisest Pärnu koguduse noortepastori ja abipastorina aastatel 2001-2011\nPärnu metodisti kogudus on minu kogudus olnud mitu aastakümmet. Mäletan seda kogudust sellest ajast, kui mul üldse teadlik mälu on tekkinud, ehk 1980. aastate algusest. Lapsesilmadele paistis koguduses olevat palju eakaid ja ustavaid palvetajaid. Peale on tulnud uusi põlvkondi, ehitatud on uus kirik (mis polegi enam nii uus), kogudus on muutunud väga õppimishimuliseks. Viimastel aastatel on Pärnu Agape koguduse trumbiks olnud ilmselt lastetöö. Mis kõige erilisem selle koguduse juures – soojust ja armastust olen selles koguduses igal ajastul kogenud. Pärnu kogudusse tulla on sama, kui minna koju – kohtan alati palju armastavaid pilke, käepigistusi, kallistusi, sõnu. Tunnen, et olen oodatud.\nMaire Latvala koos isaga, diakon Gennadi Ivanoviga.\nMul oli eesõigus kujuneda vaimulikuks just Pärnus. Kogesin Jumala-poolset tõmmet, aga poleks julgenud seda sõnastada, kui Üllas Tankler ei oleks küsimust tõstatanud. Ühelt poolt oli vaimuliku ametisse astumine väljakutse – olin ju vanema põlvkonna silme all siin üles kasvanud, nüüd ühtäkki pidin neile jutlustama. Kuid seda enam võin tänuga öelda, et kõige rohkem läksid mulle südamesse just vanema põlvkonna julgustavad sõnad. Soojusega mäletan ka, kuidas emeriitpastor Laas Helde ikka julgustas mind edasi minema vaimuliku kutses.\nPärnu kogudus on olnud noorte ja algajatega alati väga kannatlik, olen selle eest koguduse vanemale põlvkonnale väga tänulik. Suure armastusega lubati juba 14aastastel tüdrukutel üksi pühapäevast jumalateenistust läbi viia – koos sõnumi ja kõigega. Just see avatus ja sinna juurde kuuluv armastus, kui kõik ei ole ka täiuslik, on ilmselt ühed erilisemad Pärnu metodisti koguduse jooned.\nKui Tartu Ülikoolist sain võrdlemisi teoreetilise hariduse, siis kogudus on andnud palju võimalusi praktikaks. Vaimulikutöö algus Pärnus on mind hiljem suunanud süvendatult edasi õppima hingehoidu ja pereteraapiat.\nKogudus on minu jaoks kodu\nKui ma mõtlen Pärnu metodisti kogudusele, siis on see minu jaoks kogu aeg koos käinud uues AGAPE kirikuhoones. Selle tõttu ma ei kutsu ka lugejaid oma mõtetes tagasi kaugemasse ajalukku. Püüan siinkohal meenutada, kuidas mina olen kogudusetööd näinud viimasel paaril aastakümnel.\nPastor Ardi Leerima\nKui ma peaksin Pärnu AGAPE kogudust või kogudusehoonet enda jaoks tähendusrikkalt väljendama, siis seostub mulle selle paigaga mõiste „kodu“. Minu jaoks on siin tegemist kodukirikuga ja kodukogudusega. Selle koguduse juures tegin ma oma esimesed sammud Jumala tundmise poole ja selles kirikus on mind Kristuse Ihusse õnnistatud. See tähendab, et ma olen kristlasena kogenud uussündi just Pärnu metodistide teenimise vahendusel. Mitte, et inimesed oleks mind uueks loonud, aga Jumala arm selle koguduse töös on ulatunud minuni. Seda oli ja on imeliselt hea kogeda, kui inimesed ümberringi tõeliselt hoolivad ning sellega koos „koduse“ tunde koguduses loovad. Ei saa salata, et aastate jooksul on olnud minulgi soovi kirikust minnes uks selja tagant kinni panna ja enam mitte järgmisel päeval avada. Ma arvan, et selleks on olnud erinevaid põhjuseid – mõned seotud minuga, mõned ehk õdede ja vendadega, mõned ehk ka trotsist Jumala enda vastu. Ma usun, et see on täiesti normaalne, kui inimestel koguduses tekib mõningast erimeelsust. Ausalt asjale otsa vaadates – juhtub igas peres, igas abielus ja igas kodus aegajalt vaikuse momente või tõmbub keegi teistest eemale vms. Kiriku kui kodu puhul on hea see, et Püha Vaim on meie kõikide üle ja julgustamas meid ka siis, kui me ise ei taha lepitust otsida. Minuga on see kindlasti nii olnud, et Püha Vaim koos koguduseliikmetega on mind paljuski pehmemaks isikuks lihvinud. Ka Õpetussõnade raamatus tuletatakse lugejale meelde, et teine inimene ihub teise konarusi: Õp 27:17.\nEelnevad mõtted toovad mälusoppidest esile ka tõsiseid apsakaid. On olnud päris suuri ja raskeid langemisi sellel ihumiste teekonnal. Ometigi on Jumal koos Pärnu AGAPE kogudusega lubanud mul asuda selle koguduse vaimulikku teenimisse. Küllap on siingi omad seosed koduga, mida ma lapsepõlvest mäletan. Nimelt – meie kodus oli selline kord, et lapsed isale vastu ei hakanud ega targutanud ega püüdnud asju enda jaoks sobilikuks kaubelda. Kodus maksis isa sõna. Kindlasti on selles ka vaimulik võrdlus, kui ma olen nüüdseks Taevase Isa ees ja pisut teistsuguses kodus. Lugeja ehk ühineb minu mõttega, et Jumala – meie Taevase Isa – ees enese alandamine ei ole väga lihtne. Kui aga olla Tema peres ja Tema armas laps, siis ei saa teisiti. Sõnakuulelikkus Isa ees ongi see, mis viimselt määrab meie elude väärtuse ning aitab meil ka kirikus erinevate arvamuste keskel ennast koduselt tunda.\nMinu hinnangul mõjutab koduse tunde tekkimist ka asjaolu, et aastate jooksul on koguduse töötempo väliselt justkui kahanenud. Ei ole enam korraldatud suuri üle-eestilisi või ka rahvusvahelisi konverentse. Mäletan oma usuelu algusaastaist, kuidas pidevalt midagi toimus koguduse keskel ja kuidas väljastpoolt tulid õpetajad kohalikku kogudust ette valmistama järgmisteks kuulutustöö programmideks. Sel perioodil olin ma olnud veel liiga vähe aega koguduses, et kõigest osa saada. Kujutan nüüd tagantjärele ette, et mul oleks uue inimesena tekkinud päris tugev ülelaadimine ja hilisem kiire läbipõlemine. Ma ei taha selle juurde ütelda, kas varasem väga aktiivne kogudusetöö oli parem, kui praegune vaiksem ja kodusem – las see jääda Jumala enda hinnata. Mina olen pastorina veendunud, et iga inimene on oma parima osa Jumala ette asetanud ja kogudusel on olnud lihtsalt pisut erineva aktiivsusega kümnendid.\nTeatavat perioodilisust olen kogenud veel kogudusetöö väiksemates harudes. Suhteliselt raske on seda inimlikult hinnata, miks Jumal mingil ajal mõnda töövaldkonda rohkem õnnistab ja miks seesama töövaldkond mõne aasta pärast võib väga tagasihoidlikuks kujuneda. Ühe põhjusena võib päris julgelt ütelda, et Pärnu metodisti kogudus on aastate jooksul päris paljusid töötegijaid ette valmistanud uuteks teenimisülesanneteks. Nii mõnigi aktiivne koguduse liige on Pärnust eluga edasi liikunud ja leidnud oma koha uues paigas. Ma ei arva, et sellest on Pärnu koguduse nõrgemaks jäänud ja teenimistöö vähem õnnistatud saanud. Mu arvates on siin jällegi üks paralleel koduga, kus lapsed kasvavad suureks ja kolivad ema-isa varju alt iseseisvale elule.\nKuhu AGAPE kogudus 100. juubelist edasi liigub? Millel on koguduse teravik järgmiseks kümnendiks? Viimased paar aastat on kogu maailmale kätte näidanud, et väga suuri plaane pikaks ajaks ei ole ehk arukas teha. Vähemasti mitte väga kindlalt välja hõigata, et kolme, viie või kaheksa aasta pärast teeme seda, teist või kolmandat asja. Mina õppisin sel aastal ühel koguduseliikme matusepäeval armsalt õelt väga lihtsa fraasi, mida kasutada oma plaanide tegemisel. See fraas on järgmine: „Kui Jumal lubab“.\nMa olen veendunud, et Jumala arm on olnud Pärnu metodisti koguduse üle eelnevad 100 aastat, aga kui kauaks ja millist tööd Jumal selles koguduses kellelgi lubab teha, see oleneb kõige rohkem ikka sellest, kui sõnakuulelikud me tema ees oleme. Ma soovin üle kõige, et AGAPE kogudusel oleks jätkuvalt kõrva kuulmiseks ning Jumala kõnetuse ära tundmiseks. Hoidku Jumal ise meid selle eest, et Jeesuse sõnad ei kehtiks Pärnu metodistide tegevuste hindamisel: „Silmad teil on, aga te ei näe, ja kõrvad teil on, aga te ei kuule.“ (Mk 8:18)\nSoovin rohket Jumala armu praegustele ja tulevastele Pärnu metodistidele!\nAastatel 1921-1925 käidi koos majas, mis asus Karja tänava ja Possieti tänava nurgal.\nAastatel 1925-1930 kasutas kogudus maja, mis asus Suur-Veski tänava ja Liiva tänava nurgal\n1930–1940 asus kogudus aadressil Riia mnt 14. Kolmas koht oli juba peaaegu oma, kuid juriidiliselt kuulus see eraisikule.\n1940–1947 metodistide palvela natsionaliseeriti, koos käidi Saalemi Evangeeliumi Kristlaste palvelas, Suur-Posti 18a.\n1947–1995 olime Adventkoguduse allüürnikeks, aadressiga Karja 3.\n Reeküla kirik õnnistati alles 20.10.1935 (KK, nr 12, 1935, 179) ja Tõlluste (endine Püha) palvela 9.12.1928 (KK, nr 4, 1929, 59).\n Kuum, Aleksander. „Kaks erilist jõuluööd minu elus“. – Kristlik Kaitsja, nr 12, 1939, 170.\n RA, ERA.14.11.1046, 2. Viljandi-Pärnu Rahukogu registreerimise akt Eestimaa Piiskopliku Methodisti koguduse registreerimise asjus.\n RA, ERA.14.11.1047, 2. Viljandi-Pärnu Rahukogu registreerimise akt Eestimaa Piiskopliku Methodisti koguduse Pärnu osakonna registreerimise üle.\n RA, ERA.14.11.1047, 25. Ibid.\nMärgusõnad: Ajalugu EMK Pärnu kogudus\nJärgmine artikkel Järgmine Hugo Lepnurme mälestusorel 10-aastane\nEelmine artikkel Eelmine Meenutusi EMK suvekonverentsist


on 26.03.2020 08:29\nCOVID-19 on uut tüüpi koroonaviiruse SARS-CoV-2 poolt põhjustatud haigus, mida iseloomustavad hingamisteede sümptomid nagu palavik, kuiv köha, kurgupõletik ja õhupuudus. Viiruse algstaadiumis võib esineda kõhulahtisust. Raskete komplikatsioonide hulka kuulub kopsupõletik.\nCOVID-19 viirushaiguse edasikandumise viisid\nKoroonaviiruse haigus COVID-19 levib piisknakkuse teel. Viiruse osakesed satuvad õhku nakatunud isiku hingamisteede eritise kaudu, mis tekib köhimisel, kõnelemisel või aevastamisel. Eksisteerib võimalus, et viirus võib levida pisaratega, kui patsiendil on konjunktiviit või silmalaugude põletik.\nAevastamisel, köhimisel või rääkimisel liiguvad haigust tekitavad osakesed teatud vahemaa ja satuvad seejärel erinevatele pindadele, seega on oluline hoida distantsi teistest inimestest 2 m.\nNakatunuga tihedas kontaktis olevad inimesed peaksid kandma näomaske, mis takistavad viiruseosakeste sattumist näole ja silmadele. Viirus tungib hõlpsalt läbi silma membraanide ja tekib oht haigusetekitaja jõudmiseks organismi. Seetõttu tuleks eriti meditsiinitöötajatel kanda peale näomaski ka kaitseprille.\nViirust võib edasi kanda ka kaudse kontakti kaudu, puudutades pindasid, kuhu on sattunud nakatunud inimese hingamisteedest väljunud eritis. Katsudes pesemata kätega nägu, nina ja silmi satub piisknakkus inimese organismi. Viiruse vältimiseks on oluline pesta tihti käsi ja puudutada oma nägu nii vähe kui võimalik.\nTuleb meeles pidada, et haigus levib kiiresti ja seda võivad edasi kanda isikud, kellel pole haiguse sümptomeid, kuid analüüsid näitavad viiruse olemasolu kehas. Viiruse inkubatsiooniperiood võib olla 1 kuni 14 päeva, tavaliselt 5 päeva. Inkubatsiooniperiood - periood alates nakkushaiguse tekitaja sisenemisest organismi kuni haiguse alguseni (esimeste kliiniliste nähtudeni).\nHetkel on tuvastatud COVID-19-ga patsiente, kellel viiruse teke on põhjustatud konjunktiviidist, kuid nende arv on väike. (New England Journal of Medicine andmetel 9 COVID-19 Hiina patsienti 1099-st). https://www.nejm.org/doi/pdf/10.1056/NEJMoa2002032\nKontaktläätsede kandjatel on oluline enne nende paigaldamist ja eemaldamist jälgida isiklikku hügieeni ja pesta käsi. Hetkel pole tõendeid selle kohta, et kontaktläätsede kandmine suurendaks COVID-19 tekkimise riski. Kontaktläätsede kandmise juhendis on soovitused, et nohu - ja gripilaadsete sümptomite tekkimisel on soovitatav hoiduda kontaktläätsede kandmisest. Samad soovitused kehtivad ka COVID-19 puhul.


Vana-Hiina teooria ühtlustamise ruumi saada osa meie elu ja meie teadvuse. Ja see ei ole juhus, sest feng shui tõesti aitab meil usalda meie elu äratab positiivseid sündmusi ja asjaolusid. Paljud inimesed hoolikalt uurida kõiki Hienoudet seda õpetust ja on oma maja erinevaid märke, mis aitab neil muutuda elu. Käesolevas artiklis ma tahan rääkida mõju tavaliste toalilled ja mis värvi tuleks valida vastavalt feng shui tuua energia maja rikkuse ja heaolu.\nIgaüks teab nn raha puu, või Crassula. See taim lihavate vooru lehed, mis sümboliseerib mündid, on näitaja raha. Üldiselt arvatakse, et kui te aktiivselt kasvavad lilled Feng Shui, võib see tõendada, et oma rikkust ala on harmooniline areng. Seega, kui raha puu toodab uusi filiaale, siis raha maja, kus ta kasvab, on leitud. Seetõttu nõuetekohase hoolduse selle taime potis suures osas võib kaasa suurenenud heaolu. Lill harjunud oma kodus, mugav ja tõeliselt sinu ei peaks omandama täiskasvanud puu, see on parem võtta väike idu ja kasvatada ise. Jade lehed suudavad säilitada vett, nii et see on piisavalt vett ülepäeviti ja talvel - isegi harvem.\nÜldiselt arvatakse, et värvid Feng Shui, vastutab heaolu ja õitsengu, peaks olema ümmargune lehed. Seetõttu kurereha punane lilled soodustab perekonna heaolu, sest lehed selle taime vasta kõikidele nõuetele iidse õpetusi. Kaldu hetkeks märkida, et punane meelitab raha, sellepärast mõned võlusid Feng Shui on ka punane varjund. Aga tagasi kurereha. See taim ei ole muutlikud, kuid armastab valgust ja niiskust. Summer kurerehad tuleb kasta iga päev. Kõige külmem aeg aastas - 1 iga 3-4 päeva. On väga oluline, et täita lill talvel, et mitte põhjustada juuremädaniku. Ja umbes veebruaris ja märtsis liistude, puhastage venitatud oksad.\nKummalisel kombel sõnajalg on võimalik kaitsta maja tarbetu ja planeerimata kulud. On teada, et isegi pärijad enne saada vara, omandatud sõnajalad. See taim õitseb varjus. Aga see nõuab kõrge õhuniiskus. Kui teie maja on purskkaev, sõnajalg on palju mugavam temaga.\nKõik, mida ma mainisin tüüpi Toataimed tuleb asetada kaguosas piirkond, kuna ta on vastutav rikkuse ja heaolu pere. Et suurendada mõju need taimed oksad saab riputada mõned Hiina mündid punase lindiga ja all potid panna mõned arved. Järgmine lilled saab paigutada konn mündi suhu või draakon, mis sümboliseerib jõukust ja rikkust. Omanikud äärelinna piirkonnas aed ja omanikud väike ees aias või lillepeenar võib ka ühtlustada oma maa, istutatud lilled seal Feng Shui. Sel piisavalt murda grid Bagua saidi teatud valdkondades. Plant nagu taimed paremini valdkonnas rikkuse. Selleks otstarbeks sobivad on valgusküllased liiliad, sest nad on sümbol külluse ja heaolu.\nSimple Feng Shui Kodu\nFeng Shui töökohal: me korraldada mööbel targalt\n"Kari" (kingad): klientide ülevaateid\n"Linnu Piim" (kook) vastavalt GOST: retsept, koostise ja omaduste ettevalmistamisel\nBiograafia Margarity Terehovoy, näitleja Jumalalt\nPärsia alpikann. Paljundamiseks ja tootmiseks seemned\nBest spa salongid Volgograd: ülevaade, teenused, protseduurid ja klientide ülevaateid\nKõige tavalisem metall maakoores. Metallid looduses\nSpregal: juhend, nõuandeid\n"Laev Grove" Šiškin - maalid kirjeldus\nDisain köök-elutuba 20 ruutmeetrit. M. Köögi disain 20 ruutmeetrit. M\nFLAC formaat erineb teistest digitaalse audio koodekid?\nNovembris Egiptuses: ilm, ülevaateid sellest, meelelahutus


Teisenda kS mõõtühikuks p℧ (Kilosiimens mõõtühikuks Pikomho)\nkS to p℧\nKilosiimens to Pikomho\nKui palju on Pikomho ühes Kilosiimens?\n1 Kilosiimens [kS] = 1 000 000 000 000 000 Pikomho [p℧] - Mõõtühikute kalkulaator, mida on võimalik muu hulgas kasutada Kilosiimens mõõtühikuks Pikomho teisendamiseks.\nTeisenda Kilosiimens mõõtühikuks Pikomho (kS mõõtühikuks p℧):\nValikute loendist vali üksus, mis vastab väärtusele, mida soovite teisendada, näiteks 'Kilosiimens [kS]'.\nLõpuks vali ühik, millesse sa soovid väärtuse teisendada, näiteks 'Pikomho [p℧]'.\nSelle kalkulaatoriga on võimalik teisendada väärtus koos algse mõõtühikuga, näiteks '199 Kilosiimens'. Seda tehes võib kasutada ühiku täielikku nimetust või selle lühenditnäiteks 'Kilosiimens' või 'kS'. Seejärel määrab kalkulaator teisendatava mõõtühiku kategooria, näiteks 'Elektrijuhtivus'. Pärast seda teisendab see sisestatud väärtuse kõikidessee talle teadaolevatesse sobivatesse ühikutesse. Saadud loendist leiate kindlasti ka selle teisenduse, mida te algselt otsisite. Teisendatava väärtuse võib sisestada ka järgmiselt: '13 kS na p℧' või '65 kS to p℧' või '18 Kilosiimens -> Pikomho' või '63 kS = p℧' või '87 Kilosiimens na p℧' või '27 kS na Pikomho' või '4 Kilosiimens to Pikomho'. Selle alternatiivi puhul arvutab kalkulaator välja kohe, millisesse ühikusse algne väärtus teisendatakse. Sõltumata sellest, millist neist võimalustest kasutatakse, säästab see tülikast nimekirja otsingust paljude kategooriate ja lugematute toetatud ühikute hulgast. Kogu see töö tehakse meie eest kalkulaatori poolt ning see võtab vaid murdosa sekundist.\nLisaks võimaldab kalkulaator kasutada matemaatilisi väljendeid. Selle tulemusena ei saa mitte ainult numbreid üksteisega võrrelda, näiteks '(39 * 69) kS'. Erinevaid mõõtühikuid võib teisendamisel samuti omavahel otseselt siduda. See võib näiteks välja näha nii: '199 Kilosiimens + 597 Pikomho' või '45mm x 1cm x 9dm = ? cm^3'. Sellisel viisil kombineeritud mõõtühikud peavad mõistagi sobima kokku ja olema vastavas kombinatsioonis mõistlikud.


Nintendo Direct 03.09.2020 - Super Mario Bros. mängu 35. juubeli eri\nUudised Nintendo Direct 03.09.2020 – Super Mario Bros. mängu 35. juubeli eri\nVaatamata sellele, et aasta 2020 on senimaani küllaltki vilets olnud, on meil olnud võimalus selle aastanumbri sees üht-teist ka tähistada. Näiteks sai 35-aastaseks Nintendo maskoti, Seenekuningriigi kaitsja ja Bowseri plaanide nurjaja Mario esimene omanimeline mäng ning aasta alguses käisid sahinad, et Nintendo plaanib tähtpäeva meeles pidada vuntsidega torumehe vanemate seikluste Nintendo Switchi konsoolile toomisega. Koroonaviiruse tõttu need jutud jupiks ajaks juttudeks jäidki, kuid 3. septembril ilmus “Super Mario Bros.-i” 35. sünnipäevale pühendatud Nintendo Direct, kus said kinnitust nii aasta alguses vihjatud mängud kui ka mitmed seni teadmata olnud ettevõtmised.\nAga alustame algusest. Kõige esimesena pakuti Mario fännidele uut viisi torumehe kuulsaima seikluse ja päevakangelase „Super Mario Bros.-i“ mängimiseks. Selleks on nimelt spetsiaalne värvilise ekraaniga Game & Watch elektronmäng, mis tuleb väga limiteeritud koguses müügile käesoleva aasta 13. novembril. Mina igatahes tean, mida mina jõuludeks tahan.\nJärgmist maiuspala peab veidi kauem ootama, kuid 12. veebruaril 2021 peaks meie Switchides maanduma Nintendo WiiU „Super Mario 3D Worldi“ täiustatud versioon, kus neli mängijat korraga seigelda saab. Juba mänguga tuttavatele isikutele peaks meeltmööda olema video lõpus näidatud õrritaja „Bowser’s Fury“, mis näib mängu lisavat mingisuguseid seninägematuid tasemeid. Ootame huviga.\nMinu silmad läksid kõige eredamalt põlema aga uue „Mario Karti“ mängu peale. Sel korral pole küll tegu traditsioonilise võidukihutamise ja isegi mitte mobiilimänguga, vaid Nintendo võtab oma Labo komplektidest eeskuju ja paneb füüsilised mänguautod sinu elutoas võidu kihutama mängus „Mario Kart Live: Home Circuit“. Auto on varustatud kaameraga ja video jättis mulje, et sa pead paigutama oma tuppa papist kaari, mida masin sisse skännida oskab ning seejärel sinu abiga sobiva raja projekteerib. Autot juhitakse ja sõitu jälgitakse Switchi ekraanilt ning tänu liitreaalsusele manatakse teie tuppa ka virtuaalsed vastased ja rajal varitsevad ohud.\nKuna battle royale on väga populaarne mängužanr, ei saa sellest üle ega ümber ka Mario. Alates 1. oktoobrist on saadaval „Mario 35“ nimeline võistlusmäng, kus 35 mängijat asuvad läbima „Super Mario Bros.-i“ tasemeid. Iga alistatud kurjam saadetakse mõne teie konkurendi ekraanile ja eesmärgiks on loomulikult viimasena elus olla. Kuna „Tetris 99“ on fantastiline mäng ja „Mario 35“ näib sama rida jätkavat, ootan ma sedagi huviga.\nMis puutub aga kevadistesse kuulujuttudesse, siis Mario mängude kullavaramu on tõepoolest Switchi poole teel ning seda juba õige varsti. Juba praegu saavad Nintendo Online netimänguteenuse kasutajad mängida SNESi rakenduse kaudu „Super Mario All-Starsi“, kust leiate „Super Mario Bros.-i“, „Super Mario Bros.: The Lost Levelsi“, „Super Mario Bros. 2“ ja „Super Mario Bros. 3“. 18. septembril ilmub „Super Mario 3D All-Stars“, kuhu kuuluvad Nintendo 64 „Mario 64“, Gamecube’i „Super Mario Sunshine“ ja Nintendo Wii maiuspala „Super Mario Galaxy“. Tegu on väga-väga heade mängudega, seega kes pole varem nendega kokku puutunud, soovitan soojalt proovida, sest mängimist jätkub seal ikka väga pikaks ajaks.\nVeidral kombel on nii „Mario 35“ kui ka „3D All-Stars“ saadaval ainult järgmise aasta 31. märtsini. Huvitav, kas piiratud ajaga müügist saab mingisugune uus digitaalmängude trend või on tegu lihtsalt reklaamitrikiga?\nLisaks mainiti Directis Marioteemalisi Puma tosse, riietusesemeid, „Animal Crossingu“ mängu mööblit, „Super Smash Bros. Ultimate’i“ ülesandeid, Nintendo e-poest ostetavaid mälestusesemeid ja Hasbro Super Mario temaatikaga „Monopolyt“ ja „Jengat“. Paistab, et torumees jaksab enda karjäärist veel usinalt kasumit välja pigistada. Mina ja kogu ülejäänud MKuubi seltskond ootame igatahes huviga.


Ühinemise proovieksam aines “Riigigümnaasiumi loomine” sooritatud puudulikult* - Saarte Hääl\nÜhinemise proovieksam aines “Riigigümnaasiumi loomine” sooritatud puudulikult* (29)\n– 02/09/2017Rubriik: Arvamus\nEttevõtja Koit Kelder kirjutab, et möödunud nädalal lasi ta end kaasa tõmmata riigigümnaasiumi loomise ümber toimuvast: “Sütitajaks sai SH, 24.08 artiklis “Riigigümnaasiumis 540 kohta” tulevase Saaremaa vallavanema selgitus, et “eesmärgiks on võimalikult madal lävend, et riigigümnaasiumis saaksid õppida kõik soovijad”.”Võimalik, et see oleks jäänudki tähelepanuta, kui ma igapäevaselt ei sõidaks mööda suurest välireklaamist, millel tekst, et kellegi jaoks on oluline terve Saaremaa.\nTõsi, arvestades, et möödunud õppeaastal õppis maakonna gümnaasiumides kokku 513 õpilast, siis 540 kohale mahub tõesti terve Saaremaa ära.\n540 kohta on liiga suur\nVäitsin siis ja väidan endiselt, et see, kas riigigümnaasiumis on 400 (nagu varem räägitud) või 540 kohta, on kogu Saaremaa koolivõrgu ja -korralduse jaoks olemusliku tähtsusega. Esimesel juhul on vajalik veel ka munitsipaalgümnaasium (loe: Orissaare gümnaasium), teisel juhul mitte. Ehk Kuressaare volikogu, otsustades riigigümnaasiumi üle, otsustab ka Orissaare gümnaasiumi saatuse.\nKuidas? Aga seepärast, et liiga suure riigigümnaasiumi puhul ületab nõudlus varsti pakkumist. See tähendab, et õpilasi mõlema kooli jaoks ei jätku ja puuduvad argumendid, miks peaks riik sellises olukorras rahastama munitsipaalgümnaasiumi hariduskulusid, kui riigikoolis kohti ülegi.\nMinu seisukohale reageerisid ka linna hariduselu korraldamisega seotud isikud, kes väitsid, et vajadus 540 koha järele tuleneb suure sündimusega aastakäikude pealetulemisest. Kahjuks ei õpilaste, elanike ega sündide arvu statistika seda pealetulemist ei näita. Veelgi enam. Sündide arv maakonnas oli aastatel, mil sündisid eelmise aasta 513 gümnasisti, suurem kui viidatud suure sündimusega aastakäikudel!\nKaasamine jätab soovida\nMeeldib see meile või mitte, aga tõsi on, et sündide arv on langustrendis. Ja kui keegi tahab nüüd väita, et see käibki üles-alla, siis ärgu seda tehku, sest muidu tuleb siia kõrvale panna pilt ka n-ö potentsiaalsete sünnitajate arvuga erinevatel aegadel. Ja see ei ole ilus pilt…\nSeega Orissaare vallajuhtide asemel ma ei loodaks, et riigigümnaasiumi kohtade arvu osas on linn arvutused teinud, vaid veenduksin, kas need üldse on tehtud ja kas need on korrektsed.\nKogu selle segaduse juures on kurb mõelda, kuidas ja kus ja kelle osalusel toimuvad suure ühinemise eelõhtul kogu maakonda hõlmavate küsimuste arutamine ja otsustamine. Jah, Kuressaare linnal on täiesti õigus see otsus üksi langetada, aga nii ei ole ilus teha! Viisakas ja riigimehelik oleks ka ilma ühinemiseta piiriülese mõjuga otsuseid langetades arvestada mõjuulatusega, kaasata osapooli ja avalikustada lähtematerjalid. Aga eks vist olegi nii suurt pilti liig nõuda, kui endal koolide hoolekogudki korrektselt kaasamata.\nTeadupärast peavad ühinevad omavalitsused küsima teistelt luba, kui tahavad teha investeeringu, mida eelarvestrateegias kirjas pole. Kas mäletate seda, kui Orissaare vald tahtis liisida arvuteid\n10 000 euro eest aastas ja kui palju kära sest sündis? Selleks, et saaks küsida 5 miljonit eurot toetust Hariduse tänavale põhikooli tegemiseks, peavad need samad vallad nüüd kiirelt otsustama 750-tuhandese omaosalusega investeeringu lubamise Kuressaare linnale. Selle kõige juures peavad nad muidugi silmas pidama ühinemislepingu punkti 22.1, mis ütleb, et investeeringuid tehes järgitakse valla tasakaalustatud arengu põhimõtet.\nVähemalt Ida-Saaremaa valdadel soovitaks küll omavahel arutada, milline on Orissaares gümnaasiumihariduse andmise tähendus ja tähtsus. Äkki valla tasakaalustatud arengu korral investeerides Kuressaarde 5 miljonit eurot on siiski alust paluda linnalt vaadata üle 540 koha nõue riigigümnaasiumis. Tundub, et raha saamise võimalus pani linna riigigümnaasiumi loomisega kiirustama. Võimalik, et oht raha mitte saada, sunniks otsust paremini ette valmistama ja kaaluma.\nOht kaotada otsustusõigus\nViimane argument, miks mulle ei meeldi mõte munitsipaalgümnaasiumi kadumisest Saaremaalt, tuleneb põhiseadusest ja meie saarelisest eripärast. Kohalike küsimuste otsustamine on omavalitsuse kohustus. Kui meil munitsipaalgümnaasiumi ei ole, siis ei saa me ka kontrollida, veel tähtsam kujundada, kogu haridusvaldkonda kõikides kooliastmetes. Me ei saa paindlikult reageerida kujunevatele olukordadele, kui me seda vajalikuks peame.\nMõistmaks, millest räägin, sobib tuua võrdlus parvlaevaühendusega. Laevad on, sõidavad, lepingut pole rikutud. Kas see ka saarlaste endi vajaduste ja soovidega kokku läheb? Kas see saare elu ka toetab? See pole teenuse pakkuja asi. Nii ka riigigümnaasiumiga. Kool oleks, kohti jaguks, gümnaasiumiharidus oleks kõigile kättesaadav. Kas see saarlaste vajadustele vastab? Kas me saame sekkuda, midagi muuta, kui me rahul pole?\nSaaremaa omavalitsuste ühinemisleping ütleb, et ühinemise eesmärk on parem haldus, suurem võimekus, tugevam kodanikuühiskond. Ma väga sooviksin näha selle lepingu vaimus tegutsemist juba täna. Kuressaare linna koolivõrgu ümberkujundamise otsuse eelnõu preambulis ja seletuskirjas toodud kaalutlused ei anna küll märku pakatavast enesekindlusest ja isekorraldamise tahtest.\nIroonilisel kombel soovib ühinemise, mille tulemusel tekkiv omavalitsus peaks olema võimeline riigilt funktsioone üle võtma, algataja täna neid ära anda.\nTahaks näha avalikku arutelu\nSeni avaldatud küsimusepüstitused riigigümnaasiumi vastu on lähtunud Kuressaare linnas ja seeläbi kogu maakonnas kättesaadava gümnaasiumihariduse kvaliteedist. Ümberkorraldajate vastused kriitikale ei ole kahjuks veenvad olnud.\nMinu soov oli viidata täiendavatele riskidele ja võimalikele kaasnevatele mõjudele, mida kiirustades ja halvasti kaalutledes tehtud otsus võib endaga kaasa tuua.\nKoolivõrk vajab ümberkorraldamist, see on selge. Aga kas seda peab tegema otsast, kus praegu veel olukord hea? Julgen kahelda, kas esimese, teise ja kolmanda kooliastme õppekohtade puuduse kaotamine gümnaasiumiosa reformides on parim ainulahendus.\nSeega Meie Tugevad ja Terved Saaremaa Saarlased, tulge kaevikutest välja, lõpetage realiseerumatute programmide väljamõtlemine ja reageerige aktuaalsele, täna ja praegu ülalolevale teemale, mis mõjutab meie elu ja olu siin saarel väga palju. Koolivõrgu ja hariduskorralduse küsimused tulevad järgmise nelja aasta jooksul niikuinii lauale.\nPraktikas pole uue vallaga tekkivat võimekust ja tarkust veel tõestada suudetud. Näidake vähemalt väideldes ja arutledes, et teie peale võib loota.\n* Võimalik sooritada korduseksam.\nLisatud: 02.09.2017 / 08:12\nOrissaare Gümnaasium võiks tõesti jääda, et sealkandis elavad lapsed ei peaks kooli pärast linna kolima. Lisaks on õpilasi, kes sooviks peale põhikooli Ametikooli minna, kuna saaks kõrvalt õppida ametit ja saada tööpraktikat. Seega ei läheks kõik nagunii riigigümnaasiumi. Ja kuna Saaremaal on kõige väiksemad palgad ja paljud kolivad mandrile, siis sealt langeb ka juba kindlasti mõni ära.\nLisatud: 02.09.2017 / 08:39\nTõesti huvitav oleks teada, mida valimisliidud ja parteid riigigümnaasiumist arvavad. Ajakirjanikel on õnneks võimalik alati helistaada ja küsida.\nLisatud: 02.09.2017 / 09:04\nKoit Kedldril pole ilmselt aega olnud süveneda linnapea väljaütlemistesse ja artiklitesse seoses riigigümnaasiumiga. Orissaare gümnaasiumi vajalikkuses pole ta kordagi kahelnud.Ka riigigümnaasiumi õpilaste osas ei ole midagi lukku pandud.\nLisatud: 02.09.2017 / 09:28\nKena kirjutis Koit Kelderilt.\nKuressaare on aga “tegijatelt” õppust võtnud. Pidi ju vanadekodu loodama vastavalt ühinemislepingule ja arengukavale koostöös teiste omavalitsustega aga Lääne-Saare tegi selle otsuse teistega arutamata ja kiiresti ning alles peale seda muutis valla arengukava, et asi oleks “korrektne” (otsus tehti 3 päeva enne uue arengukava kehtima hakkamist). Kui edasi ilkuda “tegijate” kallal, siis kolis kõigepealt vanurid majja sisse ja alles siis hakkas majale lubasid taotlema. Ja maavanem, kes vastavalt seadusele oleks pidanud omavalitsuste tegevuse järelevalvet teostama osales protsessis ainult lingilõikajana – muuks tegevuseks jäid kätud jälle liiga lühikeseks.\nAga lahendus sellele 540 asjale väga lihtne. Selleks tuleb veelgi ajas tagasi minna ja vaadata, kellelt “tegijad” ise on õppust võtnud — Kuressaare Põhikooli likvideerimine! Volikogu ei otsustanud Kuressaare Põhikooli likvideerida. Otsutati Kuressaare Põhikool ja Kuressaare Gümnaasium reorganiseerida üheks kooliks Kuressaare Gümnaasiumi ruumesse ehk kahe kooli baasil päris uue kooli loomine. Kui sellise kompromissina oli asi volikogus läbi läinud ning kired vaibunud, siis Kuressaare volikogu muutis oma otsust — Kuressaare Põhikool kuulub likvideerimisele ja kogu reorganiseerimine tehti ära ühe korraldusega: direktor Lember, annad kooli varad selleks kuupäevaks direktor Takkisele üle ja head aega! Nii teevad tegijad! ;)\nEhk lühidalt — Saaremaa valla volikogul pole mingit takistust Kuressaare volikogu otsus ära muuta.\nLisatud: 02.09.2017 / 09:34\nKeldrilt tuleb juba aastaid kiunu ja vingumist, aga mitte ühtegi selget ideed ega otsust. Ka selles arvamusloos pole ühtegi kandvat ideed peale kogu maailma halvustamise.\n*Korduseksami sooritab Saaremaa valla volikogu.\nLisatud: 02.09.2017 / 09:39\nOrissaarde võib jääda riigigümnaasiumi filiaal, kui 16+ aastastele õpilastele Kuressaarde sõit liiga raske on. Kõik rahul!\nLisatud: 02.09.2017 / 10:15\nSee mees ei ole Saaremaa jaoks ühtegi ideed välja käinud, rääkimata tegemisest. Enda heaks küll.\nLisatud: 02.09.2017 / 10:18\nMis selles siis halba on, et 540 ehk paljud õpilased saavad gümnaasiumis õppida. Ametikooli on võimalik minna ka pärast keskhariduse omandamist. Ametikooli mittetäielik keskharidus ei lase ka hiljem kõrgkooli minna, kui inimesel selleks soov tekib. Hakata hiljem täiskasvanueas poolikut keskharidust täiendama on oluliselt kehvem variant. Just nimelt peaks keskhariduse omandama võimalikult paljud õpilased, sest isiklikult arvan, et gümnaasiumis käimine avardab õpilase maailmapilti, arusaamu ühiskonnas toimuvast ja üldist silmaringi oluliselt rohkem kui ametikooli ametiõppele orienteerumine peale 9. klassi, kus noor on kujunemiseas.\nLisatud: 02.09.2017 / 11:31\nSellisel juhul tuleks riigigümnaasiumisse teha ealdi tarkade ja lollide klassid, et need, kes õppivad tahavad (on võimelised), seda ka saaksid teha.\nLisatud: 02.09.2017 / 11:58\nVõimalus gümnaasiumisse õppima minna peaks olema kõigil 9. klassi lõpetanutel, kes seda soovivad. Praegu soositakse neljade viitega lõpetajaid. Reeglina ei lähe gümnaasiumisse õpilane, kes tunneb, et seal õppimine on talle raske. Tema keskendub peale 9. klassi ameti õppimisele. Usun, et ka praegu on võimalus õppida nendel, kes seda tahavad. Omaette probleem on see, et koolid suhtuvad praegu liiga leebelt põhjuseta puudujatesse ja võlglastesse.\nNii oleks aus\nLisatud: 02.09.2017 / 12:14\nTõesti võiks teha siis eraldi klassid nõrgematele ja tugevamatele.\nKui nüüd kõik koheselt kooli sisse hakkavad saama, siis hakkab nutikamatel seal lihtsalt igav, kui peavad koguaeg ootama, et ka neid lävendi allpoolotsas olevaid isikuid järgi aidatakse.\nLisatud: 02.09.2017 / 12:17\nÜleüldse, vastake palun ühele küsimusele – miks on vaja parandada asju, mis ei ole katki?\nKas ei ole enam ühiskonnas piisavalt probleeme, millele lahendusi leida, et peab töötavaid asju koguaeg muutma ja “parandama”?\nLisatud: 02.09.2017 / 12:35\nEi oska olla riigigümnaasiumi pooldaja ega vastane. Täna on jah meil kõik hästi, on olemas kas erinevat linnagümnaasiumit, üks rõhub kvaliteedile, teine kvantiteedile. Kas täna tegemata otsused viie aasta pärast õigustust leiavad, kas omavalitsus suudab ajale vastavust siis tagada ilma riigi abita, on siiski küsitav.\ntase paneb paika\nLisatud: 02.09.2017 / 12:51\nKui lugu algab vigase andmeedastusega -… möödunud õppeaastal õppis maakonna gümnaasiumides kokku 513 õpilast…/siis on kaotab ka ülejäänu oma väärtuse. Mõeldud on ilmselt gümnaasiumiastmes õppijaid, sest juba mõlema linna gümnaasiumi õpilaste arvud on üle 700. Sisseastumislävend ja tasemeõppe korraldamine on hoopis teised küsimused, Orissaare G tulevik ei sõltu kohtade arvust linnas, vaid oma kooli tasemest.\nLisatud: 02.09.2017 / 13:06\nAstusid iseenda pandud reha otsa.\nKuressaarel on ainult üks gümnaasium — Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium –!\nSÜG ja KG ei ole gümnaasiumid, need on põhikool-gümnaasiumid.\nLisatud: 02.09.2017 / 15:08\nVolli , lisa sellele nimetusele veel huvikool. Sest ametlikus nimetuses on ka huvikool sees.\nLisatud: 02.09.2017 / 15:26\nMida autor tegelikult ütelda tahab ei saa aru.\nLisatud: 02.09.2017 / 16:11\nAutor tahab saada volikokku, ega ta muud ei tahagi.Ref-i pasunapuhuja.\nLisatud: 02.09.2017 / 16:31\nKas lapsevanem on ühtlasi ka arvestanud, kui kaua ta oma last üleval peab, et ta saaks täiskoormusega õppida? Gümnaasiumi lõpetab 19-aastane noor. Kas ta saab edasi õppida täielikult õppimisele pühendudes, sest ainult nii saab ta tasuvaks ametiks vajalikud oskused?\nTöö kõrvalt õpitakse lihtsaid asju, on see siis ametikoolis või kõrgkoolis. Ja lihtsa töö eest on “lihtne” palk. Niisiis võib igaks juhuks gümnaasium üldse mitte soovitud tulemusi anda, kui lapsevanem pole nõus oma 20+ lapsel täiskoormusega õppimist võimaldama.\nLisatud: 02.09.2017 / 18:13\nSee on küll vale arusaam, et ametikooli lõpetades ei saa kõrgkooli minna. Kui oled lõpetanud kutsekeskharidusõppe ehk siis saanud nii ameti kui ka keskhariduse, ei ole mingit takistust õpingute jätkamiseks. Olen ise selle läbi teinud ja rakendusliku kõrghariduse saanud. Siinkohal on sobilik mainida, et ameti õppimine ja haridustee jätkamine rakenduskõrgkoolis on kordades kasulikum, kui see, et õpid 3 aastat gümnaasiumis, siis 3 aastat bakat ning siis lähed ametikooli ametit õppima.\nLisatud: 02.09.2017 / 18:34\nJaan, pole seal nimetuses mingit huvikooli.\nSamal aadressil tegutseb küll Kuressaare Kunstikool aga see on hoopis teine asi.\nLisatud: 02.09.2017 / 18:37\nPean tunnistama oma eksimust.\nKuressaare Täiskasvanute Gümnaasium ei ole ka gümnaasium vaid vastavalt põhikirjale ” põhikool ja gümnaasium, mis tegutsevad\nühe asutusena” ehk põhikool-gümnaasium.\nLisatud: 02.09.2017 / 18:49\nKelder ei kandideeri. Nii, et ära levita infot, mis ei vasta tõele. Ja refis ta ka pole, loe lehti.\nLisatud: 02.09.2017 / 23:04\nHea, et end Kenderiga võrdled. Parajalt soojad olete mõlemad peast.\nLisatud: 02.09.2017 / 23:05\nVolli, no tõesti, osta elu!!!\nLisatud: 03.09.2017 / 09:55\n“Reeglina ei lähe gümnaasiumisse õpilane, kes tunneb, et seal õppimine on talle raske.”\nJust nimelt, küsimus on selles mis tasemel koolis õpetatakse. Kas tasemel mis võimaldab hakkama saada ka “lapsepõlve pikendajatel” või tasemel mis vajalik hilisema haridustee jätkamiseks ülikoolis.\nLisatud: 03.09.2017 / 19:44\nLisatud: 04.09.2017 / 00:39\nHaridusest võib T.Takkis tunde rääkida


Minu toalilled. Pildid! – Manjana blogib\n21. juuli 2017 2. august 2017 Manjana\nMinu toalilled. Pildid!\nÕues on kaunis suvi, päike lõõskab ja inimesed postitavad oma aiast imekauneid pilte. Mul ei ole oma aeda millega uhkustada. Eile aga leidsin, et keegi oli oma kaktustest mandala-fotosid teinud ja näitas blogis neid. Ma ei suuda enam leida, kes ta oli, aga õhtul voodis tuli mul mõte, et mul on ju ka kaktused ja mitte ainult. Mul on neli suurt aknalauda, mis on kõik kenasti lillepotte täis topitud. Lisaks veel seinariiul ja magamistoas on mul umbes 30-aastane imelik kummipuu. Imelik oma kuju poolest. Kui näiteks Kreeka tänavatel kasvavad kummipuud nagu meil paplid, normaalse puu moodi, taevapoole, siis minu kummipuu kasvab peamiselt horisontaalis. Magamistoas ongi tavapärane horisontaalne olla, mu lilled on minuga hästi kohandunud, aga ega see kohe nii ei olnud.\nJuba mu vanaema ja ema armastasid toalilli kasvatada. Nii ka mina. Kuid alguses ei tulnud mul toas lillede kasvatamine üldse välja. 20-aastasena tundus, et kõige õnnelikumad olid nad siis, kui ma pikalt kodust ära olin. Pikapeale on mu aknalaudadele jäänud isendid, kellega ma ikka enam-vähem klapin. Väikeste eranditega. No mul ei ole lõunapoolset aknalauda, aga mõni neid tahaks rohkem päikest.\nEnamuse nimesid ma ei tea, aga lugusid tean. Või siis ei tea lugusid ka. Kõikide pilte ma täna siia ei pane, sest kõik ei ole praegu fotogeenilised. Anname neile andeks.\nTema valged tagasihoidlikud õied on peidetud selle pisikese junni sisse, mis lehtede vahel paikneb. Selle lille sain ma ühe poisi emalt, kellega mu laps umbes 8 aastat tagasi netis tutvus ja kellel me Lõuna-Eestis perega külas käisime.\nHavortia. Tema on mul ürgvana ja pärineb ema käest. Tal on õite jaoks jube pikad peenikesed varred ja õied on 2-õielehega täiesti ilmetud ja pisikesed, mida on varre küljes mitu.\nTaga vöötaaloe, ees tavaline puisaaloe. Vöötaaloe õitseb ka varrega, mis on jämedam kui havortial ja nõks suuremate ja paksemate õitega.\nDracaena Lemon Surprise. Selle ma ostsin kunagi 20 aastat tagasi, praeguseks on tal 73 sentimeetrit pikk lehevaba vars. Ei õitse\nMammillaria bocasana. Mu lemmik kaktus, sest tal on sellised okkad nagu takjal.\nIndia laul. Pleomele Reflexa. Ka poole meetri kõrgune ja mitme varrega üle 20-aastane ja neid on mul kaks. Ise olen paljundanud, esimene oli poest ostetud. Ei õitse\nPachypodium lamerei. See okastega vars on 57 sentimeetrit pikk. Ka poest umbes 20 aastat tagasi ostetud. Ei õitse.\nÕrn näsakaktus. Emalt, ürgvana. Väikesed valged õied\nKõikidele tuntud roht tupsliilia. Kunagi 20 aastat tagasi varastasin kuskilt.\nAlpikann. Pidevalt õitsev ja nõuka aeg oli ainus õitsev lill, mida talvel poest peale nelgi sai. Ees paistab kummipuu leht. Keegi tahab kummipuud? Mul on üks vars juurtega vees.\nSelle lille kohta ei mäleta ma midagi. Ta ei õitse ka mul. Ei ole havisaba, need lehed on umbes 10 senti pikad.\nVot selline kollektsioon siis. Üldiselt ei tee ma nendega midagi erilist. Kastan kõiki korraga kui tundub, et nüüd on küll viimane aeg, ehk kord nädalas umbes. Ümber ma neid üldiselt ei istuta, kui just keegi enam potti ei mahu, siis vaid. Mingit väetist neile ka ei anna, peale armastavate pilkude. Enamusel on ema juurest toodud savine muld, mis kuivab aeglaselt. Paar aastat tagasi avastasin uue nõksu mulla saamiseks. Poe mullad mulle ei meeldi, need on jube turbased ja kuivavad liiga ruttu. Ma käin kilekoti ja supilusikaga Kadrioru pargis ja kühveldan mutimullahunnikutest imelist musta mulda enda lillede jaoks.\nPrevious Sale olla on kurb ja enamgi\nNext Nädalavahetus Udu talus\n21. juuli 2017, 12.54\n21. juuli 2017, 12.55\njep! Muutsin oige nimeks.\n21. juuli 2017, 13.07\nOh, meil on nii palju samu lilli 🙂 Aitäh sulle nimedega aitamise eest, sest ma oma lillede nimesid enne üldse ei teadnudki. See halvotia on mul noor ja pisike, kass kraapis ta potist välja, juurt tal justkui polnudki, mõtlesin, et kuivab ära, aga üks hetk läks ise roheliseks ja kasvama. Ta elab mul vöötaaloega samas potis, see ilmselt varjab teda, sest on igavene vana jurakas, iga aasta tuleb mitu pikka õit, mida kass närida armastab. Ja see Dracanea, mul on samamoodi mingi jube pikk lehtedeta vars ning siis otsas ainult lehed, mis regulaarselt alt poolt ära kuivavad. Sain selle ämmalt ja temal on kuni alumise otsani lehed, ta arvas, et minu oma on kuidagi haige, aga näe, sul kah samasugune.\n21. juuli 2017, 13.13\n(Sorri, mul oli havoRtia nimest R välja jäänud) Nad mõlemad vöötaaloega on ülileplikud ja kõigega rahul. Kui nende eest üldse ei hoolitse ega kasta, siis nad lihtsalt ei kasva suuremaks, aga ära ei sure. Kui õitseb, siis on omadega väga rahul, on minu tüüpiline diagnoos. Mul sellel aknalaual ei õitse, päikest pole piisavalt 😦\nSee draakoni sidruniüllatus on mul igal pool (eri üürikates) samasugune olnud, et alumised lehed kogu aeg kuivavad ja tuleb ära võtta, ma ei teadnudki, et teismoodi saab ka :O\n21. juuli 2017, 13.36\nMa ka kunagi näppasin kõike, mis ette jäi. Kaktuste kollektsioon oli vinge. Kolimiste käigus on enamik saba andnud ja praegu ka ainult põhjapoolsed aknad, aga mõni roots siiski on alles.\n21. juuli 2017, 22.11\nAga pilt horisontaalselt kasvavast kummipuust?


OlyBet'i jõulukalender 3. detsembril - 20 tasuta keerutust €20 sissemaksel\nAvaleht » Kampaaniad » Tasuta Spinnid & Keerutused » OlyBet’i jõulukalender 3. detsembril – 20 tasuta keerutust €20 sissemaksel\nOlyBet’i jõulukalender 3. detsembril – 20 tasuta keerutust €20 sissemaksel\nTehes OlyBet’i kontole täna, 03.12.2018 vähemalt 20-eurose sissemakse, antakse homme 20 tasuta spinni mängus Finn and the Swirly Spin.\nOsalemiseks avada OlyBet’i veebileht ja teha vähemalt 20-eurone sissemakse. Seejärel mängida mistahes OlyBet’i slotimängus sissemakstud summa vähemalt ühekordselt läbi ning juba homme lisatakse kontole 20 tasuta spinni mängus Finn and the Swirly Spin.\n20 tasuta keerutust lisatakse mängus Finn and the Swirly Spin homme kella 12-ks.\nTasuta keerutuste panuse väärtus on 0.10€.


Toomas Jürgenstein, väited, arvamused ja uskumused: Usundiõpetus ja pagulased\nPanen täna Postimehe arvamusportaalis ilmunud loo ka blogisse. Ega ma midagi uut ei ütle, kuid suvi on jahe ning lugeda ja kirjutada on mõnus.\nKaarel Tarandi (Eelistagem uskmatuid PM 06.07.2015) ja EELK peapiiskop Urmas Viilma (Haridusega hirmu vastu – vajame kohustuslikku religiooniõpet PM 10.07.2015) on tänuväärselt üles tõstnud teema Eestisse vastuvõetavate pagulaste religioossusest, meie teadlikkusest usuasjadest ning usundiõpetusest kui võimalikust põhjendamatute hirmude leevendajast.\nOlen ikka väljendanud mõtet, et paljud algselt vastandlikena tunduvad seisukohad saavad selgeks või vähemalt selgemaks siis, kui neist rahulikult ja avatult rääkida. Nii arvasin ka mina, et siseminister Hanno Pevkuri ja EELK seisukoht, et Eesti peaks eelistama kristlastest põgenikke, jäi alguses kõlama liiga jäigalt ja seetõttu oli Kaarel Tarandi reageerimine mõistetav. Reageeringuid tuli ka religioossetest ringkondadest, näiteks usuteadlane Urmas Nõmmik kirjutas: „..kristlikust arusaamast ligimese kohta tuleneb eelkõige meie kohustus hädasolijat aidata, olenemata päritolust, usutunnistusest või muust.“ (Kristlik pagulaspoliitika Eestis KjT 10.07.2015). Peapiiskop Urmas Viilma selgitavat artiklit lugedes võib mõista, et kristlastest pagulaste tulekuks on eesti ühiskond ja kirik abistajatena lihtsalt rohkem ettevalmistatud. Samas on kirik valmis abi pakkuma ka pagulastena Eestisse saabuvatele moslemitele, mõne muu religiooni esindajale või mitteusklikele.\nKaarel Tarandi artiklist võib lugeda, et tema eelistaks vastu võtta eelkõige haritud pagulasi ja mitteusklikke ning vähem haritutel oleks oluline õpingute jätkamine. Näen sellel seisukohal teatud õrna ühisosa kirikute taotlusega aidata oma võimaluste ja kompetentsi piires kaasa pagulaste vastuvõtmisele ja nende tuleviku korraldamisele Eestis. Seda eelkõige punktis, et soodsa keskkonna loomisel haridustee jätkamiseks võib pagulasi toetavate usuorganisatsioonide roll olla päris suur. Nimelt Eesti omapärast usulist tausta iseloomustab ka asjaolu, et erinevalt paljudest teistest maadest on siin usklikud inimesed haritumad kui mitteusklikud.\nKadunud Andrus Saar küsitlusfirmast SaarPoll iseloomustas artiklis „Tolerantne mittetolerantne maailm“ (PM 27.02.2011) Eesti usklikke järgnevalt: „Eksisteerib väga selge tendents: mida madalam on inimese haridus, seda suurem on tõenäosus, et nende hulgas on rohkem mitteusklikke inimesi. Usklike inimeste seas on kõige suurema osakaaluga kõrgharidusega inimesed. See puudutab ka koguduseliikmete koosseisu: koguduseliikmete hulgas on kõrgema haridusega inimeste arv suurem kui ühiskonnas keskmiselt.“ Kui pagulased on mõjutatud ühiskonnas keskmisest kõrgemalt haridust hindava grupi poolt on tõenäoline ka pagulaste ja nende laste enesetäiendamine ning areng.\nJärgnevalt peatuksin pisut ka peapiiskopi poolt tõstatatud usundiõpetuse mõjul õpilastele. Saan siin tugineda oma ligi kahekümneaastasele kogemusele gümnaasiumiastmes ja mõningatele küsitlustest saadud ettevaatlikele üldistustele.\nKõigepealt on usundiõpetuse tundides õpilastel võimalik omandada usundite kohta teadmisi. Küllap on tänases maailmas on vajalik ülevaade maailma suurematest religioonidest, nende õpetusest, praktikatest ja levikust. Loomulikult ei tohi siin detailidega üle pingutada, enamik infot on õpilastest paari-kolme hiirekliki kaugusel. Küll aga on maailmas orienteerumiseks ilmselt vajalik nö suur pilt – olen sedalaadi teadmisi vahel nimetanud usulise tähestiku õppimiseks.\nTeiseks toimub tundides religioossete ja religiooniga seotud probleemide avatud analüüs, mis tekitab eelduse dialoogiliseks mõtlemiseks. Näiteks pole paljud suured religioossed küsimused üheselt lahendatavad, kuid puudutavad inimese sügavamat olemust. Seepärast jäävad need küsimused inimese mällu püsima, seonduvad igapäevases elus kogetuga, eristavad ideega sobivaid ja sobimatuid mõtteid jne. Selline protsess on omamoodi mõtlemise treening, mis on aluseks ja motivatsiooniks edasisele haridusteele ja loodetavasti ka püüdele teistsuguseid seisukohti mõista.\nKolmandaks olen ikka püüdnud korraldada sissevaateid erinevatesse usulistesse kogukondadesse, et mõiste, miks nendesse kuuluvad inimesed käituvad nii nagu nad käituvad ja mõtlevad nii nagu nad mõtlevad. Üheks kõige vahetumaks võimaluseks on siin korraldada kohtumisi vastavate usundite esindajate või asjatundjatega, keda õpilased saavad ka küsimustega pommitada. Meenutan sageli elamuslikke usundiõpetuse tunde, kus kadunud tõlkija Kattri Ezzoubi islamist kõneles, lahkunud korüfee Linnart Mäll budismi analüüsis, hispaania filoloogi haridusega munk Lennart Eistre Krišna Teadvuse Koguduse elu ja õpetust tutvustas või särav geeniteadlane Lili Milani bahai usu ajaloost ja õpetusest rääkis. Loomulikult pole alati võimalust niisuguseid kohtumisi korraldada, kuid vastavatesse usunditesse aitavad sisse elada ka tekstid ja filmikatkendid. Näiteks esimesele kooliastmele on valmimas usundiõpetuse õpik „Kohtumised“, mille juurde kuuluvad õppevideod, kus Eestis elavad erinevate religioonidega seotud inimesed räägivad oma usust ,mõtetest ja igapäevasest elust.\nRääkides religiooniõpetuse mõjust, siis olen kõige enam tuginenud SaarPolli 2005. aasta küsitlustele, ehkki analoogilisi andmeid on ka hilisemast ajast. Tookord uuringut kommenteerinud Andrus Saare sõnul olid religiooniõpetust õppinud noorte seisukohad kaalutletumad: „Nad ei olnud oma hinnangutes enam nii rigiidsed. Piirid ei olnud enam nii selged, maailmapilt must-valge. Oli meeldiv, et noored olid religiooniõpetajate töö tulemusena sallivamaks muutunud.“ Ma arvan, et tsiteeritud hinnang on nii mõnelegi õpetajale või direktorile kindlust andud, et usundiõpetusega tegelemine on põhjendatud.\nKokkuvõttes mulle tundub, et tänapäevase maailma mõistmisel ei saa usundiõpetuse potentsiaali alahinnata. On häid näiteid koolidest, kus vastav aine on juba paarkümmend aastat endastmõistetav, on julgustavat õpilaste tagasisidet ning konstruktiivseid oponente, kes pole lasknud vastava õppeainega tegelejaid mugavustsooni laskuda. Arvan ka, et usundite õppimine suudab vähendada pagulastega seotud hirmusid. Samas tean kooliõpetajana ka seda, et hoiakute ja suhtumiste muutumine ei toimu üleöö.\nPosted by toomasj at 11:24 AM


Sirp Digaris ja vana arhiiv\nTõnis Saarts, „Hüvasti, postkommunistlik Eesti!“\nMeelis Oidsalu, „NO99 põlenud ihud – kollektiivi uuestisünd“\nMaarin Mürk, Airi Triisberg, „Kust king pigistab?“\nLaurits Leedjärv, „Hingepõhjast välja tunginud teadus. Ernst Öpik 125“\nJuhan Javoiš, „Lõvi sööb meid ära“\nMehis Heinsaare luulekogu „Pingeväljade aednik“\nPaide teatri „Kaitseala“\nVarajase muusika festival „Tallinn feat. Reval“\nNäitus „Salatoimikud [Üheksakümnendate kartoteek]“\nKas teie teate, mis aastal te vanaduspensionile jääda võite? Kas oskate seletada, kuidas teie pensionisumma kujuneb ning mis vahe on esimesel, teisel ja kolmandal pensionisambal? Ilmselt suureneb jaatavate vastuste osakaal võrdeliselt vastajate …\nNO99 põlenud ihud – kollektiivi uuestisünd\nMind on jäänud painama, kui vähe tähelepanu pälvis teatri NO99 tegutsemise ja selle enneaegse lõpetamise ajal …\nNähtav ja nähtamatu kultuur\nEV100 välisprogramm, millega alustati poolteist aastat tagasi, kui Eestist sai Euroopa Liidu eesistujamaa, on läbi saamas. …\nTeadus JUHAN JAVOIŠ\nÖö, kottpime, koperdad kobamisi ja ülepeakaela. Kogu keha on hirmust kange, iga oksapraks jala all kütab õõva. Kui vaid suudaks kiiremini liikuda, välja siit, kusagile kaitsvate seinte varju! Ja siis see juhtub. Hääletult ja välkkiirelt, sind virutatakse pikali otsekui mingis veidras maadlusmatšis, kui mitte arvestada nugateravaid küüniseid, mis rebivad su kaela ja peanahka. Räägitakse, et […]\nHüvasti, postkommunistlik Eesti!\nEestis on postkommunistlik ajastu lõppemas. Oleme sisenemas hoopis teistsugusesse ühiskondlik-poliitilisse formatsiooni, millele ma täpset nimetust ei oskagi anda, kuid mis toob nii ühiskonnale, poliitikale kui ka majandusele kaasa täiesti teist laadi ülesandeid ja pingeid. Ometi, …\nSelgusid esimesed kolm Ene Mihkelsoni fondi stipendiumi saajat\nIlukirjanduse tõlkevõistlus noortele\nFolkbändi MandoTrio sulest ilmus uus tempokas singel Ida-reiv\nNädala muusikapai nr 100\nAlina Orava isikunäituse “Transformatsioon” avamine


REISILE SINUGA AVAPAUK: Anu Saagim jahib süütusevannet! - Kõik\n"Ütle siis, et sa oled süütu," üritab Tallinna Televisiooni saate "Reisile sinuga" juht Anu Saagim panna kaaslast otsivaid tütarlapsi nimetama asju õigete nimedega. "Ei ütle," nähvab kandiaat nr 3. "Mul pole kogemusi," pareerib Anu otsese küsimuse neiu nr 2.\nREISILE SINUGA AVAPAUK: Anu Saagim jahib süütusevannet! (2)\nIgal laupäeva kell 19.25 on Tallinna Televisioonis eetris legendaarse reisimäng "Reisile sinuga". Ajaleht Pealinn käis uudistamas, kuidas esimese saate võtted läksid ja mida paljukardetud ja kurikuulus terava keelega saatejuht Anu Saagim suutis esimestelt mängijatelt välja pinnida.\nVaid kümmekond minutit enne esimese saate salvetust selgub, et staarsaatejuht Anu on oma hääle kuskile ära kaotanud. Soe pleed ümber, marsib tikk-kontsadel Anu mööda Gonsiori tänava telemaja koridori ja üritab oma häält leida. Ülejäänud saatetiim on nõutu, sest parimagi tahtmise juures ei saa nad Anut aidata, kuna neil pole aimugi, kuhu Anu oma sensuaalse tämbri jätta võis.\nTige tikker telesse ei sobi\nSamal ajal toimetab stuudiokorraldaja Ermo Säks stuudio prožektorivalguses kolme neiu ja kolme noormehega, kes avasaates üles astuvad. "Pidage meeles, et see pole mäng mõisa peale, vaid lustlik saade, kus saada tuttavaks kellegi lahedaga ja võita kas siis reis, spaapuhkus või külastus Tartu maanteele," üritab Ermo veidi kohmetutesse noortesse enesekindlust süstida. "Ja naeratage, naeratage – naeratust pole kunagi liiga palju. Te ei taha ju, et teid telepurgis sellise näoga näidatakse," ütleb Ermo ja manab näole tigeda tikri ilme.\n"Ja tähelepanu, poisid – see, kes tuleb võitjaks, tõuseb oma toolilt püsti ja seisab siia seina taha, aga mitte otse, vaid nii, et noku ripub siia maha, 45 kraadi seinaga," lisab Ermo täiesti enesestmõistetaval moel – nagu oskaksid kõik mehed loomulikust intelligentsist vajadusel oma riistvara õige nurga alla sättida.\nSamal ajal võtavad tüdrukud – Kairi (21), Eliko (23) ja Anita (20) – sisse kohad stuudiotoolidel ja jäävad ootama TEMA saabumist. Välkintervjuust kandidaatidega selgub, et tüdrukud tulid saatesse suuresti just Anu Saagimi pärast. Mitte keegi neist pole teda varema oma ihusilmaga näinud.\n"Aga me ei karda teda. Hullem on see, kui pean püsti tõusma, kõrged kontsad all, aga siin on nii libe – äkki ma käin käntsa. Reisimisega pole mul probleemi, eks ma tulin siia telemajja Narva maanteelt ju ka GPS-i abil," naljatab Kairi ehk neiu nr 3.\nTulipunane lilleke püünel\nJa siis ta tuleb – tulipunases liibuvas kleidis ja veripunaseks võõbatud huultega saatejuht Anu Saagim. Nagu välk selgest taevast hüppab Anu juurde talle viimast lihvi andma Koit Toome elukaaslane meikar Kaia Triisa – tupsutus siia, teine sinna, veidi juuste sättimist ja Anu on etteasteks valmis. Ja oh üllatust, ka Anu sensuaalne tämber on oma eksirännakutelt tagasi jõudnud, nii et saade võib alata.\nPõgus tutvus neidudega läbi, on aeg stuudiosse kutsuda esimese reisisaate "Romeo", pärisnimega Ain. "Sina, poiss, istu seljaga paremini vastu tooli ja naerata, naerata," jagab stuudiokorraldaja Ermo hüva nõu. Anu patsutab Ainile tunnustavalt õlale ja tuletab neidudele meelde, et nad nüüd kõik oma hääles mängu paneksid, sest seina taga istuv noormees ei näe, kui võluvad neiud on, vaid teeb oma valiku nende hääle ja vastuste põhjal.\nSa oleksid mul ainus\nJa siis tulevad need kolm küsimust, mille kohta neiud enne salvetuse algust tunnistasid, et äkki nad ei oska neile piisavalt atraktiivselt vastata. Ain asub kohe asja sügavuti uurima ja tahab kõigepealt teada, kuidas neiud oma vanematega läbi saavad. Esimene vastusevoor ei valmista neidudele raskust, viksid ja viisakad vastused tulevad ludinal üle huulte.\nTeise küsimusega "Kui saaksime väga lähedaseks, siis mida ma saaksin sinust teada?" enam nii libedalt ei lähe. "Sa saaksid teada, et mul pole varem üldse suhet olnud," tunnistab kaunis blond neiu nr 3. "Sa oleksid mul esimene poiss," jätkab samas vaimus neiu nr 2. Teisel pool vaheseina seisev Anu ei suuda oma kõrvu uskuda ja torkab vahele: "Kui vanad te seal seina taga olete – 14-15?" Vastuseks on vaikus neidude poolelt ja Anu otsustab otse kümnesse põrutada, et sotid selgeks saaksid. "Ütle siis, et sa oled süütu," üritab Anu kaaslast otsivaid tütarlapsi asju õigete nimedega nimetama panna. " Ei ütle," nähvab neiu Kairi. "Mul pole kogemusi," pareerib Anu otsese küsimuse neiu nr 2 Eliko (23) . Neiu nr 1 Anita üritab end täbarast olukorrast päästa ja teatab: "Ma unustasin küsimuse ära!" Anu sellist slikerdamist ei talu ja laseb Ainil küsimuse uuesti esitada. Neiu nr 1 tulistab vastu kui tõsine reklaamitööstuse ohver: "Ma olen kõik ühes!" Jäänud on veel kolmas, otsustav küsimus, enne kui noormees peab oma lõpliku valiku tegema. Õnneks on see kergete killast ja Ainil tuleb teha saatuslik otsus. "Minu väljavalitu on neiu nr... ", teatab Ain ilma igasuguste kõhklusteta. Oh, oleks vaid ka järgnenud silmast silma kohtumine ja reisisihtkohast teadasaamine olnud sama kõhklustevabad!\nEdasi järgneb aga poiste «trikoovoor» ehk võitlus printsessi südame pärast.\nNeiu, kes pidi endale kolme noormehe seast kaaslase välja valima, tahtis teada, kuidas poisid värskendaksid igavaks läinud suhet.\nNoormees nr 2: "Loeksime eraldi seksiõpikuid ja siis pärast vaataks, kas on midagi kasulikku ka oma ellu sisse tuua!"\nNoormees nr 3: "Mina üritaks põnevat toitu teha!"\nSaagim teatab seepeale: "Kas sa poiss, tead ka, et toiduga saab põnevaid mänge mängida – näiteks maasikad, vahukoor ja šokolaad sobivad hästi armuelu vürtsitamiseks." Selline pakkumine võtab toiduarmastaja poisi sõnatuks ja ta ei oska rohkem midagi kosta.\nNoormees nr 1: "Võtaksime ühiselt vastu 30 päeva väljakutse ja teeksime iga päev midagi uut, mida pole varem teinud!"\nÜhtlasi tundis neiu huvi, mis on kõige romantilisem asi, mida noormehed on valmis tegema\nNoormees nr 3: "Ma laulaks sulle serenaadi!" "Kas sa üldse laulda oskad?" torkab Anu vahele.\n"Ei!" tuleb aus vastus veidi uniselt noormehelt. "No siis tuleb ju sellest serenaadist õudne konnakoor, arvab Anu ja lisab, et see oleks üsna lootusetu üritus.\nNoormees nr 1: "Mina viiksin neiu surfilaua ja aerudega järvele sõitma. Kunagi tegin oma eksiga Võrtsjärvele ringi peale." Anu jagab seepeale elutarkust: "Sa rumal poiss, ära kunagi räägi uuele tüdrukule oma eksidest."\nNoormees nr 2: "Mina viin su seitsmeks päevaks romantilisele reisile." Vastus kõlab enesekindlalt, noormees tundub olevat veendunud, et just temast saab neiu järgmine väljavalitu.\nJääb üle vaid loota, et saate teises pooles üles astuval kolmele nooremehel ühtivad fantaasiad reaalsusega.\nTule saatesse võitma!\n* "Reisile sinuga" saatesse saab registreeruda telefonil 5191 9090 või reisilesinuga@tallinnatv.eu\n*Saade on eetris igal laupäeval samal kellaajal.


Kipper.ee • Vaata teemat - Otsin sõukruvi taastajat\nOtsin sõukruvi taastajat\nTeema pealkiri: Otsin sõukruvi taastajat\nPostitatud: Kolmapäev, 04 Jaan 2012 20:32\nLiitunud: Reede, 20 Juun 2008 11:40\nHEAD UUT KÕIGILE!!\nNimelt vaja siis terasest Bravo III jala esimest sõukruvi taastada. Sai kogematta kiviga kontakti ja servad ära painutanud. Proovisin haamriga tagasi pinnida, aga murdis hoopis servad maha...\nIgasugune info teretulnud meilile: andrus@ritsu.ee\nPostitatud: Kolmapäev, 04 Jaan 2012 21:46\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 10:48\nPanen ka pildi, siis parem ettekujutus. Võtan Lembituga ühendust...eks siis näeb ja kuuleb, mis saab??\nTeema pealkiri: Küsiks sama teema kontekstis\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 16:15\nkas kellegil on kogemust ALUMIINIUM vindi taastamisega Boatworld-is? See ainuke minu poolt leitud firma netiavarustes kes vintide taastamise teenust pakub.Kuna opereerin palju ka suht-koht madalas vees said hooaja jooksul vindilabade otsad ka kergelt näritud ja kaalun kas osta uut vinti või lasta vana (või mis kuradi vana peale ühte hoaega ) taastada, hinnapakkumise küsisin ja see on kaalumist väärt ... aga mul veel mõni kuu aega kaaluda hetkeseisuga\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 16:34\nBoatworld nüüd vaevalt neid ise taastab! Ega neid vinditaastamise spetsialiste siin väikesel maarjamaal nüüd nii hulgi kah ei ole ja palju neid vinte siin meie "pika" hooaja jooksul ikka lõhutakse Edasi mõtle ise...\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 17:08\nOlen taastanud 1x Boatworldis ja 1x mujal. Boatworldis oli töö oli kiire ja korralik, ning hind oli ka aus nagu seal üldiselt kombeks. See teine kord oli paras peavalu võrreldes Boatworldiga.\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 17:10\nMõned näited Lembit Aaslav-Kaasik'u töödest:\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 19:25\nKui sõukruvi taastajat Läänemaal vaja, siis saan aidata. Materjal pole oluline (teras, pronks, aluminium) .\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 20:31\nkasutan antud teemat- sai sügisel oma al vint liiva lastud ja tundub, et 1 laba vähe paigast. Kas ka harku baasi minek või kusagile mujale?\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 20:59\nSinna võib selle murega minna küll! Samuti võib Lembitule helistada ja oma muret kurta.\nLempsi kontakti siin foorumis ennegi avaldatud, kuid panen siis siia teemasse kah: 56234576, Lembit.\nPostitatud: Neljapäev, 05 Jaan 2012 23:21\nOmalt poolt võin ka kiita Lembitu tehtud asju ülivõrretes.\nTeema pealkiri: Re: Otsin sõukruvi taastajat\nPostitatud: Kolmapäev, 16 Nov 2016 13:47\nLiitunud: Neljapäev, 21 Juul 2016 20:49\nLembit taastas minul ühe Honda BF5 sõukruvi, millel oli laba pooleks.\nTehtud töö on niivõrd kvaliteetne, et peale vaadates ei ütle ära, milline laba pooleks oli. Tänuavaldused tegijale.\nFaili kommentaar: Sõukruvi enne ja pärast.\nhonda_soukruvi.jpg [ 291.55 KB | Vaadatud 3942 korda ]\nPostitatud: Kolmapäev, 16 Nov 2016 23:21\nJa kui Lempsil on tööd liiga palju ees, siis ta poeg Erik teeb sama hästi.


Egoogle tõlge esocietyplatform.nl\njõgeva decoraestonia phone numbertõnis mägi poliitilinetrammid sõiduplaankuidas lahendada ruutfunktsioonikus pidada 13 sünnipäeva tallinnaskihnu sõnastikvõru politsei ja piirivalveametlive traffic estoniamakron estonia oü\negoogle tõlge Tolge.ee (tõlge eesti keelest inglise keelde translate sõnaraamat) saab teha tasuta ja sidusalt kõigi keelte tekstide tõlkeid kõigisse keeltesse.\nGooglei kõnesüntees – Rakendused Google Plays\nGooglei kõnesüntees võimaldab rakendustel esitada ekraanil olevat teksti häälega. Näiteks võivad seda kasutada järgmised rakendused. • Rakendus Google Play raamatud võib teile ette lugeda teie lemmikraamatut. • Googlei tõlge võib esitada tõlget, nii et kuulete sõna hääldust. • TalkBack ja juurdepääsetavuse rakendused võivad esitada suulist tagasisidet teie seadmes.\ntõnis mägi poliitiline\nkuidas lahendada ruutfunktsiooni\nkus pidada 13 sünnipäeva tallinnas\nvõru politsei ja piirivalveamet\nlive traffic estonia\nmakron estonia oü


10. veebruar 2015 kell 5:30\nRiigi Kinnisvara ASi juht Jaak Saarniit tõdes, et advokaadibürood teevad viimasel ajal nullilähedasi pakkumisi.Foto: Raul Mee\nPõllumajandusministeerium valis oma allasutustele uut üüripinda otsima advokaadibüroo, mille pakkumine oli Riigi Kinnisvara omast tunduvalt odavam.\nKui RKAS soovis konkursi läbiviimise eest 7200 eurot (pluss käibemaks ja lisatasu eest õigusabi – toim), siis Tark Grunte Sutkiene tahtis õigusabi ja konkursi korraldamise eest 4650 eurot, mis sisaldas ka käibemaksu.\n"Advokaadibüroodel pole viimasel ajal eriti tööd ja nad teevad vaata et nullilähedasi pakkumisi. Meie oleme konsultatsioonifirma nagu advokaadibüroo, Pricewaterhouse Coopers või Jüri Sakkeus – nõustajaid on kümnete viisi, kui mitte sadu. Tegelikult tahaksid kõik tööd," põhjendas Riigi Kinnisvara juht Jaak Saarniit. Ta lisas, et töö hind sõltub sellest, mida ja kui suures mahus tellija küsib.\nMillist kasumimarginaali firma omanik teenida tahab, otsustab ka, kui madalaid pakkumisi konkurendid teevad. Saarniit tõi võrdluse alapakkumistega ehituses. "Kui on 100 ehitajat ja aastas on välja pakkuda kaks objekti, siis ongi nii, et kui tahetakse tütrele jope osta, teda koolitada ja korra mägedes käia, siis tehakse kõik, et hange võita," ütles ta.\n"Konkurentsi tagamiseks küsisime pakkumust lisaks Riigi Kinnisvara ASile ka advokaadibüroolt Tark Grunte Sutkiene," vastas ministeeriumi avalike suhete osakonna juht Kristo Mäe, lisades, et otsustavaks sai madalaim hind.\nBüroo Glikman, Alvin & Partnerid vandeadvokaat Leon Glikmani hinnangul on rohkem pakkumisi alati parem. "Suurem on võimalus saada tõeliselt hea hinna ja kvaliteedi suhtega tulemust," kommenteeris ta.\nGlikman märkis, et konkursitingimusi teadmata on raske öelda, kas Tark Grunte Sutkiene tegi nullilähedase pakkumise, kuid andis siiski oma hinnangu. "Kasumimarginaal näib olevat minimaalne, mis on viimase aja trend."\nKui aga erafirma pakub riigi äriühingule konkurentsi, on see vaid hea, sest eraettevõtjal on viletsamad võimalused. Riigiettevõtted on Glikmani hinnangul reeglina vähemefektiivsemad, sest osanikuks on riik, mida esindavad poliitikud või ametnikud.\n"See, et advokaadibüroo tegi ligi kaks korda madalama pakkumuse, annab tunnistust riigi äriühingu madalamast efektiivsusest. Kui eraõiguslik osanik on huvitatud majanduslikust tõhususest, siis riik lähtub pahatihti poliitilistest või soosingus olevate kõrgepalgaliste ametnike huvidest, mille tõenduseks on näiteks see, et riigisektoris on palgatõus kõrgem," selgitas Glikman. "Kui advokaat kannab koos advokaadibürooga solidaarset täisvastutust, siis ametnikud ei vastuta reeglina mitte millegi eest."\nRiik on Glikmani sõnul soodsate mängureeglite ühepoolne kehtestaja. "Seda süvendavad viimasel ajal tekkima hakanud ohtlikud riigikapitalismi ihalemise märgid, meenutame siinkohal Elroni eelistamist Edelaraudteele," lausus Glikman.\nRiigi Kinnisvara vastas, et nad ei ole tutvunud pakkumistega, mille ministeerium ja advokaadibüroo teineteisele esitasid. Seetõttu ei saa sisu ja mahte teadmata ka hinnangut anda. "Sellest tulenevalt ei ole võimalik ka maksumusi kõrvutada," rõhutas kommunikatsioonijuht Madis Idnurm, soovimata ka Glikmani öeldut kommenteerida.


Hotellid Chimaltenango | Hotels.com\nLinna Chimaltenango hotellid\nOtsing hotellid Chimaltenango\nVaata kaardilt hotelle Chimaltenango\nChimaltenango pakub midagi huvitavat igaühele. Külastajad leiavad siit mõndagi, mida vaadata. Populaarsete vaatamisväärsuste seas on La Mercedi kirik. Ära unusta külastamast paiku nagu Casa K'Ojomi maiade muusika muuseum ja La Azotea kultuurikeskus.\nMajutusvõimalused, mida Chimaltenango pakub\nValmistute puhkuseks? Või ootab tööreis? Chimaltenango pakub mugavaid majutuskohti kõigile. Kui sinu sihtkoht on Chimaltenango, ootab sind Hotels.com saidil 1633 head pakkumist. Paljud majutusvõimalused hinnasoodustusega kuni 55%. Soodsad hotellitoad on saadaval hinnaga alates 5 EUR/öö. Allpool näete, kui palju millise tärnide arvuga hotelle Chimaltenango ja selle lähipiirkond pakub.\n• 6 5 tärni hotelli alates 95 EUR öö\n• 64 4 tärni hotelli alates 56 EUR öö\n• 105 3 tärni hotelli alates 27 EUR öö\n• 24 2 tärni hotelli alates 7 EUR öö\nChimaltenango – kuidas sinna kohale jõuda?\nLähim lennujaam on Guatemala City (GUA-La Aurora Intl.), mis asub 32,2 km kesklinnast.\nChimaltenango – kohalikud huviväärsused\n• La Mercedi kirik (14,6 km südalinnast)\n• Casa K'Ojomi maiade muusika muuseum (12,7 km südalinnast)\n• La Azotea kultuurikeskus (12,7 km südalinnast)\n• La Recoleccioni varemete kompleks (14,3 km südalinnast)\n• Vanatekstiili muuseum (14,4 km südalinnast)\nChimaltenango – millal on parim aeg reisimiseks?\nAprill-juuni: päev 29°C, öö 14°C\nAprill-juuni: 454 mm\nJuuli-september: 631 mm


Mis on CD-RW (kompaktplaadiga ümber kirjutatav) ja CD-R VS CD-RW - Minitooli Wiki Raamatukogu\nWhat Is Cd Rw\nMis on CD-RW? CD-RW tähistab Compact Disc Re-Writable. See on tühi CD, mille saab kirjutada CD-kirjutaja abil. CD-RW plaate saab kirjutada, lugeda, kustutada ja ümber kirjutada. Seega nimetatakse CD-RW plaate ka ümberkirjutatavateks CD-deks. Jätkake selle postituse lugemist lehelt MiniTool CD-RW kohta lisateabe saamiseks.\nCD-RW-le salvestatud andmeid ei saa muuta, kuid need saab kustutada. Seetõttu peate iga kord faili muutma või uusi andmeid lisama, CD-RW täielikult kustutama. See on teile soovitatav varundage oma andmed CD-RW-l.\nVaatame nüüd CD-RW kiirust. Meeldib CD-R , CD-RW-l on kõvakodeeritud kiirusspetsifikatsioon, mis piirab salvestuskiiruse üsna rangesse vahemikku. Erinevalt CD-R-st ei saa CD-RW minimaalne kirjutamiskiirus plaati salvestada faasimuutusmaterjali kuumutamise ja jahutamise ajakonstandi ning nõutava laserenergia taseme põhjal.\nKuna CD-RW-kettad tuleb enne andmete salvestamist tühjendada, kui kirjutamiskiirus on liiga aeglane või energiat on kiirplaadil liiga vähe, jahutatakse faasivahetuskiht enne tühjendamise saavutamist.\nSamamoodi võib ebaadekvaatselt suure hulga laserenergia kasutamine põhjustada materjali ülekuumenemise ja muutuda andmete suhtes „tundetuks”, mis on tüüpiline aeglasematele ketastele, mida kasutatakse suure võimsusega ja kiirete spetsifikatsioonidega draivides.\nVanemad CD-RW-draivid, millel puudub korralik püsivara ja riistvara, ei ühildu nende põhjuste tõttu uuemate kiirete CD-RW-ketastega. Kuid kui püsivara kiirus on õige ja toitesätted saab õigesti seadistada, saab uuemad draivid salvestada vanematele CD-RW-ketastele.\nKuid CD-RW plaadi tegelik lugemiskiirus ei ole otseselt seotud ega piira kiiruse spetsifikatsiooni, vaid sõltub peamiselt lugemisketta funktsioonist.\nNüüd navigeerime CD-RW eeliste ja puuduste poole. Üksikasjad on järgmised:\nSeda saab kustutada ja uuesti kasutada.\nKui seda kasutatakse pakettide kirjutamise tarkvaraga, näiteks Roxio DirectCD või Nero InCD, saate CD-RW-le juurde pääseda nagu mis tahes muu Windowsi draiviga.\nSeda mängitakse DVD-mängijas, mis ei toeta CD-R-d.\nSee on kallim kui CD-R.\nSelle põlemiskiirus on aeglasem.\nPaljud CD-mängijad, eriti vanemad CD-mängijad, ei loe CD-RW-d.\nCD-R VS CD-RW\nMis vahe on CD-R ja CD-RW vahel? Seejärel pakub see osa teavet CD-R vs CD-RW kohta. Jätkake oma lugemist. Peamine erinevus CD-R ja CD-RW vahel on see, et CD-R-d saab salvestada ainult üks kord, samas kui CD-RW-d saab salvestada mitu korda, nagu kõvaketast. Siiski on veel mõningaid erinevusi.\nTundlikuma laseroptika tõttu saab CD-RW-d mitu korda salvestada. Te ei pruugi soovida, et teave oleks mõne rakenduse puhul kustutatav. Nendel juhtudel, olenemata sellest, kas andmed kustutatakse tahtlikult või tahtmatult, võib see muutuda katastroofiks.\nMaksumus ja kiirus\nCD-RW maksab rohkem kui CD-R ning CD-RW-le teabe lugemine ja kirjutamine võtab kauem aega.\nCD-R ja CD-RW hinnavahe on aga vähenenud.\nKui te ei lõpeta nende CD-de taaskasutamist, raisatakse CD-RW-le kulutatud lisaaega ja raha. Kui soovite siiski CD-d säilitada, ärge pahandage lisaaega oodata ja ärge muretsege ka vana teabe kustutamist uhiuute andmete jaoks. CD-RW võib teie taaskasutusega raha kokku hoida.\nViimane erinevus seisneb CD-R ja CD-RW ühilduvuses. Mõni CD-draiv ei saa põletada ja mõni draiv saab kirjutada ainult CD-R-d, mitte CD-RW-d. Kuna enamus tänapäevaseid draive suudavad nüüd lisaks põletamisele ka mõlemat tüüpi draive põletada, on see meetod järk-järgult vananenud. Pealegi näib, et CD-R töötab paremini selliste sageli kasutatavate meediumidega nagu Heli CD-d.\nVideo teisendamine heliks (lauaarvuti ja mobiil)\nKuidas teisendada video heliks, kui soovite videoosa eemaldada ja heli või muusika alles jätta? Lugege seda postitust, saate vastuse.\nKokkuvõtteks tutvustatakse selles postituses peamiselt mõnda teavet CD-RW-le, mis sisaldab nii määratlust, kiirust kui ka eelist. Pealegi saate teada erinevust CD-R ja CD-RW vahel. Seega saate CD-RW-st põhjalikult ja põhjalikult aru.\nMis siis, kui Win10-s ilmneb NMI riistvaratõrge sinise ekraani viga? [MiniTooli uudised]\n7 parimat tasuta veebisaiti plahvatuslike heliefektide allalaadimiseks\nKuidas vormindada 64 GB SD-kaarti FAT32-vormingus tasuta Windows 10: 3 viisi [MiniTooli näpunäited]\nOperatsioonisüsteemi teisaldamine ühest arvutist teise [MiniTooli näpunäited]\nkuidas failide ajaloo draivi uuesti ühendada\nkuidas Win 10 uuesti installida\neemaldage zeusi viiruse aknad 10\nmälupulgalt andmete taastamine\nkuidas muuta teksti värvi ebakõla\nmis on lenovo päästesüsteem


Missiooniga jazzispioon Siim Aimla koos abiväega Kumus | | Festival Jazzkaar\nMissiooniga jazzispioon Siim Aimla koos abiväega Kumus\nAimla näitas end kontserdil mitte ainult suurepärase saksofonisti ja ansamblijuhina, vaid ka vaimuka sõnaseadjana.\nHarva on eesti jazz nii rõhutatult tähelepanu keskmes, kui see oli 27. veebruaril KuMu auditooriumis, kus esinesid Estonian Dream Big Band ja ansambel Ocean´s 4 Siim Aimla juhatusel.\nMuljeid vahendab Marje Ingel.\nRahvusringhäälingu kaamerad piirasid esinejaid igast nurgast, lisaks kohmakatele statiiviga kaameratele veel paar käsikaamerat ja üks kraana, kokku oli neid vist 5. Aga mitte kaamerate hulk polnud tol õhtul põhiline. Kõige tähtsam oli nauding heast muusikast ning ühe mehe oskus muusikaline masinavärk käima panna ja selles ise osaledes seda samas õigesse suunda juhtida.\nAntud kontserdi kontekstis tekkis kange kiusatus nimetada Estonian Dream Big Bandi loominguliseks kombinaadiks ning Siim Aimlat selle töödejuhatajaks või koguni “suureks kombinaatoriks”.\nKontserdi esimesed palad “Cyber gig” ja “Ameerika onu” kõlasidki EDBB esituses ning “töödejuhataja” lõi agaralt kaasa, soleerides mõlemas loos tenorsaksofoniga. Alles seejärel sai sõna ka ansambel Ocean´s 4, kus vibrafoni mängis “spioon” Soome lahe põhjakaldalt, ehk “topeltagent” Panu Savolainen, nagu Aimla teda tituleeris. Juba kontserdi eelreklaamis “elegantseks spioonidžässiks” nimetatud muusika õigustas stiilinime salalike rütmikäikudega, kus trioolidele hetkeks justkui mõtlema jäädi, et seejärel otsusekindlalt edasi tegutseda.\nÜhe korraliku spioonifilmi süžeesse kuulub kindlasti ka lüüriline kõrvalliin, seda polnud niiditõmbaja Aimla unustanud ja lasi kõlada mahedal “Ballaadil”, kus tema sopransaksofoni partiile imeõrnalt sekundeeris vibrafon. Järgnevalt nägi plaan ette kuulajate südamete vallutamist suuremate jõududega ning taas võttis pillid kätte EDBB. Taaskord ise soleerides jõudis Aimla paari käeviipega soolo lõpus bigbändi sisse näidata ning soleerida said kordamööda teisedki. Oma erepunase lipsu ja sama ereda soologa jäi meelde kitarrist Virgo Sillamaa, keda Siim Aimla esile tõstis kui mõttekaaslast ja väga olulist inimest oma elus.\nAimla näitas end kontserdil mitte ainult suurepärase saksofonisti ja ansamblijuhina, vaid ka vaimuka sõnaseadjana, näiteks kandis üks bigbändilugu pealkirja “Kiirus kuivatab märjad kõrvatagused”. Samuti kanti ette lustaka parafraasina pealkirjastatud pala “Viljandi biidimees”, mis oli pühendatud trummar Reigo Ahvenale ja tema leiutatud uuele rütmikombinatsioonile. Lugu algas orkestrantide jutuvadaga, mida pikiti üksikute trummibreikide ning trombooni- ja trompetirepliikidega, need kasvasid omakorda üle põneva vasturütmide mustriga bigbändilooks. Kogu teose jooksul istus Viljandi biidimees Ahven ise vaikselt, käed rüpes, alles loo lõpus oli talle reserveeritud soolo koos teise trummari Ahto Abneriga.\nLisaks äsjanimetatud palale pakkusid kontserdil põnevaimaid elamusi Ocean´s 4 ja EDBB ühislugu “Ema tuli koju”, kus Aimla vahelduseks flööti puhus, ning kontserdi lõpurosinaks valitud uhke tenorsaksofonide lööginumber “Aitäh, Michael!”, kus soleerisid Danel Aljo, Siim Aimla ise ja Raivo Tafenau. Marulise aplausi saatel käidi publiku ees korduvalt kummardamas, aga et seljataga oli juba ligi kahetunnine kontsert, lugesid jazzispioonid missiooni täidetuks ning jätsid lisalood mängimata. Kombinaator Siim Aimla nautis oma kombinaadiga mängimist – seda võis märgata kontserdi algusest peale ja sellest andis tunnistust ka tema sõnavõtt kontserdi lõpul, kus ta ei hakanud sponsorite nimesid vuristama, vaid luges ükshaaval ette kõigi esinejate nimed. Kui poleks muusikuid, poleks ju ka muusikat.\n27. veebruaril kell 17.00 Kumu auditooriumis Estonian Dream Big Band ja Ocean´s 4 (koosseisus: Siim Aimla – saksofonid, flööt; Reigo Ahven – trummid; Ara Yaralyan – kontrabass; Panu Savolainen – vibrafon)


Top 10 kaalulangus apps, Apple App kaalulangus\nRakendus saab salvestada ka teie südame löögisageduse ajalugu. Isiklik teave ja privaatsus. Rubriigid Digilehte. VAATA KA: Android-rakendused, mis aitavad teil uue aasta resolutsioone Kui ma jätsin mistahes rakenduse väärtust mainimata, andke mulle teada postituse all olevates kommentaarides. Toidu kalorite retseptid;.\nKui on mingeid kvaliteedi probleem jooksul üks aasta pärast-teenindust jooksul, anname uue asendamine tasuta. Alalise skaalal pind automaatselt ühendatud Bluetooth, kui ekraanil kuvatakse number,et on, Bluetooth andmete edastamine on lõpetatud.\nNõuanded: ärge kandke jalatseid kasutada toodet, seda ei saa avastada rasva andmeid. Miks on viga esimest kasutamist?\nKui esimesed kasutada või ära kolinud, elektrooniline skaala automaatselt testitud ja kaalumine datas on kallutatud. Õige datas võib olla kättesaadav, kui seda kasutatakse pärast välja lülitamist. Miks hte kaalumine datas on kallutatud erinevatel alustel? Nagu Gravity Sensor Põhimõtet kasutatakse elektroonilise skaala, see peab olema kaalutud kindel ja tasane maa.\nMiks datas on erinevad eri ajal ja samal päeval? See on kontrollitud, et kaalumine datas on loomulikult teema, et ainevahetus, toitumine, liikumine, riided ja muud asjaolud, päevast öö.\nMiili rasva kadu


Joškar-Olas, M. Šketani nimelises Mari rahvusteatris toimus 12.−19. novembril traditsiooniline rahvusvaheline soome-ugri teatrifestival Maiatul. XI festivali põhiteema oli rahvuslike traditsioonide järjepidevus. Festivalil osales 13 teatrikollektiivi: Mäemari draamateater, Mari noorsooteater, M. Šketani nimeline Mari rahvuslik draamateater, konkursi väliselt Mari vabariiklik nukuteater,…\nFenno-Ugria hõimuklubi sügishooaja esimene õhtu toimub kolmapäeval, 16. novembril 2016 kell 17.00 Eesti Keele Instituudi III korruse saalis (Roosikrantsi 6). Klubihooaja avaõhtu on vadjateemaline. Kohtume rahvaluuleteadlane Mall Hiiemäega, kes räägib läänemeresoome rahvaste rahvakalendrite erinevustest ja sarnasustest. Keeleteadlane Heinike Heinsoo tutvustab…\nIlmunud on traditsiooniline MTÜ Fenno-Ugria Asutuse soome-ugri rahvaste tähtpäevi ja rahvakultuuri tutvustav seinakalender. Tänavu tutvustab hõimukalender soome-ugri rahvaste arhitektuuri: nii traditsioonilisi ehitisi kui ka edasiarendusi. Majade ja ka külade välisilmed on tänapäeval pidevas muutumises, sõltuvalt sellest, mis on parasjagu remondis…\nHaridus- ja Teadusministeeriumi hõimurahvaste programm andis koostöös soome-ugri kirjanduste assotsiatsiooniga kümnendat korda välja hõimurahvaste programmi kirjandusauhinna, tunnustamaks viimase nelja aasta jooksul ilmunud uurali keelkonda kuuluvate hõimurahvaste omakeelseid kirjandusteoseid. Auhind anti sel aastal välja kolmes kategoorias: proosateos, luuleteos ja lastekirjandus. Hõimurahvaste…\nSeekordse Viljandi pärimusmuusika festivali teema on naise hääl. 28.–31. juulini 2016 toimuval festivalil on esindatud ka soome-ugri teemad: Ungari naise hääle toob kuulajateni Márta Sebestyén; pärimusmuusikalaagris Eesti ETNO 2016 osaleb kaks udmurdi ja kolm ersa pärimusmuusikut; kontserdil “Kummardus Veljo Tormisele”…\n30. juulil algab kaks nädalat kestev folkloorifestival Folkloriada, mis sedapuhku toimub Mehhiko eri piirkondades. Tegu on rahvusvahelise tähtsündmusega, mida korraldatakse alates 1996. aastast kord nelja aasta tagant. Folkloriadat pärimuskultuuris on võrreldud olümpiamängudega spordis. Erinevalt olümpiast puudub Folkloriadal aga võistlusmoment, sest…\nSellel nädalal ilmus MTÜ Fenno-Ugria Asutuse aastaraamat “Soome-ugri sõlmed 2015”, mis sisaldab töötajate, liikmesorganisatsioonide esindajate ning koostööpartnerite artikleid. Reedel, 29.07. 2016 toimus Viljandi pärimusmuusikafestivali ajal kohvikus Ingegard, Viljandimaa Ingerisoome kultuuriseltsi maja õuel (Pikk 4) raamatu esitlus, kus astusid üles udmurdi…\nJuba teist aastat osalevad Põhja- ja Baltimaade suurimal linnakultuuri festivalil TMW ka soome-ugri pärimusmuusikud. Seekordsele festivalile saabub kaks nimekat muusikakollektiivi. Fenno-Ugria ja Maailmamustrid! ühisel kontserdiõhtul 31.03 kell 19.30 Kloostri Aidas (Vene 14) astuvad üles Karjala armastatuim folkmuusikakollektiiv Sattuma ja Mordva…\nKolmapäeval 30. märtsil kell 17.00 Eesti Keele Instituudi suures saalis (Roosikrantsi 6) HÕIMUKLUBI „Sõna sõuab üle vee” Keeleteadlane Vilja Oja tutvustab läänemeresoome keeleatlase Atlas Linguarum Fennicarum (ALFE) väärtuslikke murdekaarte, millel näeme kõigi läänemeresoome keelte (soome, eesti, karjala, isuri, vadja, vepsa,…\nVenemaa on asunud aktiivselt piirama juunis Lahtis toimuvale soome-ugri maailmakongressile sõitvate rahvaste esindajate arvu, kirjutab Helsingin Sanomat. Otsuseid põhjendatakse majandusraskuste, pingelise rahvusvahelise olukorra ning lääneriikide kehtestatud sanktsioonidega. Varasematele kongressidele on Venemaalt saadetud täisdelegatsioonid, kuid nüüd on komid, permikomid ja udmurdid…


Parim metsamajandaja 2018: ühiskond ei mõista metsandust - Metsamajandusuudised\nLauri Salumäe – 2018. aasta parim metsamajandaja.\n2018. aasta parim metsamajandaja, Lääne-Virumaa metsaomanik Lauri Salumäe, märkis peale tiitli saamist, et viimasel ajal näeb ta ühe suurema probleemina ühiskonnapoolset metsanduse mittemõistmist. Positiivsena toob ta aga välja, et metsandus kui oluline sissetulekuallikas tagab elu võimalikkuse maal. Salumäe elab ja majandab metsa oma vanaisa talu maadel, ühtekokku 92 hektaril. Ta on ametilt metsakorraldaja, lisaks kasvatab pere lambaid ja kitsesid ning tegeleb turismiga. Metsandust läks mees õppima 1987. aastal tahtmisega linnast maale minna ning ka tänu venna eeskujule.\nEesti Erametsaliit ja Erametsakeskus ootavad kandidaate parimate metsamajandajate konkursile. Parimate metsamajandajate konkursile saab kandideerida kuni 10. maini. Info ja ankeet kandideerimise kohta leiab Eesti Erametsaliidu kodulehel.\nVõitja selgub 24. augustil Rakveres toimuval kogu pere metsapäeval.\nParimate metsamajandajate konkursil hinnatakse kandidaatide viimaste aastate metsamajanduslikke töid ja muid metsa erinevate väärtustega seotud tegevusi. Arvesse võetakse ka metsaomanike põhimõtteid ja väärtushinnanguid metsade majandamisel, panustamist kogukonna ja maaelu arengusse ning traditsioonide hoidmisse. Osalejatele paneb väärilised auhinnad välja STIHL Eesti.\nLauri Salumäe paistis konkursil žüriile silma oma põhjalike teadmistega ning järjekindla tegevuse ja selgete sihtidega oma metsa majandamisel. Säästva metsamajandamise kinnituseks on ka FSC sertifikaat, mille nõuetele kõik pere metsades tehtud tööd vastama peavad. Salumäe põhimõtteks on kasutada metsa vähem, kui seda juurde kasvab: alates 90ndatest on see tal arvutuste järgi ka õnnestunud, kui mõnel aastal ongi raie juurdekasvust suurem, siis teisel aastal jälle väiksem. Ta on olnud Rakvere Metsaühistu pikaaegne eestvedaja ja praegune nõukogu liige.\nLoe pikemalt lugu Lauri Salumäest ja 2018. aasta metsamajanduse tulevikutegijana ära märgitud Mikk Vakkumiga intervjuud teemaveebist põllumajandus.ee.