Gustav Mahler CZ by Eva Bystrianska - issuu\nGM obálka (4 a 1 strana) čeština\nIssued by the Statutory Town of Jihlava in 2010 Author: PhDr. Jana Bečková, Bc. Jana Petrůjová, Mgr. Jana Zbranková Professional cooperation: PhDr. Jiří Štilec (texts: Introduction, World Response) Photographs: Photographic archive of the Museum of the Highlands in Jihlava and the Moravian Land Archive in Brno – Government District Archive Jihlava Graphic layout by Eva Bystrianská Translation: Ivan Anděra, Robert Strider Printed by Antonín Prchal – Protisk Velké Meziříčí Printing: 1000 copies Cover title page – Gustav Mahler, 1911. Cover rear page – Enrolment sheet of Gustav Mahler for Vienna Conservatory, 1875.\nGM obálka (2 a 3 strana) anglicky\n7. 7. 1860–18. 5. 1911\nŽivotní osudy a dílo\nStatutární město Jihlava Jihlava 2010\nMahler – cesta životem\nŠkolní a studentská léta\n17 Ohlas ve světě\nDirigent a ředitel opery\n[*] Přehled literatury\nPo stopách Gustava Mahlera v Jihlavě\nDomy na východní straně náměstí, kolem roku 1870\n[*] Úvod Hudební tvorba Gustava Mahlera (1860–1911) se stala sto let po jeho smrti jednou z nejčastěji provozovaných, nahrávaných a zároveň posluchačsky vyhledávaných součástí světového koncertního repertoáru. Neuvěřitelně se tak naplnila jeho vlastní vize „Meine Zeit wird kommen“ (Moje doba teprve přijde), která na počátku dvacátého století zněla jako přehnaně sebevědomý výrok autora, který svými dirigentskými nároky a perfekcionismem narážel na zavedené interpretační zvyklosti a jistou míru pohodlnosti a svými kompozicemi přinášel hudbu, která provokovala a dráždila, ale zároveň vyvolávala neuvěřitelné nadšení. Je také zajímavé, že na Mahlerův hudební odkaz se odvolávaly ve dvacátém století i zcela protichůdné směry kategorizované do proudu tzv. avantgardy a zároveň tzv. klasikové dvacátého století. Jak Druhá vídeňská škola (ostatně sám Arnold Schönberg nazval Mahlera svatým mužem), tak Dmitrij Šostakovič, Benjamin Britten a naposledy i Krzsystof Penderecki se hlásí k tvůrčímu odkazu tohoto tvůrce, který se narodil a prvních patnáct let svého života strávil na území České republiky. Gustav Mahler je velkým reprezentantem umělecké tvorby jako sdělení a ﬁlozoﬁckého poselství sui generis, umění, které se snaží na rozhraní dvou velkých historických epoch přinášet velké humanistické ideály a hodnoty nahrazující v sekularizujícím se světě dosavadní náboženské jistoty. Modernost, aktuálnost a přitažlivost jeho hudby je v originálním spojení velmi různorodých prvků. Pokud bychom chtěli parafrázovat Paula Stefana, autora jedné z prvních monograﬁí o Gustavu Mahlerovi, pak skutečně „Mahlerova hudba začíná na ulici a končí v neko-\nnečnu…“. Jakýmsi základním buněčným, intonačním jádrem Mahlerovy hudební tkáně je žánr písně, melodický útržek, popěvek. To, co Mahler v dětství slyšel kolem sebe a co bylo příznačné pro jeho domov – Rakousko-Uhersko. Pestrou mnohonárodnostní, multikonfesní a multikulturní, pozvolna se rozpadající říši. S tímto faktem spojená nostalgie, strach o osud vysokého umění a strach o osud intelektuála v moderním industrializovaném a odcizeném světě (stejné pocity vyjadřuje mladší Mahlerův vrstevník a rovněž rodák z Čech Franz Kafka), i to jsou pocity, které posluchači rozpoznají v dílech Gustava Mahlera. A proto je tvorba tohoto skladatele tak aktuální – nejen svými hudebně výrazovými prostředky, ale zejména svým obsahem, který odráží řadu velkých otazníků naší současnosti. PhDr. Jiří Štilec\nRodný dům Gustava Mahlera v Kalištích – původní stav\nBernard Mahler a jeho žena Marie, roz. Herrmannová\n Rodina Gustava Mahlera Rodina Gustava Mahlera pocházela z Podblanicka. Příjmení „Mahler“ se poprvé objevuje v soupise Židů z roku 1793 v obci Chmelná u Vlašimi. Podle tohoto soupisu byl Abraham Mahler synagogální zpěvák a živil se košerováním. Gustavův dědeček, Šimon Mahler se narodil v Chmelné v roce 1793, po sňatku s Marií roz. Bondyovou odešel do Lipnice poblíž Německého Brodu (po roce 1945 přejmenován na Havlíčkův Brod). Zde se 2. srpna 1827 narodil Bernard Mahler, otec Gustava Mahlera. V témže roce se rodina přestěhovala do obce Kališťě poblíž Humpolce a usadila se v domku č. 52, ke kterému patřila i vinopalna. Šimon Mahler se stal nejprve nájemcem a v roce 1838 majitelem této vinopalny. Prosperitě jeho obchodu velmi výrazně napomohlo i zrušení nejtvrdších zákonů, které v revolučních letech 1848–1849 omezovaly Židy v pohybu i v podnikání. Gustavův otec Bernard Mahler obchodoval s nejrůznějšími druhy lihovin. Nejčastějším cílem jeho cest byla Jihlava, ale zajížděl např. i do Znojma. V roce 1857 se Bernard oženil s Marií roz. Herrmannovou (2. března 1837 Ledeč nad Sázavou), dcerou bohatého obchodníka a mydláře Abrahama Herrmanna. Její značné věno mu umožnilo koupit v Kalištích dům č. 9 s hostincem a obchodem a osamostatnit se. V roce 1858 se manželům narodil syn Isidor, který ale zemřel již v následujícím roce. O rok později, 7. července 1860, se zde narodil jejich druhý syn Gustav. V témže roce se rodiny Šimona i Bernarda Mahlerů z Kališť odstěhovaly. Šimon Mahler se usadil v Německém Brodě, kde se stal zakladatelem velké textilní a pletař-\nBrtnická ulice, vpravo domy č. p. 264 a 265\nPohled z náměstí do Brtnické ulice, kde bydlela od roku 1860 rodina Bernarda Mahlera\nské továrny (dnešní PLEAS). Bernardova rodina se přestěhovala do Jihlavy. Brzy po něm sem přišel i bratr David a další příbuzní, kteří se všichni věnovali obchodu. Jihlava byla v té době druhým největším městem na Moravě, žilo zde 17 000 obyvatel převážně německého původu. O nebývalý hospodářský rozvoj Jihlavy v průběhu 60. let 19. století se však zasloužili právě židovští podnikatelé, kterých z okolních obcí přišlo do města několik set. Navíc 18. února 1860 císař František Josef I. povolil Židům nabývat ve městě majetek. Následně zde tedy vznikají všechny důležité instituce: židovská škola, židovský náboženský spolek a židovská náboženská obec. V roce 1863 byla postavena v Nové ulici (Neugasse, dnešní Benešova ulice) honosná synagoga v maurském stylu, v roce 1869 vznikl na západním okraji města židovský hřbitov. Rodina Bernarda Mahlera přijíždí do Jihlavy 22. října 1860. Mahlerovi se usadili v prvním poschodí domu č. p. 265 v tehdejší Brtnické ulici (Pirnitzergasse, dnešní Znojemská 4), kde se Bernard hned druhý den přihlašuje k trvalému pobytu. Stejně jako v Kalištích, i v Jihlavě se Bernard Mahler chtěl zabývat výrobou a prodejem kořalky. Proto podal žádost o povolení k výrobě, výčepu a prodeji oslazených alkoholických nápojů (likérů). Protože v té době však bylo těchto koncesí vydáno velké množství, koncese mu vydána nebyla, ale mohl si pro začátek zřídit alespoň hokynářství. Když v roce 1861 konečně získal koncesi k výrobě pálenky, různých druhů sladkých likérů a rosolky, a to zároveň s koncesí k výčepu lihovin, otevřel si nálevnu v přízemí domu, kde bydlel. Postupně si začal pronajímat i výčepy dalších majitelů a prodával v nich především pálenku a různé druhy sladkých likérů a rosolky. Neustále také rozšiřoval své dosavadní koncese na prodej dalších druhů zboží. Bernard díky své\nSeverovýchodní část náměstí s kostelem sv. Ignáce, v pozadí kasárna; v barokních domech v severní frontě sídlil krajský úřad a další správní a justiční instituce\nhouževnatosti a podnikatelským úspěchům pronikl mezi městskou honoraci a díky tzv. „prosincové ústavě“ z 21. prosince 1867 (zaručovala rovnoprávnost Židů) se ﬁnanční situace rodiny zlepšila natolik, že si Bernard mohl dovolit zakoupit sousední dům č. p. 264 (dnes Znojemská 6). Následujícího roku byl tento dům radikálně přestavěn – v přízemí byl zřízen výčep a zázemí, ve dvorním traktu pak byla palírna, kde se ve velkém vyráběla kořalka a různé likéry. V prvním patře bydlela Mahlerova rodina. Byt tvořila velká kuchyně, předsíň, ložnice a panský pokoj zvaný „salon“. Ve dvou pokojích dvorního traktu, spojených s přední částí domu pavlačí, bydlely služebné, kojná a personál výčepu. Každý obyvatel Rakousko-Uherské monarchie mohl po deseti letech nepřetržitého pobytu v jednom městě nebo vesnici požádat o udělení domovského práva v místě bydliště. Bernard Mahler, jehož domovskou obcí byly stále Kaliště, požádal o změnu v listopadu 1873 – třináct let od svého příchodu do Jihlavy. Podmínku pro udělení měšťanského práva splnil dostatečně dlouhým pobytem a koupí domu tj. držením majetku v určité výši. Obecní výbor se vyjádřil k jeho žádosti kladně a po zaplacení příslušných poplatků se tak Bernard Mahler stal měšťanem královského horního města Jihlavy.\nGustav Mahler jako pětiletý\nVýchodní strana náměstí s radnicí a Kreclem, v pozadí kostel sv. Jakuba\nBernard Mahler byl člověk neobyčejně podnikavý, cílevědomý, ctižádostivý, ale také prudký, hrubý, s touhou vyniknout za každou cenu. Svědectvím jsou četné záznamy o pokutách u soudu v Jihlavě (hádky, rvačky, nedovolený prodej atd. ). Gustavova matka Marie byla pravým opakem svého muže. Jemná a citlivá, díky vrozené srdeční vadě však také tělesně slabá. Mezi rodiči velmi často docházelo k divokým hádkám a domácím scénám. Rodina Bernarda a Marie Mahlerových byla početná. V letech 1858–1879 se jim narodilo 14 dětí, z nichž však osm zemřelo v dětském věku. I když na konci 19. století byla smrt malých dětí velmi běžná a v prvních letech života umírala zhruba polovina novorozenců, příliš častá úmrtí život rodiny neblaze poznamenávala, zvláště pak psychiku matky, k níž citlivý Gustav tíhl. Na malého Gustava velmi silně zapůsobila především smrt jeho o rok mladšího bratra Arnošta (1861–1875) – a později se zřejmě stala i inspirací při tvorbě opery Arnošt, vévoda švábský (1879). Ze vzpomínek Almy Mahlerové se pouze zprostředkovaně dozvídáme, že Gustavova sestra Justina si dokonce na smrt hrála: „Jako dítě přilepila kolem své postele svíčky. Pak si lehla, svíčky zapálila a skoro tomu uvěřila, že je mrtvá“. (In: MAHLEROVÁ, A.: Gustav Mahler, Vzpomínky. Praha 2001, str. 13).\nTragické zážitky z dětství zůstaly hluboko v nitru budoucího skladatele a především ovlivnily jeho hluboký citový vztah k mladším sourozencům.\nGustav Mahler jako student III. ročníku gymnázia.\nBudova gymnázia v dnešní Hluboké ulici.\n Školní a studentská léta Základní vzdělání získal Gustav s největší pravděpodobností na hlavní škole v dnešní Fibichově ulici. O této části Mahlerova života nevíme téměř nic, protože se žádné doklady, včetně třídních knih, nedochovaly. Na podzim roku 1869 vstoupil na německé gymnázium v Hluboké ulici č. 1 (tehdy Im Jesuitengarten, od roku 1878 Tiefegasse), jehož budova z roku 1727 s pozdější přístavbou z poloviny 19. století dosud stojí (sídlo Městské knihovny). Hned v prvním semestru na sebe mladý Mahler upozornil vedení školy i jihlavskou veřejnost poctivým odevzdáním nalezené peněženky s větším ﬁnančním obnosem; případ byl po celém městě veřejně vybubnován. Gustavovy studijní výsledky nebyly v prvních letech špatné. Na konci prvního ročníku skončil na 22. místě ze 49 žáků, o rok později dokonce šestnáctý ze čtyřiceti. V té době už má za sebou první veřejné vystoupení (13. října 1870 v Městském divadle) a otec Bernard, oslněn synovými hudebními úspěchy, chce synovi dopřát ještě lepší vzdělání, než by mu mohla poskytnout Jihlava, a zařizuje mu přestup na gymnázium v Praze na Novém Městě. Gustav bydlí na Starém Městě v rodině profesora Grünfelda, u něhož zároveň studuje hudbu. Ovšem mladý Mahler, vytržený ze svého prostředí, propadá na mnohem náročnější škole ze šesti předmětů z celkových sedmi a ve třídě je beznadějně poslední. Otec proto odváží syna zpět do Jihlavy, kde pokračuje ve studiu na tamějším gymnáziu, tentokrát znovu s lepšími výsledky. Řádné studium ukončil Mahler v 6. ročníku. Gustav Schwarz, správce statku Moravany na Čáslavsku, kterého seznámil s Mahlerem spolužák Josef Steiner, pocházející\nz nedalekých Habrů, rozpoznal hudební nadání mladého Mahlera a přesvědčil jeho otce, aby dal syna na konzervatoř ve Vídni. Gustavův otec souhlasil pod podmínkou, že dokončí studium na gymnáziu a složí zde maturitu. Další dva roky studoval tedy Gustav jihlavské gymnázium jako privatista. Do Jihlavy se vracel skládat zkoušky za uplynulý semestr, dále také o svátcích a prázdninách. V letních měsících vystupoval na úspěšných koncertech. S vyhlídkou na blížící se maturitu uspořádal 12. září 1876 ve velkém sále hotelu Czap koncert ve prospěch gymnázia na nákup učebních pomůcek. Jeho studijní výsledky měly totiž stále sestupnou tendenci a poslední semestr ukončil se čtyřmi nedostatečnými. Od maturity v řádném termínu 6. července 1877 odstoupil a před maturitní komisi se znovu dostavil 12. září. Komise se k němu zachovala milosrdně a „nechala ho projít“. Období strávené na gymnáziu bylo v Mahlerově životě důležité i proto, že zde s několika spolužáky navázal přátelství, které přetrvalo celý život. Kromě zmiňovaného Josefa Steinera se spřátelil s Quido Adlerem, rodákem z Ivančic na Moravě, později profesorem na katedře hudební vědy Filozoﬁcké fakulty ve Vídni a hudebním kritikem nebo s Emilem Freundem, který vyřizoval Mahlerovy právní záležitosti. Celoživotním přítelem mu byl také syn jeho učitele hudby Jindřicha Fischera Theodor, rovněž spolužák z jihlavského gymnázia. V říjnu 1877 vstoupil Gustav Mahler na Filozoﬁckou fakultu univerzity ve Vídni, kde dva roky studoval ﬁlozoﬁi, historii a dějiny hudby. V červnu 1878 ukončil s velkým úspěchem konzervatoř a v květnu 1880 nastoupil své první angažmá jako dirigent orchestru letního divadla v lázeňském městě Bad Hall v Horních Rakousích.\nSestry Emma a Justina\nSe sestrou Justinou v roce 1899\nMísto posledního odpočinku Mahlerových rodičů na židovském hřbitově v Jihlavě\n Mahler – cesta životem V 80. letech 19. století se Mahler pravidelně objevoval v letních měsících v Jihlavě a občas vystupoval v Městském divadle jako hudebník nebo dirigent. V letech 1878–1883 trávil část prázdnin a dovolených u svého přítele a spolužáka JUDr. Emila Freunda v Želivě poblíž Humpolce. Z těchto let pochází několik dokladů v seznamech odvedenců, týkajících se jeho osoby, které vypovídají o Mahlerově zdravotním stavu. Při prvním odvodu ve Vídni v roce 1880 nebyl uznán schopným vojenské služby pro celkovou tělesnou slabost, o rok později pak byl ze seznamu branců kvůli silné krátkozrakosti vyškrtnut úplně. Tím pro něj ovšem vyvstala povinnost platit vojenskou taxu. Důležitý mezník v životě Gustava Mahlera představuje rok 1889, během něhož zemřeli oba rodiče a nejstarší sestra Leopoldina. Nejdříve zemřel 18. února ve věku 62 let otec, 27. září pak ve Vídni ve věku 26 let sestra Leopoldina, provdaná Quittnerová. O několik dní později, 11. října, ho postihla ztráta největší, a to když zemřela jeho matka. Oba rodiče byli pohřbeni na jihlavském židovském hřbitově a místo jejich posledního odpočinku označuje vysoký náhrobek z tmavého kamene. Po vyřízení pozůstalosti Gustav se svými sourozenci Jihlavu natrvalo opustil. S sebou si údajně odvezl jen staré otcovo křeslo. Rozhodnutím soudu se stal jako nejstarší ze sourozenců poručníkem svých nezletilých bratrů Aloise a Otty a sester Justiny a Emmy. Všem se snažil zajistit dobrou budoucnost; jako ředitel Královské opery v Budapešti s platem 10 000 zlatých ročně k tomu měl naštěstí ﬁnanční pro-\nAlma Mahlerová s dcerami\nJindřich Fischer – nejoblíbenější Mahlerův učitel\nstředky. Jeho nejmilejší sestra Justina, do jejíž osoby si promítal vzpomínky na matku, mu vedla nějaký čas v Budapešti a později v Hamburku domácnost. Obě sestry se provdaly za bratry Rosé, z nichž Arnold, manžel Justiny, působil jako koncertní mistr Vídeňských ﬁlharmoniků. Před sňatkem obě přestoupily na evangelickou víru. Víra židovská nehrála v jejich životě ani v životech ostatních sourozenců podstatnou roli, jak lze dokumentovat i na Gustavově přestupu do katolické církve v únoru 1897 v Hamburku nebo na příkladu bratra Aloise, který změnil víru dvakrát. Osudy obou bratrů byly pohnuté: hudebně nadaný Otto, absolvent vídeňské konzervatoře, se ve Vídni v roce 1895 zastřelil a starší Alois, neúspěšný obchodník, odjel počátkem 20. století do Ameriky, a tím veškeré styky s rodinou přerušil. Po odchodu z Jihlavy se sourozenci Mahlerovi do svého rodného města již nevraceli. Gustav však své kontakty s Jihlavou, sice sporadicky, ale přece jenom udržoval. Jednak zde takřka deset let vyřizoval pozůstalost po zemřelých rodičích a jednak zde měl až do své smrti domovské právo. A nezapomínal ani na své přátele, k nimž patřil bezesporu jeho učitel hudby Jindřich Fischer a jeho syn Theodor, pozdější prezident jihlavského krajského soudu, jimž zasílal dopisy a pohlednice z míst svého působení. Čas od času na svého stále slavnějšího krajana upozorňovaly také místní německé noviny Mährischer Grenzbote. V roce 1902 se Gustav oženil s Almou Marií Schindlerovou (1879–1964), dcerou vynikajícího vídeňského malíře krajin Jakoba Emila Schindlera (1842–1892). Alma byla hudebně vzdělaná, studovala kompozici u Alexandra von Zemlinského, skládala písně a Mahler jí podle jejích vlastních slov svěřoval i práce při korigování rukopisů a materiálů.\nDopis Gustava Mahlera Jindřichu Fischerovi\nSetkání dvaadvacetileté Almy, pokládané za nejkrásnější dívku Vídně, s o devatenáct let starším Gustavem Mahlerem, tehdy již vysoce ceněným, i když ne vždy zcela chápaným skladatelem v zajištěném postavení ředitele a dirigenta vídeňské Dvorní opery, bylo bezesporu záležitostí osudovou. Narodily se jim dvě dcery, Marie Anna (1902–1907) a Anna Justina (1904–1988). Anna Justina se stala sochařkou a měla dvě dcery – Almu (*1930) a Marinu (*1943). „Cítila jsem se v prvních letech vedle Mahlera velmi nejistá… A je zvláštní, že od okamžiku svého duchovního vítězství mě Mahler přehlížel a začal mě opět milovat teprve tehdy, když jsem se osvobodila od jeho tyranské sugesce. Prozatím hrál roli učitele, neúprosně přísného a nespravedlivého. Znechutil a zprotivil mi svět. Tedy, zkoušel to: Peníze – marnost! Šaty – marnost! Krása – marnost! Cestování – marnost! Jen duch sám! Dnes vím, že měl strach z mého mládí a krásy a chtěl mě zneškodnit tím, že mi jednoduše vzal všechno živoucí, s čím si nevěděl rady. Byla jsem děvčátko,\npo kterém toužil a které nyní vychovával.“ (MAHLEROVÁ, A.: Gustav Mahler. Vzpomínky. Praha 2001, str. 45. )\nPo Mahlerově smrti se jejím chotěm stal vynikající americký architekt německého původu Walter Gropius (1883–1969), potřetí se provdala za básníka Franze Werfela (1890–1945). Až do konce života se však označovala za „vdovu po Gustavu Mahlerovi“. Houževnatý a neúnavný hudebník Gustav Mahler, působící jako dirigent nebo ředitel operních domů v různých evropských městech (viz kapitola Dirigent a ředitel opery), se neustále přepracovával a vyčerpával. 21. února 1911 dirigoval v New Yorku, kde měl angažmá, svůj poslední koncert. V té době byl již nemocný. Lékaři v Americe, Paříži a následně ve Vídni už mu nedokázali pomoci. Gustav Mahler zemřel 18. května 1911 ve Vídni. Jihlavské noviny Mährischer Grenzbote z 21. května 1911 přinesly informaci o Mahlerově těžké nemoci; ještě v témže čísle se objevila zpráva o jeho smrti s krátkým nekrologem. Program jihlavského gymnázia, vydaný na konci školního roku 1910/11, uveřejnil o jeho odchodu jedinou větu: „18. května 1911 zemřel bývalý žák ústavu, pan Gustav Mahler, který se proslavil jako hudební skladatel a ředitel c. k. dvorní opery daleko za hranicemi své vlasti.“ Nekrolog s fotograﬁí se objevil také v Deutscher Volkskalender für die Iglauer Sprachinsel na rok 1912. Gustav Mahler je pochován na hřbitově Grinzing ve Vídni. Jeho hrob zdobí jednoduchý náhrobek, který navrhl jeden z nejvýznamnějších evropských architektů Josef Hoffmann (1870–1956), rodák z Brtnice a stejně jako Mahler absolvent jihlavského gymnázia. Jak si přál, není na náhrobním kameni nic než jeho jméno. „Kdo mne bude hledat ví, kdo jsem byl, a ostatní to nepotřebují vědět.“ (In: BLAUKOPF, K.: Gustav Mahler současník budoucnosti, Jinočany 1998, str. 203)\nMěstské divadlo z roku 1850 v dnešní Komenského ulici\nHotel Czap v dnešní Žižkově ulici\n Rozený muzikant „To je rozený muzikant!“ Julius Epstein při přijímací zkoušce Gustava Mahlera na konzervatoř, při které se pochlubil i vlastní tvorbou.\nV Jihlavě existuje staletá hudební tradice. První zmínka o zdejší pěvecké škole pochází z roku 1571. Nevšední hudební prostředí ve městě vytvářelo především působení jihlavských „mistrů pěvců“ spolu s rozvojem instrumentálního a vokálního projevu na kůrech kostelů sv. Jakuba a Nanebevzetí Panny Marie. V 60. a 70. letech 19. století došlo k rozvoji spolkové činnosti, významné místo měly právě spolky hudební. Typickým nositelem měšťanské hudebnosti se stal Hudební spolek (Musikverein) založený v roce 1819. Členy spolku byli převážně příslušníci městské honorace a inteligence. Nástup novodobých hudebních forem lze zaznamenat v 60. letech 19. století. Především vokální hudba představovala v konzervativní společnosti jihlavského měšťanstva nejrozšířenější formu hudebního společenského života. V roce 1852 vznikl Mužský zpěvácký spolek (Männergesang-Verein). Život po revolučním roce 1848 byl plný četných často beneﬁčních hudebních a divadelních produkcí v nové budově Městského divadla, vystavěné továrníkem Janem Okonskim z bývalého kapucínského kláštera v roce 1850. V době Mahlerova mládí zde na repertoáru byly opery, operety a činohry, uváděné v té době po celé monarchii. Dalším\nÚčastníci lidové veselice na Jihlavsku, konec 19. století\nGustav Mahler s Josefem Steinerem (?) v roce 1872\nmístem, kde se mohla scházet jihlavská společnost milující hudbu, byl od roku 1870 sál hotelu továrníka Franze G. Czapa (dnešní Dělnický dům). Nebyla to tedy pouze dostatečná materiální podpora, ale i pozvolna se vzmáhající kulturní život ve městě, které se staly podmiňujícími faktory rozvoje hudebního nadání Gustava Mahlera. Hudební nadání Gustava Mahlera se začalo vyvíjet velice záhy. Traduje se mnoho příhod, které mají dokumentovat Mahlerovy rané hudební počátky a jeho neobyčejný talent, nelze bohužel ověřit, do jaké míry se zakládají na pravdě. Už ve čtyřech letech se pokoušel hrát na klavír, v pěti údajně „koncertoval“ na malý akordeon trhovkyním. Otec se rozhodl od počátku hudební talent svého syna podporovat. Prvními učiteli malého Gustava se stali čeští muzikanti z městské kapely, které znal převážně z výčepu, např. Jakub Sladký, později Jan Brož a Jan Žižka z divadelního orchestru, jeho dirigent František Viktorin, učitelé hudby Václav Pressburg (žák Antonína Brucknera) a František Sturm. Největší podíl na hudebním růstu Gustava Mahlera měl učitel hudby, absolvent pražské konzervatoře, regenschori u sv. Jakuba, sbormistr „Mužského zpěváckého spolku“ a organizátor hudebního života v Jihlavě, Jindřich Fischer (1827–1917). Mahler mu projevoval vděčnost po celý svůj život a psal mu při nejrůznějších příležitostech. První veřejné vystoupení Gustava Mahlera se uskutečnilo 13. října 1870 v Městském divadle. O prvním velkém úspěchu teprve desetiletého chlapce židovského obchodníka Mahlera informovaly jihlavskou veřejnost noviny Vermittler z 16. října 1870. Lisztovy klavírní variace na Mendelssohnův Sen noci svatojánské přednesl mladý Mahler na akademii gymnázia k Schillerovu výročí 11. listopadu 1872. Noviny tehdy psaly\nVysočina. Foto Fr. Kubica\nSvatební průvod sedláků z jihlavského jazykového ostrova s hudbou. 90. léta 19. století\no mladém virtuosovi s vynikající technikou a osobitým přednesem. Dne 20. dubna 1873 sklidil velký aplaus za provedení klavírní fantazie na téma z Belliniho opery Norma od Sigismunda Thalberga. Koncert se konal v Městském divadle. Stejný koncert opakoval Gustav Mahler 17. května 1873 v sálu hotelu Czap při příležitosti jubilea „Mužského zpěváckého spolku“. Prázdniny a volné dny trávil Mahler pravidelně v Jihlavě, u svých rodičů. Jihlavské instituce využívaly přítomnosti vynikajícího a známého hudebníka k uskutečňování řady koncertů. Hned o prvních prázdninách se zde uskutečnil 31. července 1876 koncert v sále hotelu Czap, kde vystoupil spolu se svým jihlavským kolegou Richardem Schramlem. Za spoluúčasti dalších konzervatoristů a členů Dvorní opery ve Vídni koncertoval Mahler v Jihlavě také dne 12. září 1876. Výtěžek koncertu byl určen na zakoupení gymnaziálních učebních pomůcek. Následovalo několik dalších úspěšných koncertů: 24. dubna 1879 v Městském divadle slavnostní koncert uspořádaný na počest 25. výročí sňatku císařského páru, 19. září 1882 zde řídil operetu Boccaccio od Franze von Suppé, 11. srpna 1883 koncertoval ve prospěch Červeného kříže, doprovázel houslistku Mílu Ottovou a dirigoval Kunzeho operetu Kaffeekränzchen v Městském divadle.\nNěmecké Královské zemské divadlo v Praze, kde Mahler působil v letech 1885–1886\nKrálovská opera v Budapešti, kde Mahler působil v letech 1888–1891\n Dirigent a ředitel opery Na konzervatoř ve Vídni byl Gustav Mahler zapsán v září roku 1875. Studoval hru na klavír u profesora Julia Epsteina, kompozici a kontrapunkt u Franze Krenna. Konzervatoř dávala vzdělání budoucím klavíristům a skladatelům. V té době se nedá ještě mluvit o speciální dirigentské výuce. Teprve v roce 1909, kdy došlo ke změně soukromé konzervatoře ve státní Vídeňskou akademii, byla vytvořena „kapelnická škola“. V době, kdy studoval Gustav Mahler, se za předpoklad pro dirigentskou kariéru považovalo všeobecné hudební vzdělání. K němu patřily především pohotová hra na klavír, hra z partitury, schopnost komponovat a improvizovat. Základem bylo také výborné zvládnutí řemesla, k němuž patřila harmonie a kontrapunkt. Nelze tedy tvrdit, že Mahler se stal vynikajícím dirigentem bez příslušné výuky. Neměl pouze konkrétního učitele. Výuka na konzervatoři mu ale poskytla vše, co v té době bylo pro dirigenta důležité. Konzervatorní vzdělání bylo obsáhlé a praktické. Po skončení konzervatoře přijal Mahler v roce 1880 první angažmá v lázeňském městě Bad Hall v Horních Rakousích jako dirigent sezónního lázeňského orchestru. Zde působil v květnu a červnu 1880. Poté odchází do Lublaně, kde působil v letech 1881–1882, od ledna do března 1883 byl kapelníkem Královského městského divadla v Olomouci. Odtud odešel do Kasselu (1883–1885) a poté přijal místo v Praze v německém Královském zemském divadle (1885–1886) u intendanta Angelo Neumanna. S velkým úspěchem uvedl operu Don Giovanni od W. A. Mozarta a Beethovenovu Devátou symfonii. Poté působil v letech 1886–1888 jako druhý dirigent\nv Městském divadle v Lipsku. V letech 1888–1891 působil jako umělecký ředitel Královské uherské opery v Budapešti, odkud odešel do Hamburku na pozici prvního dirigenta Městského divadla (1891–1897). V té době již byl v Evropě uznávaných dirigentem, hostoval v mnoha velkých městech (velký úspěch mělo jeho hostování od červOsmadvacetiletý Mahler na do července 1892 v Londýně). jako ředitel Královské uherské V roce 1897 získal nejprestižnější místo, které bylo opery v Budapešti v té době možné: stal se šéfdirigentem a ředitelem Dvorní opery ve Vídni. Zde spolupracoval při realizaci operních děl s výtvarníky Heinrichem Leﬂerem a Alfredem Rollerem. Angažoval nejlepší pěvce a pěvkyně, měl vysoké nároky na orchestr a provedení. Jeho působení na postu ředitele lze označit jako dobu rozkvětu opery a začátek nového inscenování oper. Na postu ředitele působil až do roku 1907. Poté přijal angažmá v Metropolitní opeře v New Yorku, kde zůstal až do své smrti. Od roku 1909 vedl současně i Newyorskou ﬁlharmonii. Během pobytu v Americe koncertoval nejen v New Yorku, ale i Bostonu, Philadelphii, Pittsburghu nebo Bufallu. V rámci téměř tří set koncertů uvedl Mahler téměř čtyři stovky hudebních děl od přibližně devadesáti skladatelů. Nejčastěji uváděl dílo Richarda Wagnera, Ludwiga van Beethovena, Franze Schuberta, Johanna Strausse, Petra Iljiče Čajkovského, Wolfganga Amadea Mozarta nebo Felixe Mendelssohna-Bartholdyho. Z českých autorů uváděl několikrát operní díla Bedřicha Smetany a rovněž Píseň bohatýrskou Antonína Dvořáka. „Jako geniální dirigent neměl Mahler vážných soků. Všichni znalci hudby a novináři uznávali jeho zásluhy o hudbu a obrození opery, jichž si získal jako dirigent, dramaturg, režisér a rádce zpěváků.“ (FISCHER, T.: Gustav Mahler; z přednášky autora 21. 3. 1931. In: JAROŠ, Z. Mladý Gustav Mahler a Jihlava, MVJ 1994, str. 26. )\nSkica rukopisu Mahlerovy Symfonie č. 1\nTitulní stana Symfonie č. 3\n Světový skladatel Gustav Mahler je v hudební literatuře označován za představitele pozdního romantismu a za velkého symfonika přelomu devatenáctého a dvacátého století, který otevřel pomyslnou bránu do dvacátého století. Těžištěm jeho díla je devět dokončených symfonií, vokálně symfonická skladba Píseň o zemi a řada písňových cyklů. Je paradoxem, že ač se věnoval celý svůj život dirigování opery, nikdy (ironicky by bylo možno konstatovat, že právě proto) operní dílo (s výjimkou nedochovaných mladistvých pokusů) nenapsal. S tvorbou začal Gustav Mahler již v útlém věku. Zřejmě v roce 1866 vytvořil Polku pro klavír jako „zakázku“ pro svou matku a píseň Turkové mají krásné dcery (Die Türken haben schöne Töchter) jako „zakázku“ pro svého otce. V létě roku 1875 v Jihlavě vznikl nápad napsat operu Arnošt, vévoda Švábský (Herzog Ernst von Schwaben) na text spolužáka Josefa Steinera. Krátce před vznikem díla zemřel bratr Gustava Mahlera, Arnošt, je tedy možné, že výběr látky odkazuje na smrt bratra. Druhým projektem opery, která se také nedochovala, byla opera Argonauti (Die Argonauten 1877–78) na text Gustava Mahlera a Josefa Steinera podle Franze Grillparzera. Nedokončená a nedochovaná zůstala i opera Krakonoš (Rübezahl 1879–1883). V roce 1876 vyhrál Gustav Mahler 1. cenu v oboru komponování na Vídeňské konzervatoři za první větu Klavírního kvartetu. Mohlo by se jednat o Klavírní kvartet a moll, který vznikl ve Vídni roku 1876. Toto dílo pak zřejmě uvedl i na koncertě\nGustav a Alma Mahlerovi v Toblachu v roce 1909\nv Jihlavě 12. září 1876. Na úspěšném koncertě v Jihlavě 31. července 1876 uvedl další své dílo, Sonátu pro violu a klavír.\nSymfonie Symfonie č. 1 D dur (Symphonie Nr. 1 D-Dur „Titan“, 1888) pro velký orchestr Mahler sám dal symfonii přízvisko „Titán“, později od něj ustoupil. Název „Titán“ by se mohl vztahovat k románu Jeana Paula, nebylo to ale s určitostí prokázáno. | První uvedení: Budapešť, 20. listopadu 1889 pod vedením autora. Symfonie č. 2 c moll (Symphonie Nr. 2 c-Moll „Die Auferstehung“ 1894) pro sopránové a altové sólo a smíšený sbor Text: Ludwig Achim von Arnim a Clemens Brentano „Urlicht“; ze sbírky Chlapcův kouzelný roh; Friedrich Klopstock „Die Auferstehung“, v přepracování Gustava Mahlera. | První uvedení: Berlín, 13. prosince 1895, pod vedením autora. Symfonie č. 3 d moll (Symphonie Nr. 3 d-Moll „Ein Sommermittagsttraum“ 1896) s altovým sólem, ženským a dětským sborem Text: Friedrich Nietzsche, mezi jinými kniha Tak pravil Zarathustra – Kniha pro všechny a pro nikoho; Ludwig Achim von Armin a Clemens Brentano ze sbírky Chlapcův kouzelný roh. | První uvedení: Krefeld, 9. června 1902, pod vedením autora. Symfonie č. 4 G dur (Symphonie Nr. 4 G-Dur, 1900) se sopránovým sólem Text: Ludwig Achim von Armin a Clemens Brentano ze sbírky Chlapcův kouzelný roh. | První uvedení: Mnichov, 25. listopadu 1901 pod vedením autora.\nPoslední strana z nedokončené Symfonie č. 10 (1910)\nSymfonie č. 5 cis moll (Symphonie Nr. 5 cis-Moll, 1902) pro velký orchestr První uvedení: Kolín nad Rýnem, 18. října 1904 pod vedením autora. Symfonie č. 6 a moll (Symphonie Nr. 6 a-Moll „Die Tragische“, 1904) pro velký orchestr První uvedení: Essen, 27. května 1906 pod vedením autora. Symfonie č. 7 e moll (Symphonie Nr. 7 e-Moll, 1905) pro velký orchestr První uvedení: Praha, 19. září 1908 pod vedením autora V roce 1908 se v Praze od května do září konala Jubilejní výstava pražské obchodní a průmyslové komory, která oslavovala 60 let vlády Františka Josefa I. V souvislosti s Jubilejní výstavou navštívil Mahler Prahu již v květnu 1908, kdy dirigoval 23. května První ﬁlharmonický koncert Výstavního orchestru. Podle všech dosavadních údajů z literatury i podle dochované korespondence zřejmě právě zde po tomto koncertu 23. května vznikla i myšlenka uvést na posledním ﬁlharmonickém koncertu Jubilejní výstavy světovou premiéru Sedmé symfonie. Jistě zde sehrály roli dvě skutečnosti. Na prvním místě to musela být spokojenost autora a zároveň dirigenta se zdejším orchestrem a zároveň prestiž celé Jubilejní výstavy v Praze. Symfonie zazněla v premiéře v sobotu 19. září v 19 hodin. Praha, Jubilejní výstava a Česká ﬁlharmonie jako součást Výstavního orchestru se tak zapsaly do hudební historie. (In: Jiří Štilec, Rudolﬁnum Revue VIII/1 2008/2009).\nSymfonie č. 8 Es dur (Symphonie Nr. 8 Es-Dur, 1906) pro tři sopránová a dvě altová sóla, tenorové, barytonové a basové sólo, chlapecký sbor, dva smíšené sbory a velký orchestr. Text: Část I: Rabanus Mauru Magnetintius, Hymnus Veni creatro spiritus. Část II: Johann Wolfgang Goethe, Faust, druhý díl tragédie. | První uvedení: Mnichov, 12. září 1910 pod vedením autora. Symfonie má přízvisko „Symfonie tisíců“, které ale nepochází od Mahlera. Toto označení dostala symfonie od pořadatele koncertu Emila Gutmana, protože k provedení je třeba velkého počtu hudebníků. Symfonii věnoval Mahler své ženě Almě Mahlerové. První uvedení symfonie, stejně jako uvedení v dalších dnech, byla velmi úspěšná. Symfonie č. 8 je také poslední symfonií, kterou Mahler uvedl za svého života. Dvě díla, která Mahler ještě dokončil, byla představena veřejnosti až po jeho smrti. Píseň o zemi (Das Lied von der Erde, 1908). Symfonie pro tenor a alt (nebo baryton) a velký orchestr. Text: Hans Bethge, Čínská ﬂétna, přebásněné čínské básně. | První uvedení: Mnichov, 20. listopadu 1911 pod vedením Bruno Waltera. Symfonie č. 9 D dur (Symphonie Nr. 9 D-dur, 1909) pro velký orchestr První uvedení: Vídeň, 26. června 1912 pod vedením Bruno Waltera. Symfonie č. 10 Fis dur (Symphonie Nr. 10 Fis-dur, 1910) zůstala nedokončená. Uvedena byla první věta Adagio a třetí věta Purgatorio: Vídeň, 12. října 1912 pod vedením Franze Schalka\nKantáta Píseň žalobná („Das klagende Lied“, 1880, přepracována 1893 a 1898) pro sopránové, altové a tenorové sólo, smíšený sbor a orchestr. Text Gustava Mahlera vychází z pohádky „Píseň žalobná“ od Ludwiga Bechsteina. První uvedení: Vídeň, 17. února 1901 (v přepracované verzi bez první části) pod vedením autora.\nPísně s doprovodem klavíru nebo orchestru Tři písně pro tenor a klavír (Drei Lieder für Tenorstimme und Klavier, 1880) Text: Gustav Mahler Pět písní a zpěvů pro zpěv a klavír (Fünf Lieder und Gesänge für eine Singstimme und Klavier, 1880–1887) Text: Richard Leander, Gustav Mahler, Tirso de Molina. Písně potulného tovaryše pro zpěv a klavír resp. zpěv a orchestr (Lieder eines fahrenden Gesellen für Singstimme und Klavier, 1883–1885, beziehungsweise Singstimme und Orchester,1893–1896) Text: Gustav Mahler Devět písní a zpěvů na texty ze sbírky Chlapcův kouzelný roh od Clemense Brentana a Achima von Armina pro zpěv a klavír (Neun Lieder und Gesänge aus Des Knaben Wunderhorn nach Texten aus der gleichnamigen Gedichtsammlung von Clemens Brentano und Achim von Arnim für Singstimme und Klavier 1887–1890) Patnáct písní, humoresek a balad na texty ze sbírky Chlapcův kouzelný roh od Clemense Brentana a Achima von Armina pro zpěv a orchestr resp. klavír (Fünfzehn Lieder, Humoresken und Balladen aus Des Knaben Wunderhorn nach Texten aus der gleichnamigen Gedichtsammlung von Clemens Brentano und Achim von Arnim mit Orchester- bzw. Klavierbegleitung, 1892–1898). Písně na texty Friedricha Rückerta (Rückert-Lieder, 1901/02) Pět písní, z toho čtyři vedle verze pro klavír i ve verzi pro orchestr od autora. Písně o mrtvých dětech (Kindertotenlieder, 1901–1904) Pět písní pro mezzosoprán/baryton a orchestr. Existuje i verze pro zpěv a klavír. Text: Friedrich Rückert\nGustav Mahler v Praze v roce 1908\n Ohlas ve světě Již v době života Gustava Mahlera nacházela jeho hudba na území dnešní České republiky mimořádně silnou odezvu. Zejména pražské prostředí vytvořilo jistý typ kultu, který určitě souvisel s faktem, že Mahler byl považován za rodáka z Čech, že již první kritiky si všímají „českého“ intonačního zázemí Mahlerových skladeb a že v Praze jednu sezónu působil. Dokladem tohoto pražského mahlerovství byl jistě i fakt, že se zde v roce 1908 odehrála světová premiéra Mahlerovy Symfonie č. 7 a že zde až do dnešních dnů existuje bohatě rozvíjená mahlerovská tradice přerušená jen dobou nacistické okupace. Z českého prostředí je nutno jmenovat i výrazné osobnosti, které k šíření Mahlerova díla na počátku dvacátého století a těsně po jeho smrti výrazně přispěly. Byli to Josef Bohuslav Foerster, Zdeněk Nejedlý, autor první české monograﬁe z roku 1912, a Otakar Ostrčil. I když byla řada velkých dirigentských osobností, které dílo Gustava Mahlera prováděly, asi nejsilnějším způsobem se do historie mahlerovské interpretace zapsal šéfdirigent České ﬁlharmonie Václav Neumann, který natočil i dodnes cenný komplet všech Mahlerových symfonických děl a spolupracoval na velkých oslavách narození Gustava Mahlera v roce 1960. Téměř paralelně s Neumannem a Českou ﬁlharmonií natáčel v Mnichově v letech 1967–1971 mezinárodní hudební kritikou velmi oceňovaný komplet Mahlerových symfonií s Bavorskými rozhlasovými symfoniky Rafael Kubelík. Jen neuvěřitelně rozsáhlá studie by mohla zachytit všechna provedení hudby Gustava Mahlera a nahrávky jeho tvorby v celosvětovém měřítku. Na počátku jedenadvacátého století není s výjimkou Antarktidy (a i zde zní určitě jeho\nhudba z nahrávek v některých polárních stanicích) kontinentu, na němž by se v repertoáru symfonických orchestrů pravidelně neobjevovaly skladby Gustava Mahlera. Rovněž lze jen obtížně najít dirigenta, který by ve své kariéře alespoň jednou, ale spíše vícekrát nedirigoval některé dílo Gustava Mahlera. A tak jen s nutným zjednodušením uveďme alespoň některé osobnosti, které se o šíření Mahlerova díla zasloužily. Určitě to byl Mahlerův blízký přítel, věrný vykladač a dirigent jeho díla Bruno Walter (1876– –1962). Další velkou dirigentskou postavou a zakladatelem tradice v Concertgebouw Orchestra v Holandsku byl Willem Mengelberg (1871–1951). Na jeho mahlerovství navázal i Bernard Haitink (1929). Mimochodem v roce 1920 se v Amsterdamu konal i jeden z prvních Festivalů Gustava Mahlera. Nezapomenutelným způsobem se zapsal do historie mahlerovské interpretace Leonard Bernstein (1918–1990), který začal v roce 1960 s Filharmonií New York nahrávat první komplet všech Mahlerových symfonií ve zvukovém formátu stereo. Právě on podnítil svými nahrávkami i prováděním Mahlerovy tvorby na zájezdech novou vlnu zájmu o tvorbu Gustava Mahlera v Evropě. Na Bernsteina navazuje v současnosti šéfdirigent San Francisco Symphony Orchestra Michael Tilson Thomas (1944), jehož nahrávky tvorby Gustava Mahlera patří k nejvýznamnějším počinům současnosti a dostávají nejprestižnější ocenění. Michael Tilson Thomas se věnuje, tak jako Leonard Bernstein, i popularizaci díla Gustava Mahlera ve své řadě programů Keeping score. Velmi významným způsobem se do historie šíření\nJiří Stárek diriguje Symfonii č. 7 v Jihlavě 19. září 2008 (100 let od jejího prvního uvedení v Praze), hudební festival „Hudba tisíců“ Mahler Jihlava 2008\nMahlerovy hudby zapojil i dirigent Claudio Abbado (1933) založením Gustav Mahler Jugendorchestra v roce 1986. K legendám patří i mahlerovské nahrávky Sira Georga Soltiho( 1912–1997). Provozování a nahrávání díla Gustava Mahlera se věnuje i šéf Berlínských ﬁlharmoniků Sir Simon Denis Rattle (1955) a množství dalších světových dirigentů. PhDr. Jiří Štilec\nc Kostel sv. Ducha\n1 Dům Gustava Mahlera, kde bydlela rodina Gustava Mahlera v letech 1860–1872 (dnes stálé expozice Rodina Gustava Mahlera, Gustav Mahler a Jihlava, Soužití tří kultur, výstavní galerie, Znojemská 4 2 Dům, kde bydlela rodina Gustava Mahlera v letech 1872–1889, Znojemská 6. 3 Dům, ve kterém bydlel bratr Bernarda Mahlera – David, Masarykovo náměstí 26. 4 Dům, ve kterém provozoval Bernard Mahler výčep, Brněnská 25. 5 Dům, v němž provozoval Bernard Mahler výčep, bydlel zde také bratr B. Mahlera – David, (dnes Mahlerův pension Na Hradbách), Brněnská 31. 6 Lesopark Heulos a údolí říčky Jihlávky, oblíbené místo Mahlerových vycházek (v údolí se dnes nachází zoologická zahrada). 7 Bývalé německé gymnázium, kde Mahler studoval v letech 1869–1875 jako řádný student, v letech 1875–1877 jako privatista, (dnes Městská knihovna Jihlava), Hluboká 1. 8 Hotel Gustav Mahler, pojmenovaný na počest Gustava Mahlera, Křížová 112/4. 9 Městské divadlo, kde se konalo první veřejné vystoupení Gustava Mahlera 12. října 1870; další vystoupení 20. dubna 1873 a v letech 1879–1883, (dnes Horácké divadlo), Komenského 22. 10 Dům, ve kterém měl Bernard Mahler ﬁliálku na výrobu oslazených alkoholických nápojů, Komenského 3. 11 Dům, v němž provozoval Bernard Mahler výčep, pronajatý od Wenzela Frische, Benešova 17.\nPark G. Mahlera\nbn í hr ad eb ní pa\nvstup na parkán\n5 vstup na parkán\ní iříč Mez nov era B lký\nZOO Jihlava vstup do ZOO\nMatk Brána Matky Boží\n12 Park Gustava Mahlera se sochou Gustava Mahlera, na místě židovské synagogy vypálené roku 1939, Benešova ulice. 13 Dům, původně sladovna, který Bernard Mahler přebudoval ve výrobnu octa, Věžní 10. 14 Dům, v němž provozovala výčep Katharina Rottová, od které si pronajal Bernard Mahler koncesi (výčep provozoval v domě čp. 265), Matky Boží 30. 15 Hotel Czap, kde se konala veřejná vystoupení G. Mahlera 17. května 1873, 31. července 1876 a 12. září 1876, (dnes Dělnický dům), Žižkova 15. 16 Židovský hřbitov, kde jsou pochováni rodiče Gustava Mahlera a jeho sourozenci, U Cvičiště. 17 Hlavní škola na tehdejším Brtnickém předměstí, kterou Gustav Mahler pravděpodobně navštěvoval, Fibichova 89.\n[*] Přehled pramenů a literatury BLAUKOPF, K.: Gustav Mahler – současník budoucnosti. Nakladatelství H&H, Jinočany 1998. BLAUKOPF, K.: Gustav Mahler oder der Zeitgenose der Zukunft. Verlag Fritz Molden, Wien – München – Zürich 1969. DE LA GRANGE, H. L.: Mahler. Doubbleday&company, INc. , Garden City, New York 1973. DVOŘÁK – JAROŠ – JIRÁK – RYCHETSKÝ: Mladý Gustav Mahler a Jihlava. Muzeum Vysočiny Jihlava, Jihlava 1994. DVOŘÁK–NEDBALOVÁ–PISKOVÁ–SVĚRÁK: Počátek cesty. Gustav Mahler a Jihlava v archivních pramenech. Okresní úřad Jihlava – Státní okresní archiv Jihlava, Jihlava 2000. JAROŠ, Z.: Mladý Gustav Mahler a Jihlava. Jihlava 1994. KLUKANOVÁ, L.: Gustav Mahler a Jihlava. Jihlava 2003. MAHLER, G.: Briefe an Alma Mahler (herausgegeben von Donald Mitchel). In: MAHLER-WERFEL, A.: Erinnerungen an Gustav Mahler. Ullstein Buch Nr. 3526 im Verlag Ullstein, 1978. MAHLER, G.: Briefe (herausgegeben von Alma Maria Mahler). Paul Zsolnay Verlag, Berlin – Wien – Leipzig 1924. MAHLER, G.: „Liebste Justi“ Briefe an die Familie (herausgegeben von Stephen McClatchie). Weidle Verlag, Bonn 2006. MAHLER-WERFEL, A.: Erinnerungen an Gustav Mahler. Ullstein Buch Nr. 3526 im Verlag Ullstein, 1978. MAHLEROVÁ, A.: Dopisy Gustava Mahlera. In: WALTER, B.: Gustav Mahler. Praha 1958. MAHLEROVÁ, A.: Gustav Mahler. Vzpomínky. Praha 2001. MITCHEL, D.: Gustav Mahler. The Early Years. The Boydell Press, Woodbridge 2003. PISKOVÁ, R.: Pozůstalostní spis po Bernardu Mahlerovi. In: jihlavská archivní ročenka IV/2002. Jihlava 2004. ŠTILEC, J.: Světová premiéra Sedmé symfonie Gustava Mahlera. Rudolﬁnum Revue VIII/1 2008/2009. WALTER, B.: Gustav Mahler. Svobodné slovo – Melantrich, Praha 1958. WALTER, B.: Gustav Mahler. Florian Noetzel Verlag, Wilhelmshaven 1989.\nVlastní jména jsou ponechána v původní podobě, u jmen, kde jsou obě varianty, byla zvolena česká varianta jména: Bernard, též Bernhard Mahler Šimon, též Simon Mahler Justina, též Justine Rosé, rozená Mahlerová Arnošt, též Ernst Mahler Alois, též Louis Mahler Jindřich Fischer, též Heinrich Fischer Lepoldina, též Leopoldine Quittnerová, rozená Mahlerová Alma Marie, též Alma Maria Mahlerová, rozená Schindlerová Marie Anna, též Maria Anna Mahlerová Anna Justina, též Anna Justine Mahlerová\nGustav Mahler CZ


Každý s každým? To bylo Melrose Place! A už je to 30 let!\nMelrose Place po 30 letech. Divočina i za kamerou!\nMelrose Place mělo docela jednoduchý děj: hrdiny byli mladí krásní Američané žijící v bytovém komplexu s bazénem, plní života a toužící po lásce a práci snů. A měli svá trápení, traumata, nejdřív je řešili celkem běžnými způsoby, časem ovšem za svými cíli neváhali jít přes mrtvoly, vydírat, podvádět a podobně. Málokdo někoho nezabil nebo u vraždy neasistoval... Kdo by si nepamatoval Alison a její problémy s pitím? Sukničkáře Michaela, který miloval šílenou Kimberly? Intrikánku Amandu a její sexy kostýmky?\nVe své době byli všichni herci hvězdami. Jak vypadají dnes a co po třiceti letech dělají? Zajímavé je, že se mnozí potkali před kamerou i v jiných projektech. A ještě zajímavější je, kolik reálných párů během seriálu vzniklo.\nBeverly Hills 90210: Jak dnes herci vypadají a komu je 50?\nPobřežní hlídka slaví 30 let. Miloval to celý svět. I vy?\nHerečka byla do seriálu obsazena, aby zvedla sledovanost. Postava se jménem Amanda Woodward byla ve své době prototypem mrchy. Krásná a chladná majitelka reklamní agentury, která do Los Angeles utekla před násilnickým manželem, se časem stala majitelkou celého bytového komplexu. Byla postrachem všech žen, muži po ní šli jak smyslů zbavení. Jejím osudovým se stal doktor Peter Barns, s jeho představitelem, Jackem Wagnerem, se dala Locklear dohromady v osobním životě a byli dokonce i zasnoubení.\nPár se ale nevzal, následovalo několik divokých vztahů s rockery, s Richiem Samborou (62) má dceru Avu (24). Herečka v posledních letech střídá vzlety a pády, na červeném koberci vypadá vždy báječně, občas ji ale paparazzi zachytí v méně lichotivých situacích (např. oteklou s kocovinou nebo zatčenou po obvinění z domácího násilí na partnerovi).\nJejí nohy v minisukni kdysi nedaly spát mnoha divákům, ona si v tomto stylu oblékání stále libuje\nKdyž se rozdával sex appeal, šla si představitelka Taylor McBride několikrát přidat. Plné rty, hříva tmavých vlasů a postava jak do reklamy i krátce před šedesátkou. V seriálu uměla zamíchat kartami, zajímali ji zejména doktoři. Byla totiž bývalou (a tak trochu posedlou) švagrovou Petera Barnse a s doktorem Michaelem Mancinim nakonec otěhotněla.\nV seriálech a reklamách se objevuje pravidelně, tančila v soutěži Dancing with the Stars v roce 2006 a je hvězdou reality show Paničky z Beverly Hills, která ukazuje život a „trápení“ rozmazlených zoufalých manželek topících se v luxusu.\nJe vdaná za herce Harryho Hamlina (70) a má s ním dvě dcery, které krásu podědily a věnují se modelingu.\nTahle dáma se toho nebojí, navíc se udržuje ve skvělé formě\nMarcia Cross (59)\nPůvodně měla mít v seriálu epizodní roli, pak se ale její bláznivá doktorka Kimberly Shaw stala jednou z hlavních postav a do děje pořádně zasáhla. Po nehodě prodělala operaci mozku, nechala vybouchnout celý dům, unesla Petera a zamýšlela unést i miminko.\nNásledně se stala jednou z legendárních Zoufalých manželek (2004–2012), provdala se za burzovního makléře Toma Mahoneyho (64) a má s ním 14letá dvojčata. S manželem oba překonali rakovinu, nyní se půvabná zrzka snaží šířit osvětu o očkování proti HPV viru, který oběma onemocnění způsobil. A rozhodně nevypadá, že ji brzy čeká významný věkový milník.\nV Melrose Place byla posedlá pomstou, v Zoufalých manželkách zase domácností a úklidem\nV seriálu hrál homosexuála Matta Fieldinga, který byl důvěrníkem všech okolo a jehož deník v poslední sérii odhalil spoustu tajemství. Dobrák od kosti pracující jako sociální pracovník, kterého občas někdo pěkně zneužil. Byla to jedna z prvních postav, která v mainstreamovém seriálu otevřeně deklarovala náklonost ke stejnému pohlaví a ukazovala, jakým předsudkům musí čelit. V romantických scénách s partnerem se ovšem Matt před kamerou s partnerem ani nepolíbil, ačkoliv byl polibek natočen, tvůrci ho nakonec v obavách z reakcí konzervativní veřejnosti neodvysílali.\nHerec se rolí proslavil, v seriálu našel i svoji životní lásku (představitelku Sydney, Lauru Leighton, 53) a s kolegyní Marciou Cross se později objevil v Zoufalých manželkách (jako manžel její sousedky Tom Scavo). A patří mezi pány, co zrají jak víno.\nTo nejlepší, co mu Melrose Place dalo, nebyla sláva. Byla to životní láska, manželství trvá dodnes a s Laurou vychovávají dvě děti\nJosie Bissett (51)\nJejí postava, Jane Mancini, měla krásné manželství s doktorem Michaelem a sen stát se módní návrhářkou. Bohužel její muž byl tak trochu proutník, zahýbal jí s kolegyní, později i se sestrou. I pro ni scenáristé nachystali spoustu pletek i zápletek (byla znásilněná i obviněná z vraždy, ochrnula apod.). Mimo jiné si v seriálu začala románek s Kylem McBridem (Rob Estes, 58), který byl jejím manželem i ve skutečnosti (do roku 2006) a mají spolu dvě děti.\nS kolegou Jackem Wagnerem se následně sešla před kamerou během natáčení romantické filmové série Svatební pochod (2016–2021). Půvabná blondýnka vypadá stále velmi mladistvě a šik.\nPlatinová blondýnka vypadá stále jako Jane, která snila o světě módy a lásce na celý život\nDo obchoďáku i do redakce: Seriály z pracovních prostředí\nMotorkář Jake Hanson byl snem většiny dam v seriálu a taky spoustu z nich miloval. O fotografku Jo Reynolds bojoval i se svým bratrem, sousedku Alison Parker přebral kamarádovi Billymu Campbellovi, byl velkou láskou Amandy, měl pletky i se Sydney a nakonec skončil se svojí dávnou láskou.\nV seriálech pokračuje a je jednou z hvězd současné Dynastie (reboot původní show z 80. let), kde hraje miliardáře Blaka Carringtona.\nJe podruhé ženatý a pořád velký fešák.\nNa tohohle fešáka je zub času krátký


Zpráva o stavu Vánoc - Proč vlastně slavíme Vánoce - Vitalia.cz\nVitalia.cz » Rodina a vztahy » Speciály » Zpráva o stavu Vánoc » Proč vlastně slavíme Vánoce\nI během našich z pohledu historie jepičích životů se oslavy Vánoc proměňují. Jen my ty rozdíly obvykle ani nevnímáme. V drobnostech se svátky lehce mění a za nějakých směšných padesát, sto let budou vypadat zase jinak, než jak je známe dnes.\nJak odlišné byly teprve Vánoce před staletími. Původně pohanský svátek uprostřed tuhých mrazů vítal zlomový okamžik – zimní slunovrat. Dával naději, že světla a tepla začne zase brzy přibývat.\nStarověcí pohané slavili 25. prosince svátek slunce a křesťané ho později nahradili svým „sluncem“ – Ježíšem. Namísto zrození nového života na polích vítali Příchod Páně. Podle Vatikánských znalců se tak stalo oficiálně poprvé v roce 354.\nMesiáš, Spasitel, tedy náš známý Ježíšek se měl narodit 25. prosince. „Náš Štědrý den se označuje jako vigilie, bdělost,“ uvádí Dagmar Šottnerová v publikaci Lidové tradice, „je očekáváním slavného dne. Narození Ježíše v Betlémě pak připadá na 25. prosince, Hod boží vánoční.“\n„Křesťanství určilo dvanáct vánočních nocí mezi Narozením Páně a Zjevením Páně,“ píše Pavel Toufar v knize Vánoce. Označení Vánoc tedy údajně pochází z dvanácti nocí (25. 12. – Narození Páně až 6. 1. – Zjevení Páně, svátek Tří králů), tedy „dvanáctnoce“, čili „dvánnoce“.\n„Ostatně i francouzské pojmenování „Noël“ pochází z latinského „natalis“ (den narození) a anglické označení svátků „Christmas“ je rovněž spjato s křesťanstvím, protože se odvozuje od latinského „missa“ neboli „mše“,“ uvádí Toufar. „Německé pojmenování „Weihnachten“ pochází ze středohornoněmeckého „zu den wihen nahten“, což značí „za posvátných nocí“, staroněmecky vyjádřeno složeninou „winnahten“. A naše české slovo „Vánoce“ má zřejmou souvislost s německým „Weihnachten“ či „winnahte“ a dostalo se do našeho jazyka už v předcyrilometodějském období.“\nKdysi tiché čekání, dnes pohanské přežírání\nKřesťanská církev kladla důraz na narození Ježíše Krista. Lidé čekali na příchod Spasitele a v časech adventu se připravovali na Vánoce.\nPrvní popis křesťanských oslav v našich krajích nám zanechal mnich Jan z Holešova, roku 1397 napsal „Boží milosti darována jest spása člověčenstvu narozením Páně. Proto se právem zve Štědrý večer.“\nZvyky, které popisuje, se zachovaly až do dnešních časů, jen jsme si je poněkud upravili: „Na památku nebeské štědrosti křesťané ten večer vedou si štědře. I chudý otec snaží se potěšit své dítky alespoň rozžehnutím velké svíce.“ Představuji si to nadšení, když dnešním dětem místo Play Station nebo Barbie rozsvítíte voskovici. To bude radosti!\n„Také měšce mají lidé na Štědrý den otevřené,“ píše Jan. Dnes už jsou měšce na Štědrý den spíše prázdné (alespoň u nás doma), a nemohou tak být po ruce, kdyby do domu zavítal nuzák…\nJan se zmiňuje i o vánočkách a ovoci, jako vzpomínce na sladký plod Panny Marie, a stěžuje si na přetrvávající pohanské zlozvyky, na zhýralost bezbožníků: „Služebníci ďáblovi se ve slavnostní podvečer přežírají, druzí opíjejí…“ V prvním by se poznala většina národa, druhé si necháváme na Silvestra.\nŠtědrý den býval svátkem pokory, úcty a skromnosti. Až v 16. století se začaly objevovat štědrovečerní dárky. Začali si je vyměňovat přátelé, v oblibě prý byly podle Pavla Toufara voňavky a také nádobí. Z tohoto období pocházejí také první zmínky o vánočních stromcích.\nKoho to dnes zajímá\nV silně ateistickém Česku se sice i dnes dodržuje řada dávných tradic, ale podtext a význam Vánoc se nám kamsi vytratil.\nV naší bezvěrecké rodině prezentuji Vánoce jako čas, kdy si lidé na sebe udělají čas a jsou na sebe hodní, navštěvují se a dávají si dárky, dělají si radost. To není snad zas tak málo, co myslíte?\nZpráva o stavu Vánoc - informace o speciálu


NÁPLŇ PRÁCE: opravy a montáže vozidel\nNABÍZÍME: PP na dobu určitou, příspěvek na stravu, příspěvek na ubytování\nVolné místo automechanik pro lokalitu Polička.\nNabídka práce automechanik Svitavy\nAutomechanik/automechanička Místo výkonu práce Pardubice - Rosice. Požadujeme: SOU v oboru automechanik praxe v autorizovaném servisu výhodou velmi dobré komunikační a organizační schopnosti znalost práce s PC pečlivost a loajalita řidičské oprávnění sk. ...\nAUTO DRYML a.s. Pardubice, Inzerováno před 5 dny\nAutomechanik/automechanička Místo výkonu práce Pardubice. Požadujeme: Vyučení v oboru automechanik, diagnostik, řidičský průkaz sk.B, aktivní člověk s pozitivním přístupem k práci, pečlivost, spolehlivost. Zaměstnanecké výhody: finanční ohodnocení závislé na výkonu + ...\nPetr Habětínek Pardubice, Inzerováno před 5 dny\nAutomechanik osobních a nákladních vozidel Pracoviště: Areál firmy Minitrans - V Zahrádkách 1, Lutín. Místo je vhodné i pro absolventy. Mzda 175,- až 200,- Kč/hod nebo 28 000 - 32 000,- Požadavky: - vyučení v oboru, praxe výhodou, řidičský průkaz sk. B, C + E výhodou, svářečský průkaz ...\nMartin Mačák transport & spedice s.r.o. Lutín, Inzerováno před 5 dny


Prezentační desky a složky, návrh a výroba | Reklamní agentura\nŘešíte ve své firmě, v organizaci nebo ve spolku, jak reklamní či propagační tiskoviny ještě více vizuálně zatraktivnit? Především ze sady různorodých propagačních letáků, prospektů, různých nabídek a podkladů pro klienta můžete díky deskám vykouzlit jednotný celek, který zákazníka opravdu zaujme.\nPrezentační desky se opravdu nejvíce hodí na všechny materiály, které nemají a ani nemohou mít pevnou vazbu. Jako modelový příklad si vezměme třeba prezentaci na veletrhu. Na veletrhu nabízíte několik produktů, ke každému máte připraven jeden prospekt, a do prezentačních desek danému klientovi, se kterým jednáte, vložíte pouze ty prospekty produktů, které jsou pro něj relevantní. Poskytnete mu tedy jen info, které opravdu potřebuje, a nezatěžujete jej komplexním katalogem, v němž by se pro svou rozsáhlost třeba ani nevyznal. Zároveň šetříte peníze, protože zákazníkovi dáváte k dispozici jen pro něj důležitý obsah na několika stránkách. Desky zároveň plní samozřejmě funkci složky – klientovi se nikde takové materiály neztratí, ani je nezaloží mezi jiné. Díky kvalitně zpracovaným prezentačním deskám také na první pohled vidí po návratu z veletrhu, jaké firmě desky patří a pouhým pohledem na složku si postupně fixuje Vaši firemní identitu.\nNepodceňte přípravu na veletrh, na nástup nové služby např. ve Vaší bance nebo pojišťovně, do nichž umisťujete nabídky či smlouvy, a investujte do oslnivých prezentačních desek, které si Vaši klienti zamilují.\nPrezentační desky vyrábíme nejčastěji ve formátu A4 v následujících variantách\n1) A4 jednostranné s vnitřní chlopní (viz ukázka)\n2) A4 jednostranné bez chlopně\n3) A4 oboustranné s vnitřní chlopní\n4) A4 oboustranné bez chlopně\n5) jiný formát dle přání\nPro nezávaznou kalkulaci nás neváhejte kdykoliv s Vaší poptávkou kontaktovat.\nPosuňte své reklamní tiskoviny na další úroveň díky prezentačním deskám\nVyužití originálních firemních prezentačních desek patří k zajímavým a velmi levným způsobům, jak své propagační materiály zviditelnit. Prezentační desky jsou naším oblíbencem – i my je v Grafstudiu používáme.\nUkázka prezentačních desek\nFiremní prezentační desky Duchcovská svařovna a.s.\nTisk prezentačních desek Remax\nŠtítky: desky, prezentační desky


Už máte respirátor od 3M? aneb PFAS 3 | Outsider Media\nAleš Macháček 07.09.2020\tČlánky\nNové nálezy kontaminovaných oblastí naznačují, že se může jednat o jeden z největších případů v zemi, při němž došlo ke znečištění látkou PFAS. Odhadem je postiženo asi 2 000 hektarů zemědělské půdy. A protože se tyto sloučeniny v podstatě nerozkládají, dostává se PFAS z půdy do toho, co v ní bylo vypěstováno. Analýza zemědělských plodin v roce 2001 odhalila, že jablko z oblasti Decatur obsahovalo 2,35 ppb PFOA. „Vypadá to, že to svinstvo rozvezli všude v oblasti dvou krajů,“ říká Gary Davis, zástupce žalobců v několika případech PFAS. Nejúžasnější je, že vedení 3M vědělo po desetiletí o nebezpečí chemikálií pro zdraví a životy nejen jejich zaměstnanců, ale životního prostředí jako celku. Avšak místo odstranění životu nebezpečných jedů, se presentovalo jako dobročinná společnost přispívající na školství a kulturu.\n„Společnost 3M je hrdá na to, že je součástí komunity Decatur téměř 60 let, a společnost si váží své role dobrého souseda a správce životního prostředí. Během posledních 12 měsíců jsme identifikovali oblasti, kde můžeme dělat více a lépe a jsme odhodláni podílet se na našich operacích v blízké budoucnosti.“\nPodobné proslovy začínají být opravdu k smíchu. Ono totiž jde o celkový přístup všech velkých společností. Nadělat peníze a utéct. V našem případě je v malém městě „3M významným korporátním občanem,“ říká Barney Lovelace a upozornil na miliony dolarů, které za ta léta 3M poskytla místním organizacím a školám. A tato štědrost pomohla společnosti získat si občany Decaturu na svou stranu. Společnost je také úzce zapojena do obchodní komory, jejíž nově zvolený předseda správní rady je manažerem místního závodu 3M.\nPředsedkyně městské rady Paige Bibbee tento přátelsky naladěný pohled však nesdílí. Ví totiž, že od doby, kdy se v místním tisku objevily zprávy o kontaminaci PFAS, začal se kladný postoj občanů k 3M měnit. „Lidé tady dole vždy věřili určitým lidem, kteří říkali, že všechno, co dělá průmysl, je pro nás dobré. V posledních měsících jsou však obyvatelé stále více znepokojeni problémem PFAS,“ řekl její kolega z městské rady Charles Kirby. Čeká je tvrdá práce postavit se jednotné frontě těch, co profitovali z neštěstí jiných.\nFirma přitom dál „šlape“. Proslavila se znova skandálem, když v roce 2008 koupila firmu Aero Technologies v za 1,2 miliardy USD a v nově nabyté licenci začala produkovat špunty do uší s vyrobními náklady 85 centů, za které účtovala vládě 7,63 USD. Problém byl i v tom, že zátkové chrániče sluchu byly vadné, takže 3M musela zaplatit pokutu 9 milionů. Ale z právního hlediska byla „očistěna“.\n7. 9. 2020 16:09\nZnamy je fakt, ze kazdy prumysl produkuje vedlejsi latky, ktere jsou skodlive lidskemu organismu. Nejbezpecnejsi by bylo, aby se zrusily veskere technologicke vymozenosti a lidi se vratili do jeskyni. Ale i tam by vznikala kontaminace organizmu, zpusobena ohnicky-vyplody CO2…. Firma M3 v Alabame vyrabi produkty, ktere , pri neustalem a silnem vystaveni skodi telesnym organum, ostatne jako miliony jinych produktu po celem svete. Americka firma M3 neni jen jedinym vyrobcem techto produktu. Statisice tovaren pouzivaji chemicky proces k vyrobe. Ruzne formy plastu jsou nejhorsi znecistovatele prirodniho prostredi. Kdyz nas na Zemekouli bylo mene, nevadilo to tak. Ale pri spotrebe nekolika… Číst vice »\n7. 9. 2020 19:29\nPoslušně hlásím, že ten trans-troll „dana“ je hotovej nezmar! Jako nějakej Bouška z Libně. Vosumnáctkrát za večer ho vyhodili vod Exnerů a dycky se jim tam vrátil, že mu došly šusťáky…Takovej byl vytrvalej, že se moh stát ministrem :-))))\n8. 9. 2020 5:13\nDana má celkově pravdu. Společnost 3M se už dlouhodobě zaměřuju na nové progresivní výrobky u nichž se dá dosáhnout maximální zisk, na druhou stranu jsou její výrobky vétšinou nadprůměrně kvalitni. Každá velkovýroba s sebou nese negativa – každá koncentrace ČEHOKOLIV je problém, nebo potenciální problém. U jakékoliv chemie to platí extra.. Ještě jsem toho Kellera úplně nedočetl, ale když.jednu zásadní myšlenku řeknu zkráceně svými slovy; „Ta krásneá 60, léta zbořila všechna stará pravidla a omezení.. Levicovi liberálové osvobodili člověka od všech omezení jeho touhy – no a pravicoví liberálové se při oslabené formě všech regulací vrhli na uspokojování všéch těch… Číst vice »\nGatta: „Být uvědoměle strídmý = být „socka“.“ No nevim- To si vetsinou mysli rychlokvaseni snobove, co chteji jit s „in“ davem. Byt uvedomele stridmy je kladna vlastnost. Tohle neni nove tema, lidska nenazranost a hnani se za bohatstvim je kritizovano filosofy po cela stoleti. Bohuzel, mame to v DNA. I prastara bible ma citat, „Blahoslaveni chudi duchem, jim patri kralovstvi nebeske“. Ciliz, kdo je ovlivnen duchem, nepodleha vejickam sveta a nasledne zustava chudy-stridmy-skromny dle sve svobodne volby… Socky, na druhe strane nejsou stridme protoze si to tak zvolily, ale jsou k tomu donucene. Nemaji finance ani zdroje na splneni jejich… Číst vice »\n8. 9. 2020 17:51\nPřečetla jsem si odkaz, který Dana uvedla. A není to legrační??? Balení ve fast foodech a balení popcornu je silně zdravotně škodlivé. A jakéže to fast foody své šunty tady prodávajíí a kde mají své zázemí?? Odpovězte si sami.\n9. 9. 2020 16:41\nAno, americke baleni popcornu je nanejvyse skodlive a to jeste musim zminit jinou hruzu, totiz, ze kukurice v kelimku je geneticky upravena kukurice od Monsanta, dalsiho nepritele lidstva !\nTato kombinace geneticke kukurice s chemickym obalem je ta nejzhoubnejsi kombinace, ktera zasahuje predevsim muze. Chemicke latky totiz rozpousteji testosteron v muzskem organizmu a zasazeny pak ztraci virilitu. Ve zkratce, neni schopen erekce. Stane se impotentem az do takove miry, ze mu organ uschne a odpadne.\n7. 9. 2020 20:29\nPro mne je jedina smerodatna autorita zdejsi hospodsky ci domaci pan, mistr Standa- administrator. Ten mne maze malokdy, proto zde netroluji a respektuji jeho web, neprudim, jako treba ruzne papuce, ze… :-)\n8. 9. 2020 8:07\nNíže podepsaní lékaři bazírují na vrozeném kreténismu amerického trans-trolla „dana“, vyjadřujícího se slovy: Ať žije císař František Josef BIDEN I., kterýžto výrok úplně stačí, aby osvětlil duševní stav vyšetřovaného jako notorického blba.


Usmrtilo ho auto. Do hrobu šel ve sportovním - Sport.cz\n24. května 2018 11:00 - Praha\nAtletický svět Severní Ameriky přišel o dalšího z velkých běžců po další zbytečné autonehodě. Populárního běžce Garyho Ferrara smetl ze silnice projíždějící automobil. Atlet později zemřel v nemocnici na následky těžkých zranění. Ferrarovi bylo necelých 70 let. Bývalý policista byl zarytým maratoncem a na svém kontě měl i delší závody.\nPopulárního atleta zabilo auto. Pohřeb měl ve svém stylu. (ilustrační foto)\nJedno květnové sobotní ráno vstal Gary Ferraro v pět hodin ráno, aby si mohl zaběhnout svůj oblíbený pravidelný sobotní trénink na vzdálenost 26 kilometrů. Jeho žena ještě v polospánku zaslechla z kuchyně šramot, když si manžel vařil kávu. Netušila, že propásla poslední příležitost, kdy mohla svého muže vidět živého. Když kolem šesté hodiny ráno pracovala na předzahrádce jejich domu, přišel jí jeden ze zasahujících hasičů sdělit zdrcující zprávy.\nPopulární běžec byl ikonou atletického klubu v Louisville, kde býval k vidění i několik hodin denně, jak trénuje na páse, eliptickém trenažéru nebo posiluje tělesné jádro a horní polovinu těla. Ferraro se do sportu pořádně opřel až v době, kdy odešel do důchodu od policie v Los Angeles. Pravidelně cvičil a běhal a účastnil se běžeckých závodů od pěti kilometrů po 50 mil. Svou fyzickou kondicí se Ferraro ve svém věku mohl srovnávat se čtyřicátníky. Byl rovněž znám svým obrovským smyslem pro humor.\nK neštěstí došlo na silnici 42 táhnoucí se podél malebných farem s výběhy pro koně. Tudy také vede cyklistická část louisvillského ironmana. Rychlost pro auta je zde omezená a cesta je mezi trénujícími běžci, cyklisty a dalšími velmi oblíbená. Přesné příčiny srážky zatím nejsou zcela jasné, policie však uvedla, že řidič dotyčného automobilu s vyšetřovateli plně spolupracuje.\nPo běžci zůstali tři děti a sedm vnuků. V únoru tohoto roku oslavili s manželkou 50. výročí svatby. Truchlící rodina vystrojila Ferrarovi pohřeb ve stylu, jaký měl on sám nejraději. Všechny příchozí požádali o účast na smutečním obřadu ve sportovním oděvu. Zemřelého pochovali v jeho oblíbeném běžeckém oděvu a běžeckých botách.


Lodičky v Hřensku vypluly mezi ledopády — ČT24 — Česká televize\nLodičky v Hřensku vypluly mezi ledopády\nHřensko – Výletníci, kteří dorazili do Hřenska, se mohli poprvé od podzimu znovu svézt na lodičkách v Tiché soutěsce. Podle převozníků si ji tentokrát mohli prohlédnout v podobě, v jaké je k vidění jednou za dvacet let. Na vylévání vody z pramiček jsou totiž převozníci zvyklí, ale se sněhem má zkušenosti málokdo.\nVýletníci, kteří se nenechali odradit, nelitovali. Čekala je totiž kouzelná podívaná na ledopády a rampouchy. Sezona tak bez ohledu na počasí začala. „Musíte se zahřát prací. Když se to líbí turistům, tak my jsme taky spokojený,“ říká převozník Tomáš Sabol. Převozníci splnili přání radnice. Ta trvala na tom, že pramice musí o Velikonocích vyjet za každou cenu.\nJezdit by se letos mělo začít po dvouleté přestávce i v druhé, Divoké soutěsce. Podle člena zastupitelstva obce Hřensko Stanislava Křížka se tak stane v polovině sezony. Kdo ale chce stihnout vyjížďku mezi ledopády, má podle převozníků ještě šanci do poloviny dubna.


Na pulty knihkupectví míří 4,5 milionu výtisků nového Harryho Pottera, už se překládá také do češtiny | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nNa pulty knihkupectví míří 4,5 milionu výtisků nového Harryho Pottera, už se překládá také do češtiny\nScénář k divadelní hře Harry Potter and the Cursed Child (Harry Potter a prokleté dítě) se v Londýně začal prodávat v sobotu o půlnoci. autor: Reuters\n31. 7. 2016 17:01 / 4 minuty čtení\nPotter Harry knižní trh Albatros Media\nLetošek znamená velký návrat Harryho Pottera.\nV sobotu o půlnoci se začal prodávat knižní scénář nové divadelní hry, která se odehrává 19 let po událostech z poslední knihy o Potterovi. Scénář se již překládá do češtiny.\nV listopadu také do českých kin zamíří velkorozpočtový film z potterovského světa.\nMagické bytosti, čarodějky i běžné občany v kouzelnických kloboucích bylo v sobotu po půlnoci možné spatřit v ulicích Londýna. Jak líčí agentura Reuters, přivedla je sem světová premiéra divadelní hry Harry Potter a prokleté dítě, jejíž scénář se v knižní podobě od půlnoci prodává po celém světě.\nDevět let poté, co spisovatelka J. K. Rowlingová vydala poslední knihu z potterovské ságy, tak letos znovu naplno ožívá takzvaná pottermanie.\nPřed pobočkou knižního řetězce Waterstones na dopravním uzlu Piccadilly stálo frontu zhruba sedm set lidí oblečených převážně v kostýmech z potterovského světa. Waterstones uspořádaly půlnoční zahájení prodeje ve 150 pobočkách, k nimž se v Anglii připojily další obchody i nezávislá knihkupectví.\nTotéž se dělo v zahraničí. Půlnoční prodejní akce proběhly v New Yorku i v Los Angeles, ve Stockholmu či v Portu. Agentura AFP popisuje, jak v neděli nad ránem tři sta fanoušků v Singapuru vtrhlo do dveří místního knihkupectví, aby si scénář divadelní hry zakoupili. A fronty se stály též v Indii, například v Novém Dillí jeden čtenář vydržel čekat před obchodem jedenáct hodin.\nProtože scénář divadelní hry se na rozdíl od dřívějších potterovských knih prodává rovněž elektronicky, pottermanie probíhala také na síti. Britský deník Guardian celou sobotní noc udržoval speciální potterovský on-line blog. A server Amazon.com zaplatil desetiletému fanouškovi Harryho Pottera, aby knihu okamžitě přečetl a jako první na web Amazonu napsal recenzi.\nFotogalerie Na pulty míří 4,5 milionu výtisků nového Harryho Pottera\nV Česku se anglická verze divadelní hry za 599 korun prodává od nedělního dopoledne v pobočkách řetězce knih Neoluxor na pražském Václavském náměstí, v knihkupectvích v obchodním domě Quadrio, na hlavním nádraží a v Novém Smíchově.\nNa českou verzi hry, již v překladu Petra Eliáše připravuje nakladatelství Albatros, si ale čtenáři budou muset počkat. Z obav, aby předčasně neunikl na internet, se překladatelé na celém světě k textu dostali teprve včera. "O termínu bychom měli mít jasno zhruba v půlce srpna, kdy bude překladatel vědět, jak je text náročný a jak dlouho mu překlad bude trvat," uvedla mluvčí Albatrosu Veronika Sonnková.\nTou dobou už z nového Harryho Pottera bude bestseller. Americké nakladatelství Scholastic včera na pulty knihkupectví v USA a Kanadě poslalo 4,5 milionu výtisků. Na divadelní hru, které se běžně tisknou maximálně v nákladu 5000 kusů, je to podle deníku Wall Street Journal patrně rekord. Pořád ale nedosahuje 12 milionů výtisků, jež do knihkupectví mířily před devíti lety, když vycházel poslední knižní díl ságy.\nPřesto je už nyní pravděpodobné, že nový Harry Potter bude v USA nejprodávanější knihou roku − vloni této pozice s 3,3 miliony prodaných výtisků dosáhl román Postav hlídku od Harper Leeové.\nNa Comic-Conu byl představen film ze světa Harryho Pottera, herec Affleck mluvil o svém Batmanovi - čtěte ZDE\nPodle autorky J. K. Rowlingové, která včera oslavila jedenapadesáté narozeniny, divadelní hra nezačíná novou potterovskou ságu. "Nikdy jsem nechtěla napsat další román. To, co jsem měla shromážděné o příští generaci Potterů, se ale ideálně vešlo do formátu divadelní hry," řekla agentuře Reuters.\nPodle příběhu Rowlingové scénář divadelní hry napsal Jack Thorne, inscenaci v londýnském West Endu režíroval John Tiffany. Momentálně jsou vstupenky do divadla vyprodané do příštího jara, v srpnu do prodeje zamíří dalších 250 tisíc vstupenek na reprízy až do prosince 2017.\nDivadelní hra Harry Potter a prokleté dítě je rozdělená na dvě části. V knižním vydání má 343 stran, v londýnské inscenaci trvá s přestávkou pět hodin. Příběh se odehrává devatenáct let po událostech z poslední knihy. Harry Potter se stal přepracovaným úředníkem ministerstva kouzel a dopadá na něj krize středního věku. Jeho mladší syn Albus Severus studuje na kouzelnické škole v Bradavicích a bojuje s tím, že je potomkem slavného muže.\nJ. K. Rowlingová již minulý měsíc uvedla, že doufá v brzké inscenace hry v zahraničí. "Rádi bychom, aby se hrála i jinde než jen v Británii a v Americe. Je to ale velký a náročný kus, takové představení se nedá vyrobit přes noc," dodala producentka londýnské inscenace Sonia Friedmanová.\nPotterovská mánie neutichne ani na podzim. 17. listopadu začnou také česká kina promítat film Fantastická zvířata a kde je najít, který rovněž vychází z předlohy J. K. Rowlingové a odehrává se ve světě čar a kouzel sedmdesát let před událostmi z Harryho Pottera.


Týdeník SPIRIT - Sluníčko a naše kůže\nSluníčko a naše kůže\nAktualizováno: 9. říjen 2015 | E-mail\t| Zobrazení: 3790\nNaše kůže má mnoho protislunečních obranných mechanismů. Jsou to hlavně kreatin, zrohovatělá vrstva a melanin. Tyto látky ultrafialové záření slunce zachytávají. Asi deset procent všech kožních buněk jsou melanocyty - naše kůže je potřebuje, aby filtrovaly UV záření. V oblastech se zvýšeným UV zářením kůže lidí vytváří více melanocytů, a proto má obyvatelstvo této zóny tmavší barvu vlasů a pleti než lidé v mírné klima tické zóně. Čím tmavší je barva kůže, tím menší je nebezpečí, že se dostane sluneční úpal. Naproti tomu lidé se světlou barvou kůže se nesmějí vystavovat příliš dlouho žhavým slunečním paprskům.\nNejohroženější jsou rudovlasí (zrzaví) lidé. Naše kůže ale nemá po celém těle stejné množství melanocytů, Nejvíce je těchto buněk v obličeji, na krku a na rukou, tedy na těch tělesných partiích, které bývají slunci nejvíce vystaveny. Proto se spálení objeví nejdříve na ramenou a na zádech, kde je kůže relativně chudá na melanocyty a kam sluneční paprsky přímo dopadají. Melanocyty jsou řízeny podvěskem mozkovým a v okamžiku, kdy vyjdeme na denní světlo, podnítí tyto buňky k produkci pigmentu melaninu. Čím intenzivnější je UV záření, tím více melaninu se produkuje. Už žhnoucí polední slunce v našich zeměpisných šířkách může škodit, pokud se mu vystavujeme nechráněni. U moře a v horách se intenzita záření zesiluje až o pětaosmdesát procent, protože velká vodní plocha, písek, nebo plochy sněhu paprsky odrážejí. Proto bychom se neměli zejména v době mezi desátou až patnáctou hodinou zdržovat na přímém slunci a měli bychom stále používat krém s vysokým ochranným faktorem, i když pobýváme ve stínu.\nTypické znaky předčasného stárnutí kůže mohou být způsobeny UVA zářením. Jsou to pigmentové skvrny, vrásky, bledá a drsná kůže. Hříchy mládí - časté opalování a spálení kůže se začínají mstít na pokožce již ve věku od čtyřiceti let. Jednou poškozená genetická výbava a tím vzniklé defekty jsou nenapravitelné.\nTento týden 3279\nTento měsíc 23560


Obchvat Staré Boleslavi do třech let nebude :: Brandýské noviny\nBrandýské noviny - Město očima nezávislého člověka > Obchvat Staré Boleslavi do třech let nebude\nObchvat Staré Boleslavi do třech let nebude\nBude nejdříve za tři roky. Vyvozuji to z odpovědi místostarosty Nekvasila, t.č. TOP 09. Je to problém pozemku, kde je nezvěstný vlastník od roku 1990. Pravda, minulé vedení radnice pod ulicí a jedinou přístupovou cestou k řadě rodinných domků přivedlo těmto obyvatelům vodu, plyn a elektřinu. Tuto akci bývalého vedení města označil pan Nekvasil za protiprávní. A na jasnou otázku, kdy přivede k cca 90 obyvatelům kanalizaci prohlásil, že nejdříve za tři roky. Pochopil jsem to tak, že za jeho místostarostování to nebude.\nPak tedy ale nebude ani obchvat města. Je projektován přes stejný pozemek. My, obyvatelé tohoto prostoru proti stavbě obchvatu neprotestujeme. Jsme si vědomi, že bydlíme na okraji města a obchvat nás sice zatíží hlukem, oddělí od lesa, ale přesto „vidle“ do projektu nikdo nehodil. Po dnešní odpovědi pana místostarosty se situace mění. Aby platily dva přístupy – obchvat je veřejný zájem a nebudeme se vlastníka ptát, kanalizace není veřejný zájem a na rozdíl od vody, plynu a elektřiny kanalizaci na pozemku stavět nemůžeme, to je nepochopitelná stupidita.\nNa předminulém veřejném zasedání zastupitelstva jsme mohli od místostarosty též slyšet. Na dotaz občanů, kterým slíbil kanalizaci nejen on, ale i jeho předchůdce, má tu drzost odpovědět: "Do konce tohoto století bude, letos ne".


Ojetiny v českých autobazarech stále stárnou - Bleskove.cz\nOjetiny v českých autobazarech stále stárnou\n09:00, 10.prosince 2019 / Auto\nOjetiny v České republice stále stárnou. O tomto nepříjemném jevu informoval ve své zprávě Svaz dovozců automobilů. Rovněž přetrvávají problémy se stočeným tachometrem a zatajovanými haváriemi.\nJen během letošního roku bylo do České republiky dovezeno přes 160 tisíc aut, z toho celá polovina byla starší deseti let. A co hůř, asi 40 procent dovážených aut má stočený tachometr a 18 procent je po havárii. Velká část dovezených aut má také odstraněný filtr pevných částic.\nV Česku je tak z necelých 6 milionů registrovaných aut velká část těch, jejichž stáří je 14,8 roku. Přitom v sousedním Německu je to podstatně méně, necelých 9 let.\nKteré ojetiny jsou nejžádanější? Překvapivě je to i stará Felicia\nSituaci stát zatím nijak neřeší. Česká republika se navíc ani nepřihlásila do systému car-pass, který umí zaznamenávat stav počtu ujetých kilometrů u jednotlivých vozů. Přitom takový systém už úspěšně funguje v Belgii, Nizozemsku nebo v sousedním Slovensku.


Automatické objednávky | Quant - Intelligent Retail Management\nSnižte výpadky, nadzásoby a čas potřebný na tvorbu manuálních objednávek.\nTradiční model doplňování zboží založený na tvorbě manuálních objednávek závislých na personálu prodejen má mnoho nevýhod. Vytvoření kvalitní objednávky vyžaduje mnoho času, pečlivost, dobré analytické schopnosti a zkušenosti. I nejschopnějším zaměstnancům prodejen pak často chybí důležitá data a informace. Výsledkem pak bývá objednání produktu až v momentě, kdy dojde k výpadku. Následná několikadenní nedostupnost vede k neuskutečnění potenciálních prodejů a snížení zákaznické spokojenosti.\nHlavní přínosy zavedení automatických objednávek\nQuant v nastavených intervalech kontroluje stav zásob v jednotlivých prodejnách a objednávku produktu vytváří včas s ohledem na požadovanou minimální denní rezervu a dle aktuálního trendu prodejnosti. Zboží je tak doplněno dříve, než dojde k výpadku.\nPři manuálních objednávkách se často objednává pro jistotu větší množství, než je třeba a vznikají nadzásoby. Quant neustále aktualizuje odhad prodejů pro každou individuální prodejnu a objednává správné množství s ohledem na intervaly závozů a požadovanou pojistnou zásobu.\nÚspora času personálu\nV případě zavedení plně automatických objednávek šetříte nejkvalifikovanějším zaměstnancům prodejen několik hodin týdně a ti se tak mohou lépe věnovat zákazníkům a chodu prodejny. Časová úspora je však veliká i v případě zavedení polo-automatických objednávek, jelikož personál prodejen pouze kontroluje návrh vytvořený Quantem.\n„V roce 2019 se nám povedlo funkci automatických objednávek nasadit v síti Slovak Telekom. Aktuální výsledky nasazení automatických objednávek jsou zejména automatické navýšení zásob o 10% na prodejnách z důvodu vyšších prodejů na konci roku vedoucí k lepší dostupnosti a to, že se úspěšně daří reagovat na enormní a nepravidelný nárůst obratu ve vánočním období, který by bez automatických objednávek nebylo možné úspěšně zvládat.“\nDíky Quantu zvládnete zavést automatické objednávky v řádu týdnů\nIntegrované řešení planogramů a objednávek\nPlanogramy a objednávky spolu velmi úzce souvisí. Quant automaticky optimalizuje množství produktů na planogramech, aby byla alokována dostatečná kapacita pro automatické objednávky. Objednávky automaticky respektují minimální pojistnou zásobu danou počtem faců na planogramu, takže ve vystavení nevznikají prázdná místa. Nové produkty na planogramech jsou objednány včas, aby byly dostupné v momentě, kdy bude planogram zveřejněn k implementaci.\nPři zavádění automatických objednávek je v rámci Quant Webu dostupná podpora i pro polo-automatický mód. Quant každý den vygeneruje návrh objednávky, který je možné manuálně zkontrolovat a v případě potřeby upravit personálem prodejny.\nPro každou prodejnu je v Quantu možné zadefinovat, ve kterých dnech může být vygenerována automatická nebo polo-automatická objednávka.\nVyužití mnoha vzájemně oddělených nástrojů vede k nepřesnostem a zpožděním a je cenově velmi neefektivní. Quant nabízí kromě řešení automatických objednávek i sadu nástrojů pro Category a Task Management v rámci jednoho integrovaného systému.\nOptimalizace minima a maxima\nQuant neustále optimalizuje minimální a maximální množství každého produktu na všech prodejnách na základě aktuálního vývoje prodejnosti. Strategii objednávání je možné definovat pro každou kategorii nebo individuální kombinaci produktu a prodejny jako minimální / maximální denní rezervu.\nQuant nabízí několik pokročilých módů automatického nahrazování produktů na planogramech. K nahrazení na prodejně dojde až v momentě, kdy zásoba původního produktu klesne na dostatečně nízkou úroveň. Zavádění nových produktů je tak jednodušší a zároveň se výrazně snižuje množství vratek. Quant umožňuje definovat konkrétního náhradníka nebo kritéria podobnosti, na jejichž základě je nejvhodnější náhradník vybrán automaticky.\nDělené návrhy objednávek\nObjednávají vaše prodejny napřímo od dodavatelů? Nevadí. Quant vygeneruje v případě potřeby návrh objednávky pro každého dodavatele zvlášť. Návrh je následně možné snadno upravit, vyexportovat do Excelu a zaslat dodavateli.


Hmyz Hymenoptera: druh, popis, strukturní znaky\nPořadí Hymenoptera je druhé pouze u brouků a motýlů. Patří sem primitivní pilule a larvy, stejně jako hmyz s více organizovaným nervovým systémem a složitou biologií. Patří sem: vosy, domácí a divoké včely a všechny druhy mravenců. Hymenoptera v biologickém způsobu boje proti škodlivému hmyzu zaujímá přední místo.\nHymenoptera je pravděpodobně jeden z největších hmyzích objednávek s více než 150 tisíci druhy. Jsou různé velikosti - od 0,2 mm do 6 cm. Mnoho hmyzu ještě nebylo studováno. Zralé Hymenoptera má dva páry průhledných, membránových křídel. Navíc je přední strana větší než zadní. Jsou zajímavé tím, že během letu tvoří jediné letadlo, které se vzájemně spojí. Ve většině hmyzu mají křídla poněkud podivný odstín déšť. Hmyz Hymenoptera může být bez křídla, zahrnující mravence, německé vosy a ženské jednotlivce jednotlivých jezdců. U hmyzu tohoto řádu se spodní ret a čelist spojují a roztahují se a vytvářejí proboscis, které používají k podávání nektaru.\nVajce Hymenoptera se přeměňuje ve stingující formy na bodnutí, se skusem se uvolňuje jed, ačkoli někteří ztratili tuto funkci, například u mravenců. Mnoho hymenoptera žije ve společnostech, všichni jejíž členové jsou potomci jedné dělohy. Struktura jejich rodiny zahrnuje jednu nebo několik královen, muže a mnoho pracujících jedinců, kteří nemohou získat potomky. U hmyzu se všechny akce provádějí především instinktivně. Zástupci této jednotky jsou velmi různorodí v životním stylu a přizpůsobení se prostředí, ve kterém žijí. Mnozí přispívají k opylování rostlin, jiní jsou škůdci zemědělských a lesních plodin.\nTyto hymenoptéry mají břicho, které sedí na dlouhé stopce. Jednotlivci samice mají dlouhý ovipositor, ve kterém jsou vejce injektována do těla housenek nebo motýlů. Larvy vedou parazitní způsob života v těle hmyzu a způsobují jeho smrt. Pro zemědělství jsou jezdci užitečným hmyzem, protože položí vejce do těla zemědělských škůdců, které zemřou v průběhu času.\nVčely, které mají zvláštní zájem, patří do hymenoptéry. Nacházejí se v divoké i domácí podobě. Divoké - žijete v lese, usazujete se v dutinách lesních stromů, zaplníte praskliny skal a hledáte další úkryty. Domácí včely se nacházejí v úlech, které mohou mít jiný design. V kolonii včel je královna, mužské drony, velké množství holých žen, které pracují včely. Pro zimu v úlu je královna královna a malé množství pracovních včel, které se narodily na konci letního období.\nS nástupem jarního období začínají pracovat jedinci, kteří patří k hymenoptera, k výstavbě plástů, které mají buňky ve tvaru šestiúhelníku. Pro konstrukci použití vosku, který vylučuje speciální žlázy umístěné na dně břicha. Pracující dělníci naplní jednu část buňek potravou: med a pyl z květin a druhý - děloha položí vejce. V nejmenších buňkách s tenkými stěnami umisťuje oplodněné vejce pro vývoj pracovních včel. Nepoužité vejce pro pěstování drôtů jsou položeny ve větších a silnějších stěnách. Obzvláště velké buňky ve tvaru misky jsou určeny pro stažení královen. V nich jsou umístěna oplodněná vejce a když se objeví larva, pracovní včely je krmí včelím mlékem, medem a pynem.\nVýsledkem je, že mladé larvy rostou z larvů po procházení všech fází vývoje. Jeden z nich může v jednom dni položit více než tisíc vajec. S nástupem léta pracují pracovní včely na shromažďování nektaru a pylu. V rozšířeném jícnu nebo v medovém žaludku se nektar změní na med. S příchodem mladé královny, staré a někteří pracovníci včely odlétají od úlu. Hledají nové bydlení. Pro páření se provádí slučování letu mladé dělohy a nových dronů. V přijímači včelích spermií je ejakulát zachován po dlouhou dobu. Je určena pro inseminování několika tisíc vajec. Po ukončení páření letadla zemřou a děloha se vrátí do úlu. Včelařství je jednou z nejdůležitějších odvětví zemědělství. Jedna rodina včel za příznivých podmínek dává až 300 kg medu a velkého množství vosku. Kromě toho jsou včely dobrými opylovači rostlin.\nČmelák (foto níže) se liší od včel v hustém těle, které je pokryté chlupy a ve velké velikosti. Má světlé, krásné barvy. Ženy jsou větší než muži. Hmyz nese množství pylu rovnající se jeho hmotnosti. Čmeláci krmí larvy nektar a med, které oni sami dělají. Je tenčí než včelka, lehčí, lehčí a ne tak sladká a vonná. Jen děloha čmeláků zůstává na zimu. Na jaře dělají v zemi malé plástve a vyvedou pracovníky čmeláků. Všechny následné práce jsou prováděny pouze pracujícími jednotlivci, děloha je uvolněna pro snášení vajec. Během podzimu se v hnízdě narodí dronové a mladé královny. Po období páření, drone umírají, děloha hledá úkryt pro zimu. Čmeláci (výše uvedená fotografie) jsou vynikajícími opylovači různých rostlin, zvláště jsou přitahováni polními jetelmi. Když to vědí, zemědělští dělníci si na okrajích polí vytvářejí malé krabice, kde čmeláky mohou vytvářet hnízda.\nHmyz o existenci se blíží jezdcům. Jedná se o malé velikosti hymenoptery, které tvoří vajíčko v jiných houbách hmyzu. Vzniklé larvy vajíčků jedí larvy hostitelů. Země má několik biofabriků, které každoročně přinášejí miliardy vajec a vypouští se na pole.\nCharakteristickým znakem mravenců, který je odlišuje od ostatních hymenoptérů, je tenká stopa mezi hrudníkem a břichem. Všichni ostatní zástupci řádu hmyzu Hymenoptera, břicho připojeného k hrudi. Mravenci se usazují a chovají takto. Jednou za rok se objeví v hnízdě mravenci s křídly. Jedná se o mladý růst mužů a žen. V jednom z teplých dnů na podzim, někdy po dešti, se nad hnízdami mravenců objevuje celý oblak okřídlených mravenců. Velké množství různých ptáků v tuto chvíli jí je v tomto okamžiku. Hnojení probíhá ve vzduchu a na zemi. Poté samci zemřou a samice krkají křídly a hledají místo pro nové hnízdo. Vykopávají malé otvory a položí asi tucet vajec. Poté, co se jim larvy vylíhnou, začnou je krmit sekrety slinných žláz. Brzy pracují mravní mládci, kteří přebírají veškerou práci, a pokládka vajec je odpovědností ženy.\nHymenoptera jedí různé hmyz, houby, semena rostlin a extenzní mšice. Mravenci chrání mšice před škůdci a v zimě je vezmou do mraveniště pro své sladké exkrementy. Mravenci převážně žijí v zemi. Jejich hnízda má mnoho komor, které jsou propojeny průchody, které jsou hluboké několik metrů. Mnoho mravenců se mísí, uvolní a oplodí půdu. Některé z jejich druhů se používají k ničení rostlinných škůdců. Existují také takové mravence, které poškozují dřevo a poškozují zemědělské rostliny.\nRozdíl mezi vosí a včely\nTyto druhy hmyzu patří do stejného řádu Hymenoptera, ale mají mnoho rozdílů. Vnější rozdíly vosu a včelího hmyzu:\nkonfigurace těla. Tělo včel má vzhled torpéda;\npřechod mezi břichem a hrudníkem. Vosa má užší přechod od hrudníku k břichu;\nkryt těla. Včelka má husté vlasy a vos má elegantní tělo;\npaws. Vosy jsou tenčí a delší, žluté barvy. Včelina je černá;\nbarva těla. Vosí je černá a žlutá a včelka je tmavší.\nJak včelí, tak vosí jsou společenským hmyzem. Včely se starají více o úl, larvy a lůno. Osy chrání jejich potomstvo a dělohu, ale mohou také napadat jiný hmyz. Lidské včely poskytují mnoho užitečných látek a vosy často loukají, útočí na úly a poškozují plodiny. Včelí se v extrémních případech zřítí a zemře po utknutí, ale vosa může zaseknout tolikrát, kolikrát je to nutné, a to neohrozí. Hmyz patřící do stejného řádu má společné rysy, ale ve skutečnosti jsou velmi odlišné jak zvenčí, tak i z hlediska životního stylu.\nCharakteristické rysy Hymenoptery:\nmít kotoučové křídla;\nnejvíce žijí ve skupinách, které mají dělbu práce;\nv řádu hmyzu existují dravci, řádci, paraziti a rostlinní škůdci;\nvčely jsou domestikovány;\nužitečné pro lidi: včely, čmeláky, jezdci, lesní mravenci;\nExistuje asi 300 druhů.\nvčelina může nést zatížení, které je 320krát větší, pokud je povrch drsný;\nstaré včely v úlu umírají jen v zimě, v létě, cítí jejich zánik, odlétají od úlu a zemřou ve volné přírodě;\nkrálovská včelka nikdy nezařídí člověka, ale při setkání se svým soupeřem přivede bodnutí do pohybu;\nmedoví mravenci na jihu Spojených států a Mexika. Jejich břicho obsahují sladký nektar, který se podobá medu. Takové mravence jsou zvlášť pečlivě ošetřeni mravenčími mravenci, takže v obtížných dobách si olizují tajemství, které od nich má sladkou chuť. A v Thajsku, na regálech trhu si můžete koupit larvy mlžů. Obsahují spoustu bílkovin a jsou ceněni místními obyvateli;\nz přírody mají vosy silné čelisti. S jejich pomocí, hmyz jíst rostlinnou výživu a zabíjet kořist. Takže sršni úspěšně rozdrtili chitinózní kryty švábů a modlící se mantis se silnými čelistmi.\nShromažďování a shromažďování Hymenoptera\nSběr hmyzu je široce používán čistě z husté tkaniny. Včely se shromažďují na květinách, kde létají na nektar a pyl. Nejlepší místa pro jejich shromáždění jsou louky a lesy s množstvím květin. Paliativní je možné shromažďovat ze svých hnízdišť. Dokonce je můžete chytit s kořistí. Při montáži může být na jednom čepu bodnut spolu s hmyzem. Mravenci se shromažďují v blízkosti hnízdišť. Chytněte je pinzetou nebo malým kartáčem navlhčeným v alkoholu.\nNěkteré hymenoptéry (vosy, jezdci) létají do světla, takže můžete použít lehké pasti, které je sbírají. Hmyz se zmrazí s chloroformem nebo etherem. Na místech sběru jsou uloženy na vrstvách vaty. Při zpracování je lepší používat roztok alkoholu. Materiál kazí a při montáži dochází k problémům. Je lepší nasadit čerstvě ulovené hymenoptéry. Velký hmyz (včely, čmeláci, vosy) jsou okamžitě připnuty na kolík. Malé a mravenci drží na tenké lepenky a narovnávají nohy na stranu. Takže jsou jednodušší.\nPouze 0,5% Hymenoptera ubližuje lidem. Zbytek ho pomáhá v zemědělství a lesnictví. Takto člověk používá jezdce ke kontrole hmyzích škůdců lesních a zemědělských plodin. Domácí včely dodávají lidem med, vosk, propolis, mateří kašičku, navíc opejí zahradní a zahradní plodiny. Čmeláky a lesní včely jsou hlavními nosiči pylů z volně žijících a pěstovaných rostlin.\nA. S. Puškin, "Cikáni": shrnutí\nLidé, kteří přežili havárii: skutečné příběhy\nIsla Fisherová: fotografie, filmografie, biografie a zajímavé skutečnosti ze života herečky\nUmělecká muzea Ruska: seznam, popis a zajímavosti\nPan na pečení s nelepivým povlakem: recenze. Jak zvolit panvu s nelepivým povrchem? Nehořlavá pánev hořla - jak ji vyčistit?\nPsaní na téma "Proč chci sloužit v FSB Ruska?"


Mužský mozek - Schéma, rámečky - Dřevěné dárečky\nÚvod › Dárkové předměty › Dřevěné dárečky › rámečky › Mužský mozek - Schéma\nMužský mozek - Schéma\nTo jen tak, abyste věděli, jak funguje ve skutečnosti. Rozměry 16cm x 22,5cm\nTo jen tak, abyste věděli, jak funguje ve skutečnosti. Celý popis\nNáš kód: 1076527495\nKrásná, sladká, krémová vůně. Kupila jsem si jí, protože mi moc voněla na mé sestřenici, která nežije v ČR, měla deokuličku, říkala že jinou ani nepoužívá. Ta se u nás bohužel sehnat nedá....u nich to prý mají běžně v drogerii.\nTak já mám toaletku ;-)....


Pobavte se s přáteli | Mistrovy delikatesy\nUž z módy pomalu vycházejí pivní večírky nebo divoké mejdany. S přibývajícím věkem člověk tíhne více ke kultuře, poznávání a zajímavostem. Což takhle si udělat takový menší astrologický večírek, na kterém se každý může dozvědět svůj osobní, rodinný či pracovní Horoskop na rok 2016 ? Co byste řekli takovému nápadu? Stojí za to ho vyzkoušet. Minimálně se dobře pobavíte.\nPro všemi deseti\nMůže to být vážně docela dobrá a originální zábava. I vy máte rádi tajemno, mystično, předpovídání a vize? Budoucnost každému z nás připravuje různá překvapení, ale málokdo je na to připravený. Horoskop na rok 2015 nás navnadí, vzbudí v nás naši zvědavost, někoho možná posune vpřed a pomůže mu udělat další krok tím správným směrem. Věříte v něj nebo se jenom tiše smějete?\nKapacita baterie SKYCING\nKdybych se mohla podle toho řídit