17 dní / 15 nocí17. 3. – 2. 4. 2022\n17. 3. – 2. 4.volná místa\n7. 11. – 23. 11.volná místa\nTeď zaplatíte jen 50 % z ceny a doplatek do 14. 2..\n17. 3. – 2. 4. 2022\nČtvrtek 17. března: Odlet z Prahy do Guatemala City dle letového řádu. Po příletu bude následovat přesun z letiště na hotel, ubytování a odpočinek po dlouhém letu.\nPátek 18. března: Dopoledne nás čeká prohlídka zajímavostí hlavního města Guatemala City. Odpoledne se vydáme do městečka Panajachel na břehu modravého jezera Atitlán. Vychutnáme si pohledy na nejhlubší jezero Střední Ameriky i zdejší atmosféru.\nSobota 19. března: Dopřejeme si celý den u krásného jezera Atitlán a jeho okolí. Při projížďce lodí objevíme zapomenuté vesnice, prohlédneme si okolní vulkány v úchvatném prostředí a možná potkáme i původní mayské obyvatelstvo.\nNeděle 20. března: Dnešek se ponese ve znamení trhů a řemesel ve městě Chichicastenga. Budeme mít příležitost obdivovat ruční práci zdejších řemeslníků, nakoupit suvenýry, zhlédnout mayský obřad v kostele a projít si labyrintem uliček pozoruhodného městečka.\nPondělí 21. března: Zavítáme do města Quetzaltenango, kde navštívíme destilérii rumu Zacapa. V okolních vesničkách prozkoumáme mayskou architekturu. A vše zakončíme relaxací v nejlepších termálech Guatemaly – Fuentes Georginas.\nÚterý 22. března: Čeká nás procházka koloniálním městem Antigua (UNESCO). Vyšlápneme si na vyhlídku Cerro de la Cruz a posedíme v příjemné restauraci. V městečku Jocotenango se posilníme kávou a dozvíme se i to, že její pěstování tady má české kořeny.\nStředa 23. března: Dnes se přesuneme do sousední země Honduras. Projdeme si krásné městečko Copán a ochutnáme místní taco. Zájemci mohou tuktuky vyrazit do papouščí rezervace.\nČtvrtek 24. března: Ponoříme se do časů mayské civilizace. Na vlastní oči spatříme ruiny slavného Copánu (UNESCO). Po prohlídce si užijeme jízdu džunglí. Naším cílem budou přírodní termální lázně, kde si dopřejeme zasloužený odpočinek.\nPátek 25. března: Ráno se vydáme zpět do Guatemaly a navštívíme největší pískovcové stély na světě. Odpoledne pak dorazíme k jezeru Lago de Izabal a večer si již můžeme vychutnat karibské drinky.\nSobota 26. března: Celodenní plavba dechberoucí krajinou po řece Rio Dulce do městečka Livingston, jež je domovem etnika Garífunů (UNESCO). Na vlastní kůži pocítíme atmosféru spojení guatemalské a karibské kultury. A nevynecháme ani tradiční polévku tapado.\nNeděle 27. března: Ráno si ještě užijeme projížďku kajaky po řece Dulce a poté se přesuneme do koloniálního ostrovního městečka Flores. Tam nás čeká plavba po jezeře Petén Itzá, toulky úzkými uličkami i příjemná atmosféra kavárniček a restaurací.\nPondělí 28. března: Dnes nás čeká celodenní prohlídka starověkého sídla Tikal (UNESCO), největší mayské památky. Budeme mít před sebou tisíce let staré pyramidy, ze kterých si vychutnáme jedinečný pohled na okolní prales.\nÚterý 29. března: Opustíme Guatemalu a přesuneme se do státu Belize. Cestou navštívíme národní park Yaxhá a uvidíme tak poslední mayské památky před relaxací na karibských plážích.\nStředa 30. března: Dnešek bude patřit relaxaci v Karibiku, koupání a prozkoumávání ostrova. Zájemci budou mít možnost výletu za šnorchlováním s rejnoky či žraloky.\nČtvrtek 31. března: Poslední den plný zážitků na ostrově. Objevování skrytých ostrovních zákoutí na kole, ochutnávka všech drinků z nápojového lístku či karibské speciality, lodní výlety… Čemu dáte přednost? Je to jen na vás.\nPátek 1. dubna: Přesuneme se na letiště do Belize City, odkud odletíme zpět do ČR.\nSobota 2. dubna: Přílet do Prahy.\nTo nejlepší z Guatemaly + MAYSKÁ KULTURA + KOUPÁNÍ NA OSTROVĚ V BELIZE, 17. 3. – 2. 4. 2022


III. třída B: Zichovec přece jen dějiny přepsal! - Kladenský deník\nIII. třída B: Zichovec přece jen dějiny přepsal!\nKladensko – Zichovec využil zaváhání Otvovic a na poslední chvíli se posunul na první místo. Slavil tak historický postup do okresního přeboru!\nV Tuřanech vyhrál 5:0 a po vedoucí brance Mansfelda přišel zřejmě rozhodující okamžik. Kostka lapil loženkou Pejškovi (36.) a pak během tří minut Zichovečtí rozhodli. Kapitán Korbel nejprve trefil šibenici a pak Hartman propálil gólmana. Tentýž hráč v úvodu druhé půle dal na 0:4 a účet podtrhl s 26 brankami nejlepší střelec vítězů Petržílka. Po zprávě z Otvovic propukly oslavy, které ještě budou pokračovat v sobotu během zichoveckých fotbalových slavností.\nZichovci přálo štěstí, poněvadž na hřišti do víkendu prvních Otvovic ho měla Pozdeň, která proměnila polovinu svých šancí. Na druhé straně ji ve dvou případech uchránila od pohromy tyčka. V první půli jí dvakrát vyšla spolupráce Hotového se zakončujícím P. Štěpánkem (22., 45.). Po velkém tlaku hodně oslabení domácí minutu před koncem snížili na 1:2, v nastavení však kapitulovali potřetí (M. Štěpánek). Otvovický kouč Petr Zábranský mínil, že Zichovec postoupil zaslouženě. „Jaro se nám nepovedlo, v okrese bychom asi díru do světa neudělali. Je to spravedlivé,“ řekl.\nBojovalo se i na druhém pólu tabulky, a jak se nakonec ukázalo, měli jeho aktéři Olovnice a Neuměřice zbytečné nervy. Z přeboru totiž nakonec spadl pouze jeden tým, a totéž se týkalo III. tříd, jež opustila pouze Stehelčeves ze skupiny A.\nOlovnici pomohl k výhře v Klobukách 16letý talent Sedlmajer. Výsledkem jeho střeleckého koncertu bylo pět branek! Po jedné přidali na straně pěkně hrajících hostů Fr. Novák a Nídr. Za domácí se dvakrát prosadil J. Říčka.\nNeuměřicím vycházely ve Zvoleněvsi standardky, konkrétně rohové kopy, po nichž vstřelily všechny své branky. Na výhře 3:2 (platila už v půli) se dvěma góly podílel Fr. Líman, jedním J. Líman. Za poražené pálili Kratochvíl a M. Kučera.\nZlonice se loučily v kvapíkovém tempu. Knovíz porazily 5:1 (Silný 2, Košťák, K. Nagy, J. Švarc). Hosté pouze vyrovnali na 1:1, avšak ve 13. minutě se jim zranil brankář, jehož nahradil hráč z lavičky.\nV exilu na Zichovci prohrálo domácí Vraný se Žižicemi, které měly v závěru sezony fazonu jako hrom a tím se už odepisovaný tým vypořádal s devítibodovým odečtem. Vranští ale dokázali smazat tříbrankové manko, pak přece jen hosté strhli výhru na svoji stranu (Sluka 2, Pták, Krakeš, L. Gil).\nV Černuci se hrál dobrý fotbal, z něhož si odvezly bod Jedomělice. Bylo to i proto, že domácí měli mizernou produktivitu. Brankami Martinovského a Potluky dvakrát vedli. Vyrovnávali Král a Martiník.


i strašidla maj jiný starosti\nObdivuji "odborníky" ,\nkteří si myslí,že by opravdové odborníky a vědecké kapacity dokázal oblbnout malý kluk a to i za přítomnosti lidí z oboru elektro.\n...ani jsem se nezeptala: "máte sklep ? - a mohla bych ho vidět ?" ..\nKonec strašení spůsobilo UFO\nKteré se objevilo nad Moskvou,heč.\nAaaano, ve vlhku se elektrina siri hure\nA co mladej pyroman, uz dostal 25 na holou?\nRe: Aaaano, ve vlhku se elektrina siri hure\nTo je "objev" skoro na přepsání učebnic fyziky a elektrotechniky a možná by se dalo uvažovat o Nobelově ceně...\nMinus patnáct je mokro ...\n.... a deštivý podzim byl suchý ... aha ...\nMůže za to vlhko.....\nJá teda myslel, že elektrika (výboje, vlnění, ...) se líp šíří vlhkým prostředím a vono je to právě naopak, jak zaprší (i když teda v Praze spíš věch "mínus moc" sněžilo) tak se elektroni stáhnout zpátky\nRe: Může za to vlhko.....\nJe to tak,doopravdy jsi si to myslel špatně -obráceně.Deštivo a vhlký vzduch = špatný příjem signálu TV a pod. a opačně je opačně.\nještě zpráva o obří cystě a je to komplet\nAsi ani klučina nechce o vanocich reportery\ntak si dal pres svatky pokoj\nStrašicích strašilo vždycky :-DD vím to, jsem totiž z Dobříva :-)\n"Přestalo to zhruba před deseti dny, v době, kdy začalo vydatněji pršet"\nHergot, tam musí pořádně strašit, když všude jinde začalo sněžit a mrznout, ale tam začalo vydatně pršet.\nTo víš, všechny ty požáry ohřály místního Klímu\nPolovina trička, nechaného v blízkosti potkaní klece, se během hodiny přestěhovala dovnitř (záhadně, jak jinak) a objevily se v ní velké otvory.\nMám volat Novu?\nRe: Záhadný jev\nVlhko??? Vždyť doteď bylo -20°C...\nTýhle novinářský kachně ještě včera mrzly běháky...\nRe: Vlhko??? Vždyť doteď bylo -20°C...\nNojo, asi mladej dostal pořádně na zadek.\nRe: Nojo, asi mladej dostal pořádně na zadek.\nNebo uz vypotreboval vsechno ze stavebnice Junnyj chimik.\nale na vánoce dostane další tak na nový rok o něm uslišíme znova\nPřestaňte z nás už dělat hlupáky.\nSakra, sakra, hoří mi kapesník.. . .počkejte, vrátím se... pomoc . ...\nOčekávaný finanční efekt nulový, tak strašidlo vyhnali\nv tom mrazu????\nVe Strašicích klidně... (ale jen na jejich parcele)\nVe Strašicích už nestraší\nAle jen počkejte, až bulváru dojdou senzační články a Aničkách, Natálkách,....., duchové ( a synek) začnou řádit s novou silou!\nvšem co se zastávají kluka\n...a chtějí po ostatních omluvu!\nJá mam taky dojem že to všechno bylo jenom medílní divadlo. a nedivil bych se že to ten kluk udělal. Omluvím se mu, až někdo "dokáže" že to ten mladej nebyl. Zatím se nedokázalo vubec nic...a většina faktu..."hoří mladýmu u nosu kapesník, nehoří když mladej spí u babičky....a tak dále." hovoří prostě v jeho prospěch. Takový je muj názor a mám na něj právo!\nVe Strašicích už nestraší.\nNo když je nutno přitápět nebo topit elektřinou tak nemohou vypadávat jističe ani hořet elektrické zásuvky.\nRe: Ve Strašicích už nestraší.\nNebo jsou prostě už ve všech elektroobchodech v okolí zásuvky vykoupené a dál se jim pro ně už nechce jezdit\nTo by ovšem měli o pomoc požádat vládu.\nJmenovitě Kocába, vždyť jsou Poltergeistem utlačovaná menšina\nKonečně to někdo řek nahlas! Kocáb je poltergeist!!!\nTo je jasné, je zima, koho by teď bavilo s dramatickými výrazy postávat kolem baráku\nTemné síly jsou věřící!\nFungující zásuvky rozsvítí vánoční stromeček! A pod stromečkem co? Třeba helikoptérka na dobíjení!\nHlavně, že ten trouba "skeptik SISYFOS" Pekárek\ntvrdil bohorovně, že v tom má určitě prsty ten kluk. Nepostřehl jsem, že by se mu omluvil. Vypadá to, že někteří skeptici jsou zároveň hulváti.\nRe: Hlavně, že ten trouba "skeptik SISYFOS" Pekárek\n"Tvrdí bohorovně"? Nebo "předpokládá na základě známých skutečností", troubo poltergeistí?\na psát o někom " ten trouba " je projev člověka, kterej není hulvát? fakt to tak vidíš ?\nMladýmu došel benzín.\nVlhoucko obcas pomaha!!!!\nUz vim proc tam uz nestrasi\nprotoze na te pasce je napsano policie-vstup zakazan :) dusi uz neprojdou\nRe: Dosel fosfor?\nrekl bych, ze fosforu je dost, ale proste je vlhkej. Aby to fungovalo musel by vyschnout. Rekl bych , ze je to jasny jako facka.\nPoslal bych tam nekoho od vysetrovacky, odbornika na chemii aby zjistil zda-li se tam nenachazeji stopy fosforu.\nBezpochyby jsou to všechno blbci, které to po všech těch měsících ani nenapadlo. Přestože to tady opakuje každý druhý tak jednou za hodinu...\nOpakuje se to každý druhý den tak jednou za hodinu? A podle koho? Podle Mračkových? A co přesně? Ty jističe? Ty ale z principu věci s hořícími ručníky a šňuptychly nebo zvenku ohořelými zásuvkami nic společného nemají a daly by se skutečně svést na nějaké rušení. Ten zbytek ne, protože kdyby bylo rušivé pole tak intenzivní, že zapálí dielektrikum u nosu, tak už je mladej Mraček na uhel.\nA pokud se každý druhý den jednou za hodinu opakuje záhadné hoření, kde je nějaký záznam? Jednoduchá IP webka stojí pár stovek.\nCo mimo kdo mimo? Ty "záhadné jevy"? Jo, ty jsou trochu mimo, to říkám od začátku\njak jsi jsou všichni jistý, že to má na svědomí ten kluk a každej ho uráží.... omlouvat se ale potom nebude nikdo, co? kde berete tu jistotu mě zaráží... nemyslím, že by byl tak chytrej a dělal ty kouzla i před očima lidí, co se tam s tím zabývají...


Lidem v nouzi pomáhají přímo v obchodech. Přibývá jich - Deník.cz\nLidem v nouzi pomáhají přímo v obchodech. Přibývá jich\nHodonínsko - Na Hodonínsku přibyla v tomto týdnu další tři místa v prodejnách sítě Enapo, kde lidé mohou pomoci lidem v nouzi.\nSbírku, v níž lidé nakoupí trvanlivé potraviny a nechají je v košíku za pokladnami, rozjela před nedávnem Oblastní charita Hodonín ve třech prodejnách potravin v Hodoníně. Začátkem tohoto týdne navíc nádoby na potraviny přibyly ještě v obchodech v Mikulčicích, Lužicích a Dubňanech. „Sbírka se opravdu uchytila. Za první měsíc fungování v Hodoníně jsme svezli osm beden potravin v celkové hodnotě pět tisíc korun. Důvodem jejího rozšíření je ale zejména to, že lidí, kteří potřebují pomoc, přibývá," řekla koordinátorka projektu potravinové pomoci Ludmila Malá.\nNa tento způsob pomoci přišel podle ní tříkrálový koledník. „Divil se, že v České republice nic takového neexistuje. Přemýšleli jsme tedy, jak pomoci a právě prodejní síť Enapo nám vyšla vstříc," přiblížila Ludmila Malá s tím, že i v obchodech jsou s fungováním sbírky spokojení. „Nechceme po lidech peníze a záleží na každém, jestli a především čím se rozhodne přispět," podotkla Malá.\nHodonínsko bylo donedávna jediným regionem v České republice, kde se tímto způsobem organizovala pomoc. Od začátku července se do něj pustili už i v sousedním Uherském Hradišti. „Jsme rádi, že funguje. A samozřejmě chceme nápad předávat dál," poznamenala Malá.\nV nejbližších dnech se možnost pomoci naskytne i obyvatelům Dolních Bojanovic, v obchodě Bojanka. „Nápad se mi moc líbí a uvidíme, jak se u nás rozjede. Jde o něco nového, co chci určitě v obchodě vyzkoušet, i když už jsme jednou měli s charitativní povodňovou sbírkou problémy. Přesto jsem se však rozhodla do projektu jít a lidem pomoci," sdělila spolumajitelka Bojanky Irena Homolová, která už se i do sbírky zapojila. „Darovala jsem už nějaké potraviny. Teď na ně hledám vhodnou bednu, do které je lidé koupí," dodala Homolová.\nKdy sbírky ukončí, zatím není jasné. „Jde o dlouhodobý projekt a jeho ukončení je zatím v nedohlednu," řekla Ludmila Malá.\nNápad potravinové pomoci se lidem zamlouvá. „Určitě mi připadá praktičtější než posílat někam na konto peníze a ve finále ani nevědět, kam nakonec dorazí. Tady v tomto případě je alespoň zřejmé, že když člověk koupí přímo určité jídlo, tak se z něj mohou lidé, kteří ho potřebují a kterým je určené, najíst," zamyslel se Tomáš Luzert z Lužic.


IVF. Naděje, štěstí, ale i smutek. Jak vše zvládnout? - str. 1007\nDíky 🙂 vůbec netuším, na co se mám připravit. Teprve jsme s doktorkou sepsali nějakou tu žádost na pojišťovnu a teď vůbec nevím, co se bude dít. Třeba nevím ani to, jestli stihneme první pokus ještě letos...? Doktorka mi možná něco říkala, ale já vždycky, když tam jdu, jsem tak rozhozená, že moc nevnímám..😞\na kam chodíš jakou máš pojišťovnu\nvětšinou se čeká na schválení od pojišťovny okolo 5 týdnů a pak ned můžeš jít na stimulaci podle toho co budeš mít za léky a jakej protokol ,ale co si myslím že když jdeš poprvé že budeš mít krátký protokol\nJá mám OZP, chodím do Iscare a říkali mi, že schválení bude trvat tři až čtyři týdny. O protokolu zatím nic nevím, to znám jen z příručky, kterou jsem si posledně odnesla. A to se stimuluje od prvního dne MC a jak dlouho zhruba: Díky!\npovím ti jak jsem to měla já první de MC cyklujsem měla půlku prygnylu prášku a od 2 dne jsem is začla píchat až do 5 dne o byla jedna injekce a od 6 do 9 dne byly dvě potom kontrolní UTZ , Myslým že asi tak 72 hodin před odsátí je jedna injekce a pak jdeš na odsátí pod narkózou a podle toho jak se dohodnete a jak se budou vyvíjet vajíčka tak si proně půjdeš\nRáda bych to stihla ještě letos, protože to čekání je asi nejhorší. A taky to, že jsme s manželem vlastně úplně v pořádku. Byla jsem na laparo a tam mi zjistili jen zakřivenou dělohu. Jinak vaječníky, vejcovody, vše v pořádku, funguju výborně. Ale nedaří se.\nHm, tak to asi nejvíc bude záležet na tom, jak rychle to schválí ta pojišťovna. Protože já to mám dostat asi 9. listopadu, tak uvidíme. Ale právě v prosinci fungují laboratoře jen omezeně, tak to by se nestíhalo. A řekni mi, po tom transferu se zůstává doma nebo se chodí do práce? Vůbec nevim, jak mám naplánovat Vánoce 🙂 A jak ty jsi na tom?\njó holka když to nejde tak to je hrozné to známe tu určitě všichni a moc tě chápu jakjsi na tom.Taky na to čekám už dlouho\nPrávě že jsem na tom nějak pořád hůř. Trápim se strašně a hlavně to čekání! No, když nevyjde IVF ještě letos, udělají mi ještě v listopadu a prosinci IUI, ale já téhle metodě už nemůžu věřit, když se zatím nevyvedla...😞\npromiň že ti to takhle řeknu ,ale já jsem na IUIbyla 6x a když jsem se ptala jaká to je pravděpodobnost že se to chytne tak mi řekli že to je 13%\njojo, já tomu věřila a pak jsem se dočetla dokonce jen 12 procent. to mě překvapilo. No teď mám obavy, aby se to stihlo. Už se chci na ěco upnout a v něco doufat. Ale je to čím dál tím těžší. Navíc jak všechny kamarádky kolem jsou buď těhotný nebo roděj, některé už dokonce druhé dítě...\ntak to jsme na tom stejně všude jsou ěhulky a novorozeňátka a to je pro mě taky utrpení a jako naschvál teď když koukám na telku tak tam je taky každá těhu nebo rodí 🙂\nNo tak to mám úplně stejný... V mém okolí se v posledních dvou měsících narodilo asi pět dětí, poslední oznámení o narození jsem dostala dnes, jedno včera a snad každý týden se dozvídám o novém těhotenství někoho známého. Člověk jim to přeje, ale jedno by přál i sobě že 🙂 No tak jsem na sebe zvědavá. A poraď mi, jak jsi to měla? Musela si zůstzat doma hned po odběru nebo po transferu nebo si normálně fungovala?\npři prvním IVF jsem byla na odsátí ve čtvrtek na pátek jsem si vzala dovolenou a v pondělí jsem šla na transfér a při 2IVF jsem byla hned doma po odsátí protože jsme měla noční a dr. to chtěl ještě pojistit ay ti bylo jistější že to výjde ,ale každý to má jiné\nJá abych věděla, jak mám rychle pořešit vše kolem Vánoc 🙂 a jak jsi reagovala na tu stimulaci? Já měla dvakrát clostilbegyt, poprvé reakce dobrá, dvě super vajíčka. Podruhé taky dvě dobrá vajíčka ale dobře mi nebylo. Což ale zase nevím, jestli připisovat léku nebo celkovému nervnímu stavu.\nmě bylo popvé dobře měla jsem 12 vajíček ,a po druhe jsem byla strašně nafoukl ,ale jinak mi bylo dobře nafoukl jsem byla asi kvůli vajíčkům měla jsem jich 36\nTak to je slušný množství 🙂 a kdy tě čeká další?\naž leden únor asi 😞\nAhojte holky,tak nejprve gratulace Ivě k testíku,babo jedna ty se ale máš x-) x-) x-) x-) Opatruj se odpočívej a kulať se 😉\nBambi,já si myslím,že dostaneš dlouhý protokol,teda v některých centrech to tak dělaj,když nevěděj jak tvoje tělo reaguje,alespoň já to tak měla a neboj co se vleče neuteče 😉 a s neschopenkou,to je tak,že záleží jakou děláš práci.\nNadi,držím palce na zítra,až se vykomatíš,hned nám podej hlášení co a jak 😉 😉\nAhojky babušo kdepak jsi se flákala je tu dneska nějak mrtvo 🙂\ntak se tu mějte já jdu se naložit do vany a lehnout pod deku k telce a zítra zase do práce at k páá\nahoj Blaženko,no lino se dělalo,ale už je to hotový 🙂 vypadá to moc pěkně,ale jsem hotovson,tak se půjdu vyvalit na gauč a pustím si něco vymejvačskýho abych na nic nemusela myslet 🙂 Zítra jseš na den?\nPráci mám právě náročnou, osmihodvinová pracovní doba nehrozí .-( Holky moc vám děkuju, manžel už mi dlouho říkal, ať se registruju, že mi pomůže si popovídat a měl pravdu. Ale určitě s dotazováním nekončim 🙂\nzítra jdu na odpolední .Tak koukej hodit fotečku jak ta kuchyň krásná vypadá aby jsem se pokochala\nBambi,tak si pak hned hoď marod,já to taky tak dělala.pěkně buď doma v klídečku.Jo a jen se ptej,ptáme se tady každá a vykecat se taky potřebujeme každá,jinak by nám zajisté brzy hráblo :-p a těm našim chlapům z nás 😃 😃 Blaženko vyfotím a hodím,nějak se tady s tím poperu,ale dnes ne,jsem hotová.\ntak jdu na bednu ale asi ještě juknu.Kobyla nějak stávkuje ]-( se to půl hodiny točí,než to loupne příspěvek :-p\na odkud jsi Bambi?\nbambi nám to vůbec nevadí že se budeš ptát ptáme se tu každá každé a moc nám to pomáhá aspoň se vypovídáme z trápení .\nMedu tak až budeš mít čas a chuť tak jí sem hoď na kukačku pak dobrouholčičky 🙂\nDobrou Blaženko 🙂\nJsem z Prahy. Tak vám moc děkuju. Za týden mám volat, jestli už se třeba pojišťovna nevyjádřila, tak budu celý týden nervní. Fakt bych ráda stohla pokus ještě letos...


Žena nepřežila střet s rychlíkem — ČT24 — Česká televize\nŽena nepřežila střet s rychlíkem\nSvětlá nad Sázavou (Havlíčkobrodsko) - Šedesátiletou ženu srazil ve Světlé nad Sázavou rychlík. Pravděpodobně nedávala pozor a spadla pod jedoucí vlak. Ten ji vlekl několik metrů. Ženu nezachránila ani okamžitá lékařská pomoc, dnes ráno zemřela.\n„Než naše posádka dorazila na místo, snažili se ženě poskytnout první pomoc svědkové neštěstí,“ uvedla náměstkyně krajské záchranné služby Edita Richterová. Žena ale utrpěla tak závažná zranění, že ji už nepomohla ani následná profesionální pomoc lékaře.\nPodle mluvčího drážní inspekce Zdeňka Neusara vše nasvědčuje tomu, že žena šla spolu s dalším cestujícím na vlak. Zatímco muž šel po nástupišti, žena procházela v kolejišti po štěrku. „Nevíme, z jakého důvodu. Strojvůdce na ni houkal, ale nestačil zastavit. Žena nereagovala,“ sdělil mluvčí. „Zavinění na straně železnice tam nebylo prokázáno. Myslela možná, že vlak jede po jiné koleji,“ dodal.


Úrokové sazby porostou od 3. Čtvrtletí 2017 / Srovnání hypoték / Přátelská hypotéka\nSvůj vliv na růst úrokových sazeb u hypotečních úvěrů má i nový zákon o spotřebitelských úvěrech. Ten je ale zatím na vedlejší koleji, oproti doporučení vydaných ČNB o kterém jsme si psali v jiném článku. Banky mají od ČNB "doporučení" neposkytovat hypotéky nad 90% LTV (výše úvěry k poměru hodnoty zastavované nemovitosti). Úvěry v rozmezí od 80% do 90% LTV by měly tvořit maximálně 15% objemu všech hypotečních úvěrů které banky poskytnou.\nNyní se ČNB snaží ve spolupráci s ministerstvem financí prosadit ještě mnohem větší pravomoci, tak aby nevydávala pouze doporučení, ale mohla svůj záměr komerčním bankám nařídit. Pokud by se jí to povedlo a navíc by je i využívala, mohlo by to být další rána pro hypoteční trh. Podrobnosti, které se týkají větších pravomocí si povíme v některém z dalších článků.


Vrcholní manažeři firmy Merck se penězi snažili umlčet podílníky jejich vědeckých podvodů | NWOO.ORG\nVrcholní manažeři firmy Merck se penězi snažili umlčet podílníky jejich vědeckých podvodů\nMafie/Korupce/Zločin, Očkování, Podvody farmaceutického průmyslu, U.S.A./Kanada David Icke\nZatímco se zprivatizovaná média snaží napálit co nejvíce lidí a přesvědčit je o užitečnosti MMR vakcín (proti spalničkám, příušnicím a zarděnkám), tak pohříchu pouze alternativní média věnují pozornost odhaleným soudním dokumentům, odkrývajícím velký podvod společnosti Merck, nadnárodní farmaceutické společnosti dodávající MMR vakcínu na americký trh.\nNa základě praktik ve vrcholném vedení firmy, kterých byli dva bývalí vědci Mercku v roce 2010 svědky, došlo k podání "False Claim Act" (jde zjednodušeně o přiznání viny osob nebo firmy k podvodu při nakládání s vládními programy, pozn. překl.) u soudu ve východní Pensylvánii. Podání obviňuje Merck ze lhaní ohledně bezpečnosti a účinnosti MMR vakcíny, z falšování údajů ve vědeckých studiích, klamání vlády USA a jiných závažných zločinů.\nPodání také zpochybňuje prohlášení Mercku o 95% účinnosti "protipříušnicové" složky MMR vakcíny. Stephen Krahling a Joan Wlochowski tvrdí, že vrcholní manažeři falšovali data týkající se především účinnosti očkování proti příušnicím a to tím, že míchali vzorky krve se zvířecími protilátkami za účelem oklamat veřejnost, že je vakcína účinná.\nSpolečnost Merck přimíchávala složky zvířecí krve za účelem dosažení příznivějších výsledků testů, přestože si byla vědoma toho, že lidský imunitní systém by nikdy nemohl vytvořit takové protilátky a že působení takto vytvořených protilátek by nikdy neodpovídalo skutečnému způsobu zneškodnění virů u očkovaných lidí.\nMezi další údajná obvinění patří ta z "vytažení stovek milionů dolarů z vládních kapes na vakcínu, která neposkytuje dostatečnou ochranu proti nákaze" nebo z podpory šíření příušnic na základě selhání nefungujícího očkování. Tento sofistikovaný podvod, který, jak dvojice uvádí, začal již na začátku 90. let, umožnil společnosti Merck získat monopol na trhu s vakcínami, především v oblasti MMR vakcín.\n"Merck měl v USA po více než 40 let víceméně exkluzivní licenci k výrobě a prodeji očkování proti příušnicím", vysvětlují Krahling a Wlochovski v jejich žalobě, aktualizované v roce 2012.\nMerck lhal FDA o účinnosti příušnicové vakcíny za účelem udržování mýtu o "bezpečnosti stáda"\nJedinou cestou, jak si mohl Merck zajistit tuto exkluzivitu, bylo prokázání nejméně 95% účinnosti této vakcíny úřadu FDA (Food and Drug Administration, neboli Úřad pro kontrolu potravin a léčiv, pozn. překl.). Toto číslo je podle úřadu hranicí (prahem), za kterou je zaručena "bezpečnost stáda", tedy stav, téměř jisté ochrany před infekcí.\nPrvní pokusy o dosažení této hranice selhaly, takže se Merck odhodlal k falšování údajů a krevních vzorků - zkrátka k falšování výsledků, které byly FDA předloženy jako závěry týkající se účinnosti vakcíny. Po léta byl tento fakt přísně utajován a na povrch se dostal jen nedávno. A přesto jej média hlavního proudu úplně ignorovala!\n"Krahling a Wlochowski patřili do týmu, který tento patrně zmanipulovaný test provedl", píše se v originále soudního podání. "Oba dva se stali přímými svědky falšování údajů, na základě kterých dosáhl Merck 95% účinnosti (vakcíny). Lépe řečeno, byli přinuceni se na tomto podvodu podílet".\nTím, kdo měl donucování na starost, byl David Krah, neboli interní vyšetřovatel firmy Merck. Stejně tak i Mary Yagodich, jeho zástupkyně. Zmiňuje se také jméno Alana Shawa, neboli výkonného ředitele výzkumu vakcín, který schvaloval testovací metody, na nichž se Krahling a Wlochowski podíleli.\nFederální vláda obvinění ignoruje a nadále schvaluje používání podvodné vakcíny\nPokud tohle nestačí, tak Krahling a Wlochowká říkají, že při používání těchto diskutabilních testovacích metod neprobíhaly ani žádné řádné kontroly. Zkušení vědci se zkrátka rozhodli, že (do vakcíny) přidají králičí protilátky, a to za jediným účelem – za účelem zvýšení počtu zlikvidovaných virů, čímž se vakcína jeví účinnější, než jakou ve skutečnosti je.\nVyplacení za spoluúčast na těchto ohavných zločinech bylo podle podání "významným bonusem". Viceprezident divize Mercku, která se zabývá výzkumem vakcín, Emilio Emini, přislíbil týmům zapojeným do vylepšených testů "velmi významné bonusy" za práci, kterou dosud odvedli a poté, co práci dokončili, jim oznámil, že by měli obdržet bonusy ve dvojnásobné výši.\nVe spravedlivém světě by vláda na základě takových informací okamžitě reagovala zahájením obezřetného vyšetřování. Místo toho federální představitelé toto oznámení kompletně ignorovali a zametli jej pod koberec, čímž poukázali na to, jak vláda kráčí s tímto zkorumpovaným průmyslem jako jeden muž.\n"Od roku 2000 zaplatila CDC (Centers for Disease Control and Prevention, pozn. překl.) Mercku více než 700 milionů dolarů za jejich vakcínu MMRII", stojí v podání z roku 2012. Tato částka pravděpodobně neodpovídá celkové částce, za kterou CDC nakoupila - nejsou v ní totiž zahrnuty nákupy vakcíny ProQuad, která je významně dražší než vakcíny MMRII a Mumpswax nebo vakcíny Mumpswax, ProQuad a MMRII pro dospělé, které Merck CDC také prodává. Za tuto dobu tak USA zaplatily tři čtvrtě miliardy dolarů za neodpovídající, neznačkovou, padělanou a falešně certifikovanou vakcínu, která neposkytuje dostatečnou ochranu před nákazou.\nVydáno:\t18.2.2015 Autor: M. Halada\nVydáno:\t18.2.2015 v 18.57 Autor: M. Halada Přečteno: 1 552 x\n« « Předchozí: Ukrajina poslala USA „objednávku“ na zbraně a výzbroj\nNásledující: Evropa během nadcházejících měsíců zavede jak hraniční kontrolu, tak kapitálovou kontrolu » »\nDalší přísada současného očkování: žiletky ( 3,166 )


Mihail Kogălniceanu – Wikipedie\n4. Předseda vlády Rumunska\n11. října 1863 – 26. ledna 1865\n6. září 1817\n1. července 1891 (ve věku 73 let)\nadvokát, historik, publicista, diplomat, literární kritik a politik\nMihail Kogălniceanu (6. září 1817 Jasy – 1. července 1891 Paříž) byl rumunský politik a intelektuál, předseda vlády v letech 1863–1865, zastánce vytvoření jednotného rumunského státu a liberálních společenských reforem.\nSocha Mihaila Kogălniceanu v Bukurešti\nPocházel z rodu vlivných moldavských bojarů, vystudoval berlínskou univerzitu, kde ho učil historii Leopold von Ranke. Po návratu do Jasů založil roku 1840 první rumunský literární časopis Dacia Literară, věnující se také společenským otázkám. Stál u zrodu Národního divadla v Jasech, od roku 1843 přednášel na vysoké škole Academia Mihăileană. Ve svých historických, literárněvědných a etnografických spisech propagoval vznik moderního jednotného rumunského národa, navazujícího na dědictví starých Dáků. Pro své aktivity musel odejít do exilu ve Francii a zapojil se do revolučního hnutí roku 1848. Když se stal roku 1849 moldavským panovníkem Grigore Alexandru Ghica, vrátil se Kogălniceanu do vlasti a jako poradce knížete připravoval program likvidace zbytků feudálního zřízení. V roce 1856 dosáhl zrušení otroctví, v němž bylo drženo okolo dvou set tisíc Romů.\nPařížská mírová smlouva (1856) vytvořila podmínky pro sjednocení Rumunska: byly vytvořeny ad hoc divany jako prozatímní parlament a Kogălniceanu patřil k nejvýznamnějším představitelům unionistů, kteří roku 1859 prosadili zvolení Alexandra Ioana Cuzy společným panovníkem Valašska a Moldávie. Kogălniceanu byl jedním z nejbližších spolupracovníků knížete a 11. října 1863 byl jmenován do čela vlády. Přikročil k radikální modernizaci země, provedl pozemkovou reformu, která rozdělila především majetek pravoslavných klášterů, došlo k výraznému rozšíření volebního práva a zřízení okresních samospráv, právní systém se přizpůsobil vzoru Code civil, byl zaveden metrický systém a založeny Bukurešťská univerzita a Univerzita v Jasech. Změny však vedly k ekonomickým potížím, mezi panovníkem a předsedou vlády propukaly četné spory a 26. ledna 1865 byl Kogălniceanu sesazen.\nPo nástupu Karla I. na trůn působil Kogălniceanu jako ministr vnitra (1868–1870, 1878 a 1879–1880) a ministr zahraničních věcí (1876, 1877–1878). V roce 1875 založil Národní liberální stranu. Zasadil se o účast Rumunska v rusko-turecké válce a jeho projev v parlamentu 21. května 1877 vedl k vyhlášení úplné nezávislosti Rumunska. Za tento čin mu byl udělen Řád rumunské hvězdy. Byl členem a v letech 1887–1890 předsedou Rumunské akademie, sloužil také jako první rumunský velvyslanec v Paříži.\nJeho syn Vasile Kogălniceanu byl zakladatelem Rolnické strany a jedním z vůdců sociálně motivovaného povstání v roce 1907.\nJmenuje se po něm vesnice v župě Constanța a nedaleké Letiště Mihaila Kogălniceana. V anketě 100 největších Rumunů, pořádané v roce 2006, se umístil na 52. místě.\nObrázky, zvuky či videa k tématu Mihail Kogălniceanu na Wikimedia Commons\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Mihail_Kogălniceanu&oldid=18643507“\nStránka byla naposledy editována 7. 6. 2020 v 02:53.


Akce Krakonošův cyklomaraton 2021\nAkce Krakonošův cyklomaraton patří do kategorie Marathon cup. Datum: 2021-06-19.\nNejdelší varianta má délku 142 km.\n:: Propozice :: Celkové výsledky :: Diskuze :: Foto :: Flyby :: Cyklover\nÚčastníci: Camrda, Dreamer, Igor, Kapr, Kolíkáč, Luke, Mlhoš, Strejda\nDreamer – Spalujici zar a snih v Krkonosich\nKrakonosuv cyklomaraton slibuje tropicke teploty, coz budi obavy asi vetsiny ucasniku vcetne me. Hlavne je ale dulezite, ze se vubec uskutecni, pred mesicem dvema bych tomu prilis neveril. Pripravu na vedro delam v tydnu na ROUVY, kdy si zamerne davam jizdy na trenazeru v domaci saune. V patek se jdu odpoledne jeste na hodku a neco probehnout, takze na vedro bych mel byt pripraven. Ranni cesta s Mlhosem a Camrdou probiha poklidne, stihneme kafe u benzinky nekde za Hradcem. Kafe si ale setrim s tim ze ho dopiju az pred startem. Prezentace taky bez komplikaci, covid self report odevzdany. Nasleduje moje i pres upozornovani od Strejdy ze jdu spatnym smerem tradicni navsteva damskych toalet. Dnes by to asi slo na panskych, ale zvyk je zelezna kosile.\nMoc se ani nerozjizdim, v tom horku ktere zacina narustat to nema cenu. A tak uz pul hodiny pred startem stojim mezi prvnimi na startu, pekne ve stinu pod reklamnim bannerem. Za chvili je plno, stojim vedle McHammera. Vidim stare zname tvare, par jich tradicne drze jde zepredu do predni lajny. O to vetsi respekt Kolikacovi a Lukovi, ktere jsem od rana nevidel a pak se najednou vedle me objevili par km po startu. Vyjezd z mesta docela v pohode, ale balik cita pres 300 jmen. Jede se mi docela dobre, ale sance napit se moc neni, prave kvuli velikosti baliku. Docela se propracuji i dopredu a kdyz prijde prvni brdek na Stachelberg, tak si rikam ze docela pohoda a najednou mam na vrcholu mensi diru. Coz si rikam ze snadno zalepim, ale kdepak, najednou se ohlednu, za mnou nikdo, prede mnou dira. Jedu tak naplno, jeste byla sance dojet M. Vodaka, ale i ten mi poodjel. Jedu tak ve dvou s jednim borcem, celni balik kde bude pres 50 lidi pred nami. Nasleduje 10min casovka dvojic naplno, ale nakonec ve sjezdu celo sjedeme, kdyz se zvolni.\nTeplota atakuje 30 stupnu a vice, ale ja jsem happy v celnim baliku. Konecne sance trochu se napit, dam i gel, ale na nejake vetsi jidlo to nevidim. McHammer hlasi ztraceny bidon, dam mu parkrat loknou z meho. Jeste jeden kopecek, ale ten uz uvisim, presto se po sjezdu a pred najezdem na kopec na Pomezni Boudy po rovine obcas dost leti. I tak je cas na kratky pokec s B. Pruchou nebo V. Nezerkou. Kdyz se ale naleti do prudsi casti kopce, uz si radeji vystupuji a jedu svoje tempo. Coz bylo jedine dobre, kopec je tezky, misty hodne prudky, takze se balik stejne deli na male skupinky. Mam cas vsimnout si i zbytku snehu na Snezce, pokud me tedy nesalil zrak. Nahoru tak vyjedu v mensi skupince 3-4 lidi. Bohuzel predavka bidonu od McHammera doprovodu nevyjde, zastavuji, rozjizdim se, ale nakonec chytam bidon na obcerstvovacce. Sjezdu dolu z Pomezek, predjede nas vedouci jezdec M. Kollert z kratke trasy, ale tesne se ho nepovede zahakovat, jeste vidim, jak se za nej zavesi Vitek Novak, ktereho jsme cely kopec na Pomezky nahaneli.\nOdbocka na Pec pod Snezkou, jedeme ve trech, citim ze piju malo, takze piju co jeste mam. Na jidlo porad chut moc neni. No popravde nejlip se necitim, navic mi prijde ze mi zajela tak o pul centaku sedlovka (doma po sundani nalepovaciho cipu potvrzeno), coz psychicky neprida. Nicmene vyjezd na Prazskou Boudu me letos az tolik neboli, ale samozrejme ho v tom vedru jedu v ramci moznosti s rozumem. Nahore nutna zastavka na minutku a doplnit oba dva bidony. Pokracujeme dal, rozbity sjezd, nic se tu nezmenilo. Po dlouhem sjezdu se spojime ve vetsi skupinu asi osmi lidi a valime dal. Rozjede se slusne tempo, kdy mam obcas problemy. Dojizdime M. Vodaka. S kazdym napitim vody citim, jak se hned jede lepe a je uplne jedno, ze ta voda je tepla a hnusna. Pod kopcem na Hoffmanovy Boudy dojizdime okoraleho McHammera, posleze J. Hradeckeho. Davam posledni energetickou tabletu, coz je treba, protoze kopec se porad jede slusne tempo, takze lidi postupne odpadavaji.\nZaver po rovine a pres sjezd v Hradecku se uz clovek vidi v cili, coz dodava sily. Par km pred cilem se zacne v nasi skupince nastupovat. Vsechno zachytim, ale sam uz sil moc nemam, takze v brdku pred kruhakem mi par lidi odjede, ale za mnou taky nekdo zustal. V cili 42. misto, ale minuta a pul od TOP30, takze to neni vubec spatny vysledek. V cili mam slusne vymleto, HotGeoorge ma loket od krve, Kolikac s Lukem dojizdi par minut po me a jdou se koupat do reky, kam chci jit s nimi, ale do toho mi zvoni mobil a Camrda se pta kde jsem, ze se jede domu. Jelikoz jsem nemel na rozdil od kluku krece, koupel v rece si nechavam na priste. Vyzvednu testoviny s gulasem, mam tu i to nevypite kafe, vse si vezu do Prahy. Pred Hradcem v aute mi je fakt blbe, az pustena klimatizace me vraci do hry a nez dojedeme do Prahy, dokazu snist i jedno jablko. Kafe radeji vylevam, testoviny si snim ted po sepsani reportu. Tak aspon ze to prislo az po dojezdu, protoze to horko dnes radu hodne dobrych lidi slozilo. A prave diky nemu to byl mozna nejtezsi Krakonos, co jsem jel. Dnes tak za me neslo az tak o vysledek, ale o to dojet se cti a nejit pres hranu, na ktere jsem i tak dnes chvilemi balancoval. I presto to za to dnes opet stalo a zavod splnil vsechna ocekavani!\nKolíkáč – Upečen do křupava!\nZnovu se roztočil! Maratónský kolotoč, na kterém je jízda tak opojná a nechce se vysednout. Točit se za pocitem, který se nedá nikde koupit, ale o kterém se vypráví snad na každém švihu. Už týden před startem projíždět všechna úskalí sobotní války v Krkonoších, aby pak přišel první error při cestě tam v autě. Tak se zakecat s Lukem a Kaprem, až valíme na Náchod a směr Polsko. Do toho volá Strejda, že nám drží flek v klimatizovaných garážích. Zapnout navigaci a valit po úzkých okreskách. V 9:04h vjíždíme do chladivého podzemí a ťukáme si pro štěstí se Strejdou. Strejda a Kapr jsou moje vzory, nedívat se do občanky a nevyměknout, neskutečný, jak to furt dávají.\nPrezentace a pozdravy se známými tvářemi. Namazat celé tělo chladivými emulzemi, vyrážíme do tropického pekla. Beru silniční kombošku, nechci tahat ty tradiční kšandy do těch kopců Krátký rozjezd, pozdravit Camrdu s Mlhošem a najet zezadu do koridoru. Před námi určitě 200 lidí. Ale chci být s Lukem od začátku do konce, takhle si to plánujeme celou zimu. Po hodně dlouhé době na něco čekám a koukám na ubíhající čas. Bez mobilu se to strašně vleče. Jo někde jsem to četl, že vlastně v dnešní době neumíme čekat, tak teď si to vychutnáváme. Už aspoň popáté si ťuknout pěstmi pro štěstí s týmovým kumpánem a rozdmýchat lepidlo, které nás snad bude spojovat. To je rituál, bez kterého by to nebylo ono. Konečně prásk!\nStojíme, až po hodně dlouhé chvíli se rozjíždíme. To čelo už je na prvním kruháku, letí mi hlavou. Háknout za oči Luka a sunout se dopředu. Široká silnice tomu nahrává, a i první brdek, který nám vhání do plic pořádnou dávku tepla. A daří se, najednou vidíme Dreamera a Kapra, pozdravit se a popřát si štěstí. První mini únik nějakého černého závoďáka, do sjezdu se to rozjíždí, ale točka před železničním přejezdem naštěstí v klidu. Za kolejemi čekám první kopec, ale zatím jedeme pozvolným údolím. Sledovat Luka a Dreamera, cítit vedle sebe Kapra, takhle jsme si to přáli. Občas zúžení kvůli proti stojícím autům, ale žádný smotek jsem nezaznamenal. A je tu konečně kopec, soustředit se jen na sebe, tady se možná nejvíce rozhoduje. Registruji Pavla Popiolka, Luke na blízku, zatím se nepropadám a nohy jedou. Sjezd do Prkeňáku a znovu nahoru. Už se to od čela rozpojilo, ale pro mě je důležitý Luke a Pavel. Cedule Žacléř, trpím za zadním Lukovým kolem, ale pro tuhle bolest jsem tady. Je to opojné utrpení, jelikož Luke visí za Pavlem! Tak tohle se povedlo!\nValíme přes náměstí a před námi větší skupina. Pavel, Luke + jeden si to berou na starost a po odbočce z hlavní jsme součástí skupiny, no skupiny, spíše balíku. Sjezdy jezdím zezadu, kola mlátí do rozbitého asfaltu, raději se držet dole za oblouky. Konečně rovnější úsek a hladší asfalt, napít se a spláchnout prach ze Žacléře. Vidím červená světla doprovodných aut, kdyby na špici bylo více borců se zájmem si to sjet, asi by to nebyl problém. Takhle se tam jen nadává, že se neumí jet v kolotoči. Já se dávám do kupy a připravuji se na brdek u Prkeňáku, kde mi před rokem odskočil Kapr, když to přede mnou lehlo. Tak raději si najet na špici a pozdravit se s maratónskými borci, je tu třeba starý známý Rosťa Lesniak.\nZačátek se povedl, padáme znovu k Úpě, skáčeme rozbitý přejezd a na hlavní směr Svoboda se připravujeme na první hit Krakonoše a to Pomezky. A zdá se, že se připravují všichni, jelikož se vůbec nejede, znovu v dáli vidět čelo, ale není společného zájmu ho sjíždět. Navíc fouká proti pěkný horký fén a představa Lysečin, Albeřic a Malé Úpy mi nedělá vůbec dobře. Luke operuje vepředu, musím taky, zkusit jet s nejlepšími z tohoto balíku. Pavel P. taky nenechává nic náhodě a určuje vrchařské tempo. A vypadá to, že jsme motory vyladily na stejný výkon, chrochtám si blahem na převod 36x32. Spalující vedro, jen naděje, že na Pomezkách by měla být menší teplota, mě drží vepředu. Luke asi kousek za mnou, doteď nevím, co mi vlastně více vyhovuje, jestli mít tu jistotu, že je za mnou anebo se dívat na orange zadek před sebou. Další a další stojky, které pokračují v lese, dávají nohám pěkné záseky. Ale my závodíme, aspoň to tak cítím, nekoukám na budík, jen na soupeře okolo mě, je tu i Vláďa Kloz, ten, který nechytatelně odjel na Benecko před pár týdny a dnes mu rajtuji za zadním kolem. To jsou pocity!\nKonečně je tu sjezd, Luke jde přes, řveme po sobě povzbudivé hlášky a padáme do Malé Úpy. Tady to nechce udělat taktickou chybu, jdou už přes nás nejlepší z krátké trasy a s nimi se po rovině dá odjet. Další 20% stojka, kde pozdraví skvěle letící Kuře z krátké a pak už jen znovu háknout Luka a valit k bufetu. Ale vypitý jen jeden bidon, na Pražskou tahat dva se nechce, tak se domlouváme, že to riskneme. Já nakonec chytnu jeden za jízdy a sletíme rychlým sjezdem na rozdělení tratí. Bohužel lidi z krátké nám dovezli soupeře, které jsme nechali na Pomezkách, takže k Peci je nás kolem 20 lidí. Je tu i pozdější vítězka Šárka Macháčková, která jede famózně a je další motivací, stejně tak jako Jirka Šrain nebo Pavel P. S Lukem si sdělujeme, že nás stav těla pomalu spěje k totálnímu kolapsu, začínají první náznaky křečí a pálení chodidel. Ordinuji si magnesium ze zadní kapsy a tu vařící břečku z bidonu, ale člověk nesmí polevit v ostražitosti, stále to mírně stoupá a každá mezera se čím dál tím hůře zalepuje. V Peci je jako v peci, už parking dělá problém se zvednout, natož, když nabouráme do té hrůzy jménem Pražská.\nZabzučí nejlehčí převod a děj se vůle boží, tady se nedá závodit, tohle je opravdu jen o vyjetí. Podvědomě sleduji ty před sebou, především bílý dres Pavla, který jede znovu famózně. Luke zapadl někam za mě, ale věřím, že to má na kousek a nejpozději ve sjezdu si mě dojede. Nemám vůbec odvahu se nějak otáčet, abych nespadl. Fandící diváci dělají skvělý kotel kolem trati, tak tohle nabíjí! Konečně se to rovná a je tu ostrá vracečka a poslední zub ikonického stoupání. Auuuu do lýtka mě něco kouslo, pomalu to rozjíždím a trpím. Tak tohle nedopadne dobře, letí mi hlavou, na bufetu musím zastavit. Ale cože to Luke říkal? Že ve sjezdu se ochladíme a do Strážného už to poté není daleko? Takže když vidím ten nával u stánku, jen olíznu oschlé rty a hlava nehlava to mydlím v dírách a v šotce.\nA Luke mi klepe na záda, tak to je skvělé! Je to sen, znovu s týmovým parťákem, znovu vím, že tahle show bude zase stát za to. Ještě kousne jeden výhup, kde znovu 36x32, ale pak již zalehnout za sjezdařského ďábla z Průho. Jednoho borce jsme nabrali, před námi trojička, tu musíme sjet, a Pavel třeba nebude daleko. Díra nedíra, stín nestín, točka netočka, valíme to, až karbony zvoní, tohle umí jen závodní poblouznění! Dole se sešikujeme, síly mám, tak vlézt na špic a zkusit jet tempo, ale po chvíli zjišťuji, že už to žádná wattová hitparáda nebude, křeče jsou proti. Tak zbaběle zalézt dozadu, protahovat se, ze sedla do sedla, aby se nezakously úplně a vyžebrat drahocenné loky z bidonu od Luka. Sjeli jsme si Míru Horvátha, který už má dnes prý hotovo. Luke si znovu bere špici na starost k bufetu a já trpím na ocase.\nBufet v profi stylu, bez vycvaknutí, jeden bidon s vodou a druhý s ionťákem a valíme dále. Luke si bez držení ekvilibristiky zapíná dres a ještě zatáčí, no v těch dírách tě bůh. Nechápu, proč si ho zapíná, asi honí každý aerodynamický watt. To já kombošku rozepl před Žacléřem a nemám sebemenší chuť něco zapínat. Slétli jsme na hlavní silnici, teplota zase poskočila o pár dílků výše, velké finále je tu! Luke se stává motorem grupy, taky ještě cítím sílu, ale po chvíli raději lezu zase dozadu, jsem na hranici křečí a chodidla pálí, jak kdybych měl v tretrách rozžhavené uhlíky.\nČerný Důl, ve stínu u potoka odpočívající McHammer, kterého zvedáme svými hláškami a jede s námi. Tolik a tolik mám chuť jet, zvednout zadek, zahákovat Luka a valit v týmovém souznění do cíle. Ale prostě to nejde, jestli se nechci někde opírat o jabloň a vyklepávat křečky z nohou, musím jet volně. Naštěstí i celá skupina je v podobném stavu, tak tempo je mírumilovné. Luke si prožívá svůj první cyklistický křečový příběh, komentuje to slovy, že už na něj nemám čekat. Ale ve stínu lesa před Hoffmankami se asi zbláznil, jelikož zase tvrdí muziku na špici. A pro mě je to těžký metal, jsem na limitu, v hlavě přemýšlím o Sukesových zdravotních problémech a cítím, že je mám snad taky. Děsný stavy!\nLuke se vrhá do sjezdu, ve kterém nám zkušené odjíždí. Ve skupině není síly zalehnout, všichni se drží nahoře a vydýchávají ten kopec, který jsme zdolali. Do toho auta v krajnici, já jen tupě hákuji grupu, zadní kapsy prázdné, bidony s posledními kapkami drahocenné tekutiny. Nechci Luka sjíždět, třeba se fakt zbláznil, a chce si to dojet do cíle sám.\nNa rovině na hlavní se ale začne otáčet a občerstvovat, jó tak to chce prožít s námi. Vedro se stupňuje, je tu Hrádeček a jeden borec jde k zemi, naštěstí bez následků. McHammer se o mě stará a dotahuje zpět do skupiny, díky! Bidon s ionťákem se nějak zalepil do košíku a nemohu ho vytáhnout. A v tom stavu si vsugeruji, že jestli ho nevytáhnu a nenapiju se, že někde skončím. Tak všemi zbývající silami ho tahám, až dostanu křeč do ruky. To je teda dnes vypečené fakt do křupava!\nDo Trutnova už je to jen transport, každý si prožívá svůj příběh s křečemi. Ještě vzpomínám na náš útok s Technikem v roce 2017, tak před kruhákem za to vzít, ale auto mě zablokuje a za kruhákem, když se znovu zvednu, tak chytám další průstřely do stehen. Né dnes to fakt nepůjde. Luke nakonec vyhrává zaslouženě naší grupu a já tleskám vítězce, která zvedá ruce pár metrů přede mnou. Pak se už jen na chvíli vyjet a ponořit chodidla a kopyta do chladivé řeky. To je velké finále, které nemělo chybu! Nakonec na Dreamera 8 minut, na Pavla 1 minuta, v tomto počasí beru všemi deseti! Ale hlavně s kumpánem Lukem v grupě, ten pocit, že je na blízku týmový hráč, to se mi prostě nikdy neomrzí, díky bejku, zase bude na co vzpomínat!\nLuke – Krkonošské tropy\nJako loni... S Kaprem a s Kolíkáčem na start, probrat trochu toho starťáku a modlit se, aby počasí nebylo "tak hrozný". Ale tady podobnosti končí. Sice netrefíme odbočku na Trutnov a máme trochu zpoždění, ale jsem v pohodě. Strejda nám drží luxusní místo a všechno jde tak snadno. Teda krom fronty na WC, ale zase člověk má pocit, že ta rouška je k něčemu dobrá. Připravit kolo, sebe, objet náměstí a postavit se do koridoru. Vepředu teda nejsme, ale co, silnice po startu bude dost široká a lidí, kteří budou chtít vpřed a pomůžou, bude taky dost. Až překvapivě věřím, že dnes mě vedro nezabije. Bylo přece celou dobu docela v pohodě.\n15 minut do startu. Za chvíli už je vedro, Garmin ukazuje 42 jak na něj praží slunce. Já jsem na tom podobně. Kolíkáč tisíckrát prohodí, že jsme hrozně vzadu, já mu tisíckrát řeknu, že to nevadí, že za městem už budeme u Kapra a Dreamera. Čas neutíká. Stíháme toho dost probrat, tisíckrát si říct, že se nečeká, ale ani jeden z nás to sám jet nechce. Je deset, moderátor to odstartoval a já to komentuji jako že "půl minutka do startu". Docela jsem se trefil. Borci vyráží vlažně, takže není problém se zvolna sunout vpřed. První brdek před hlavní je ideální na zahřátí, místa je dost, tak to nešetřím a okukuji, kdo to má stejně a pojede dopředu. Takových je samozřejmě dost. Kruháč ve stylu Tour de France taky pomůže a rázem můžu pozdravit Dreamera. Možná ještě dřív, než jsem čekal. Kolíkáč je tu taky, takže první úkol odškrtnut. Odbočka z hlavní a přejezd, jsem možná mezi 20. a 30. místem, odškrtnuto. Místo mé oblíbené levé strany jsem se zabudoval vpravo, ale nějak extra to nevadí, nakonec je tu možná větší klid jak vlevo. Za chvíli mě zdraví kolodějský guru Štája, což potěší, stejně jako Dreamer na mojí úrovni jen u levé škarpy. Tohle se prostě povedlo.\nZačíná se to zvedat a trochu cukat tempo, ale mě se daří to docela vyrovnávat a šetřit drahocennou energii. Tepy vyletěly nad 190, ale pocitově jsem v klidu a přijde mi, že rezerva tam je. Ale nechci se zrušit v prvním kopci, tak si rezervu nechávám pro nějakou vypečenou grupu. Navíc Kolíkáč se motá kolem, takže tempo to špatný není. Nakonec to bylo nahoru průměrem 310W a ty supervysoký tepy asi značily, že až tak v poho to dnes nebude. Ale na Garminu sleduju jen mapu, a tak mě to netrápí. Ve sjezdu předjet pár borců a s těmi co mají chuť jet založit pěknou grupu. Plán dobrej, ale v brdku před Žacléřem Kolíkáč zahlásí: "Pavla máš támhle před sebou." Idyla tedy musí počkat, ještě trochu přišlápnout, rezerva se hodila a už se vezeme za Pavlem Popiolkem. Kdo ví, jestli před ním je jeho domestik, nebo náhodný jezdec, ale jede pěkně. Blížíme se početné grupě a borec ani nechce vystřídat. Ukazuju Kolíkáčovi, že tohle je těžká pohodička a zívačka.\nBorec na špici ale zahlásí defekt, Pavel trochu potáhne a že se cítím fajny, tak zbytek sjedu. Grupa možná 40-50 lidí, borci plno sil a za chvíli vidíme koncová světla čelního balíku. Na čele se rozjíždí kolotoč, párkrát se tam taky otočím, ale samozřejmě nejedou všichni. Místo spolupráce se tam ale pár lidí začne dohadovat a nikam nejedeme. I tak je v Prkenným Dole vidíme. Jeden borec to zkouší doskočit, já si to dávám hezky z čela, s výhledem. Trochu jako revanš za loňský rok, kdy mě to tu všechno odjelo...\nPak sjezd a údolí do Maršova, tady už nejede nikdo, ale v tom vedru mě to až tak nevadí. Zimní polabské vyjížďky mají sice větší spád, ale vzhledem k tomu, co nás čeká, se nedá moc namítat. Do stoupání najíždím zase na čele, vedle Pavel a Vláďa Kloz. Pak se vpřed začne cpát pár lidí, ale v zásadě jen proto, aby pak vytuhli. Tady se nerozhoduje, tak jen držím tempo a zůstávám na chvostu skupiny, respektive toho co zbylo, možná 10 lidí. Když mě někdo odpojí, neřeším to a jedu dál stejně. Doskočit si za Kolíkáče na vrcholku se daří, ale ještě je tu rovina a stojka. Vedro si začíná vybírat svoji daň a stojka s 20 % už v mém podání moc elegantní není. Natáhlo se to a jsou mezery, ale ve sjezdu se to stejně posjíždí, tak jsem pořád v klidu.\nNestavíme, nechci vláčet další bidon, když jeden svůj mám ještě plnej. Kolíkáč souhlasí. Sjezd je teda jiné kafe než před rokem. Lehnout na rámovku a ležet a ležet a ležet. O 2:40 rychleji než loni na vodě. Ke konci nás dojede čelní grupa z krátký a přiveze dost lidí co jsme nechali na Pomezkách... no co... Směr Pec jede lidí dost, ale jet, to se nechce zase nikomu. Zkouším to rozjet, ale marně a vlastně zjišťuju, že jsem docela posekanej... ty jo, z čeho, dyť mám pocit, že jsem pořád šetřil.\nVe stejném duchu se nese i Pražská, jedu s rezervou, naskakuje mi díra, ale nepřišlápnu, protože mám pocit, že by byl brzo "engine overheated" a "game over". Sakra. Robert tancuje už o pár desítek metrů dál, no to se to rychle otočilo. Zívačka, flákačka a teď jsem mrtvej. Ale ne, mrtvej nejsem, ukazuje borec, kterej mě předjede, aby zařval au a vycvakl. Za chvíli další. Já jedu, šlapu a žiju. Jak se blížím k vrcholu pořád držím tempo, blížím se Robertovi a většinu lidí z grupy nechávám za sebou. Někdo bohužel odjel, to je škoda, tady jsem Kolíkáčovi nepomohl, mohli jsme jet s Pavlem Popiolkem.\nNo nezbývá, než se oklepat a valit dál. Kolíkáč na bufetu nestaví, tak o tom moc nepřemýšlím a jedu. Přes tankodrom full gaz a přežehlit dva borce, abych mohl Robertovi říct, že jsem fakt v řiti. Stálo to za to. Prý kdybych mohl ze sjezdu v klidu, aby uvisel. No to mi půjde samo, nemůžu totiž pořádně šlápnout, jsem uvařenej a jak klesáme je čím dál větší horko. Mezitím se Kolíkáč rozvášnil a drtí to na špici jak blázen, jen to máchání lokýtkem by si mohl odpustit, to po mě nemůže chtít! Naštěstí v lese mě trochu ofoukne a dám se dohromady. Dojíždím ve sjezdu další lidi a tvoříme grupu, se kterou už pojedeme do cíle.\nStoupání na Strážný se opět nejede, nejdřív mě trochu vyděsí, že si Kolíkáč leze na špic, ale žádný peklo se nekoná. Začínáme točit a od křižovatky k bufetu už mě nikdo nevystřídá. Loni jsem tu jel rychlejc...\nJsme domluvený, že už musíme zastavit, ale paní podává vodu a druhá joňťák. Pár lidí odtud zrovna odjíždí. Nepřemýšlím beru vodu i joňťák, Robert taky a valíme dál. Tohle nevyjít, tak někde pojdem ve škarpě, ale štěstí nám přeje. Zkouším rozhýbat skupinu, pořád jsem na špici, ale spolupráce vázne. Když chci Kolíkáčovi v jednom magnetu navrhnout, že pojedeme sami, dostanu pěknou křeč do stehna, který už chvíli pocukávalo. Tak asi nepojedem no. Uklidím se dozadu, ve stoje to rozhýbu a křeče se stěhují do lýtek a chodidel. Přidává se i druhá noha. Já na kole v životě křeče neměl. Tak nevím. V lýtku a chodidle to sice bolí, ale dá se jet, když se to stěhuje do stehna panikařím a zvedám se, zatím to funguje, ale děsím se, že tu někde zůstanu.\nSe strachem stoupám směr Hofmanky. Ty jo poslední kopec, to musím dát. Kolíkáč jde na špic, nerad to vidím, protože z těch lidí tady vypadá rázem jako nejsilnější vrchař. Ale jede rozumně. Mineme u silnice sedícího McHammera, který se k nám nakonec přidává, aby to nejel sám. Vršek kopce zase najdu tempo bez křečí a překvapivě těch 240W stačí k jízdě na špici. Pak sjezd, jaký jsem snad nezažil. Motorka na dohled, uklízí mi auta z cesty. Nejen ty z protisměru, ale i ty co by mě brzdili. Neskutečnej zážitek, 4 km za 3:36. V Jánkách se otočím a nikdo za mnou. Projedu kruhák, poděkuju motorkáři, že to byl fakt zážitek, napiju se, najím se a teprve vidím, že se blíží zbytek skupiny. Ty snad zastavili na zmrzlinu. Beze mě! Nebýt takovýhle vedro, tak to zkusím sám, Pavel P. byl v tu chvíli možná 40s přede mnou, ale už nemám kde brát, tak poslušně čekám na skupinu. Tam se jakžtakž střídá, i když rychlost odpovídá skupině mrtvol, což jsme, takže vlastně co taky chtít. Sjezd přes Hrádeček zase z čela, ale už hodně na jistotu, bojím se písku a štěrku. Nakonec je to v pohodě, ale stejně v poslední zatáčce to borec za mnou položí. Kolíkáč je naštěstí v kousek dál, takže i tohle jsme přežili.\nJe tu hlavní a do Trutnova kousek. Kolíkáč chce plánovat nějaký brdky a útoky. Já se občas zvedám, abych se vyhnul křečím. Nechci o tom ani slyšet, já už dozávodil. Kolíkáč ne, tak za to ve zmíněném brdku vezme, jeden jde po něm, tak se ho chytám, ale provoz a únava už nám nepřejí. Jenže borec prohlásí něco jako "teď chceš jet ". To mě docela dožere, protože jestli v týhle grupě někdo makal, tak jsme to byli my dva a možná další jeden člověk. Dál se zas nikomu na špic nechce, už jsme za kruháčem, a tak si říkám, že když si pojedu v tempu ideální stopu, možná mě ani nikdo nepředjede. Navíc po padáku a pravý zatáčce je za mnou menší díra, tak se stačí zvednout a do cíle si dojíždím celkem v klidu s pár metry mezery.\n5 minut vytočit nohy a pak se opatrně i se všema křečkama co jsme ulovili namočit do Úpy. Tak to je snovej závěr snového dne. Pokecat se zbytkem týmu, zapít to a cestou zpět ještě zastavit na maxi točenou zmrzlinu. Díky braši, cyklistika vivat, když šlapu, tak žiju a tohle byl skvěle prožitej den!\nPS: V reportu vlastně není nic moc o organizaci a zabezpečení. Je to tím, že to je tak dokonalý, že si to člověk vlastně nevšimne. Prostě se soustředí na závod. Popravdě jsem se na silnici asi ještě necítil takhle bezpečně. Poklona a velký dík všem co se na tom podíleli.\nRadim – Krakonošův cyklomaraton aneb poprava vedrem\nTady je "report".\nDreamer 03:57:52 04:04:41 04:26:29 M 40-49 11. 114 31.97 km/h 92 b 142 km\nLuke 03:57:52 04:04:20 04:34:41 M 30-39 20. 110 31.02 km/h 89 b 142 km\nKolíkáč 03:57:52 04:04:41 04:34:51 M 40-49 14. 114 31.00 km/h 89 b 142 km\nKapr 03:57:52 04:12:58 05:01:05 M 50-59 15. 42 28.30 km/h 84 b 142 km\nStrejda 03:57:52 04:12:58 06:17:39 M 50-59 36. 42 22.56 km/h 67 b 142 km\nMlhoš 03:57:52 02:37:17 03:06:59 M 50-59 10. 40 30.48 km/h 67 b 95 km\nCamrda 03:57:52 02:34:49 03:17:03 M 40-49 47. 92 28.93 km/h 63 b 95 km\nIgor 03:57:52 00:00:00 00:00:00 DNF 0. 0 0.00 km/h 0 b 0 km


Jan Čulík psal od 1. ledna 2000 pro Literární noviny Jakuba Patočky pravidelný sloupek Týden ve světě. 10. července Jakub Patočka sloupek zrušil tímto dopisem.\nPraha 10. července 2000\npo pečlivé úvaze jsem dospěl k vážnému rozhodnutí. S okamžitou platností končím Tvůj sloupek v Literárních novinách. Příčiny nejsou ve sloupku samotném, nýbrž ve způsobu, jímž vedeš spor s Epicentrem. Tvůj postup považuji za nečestný a nemohu se smířit s tím, že by takto měl jednat kmenový spolupracovník Literárních novin. Z mého hlediska se stalo toto:\n1. Vystoupil jsi s tvrzením, že Epicentrum je nástrojem ruských zájmů v České republice, protože je platí Berezovskij a Gusinskij. Z toho navíc Britské listy vyvodily, že je zpochybněna veřejnoprávnost České televize, neboť tato podporuje Člověka v tísni, který je s Epicentrem těsně spjat.\n2. Opravil jsi Berezovského s Gusinským na Javlinského, což je přinejmenším takový rozdíl jako mezi Štrougalem a Dienstbierem.\n3. Jako důkaz závislosti Epicentra jsi uváděl skutečnost, že Javlinskij je předsedou jeho správní rady.\n4. Když se ukázalo, že ani to není pravda, celé důkazní břemeno jsi přenesl na Epicentrum, které Ti má nyní vysvětlit, proč se jmenuje stejně jako Berezovského analytická skupina, proč o něm píše "nekriticky", odkud má své finance.\nNikde žádné omluvy za předchozí omyly, nikde žádný návod, jak se bude posuzovat, co je a co není "nekriticky": celé to trošku připomíná trapasy Rádia Jerevan. Připadá mi nehorázné, že s tím, jak ztrácíš půdu pod nohama, místo omluvy čím dál zarytěji útočíš na osobnosti, které tu skutečně mají ještě kontroverznější postavení než Ty. A nepřivodily si je ničím jiným než přesným a velmi riskantním "přinášením svědectví" -brilantním reportérstvím, které podle mne patří k nemnoha věcem, jež v českém novinářství snesou britská měřítka.\nZrušení pravidelného sloupku neznamená uzavření přístupu do Literárních novin, budeš-li Ty sám stát o to příležitostně pro nás dál psát.\nA konečně: Literární noviny nikomu ze svých externích spolupracovníků či autorů od ledna neplatily honoráře. Všechny závazky ale evidujeme a během několika týdnů je budeme s to uhradit. Tvých 16 200 Kč před zdaněním (27 sloupků po šesti stech korunách) Ti pošlu do čtrnácti dnů. Zdravím Tě,\nPoznámka JČ: O Gusinském jsem se v souvislosti s Epicentrem nezmínil, o něm jsem v rozhlase mluvil v souvislosti s obviněními od Vladimíra Železného. O Člověku v tísni psal v Britských listech v souvislosti s Českou televizí Petr Bradáč. Britské listy jsou otevřené fórum a komukoliv se Bradáčovy názory nelíbily, mohl je okamžitě v BL zpochybnit. (Pošimněte si, prosím, že Britské listy publikují i ostře kritické názory vyjadřované vůči jejich vydavateli.) - Mrzí mě, že se někomu může zdát, že apriori útočíme proti všem, ale nedá se nic dělat: Vzpomeňme, jak loni na podzim ČT nekriticky oslavným způsobem prezentovala Šimona Pánka, předsedy správní rady společnosti Člověk v tísni (jehož práci samotnou nijak nekritizujeme); tato heroizace ještě více zpochybnila nezávislost ČT a dala jejím kritikům do rukou mocnou zbraň, protože tím bylo průkazné, že ČT apriorně a nekriticky podporuje hnutí Děkujeme, odejděte. Jiní si zase s využitím nepřiměřené medializace Člověka v tísni budují pověst špičkového novináře, ačkoliv jejich produkce, posuzována jinými než místními měřítky, vykazuje evidentní nedostatky co do nestrannosti a vyváženosti, které by jinde zcela zpochybnily jejich novinářskou integritu. V tomto světle je spojení humanitární organizace Člověk v tísni a ČT přinejmenším nešťastné. - Grigorij Javlinskij je šéfem Epicentra v Rusku. Nekritický postoj Jaromíra Štětiny vůči Grigoriji Javlinskému je z jeho článků zjevný. (Existence dvou různých "informačních" Epicenter je jen zajímavým doplňkem a je ve veřejném zájmu, že na ně Britské listy upozornily. ) Na základě postojů vyjadřovaných v článcích Jaromíra Štětiny jsem vyjádřil své přesvědčení o závislosti Jaromíra Štětiny na Javlinském. (Co je na tom proboha tak šokujícího: komentátor britského deníku The Times Simon Jenkins nedávno dost vážně poškodil svou integritu, když se ve svém jediném článku v Timesech zasazoval o podobné rozčlenění BBC, jakému nyní podlehne americký Microsoft: přitom je známo, že majitel Timesů, magnát Rupert Murdoch, vlastní satelitní televizní společnost BSkyB, která je přímým konkurentem BBC a Murdoch proti BBC neustále - trochu stylem Vladimíra Železného - útočí. Bylo by bývalo zcela legitimní napsat na základě tohoto Jenkinsova jediného článku, že je Jenkins pod přímým vlivem Murdochovým, případně součástí jeho impéria.) Uvedl jsem indicie, které se zdají být velmi silné, a pak jsem požádal druhou stranu o vysvětlení. Rád zveřejním v Britských listech rozhovor s Jaromírem Štětinou nad jeho konkrétními články, toho se však JŠ zatím odmítá účastnit. Nechápu, proč není možno zveřejnit informace, jak je Epicentrum Petry Procházkové a Jaromíra Štětiny financováno a proč tato otázka vyvolává u některých lidí takové rozhořčení. Za chybu v rozhlasovém vysílání, kdy jsem se v důsledku přeřeknutí zmínil o Berezovském, jsem se omluvil.