Titulka > Modul články > Gymnaziální vzdělávání > Feministický akční výzkum – Jak studovat...\nUmělecké vysoké školy v sobě propojují na jedné straně oblast vzdělávání, na straně druhé oblast umění: umělecké praxe, teorie a historie. Obě tato pole by se podle pozitivistického čtení mohla zdát apolitická, otevřená a neutrální. Jak ale ukázal například Michel Foucault (2000), instituce jako školy, vězení či blázince prosazují konkrétní politický program k udržení moci. Vzdělávání a stejně tak umění jsou instituce, které se přes svoji arbitrární povahu „tváří” jako přirozené, nezaujaté, pohlavně neutrální danosti, přičemž k navození tohoto efektu používají osobité maskování, pod kterým se schovávají mocenské zájmy. Z tohoto pohledu tak můžeme chápat uměleckou vysokou školu ne jako svobodný a otevřený prostor zajišťující rozvoj talentovaných jedinců, kteří se zde učí uměleckým technikám a dějinám umění, ale jako instituci, která se významně podílí na legitimizaci, reprodukci a samotném utváření hegemonického sociálního uspořádání. Umělecká vysoká škola tak funguje jako strategický nástroj budování požadovaného řádu společnosti, a tedy i patriarchátu (Dalton, 2001).\nPrvním cílem feministického akčního výzkumu bylo poukázat na toto maskování edukace a uměleckého světa a představit vysokou uměleckou školu jako prostor, kde se tyto dvě roviny zdánlivě „neutrálních daností“ prolínají. Druhým cílem bylo představit feministický akční výzkum jako metodu, která umožňuje propojit kritickou teorii s akcí, jejímž cílem je sociální změna a která umožňuje používat alternativní metody zkoumání, jako jsou vzdělávání či umění. Třetím cílem zkoumání pak bylo na základě těchto poznatků zpochybnit a nabourat maskulinní dominanci na konkrétní instituci – Fakultě výtvarných umění VUT. Konkrétně šlo o vytvoření zkušenosti, která by vedla k sebeuvědomění a následné emancipaci členů a členek fakulty. Otázka Jak studovat na umělkyni? tak otevřela prostor pro kritickou reflexi stávajícího stavu, umožnila uvažovat o možných alternativách fungování systému a v důsledku se snažila ovlivnit a modifikovat samotnou strukturu fakulty.\nNejprve krátce představíme teoretická východiska, ze kterých feministický akční výzkum Jak studovat na umělkyni? vycházel, a metodu zkoumání – feministický akční výzkum. Dále se budeme soustředit na samotný projekt, jednotlivé dílčí události a výsledky zkoumání.\nVzdělávání a umění jako nástroje emancipace\nSnaha čelit povaze edukace jako nástroje hegemonie a naopak používat vzdělávání k emancipaci znevýhodňovaných skupin vychází z radikální a kritické pedagogiky. Tyto pedagogické přístupy jsou spojením osvoboditelských záměrů, vlivu Cultural Studiesa sociologie. V rámci kritické pedagogiky se vzdělávání chápe jako hluboce zapletené v konstruování vědění, subjektů a sociálních vztahů. V kritické pedagogice ale nejde jen o analýzu způsobů reprodukce nerovností skrze edukaci v identitě individuálního dítěte. Jde především o to, jak naopak jedinec může aktivně vytvářet významy nové a posilovat vlastní pozici v rámci společenského uspořádání, a tak transformovat sociální svět (Dalton, 2001).\nAbychom mohli uvažovat o emancipačním jednání v rámci umělecké vysoké školy, bylo nejprve nutné vzdělávání a umění podrobit kritické analýze. V této části zkoumání vycházíme z teorií L. Althussera, M. Foucaulta a P. Bourdieu.\nVýše jmenovaní autoři, kteří se zabývají nerovnou distribucí moci a nerovným postavením jedinců v rámci společnosti, vidí formální edukaci jako klíčový nástroj produkce a reprodukce hegemonie. Například podle Althussera je škola jedním z ideologických státních aparátů, které primárně fungují skrze ideologii. Tyto ideologické aparáty udržují vládnoucí třídu u moci, a to tak, že naše osobní zájmy a ideály jakoby přirozeně korespondují s panujícím systémem (Barša, Císař 2004). Podle Althussera je to právě škola, kde se jedinci v pozici ovládaných povolně učí poslušnosti a úctě, a kde se naopak schopnost rozkazovat a vládnout „přirozeně“ tříbí u těch, kteří jsou v pozici vládnoucích (Althusser, 1971, s. 146).\nŘečeno jazykem Michela Foucaulta, jsou moc a vědění neoddělitelné konfigurace myšlení a praktik, které konstituují diskurs (Ball, 1992, s. 213). To znamená, že moc a vědění jsou dvě strany stejného procesu, a tak jedna je neustále přítomná v druhé. Z toho vyplývá, že vědění se nemá k mocenským vztahům tak, že by je reflektovalo, natož aby nad nimi levitovalo v transcendentnu jako universální hodnota. Moc není na formální vzdělávání nabalená jako nějaký nežádoucí efekt institucionalizace, kterému je možné se zcela vyhnout, ale vědění je k moci zcela imanentní.\nK podobným závěrům dochází i francouzský sociolog Pierre Bourdieu, který spatřuje hlavní roli školního systému v podporování objektivních zájmů dominantní třídy a v udržování kulturního prostoru charakteristického sociálními hierarchiemi. Tato vlastnost formálního vzdělávání je podle Bourdieu zajištěna intervencí ekonomického a politického pole a nerovnou distribucí kapitálu (ať už kulturního či ekonomického) v rámci pole edukace. Prakticky to znamená, že systém zvýhodňuje ty, kteří již v rámci sociální struktury zastávají privilegované pozice a pokračují ve znevýhodňování znevýhodněných. Podle Bourdieu tuto distribuci pozic navíc aktéři internalizují jako přirozený běh věcí, a tak se tomuto diktátu dobrovolně podrobují (Bourdieu, 1998).\nNa první pohled by se mohlo zdát, že ve spojení edukace a umění je to pouze formální vzdělávání, které reprodukuje stávající řád společnosti, a že umění je jakýmsi protipólem, který je oddělen od sociální reality – tzn. prostorem, kde k reprodukci nerovností nedochází. Pierre Bourdieu prostřednictvím svého teoretického aparátu pole, habitu a kapitálu ale ukazuje, že umění nestojí mimo sociální svět. Umění se nerodí ve vakuu jako nějaký produkt obdařených individuí.\nTato představa o umění jako o universální, hranice sociální společnosti přesahující entitě naopak slouží k udržování dominantních pozic aktérů v rámci pole kulturní produkce. Ačkoli umělecký svět působí dojmem, jako by byl oddělen od každodenního světa a jeho požadavků, je ve skutečnosti organizovaný, regulovaný a konstruovaný jako každé sociální pole. To znamená, že také svět umění obsahuje pravidla, diskursy, narativy, aktéry, instituce a specifický kapitál. Navíc, stejně tak jako například vzdělávání, umění není jen produktem určitého typu organizace, pouhým efektem společenského působení, ale současně se podílí také na její produkci – utváření. Je tedy, jak Bourdieu říká, nejen strukturou strukturovanou, ale i strukturou strukturující. Zjednodušeně by se tedy dalo říci, že umění plní v podstatě stejnou funkci jako edukace – legitimuje a vytváří sociální nadvládu .\nI když tyto teoretické koncepty nebyly svými autory primárně zamýšlené jako feministická kritika sociálního mocenského uspořádání vztahů mužů a žen , tyto analýzy patří do teoretického rámce, který odhaluje obecné mocenské struktury a nadvládu ve společnosti, a tak silně ovlivnily současné feministické myšlení . Analýza mechanismů reprodukce nerovností a odkrytí masky neutrality a neproblematičnosti vzdělávání a umění předkládaných autorů sloužily jako vodítka pro emancipační jednání v rámci vysoké umělecké školy. Výše prezentované teoretické koncepty tak byly výchozím bodem pro předložení pozitivního plánu feministického angažmá a aktivismu v rámci FaVU VUT.\nMetoda zkoumání: feministický akční výzkum\nCílem výzkumu Jak studovat na umělkyni? nebylo zkoumání ve smyslu podání informací o stavu genderové situace v rámci FaVU VUT, její vysvětlení či popis, ale její pozměnění skrze akci. Jako metodu výzkumu jsme použili feministický akční výzkum (Small, 1995), a to z toho důvodu, že tato metoda umožňuje propojit kriticky orientované teoretizování, uměleckou praxi, angažmá v sociální změně (s tím související feministickou kritiku) a vzdělávání. Tento formát nejen že tedy umožňuje kriticky uvažovat, ale především i kriticky jednat, a to jak v rámci uměleckém provozu, tak i v oblasti formování vědění a vědy. Výzkum se tak stal cestou, jak pomáhat a podporovat určité skupiny – na jedné straně skrze produkci znalostí, kdy se zdůrazňují politické aspekty produkce vědění, a na druhé straně skrze přímou akci.\nZ pohledu sociálněvědných disciplín má feministický akční výzkum specifické vlastnosti, které jej odlišují od klasického pojetí sociálněvědného či humanitního výzkumu. Jak už bylo řečeno výše, na rozdíl od těchto klasických přístupů je jeho cílem sociální změna – emancipace zkoumaných subjektů. Je tedy zřejmé, že feministický akční výzkum je silně proti-pozitivisticky orientovaný (vychází z poznání, že akt zkoumání není neutrální a nezávislý) a explicitně politický. Otázka epistemologie a kritika (nejen) vědeckého vědění jako androcentrického stojí ve středu zájmu feministických přístupů k sociálněvědnímu diskursu (Whyte, 1991). Obecně také akční výzkum klade větší důraz na samotný akt zkoumání, kdy jde především o samotný proces než o formulaci generalizovatelných závěrů. Navíc tento přístup také umožňuje použít alternativní metody zkoumání (Small, 1995, s. 941–955), jako jsou v tomto případě vzdělávání či umělecká akce (Cockbrun, 2003). Tento formát zkoumání tak umožňuje uvažovat o umělecké praxi jako o „výzkumné metodě“, kdy umělecké dílo – artefakt – ztrácí svoje klasické postavení konečného produktu umělecké činnosti, ale stojí spíše na začátku procesu jako iniciátor další akce.\nV rámci uměleckého světa můžeme feministický akční výzkum Jak studovatna umělkyni? definovat jako institucionální kritiku . Obecně se institucionální kritika zabývá institucemi, které primárně odkazují k organizovanému prostoru určenému k prezentaci umění, kde se snaží o svržení stávajícího řádu subversí, sabotáží a provokací. Jak poznamenává Andrea Fraser, institucionální kritika ale není intervencí, která by sama stála mimo mocenské struktury. Provozování institucionální kritiky neznamená být proti institucím – být intervencí z venku. Jedná se naopak o sebekritickou reflexi uměleckého provozu, který sebe sama staví do role prostoru rezistence. Tato sebekritika je namířená proti rozšířenému mýtu o radikalitě umění a nezávislosti uměleckého světa na ostatním sociálním světě (Fraser, 2005).\nJe zřejmé, že rozsah změn, které může akční výzkum přinést, není nijak velký (Small, 1995). V případě feministického akčního výzkumu, kdy se jedná o propagaci feministické agendy, jde spíše o změnu myšlení a pochopení problému ze strany zúčastněných než o formalizovanou či institucionalizovanou změnu diktovanou shora výzkumnicí. Tomu odpovídá i skutečnost, že akčním zkoumáním nezískáme data, která by jasně definovala míru sociální změny způsobené výzkumem.\nFeministický akční výzkum Jak studovat na umělkyni? na FaVU VUT\nFeministický akční výzkum Jak studovat na umělkyni? byl realizován jako teoretická a praktická diplomová práce v rámci Ateliéru grafiky na Fakultě výtvarných umění FaVU VUT. Praktická část projektu probíhala během letního semestru akademického roku 2009/2010, a to od 17. března do 29. dubna. Obsahem této diplomové práce bylo hledání možných způsobů, jak studovat na umělkyni, a to skrze kritiku sebe sama jako studentky umění – kritikou umění a vzdělávaní. Cílem práce tak nebylo nalezení jedné správné odpovědi – jak studovat na umělkyni. Šlo o vytvoření prostoru – platformy – v rámci fakulty, kde by bylo možné o této otázce diskutovat, problematizovat ji, mluvit o stávající situaci a tímto způsobem ji měnit. Během projektu jsme se ptali i na další související otázky, jako např. zda se liší studování na umělce od studování na umělkyni, zda se dá umění vůbec studovat, jak učit umělkyni, jak učit umělce, jakou má toto vzdělávání na FaVU podobu, jak vypadají vztahy mezi studujícími a vyučujícími nebo jaký je vztah mezi formální povahou instituce – fakultou – a uměním...\nSamotný název – Jak studovat na umělkyni? – a záměrné používání ženského rodu namísto generického maskulina, které je typické pro český jazyk, vychází z přesvědčení, že slova nejsou jen neutrálním nosičem významu, ale že také samy jednají – utvářejí významy. Označení umělkyně není určeno pouze pro osoby ženského pohlaví, ale je chápáno jako alternativní pozice, která umožňuje mužům-umělcům alternativně jednat a vymezit se vůči vlastní ustálené umělecké identitě. Studování na umělkyni tak chápu jako subverzivní akt, který nemusí nutně souviset s formálním vzděláváním ani s pohlavím dotyčné osoby.\nProjekt si od začátku dělal ambice být současně jak uměleckým dílem, tak výzkumem. Jak už bylo řečeno výše, akční výzkum, technika a formát projektu, je metoda původně používaná v sociálních vědách či cultural studies. V současném umění je ale běžnou praxí, že se přejímají činnosti, metody nebo pravidla z jiných oblastí, jako jsou například právě věda nebo pop-kultura. Našim cílem ale nebylo obohacovat svou uměleckou činnost impulsy z jiných oblastí. Záměrem nebylo „využít“ akční zkoumání pro svoje umělecké záměry, „vytunelovat“ sociální metodu. Za zásadní považujeme chápat projekt současně jako umění a současně jako sociálněvědný výzkum. Tyto přístupy se totiž nevylučují, nestojí proti sobě v opozici (ve smyslu umění x věda, emoce x rozum, teorie x praxe atd.), ale mohou spolu koexistovat, vzájemně se ovlivňovat a obohacovat.\nPráce reflektovala tento záměr – překročení klasického formátu uměleckého díla – i svou formou. „Umělecké dílo“ vznikalo na základě spolupráce. Spolupráce byla jedním ze zásadních pilířů projektu a byla chápána jako prostředek, jak sebe sama nestavět do pozice autority – „svrchované“ autorky. Prostřednictvím kolektivní a participační povahy projektu jsme se tak pokoušeli vymezovat vůči tradiční představě autorství . K účasti jsme vyzvali jak členy a členky fakulty, tak osobnosti působící mimo fakultu.\nPro projekt bylo neméně důležité, že výsledkem práce nebylo takové umělecké dílo, které by se dalo vystavit v galerii, ať už jako obraz nebo záznam performance. Šlo totiž především o proces, komunikaci, o to, že se věci dějí – mluví se o nich – a tím se něco děje, něco se mění. Projekt byl vztahový.\nFormát projektu a jednotlivé události\nFeministický akční výzkum Jak studovat na umělkyni? se skládal ze třinácti dílčích událostí, které měly podobu performancí, výstavy, diskusí, prezentací. Projekt byl vybaven vlastní webovou stránkou – http://jakstudovatnaumelkyni.ffa.vutbr.cz/,která byla součástí oficiální webové stránky fakulty (http://www.ffa.vutbr.cz/). K projektu jsme také založili stránku na facebooku a jednotlivé události byly propagovány plakáty a e-mailovými pozvánkami. Většina akcí se odehrála v rámci prostor fakulty, některé ale na přání spolupracovnic byly realizovány mimo prostory školy (např. BDSM workshop, presentace Frozen Academy).\nWebová stránka fungovala jako „informační uzel“ celého projektu. Jejím úkolem bylo jednak podat základní informace o projektu (teoretická východiska, informace o spolupracovnicích), dokumentovat jednotlivé dílčí projekty, informovat o nastávajících událostech a fungovat jako platforma pro diskusi. Diskuse se ale v rámci webové stránky ani facebookové domény příliš nerozvinula. Na stránkách se sice vyskytlo několik komentářů či dotazů k projektu, nicméně tímto způsobem k širší diskusi nedošlo.\nJak už bylo řečeno výše, projekt byl založen na spolupráci. Ta se odehrála na několika úrovních. Konkrétně se jednalo o účast pozvaných osob ze světa umění, teorie feminismu, umění a feministického aktivismu, spolupráce na úrovni členů a členek fakulty, a nakonec mých intervenčních performancí. Při oslovování jednotlivých spolupracovnic jsme osloveným vždy objasnili obsah a záměry projektu, formu a rozsah jejich participace jsme nechali na jejich rozhodnutí.\n1. Důvodem přizvání osobností pohybujících se mimo fakultu byla snaha o rozšíření diskuse mimo FaVU (spolupráce se skupinou Majolenka, umělkyní Carlou Cruz, diskuse s názvem Jak učit umělkyně? v rámci semináře didaktiky katedry výtvarné výchovy na PedF MU Brno). Šlo ale také o rozšíření mimo formální edukaci a umělecký svět obecně (workshop Jak se učit šílenství vedený Mirkem Vodrážkou, workshop BDSM, hranice normality a konsensus v sexualitě, který pořádaly Gender Fuck Feny, či presentace projektu Půdorys společenství Frozen Academy). Tyto příspěvky prezentovaly na jedné straně přístupy, které tvoří alternativu formálnímu uměleckému vzdělávání, na druhou stranu pak nabízely zúčastněným srovnání se situací na jiných umělecko-vzdělávacích institucích.\nPrvní z akcí, která se odehrála v rámci projektu, byla výstava ve fakultní galerii Aula skupiny Majolenka s názvem Found Footage. Autorky výstavy a v současnosti absolventky Ateliéru videa a multimediálnej tvorby VŠVU v Bratislavě Lenka Klimešová a Maja Štefančíková si jako formát spolupráce zvolily právě výstavu – prezentaci vlastní tvorby. V rámci projektu nebyla tato výstava chápána jako prezentace uměleckých artefaktů, konečných produktů umělecké praxe, ale stála na začátku procesu jako iniciátor další spolupráce.\nDruhou spolupracovnicí byla portugalská umělkyně Carla Cruz, která se svým prvním příspěvkem zapojila do programu Ženy ve výtvarném umění – cyklu prezentací umělkyň pořádaného absolventkami a pedagožkami FaVU. Svou druhou prezentaci věnovala Carla Cruz jednomu z hlavních témat své tvorby, kterému se věnuje i v rámci doktorského studia na Goldsmiths University v Londýně, a to participaci a spolupráci publika na umělecké praxi ve veřejném prostoru.\nJak se ukázalo při první prezentaci, pozice Carly Cruz – její zkušenosti s uměleckým vzděláváním a uměleckým provozem – jsou velmi podobné zkušenostem mnoha studentek a absolventek českých vysokých uměleckých škol. Její příspěvek, ve kterém mimo jiné popisovala „svůj příběh“ jako začínající umělkyně a studentky umění, která postupně zjišťuje, že „něco není v pořádku“, která hledá důvody nepřítomnosti žen jak v dějinách umění, tak v rámci umělecké akademické půdy, která uvažuje o své pozici ženy-studentky-umělkyně, vyvolal živou diskusi mezi zúčastněnými, vzájemné sdílení zkušeností a výměnu názorů týkajících se situace mladých umělkyň jak u nás, tak v Portugalsku.\nPři hledání možných spolupracovnic bylo logické oslovit specialistky na výtvarnou edukaci – fakultu výtvarné výchovy. Pro KVV PedF MU byla připravena diskuse s názvem Jak učit umělkyně? Tématem diskuze byla především otázka postavení pedagogů a pedagožek v rámci uměleckého edukačního systému.\nJak se ukázalo, studentky výtvarné výchovy vnímají svoji pozici žen-pedagožek jako znevýhodněnou oproti svým mužským kolegům. Na otázku, zda chápou svoje budoucí povolání jako poslání a zda cítí potřebu angažovat se ve změně nerovného statusu quo, jedna z diskutujících prohlásila, že cílem její budoucí pedagogické činnosti je „přežít“ a „neskončit v blázinci“. Další ze studentek poznamenala, že sice pozice pedagožek a pedagogů nejsou rovné, ale podle jejího chápání je tento stav jaksi neměnný či nezměnitelný, a že místo tohoto boje by měly bojovat za opravdu důležitější věci (Barnová, 2010).\nDalším z dílčích projektů, které proběhly v rámci studování na umělkyni, byl workshop nazvaný Jak se učit šílenství, který vedla feministka, filosofka a hudebnice Mirka Vodrážková. Jednalo se o intenzivní workshop s omezeným počtem účastnic, který byl zaměřený na rozvoj kreativní stránky lidské osobnosti v rámci „čtení“ a „psaní“ vlastního „tělesného“ chorobopisu (Vodrážková, 2010). Šílenství se účastnice učily skrze několik praktických cvičení a skrze techniku „emocionalismu“, kde rozhodující úlohu hrálo vlastní tělo, emoce, hudba a následná reflexe prožitku v diskuzi ve skupině. Projekt byl zakončen cvičením – kolektivní perfromancí – v centru Brna, kdy se účastnice pokoušely provozovat šílenství skrze předem stanovené metody.\nUskupení nazvané Gender Fuck Feny si jako téma své účasti ve studování na umělkyni zvolilo sexualitu. Příspěvek nesl název BDSM , hranice normality a konsensus v sexualitě a měl podobu workshopu. GFF vycházely z předpokladu, že „ačkoliv BDSM na první pohled souvisí s násilím a uplatněním moci, je toto násilí a moc obvykle předem vyjednané a odsouhlasené a časově a prostorově omezené. BDSM tak paradoxně může být mnohem konsensuálnější, než ‚běžný‘ sex a sexualita, které jsou často ovlivňovány nereflektovanými genderovými stereotypy“. První část workshopu měla podobu diskuse, kde hlavním tématem byly především bezpečnost, role komunikace a konsensuální povaha praktik v rámci BDSM. Ve druhé části si účastníci a účastnice vyráběly jednoduché DIY sexuální hračky a pomůcky.\nPoslední vnější spolupracovnicí projektu byla skupina Frozen Academy, která jednak představila svůj současný projekt Půdorys společenství a jednak prezentovala tvorbu členky Frozen Academy a absolventky FaVU Anety Soukupové. Seskupení Frozen Academy vzniklo na základě „zmražení“ Ateliéru kresby FaVU VUT a v současnosti funguje jako alternativní „akademie“. Ačkoliv FA se ze své podstaty kriticky vymezuje k jakémukoliv autoritářskému přístupu, je si plně vědoma toho, že i neformální, zcela volné sdružení potřebuje někoho jako vedoucího – „otce, matku, sestru, bratra atd“. Vedoucími osobnostmi FA jsou Josef Daněk (vedoucí zmraženého Ateliéru kresby), Aneta Soukupová (absolventka FaVU), Trina Hyun Byun (absolventka university of Leeds) a Kenneth Gordon Hay (vedoucí fakulty designu na University of Leeds).\n2. Projekty vzniklé na základě spolupráce s členkami a členy fakulty sehrály pro feministický akční výzkum a jeho cíle – změnu stávajícího stavu – zásadní roli. Výzvu ke spolupráci přijaly absolventka a současná pedagožka FaVU Bára Lungová, studentka doktorského programu Zdeňka Řezbová (ke které se pak připojila Denisa Belzová, také studentka doktorského programu) a Ateliér tělového designu vedený Janou Prekovou.\nBára Lungová se do studování na umělkyni zapojila dvěma projekty, a to jednak esejí Jak studovat na umělkyni? a rovněž svou pedagogickou činností vyučující angličtiny. V eseji Lungová popisuje vlastní příběh studování na umělkyni na FaVU, dále se pak obecně věnuje i otázce, jak jako umělkyně učit. Zde upozorňuje na fakt, že ženy na uměleckých školách působí především v administrativě a že žena v pozici vedoucí ateliéru je stále – minimálně na FaVU – „exotickým zvířetem, kterému hrozí vyhynutí“ (Lungová, 2010). Lungová mimo jiné na konkrétních příkladech ukazuje, jak v praxi funguje nerovné zacházení se studujícími ženského pohlaví, které má často podobu „nevinných“ žertů při obhajobě klauzurních prací, slovních útoků, pohledů do výstřihů či vyloučení z neformálních struktur tzv. „macho partiček“.\nBára Lungová také upozorňuje na skutečnost, že na fakultě obecně dochází ze strany pedagogů k zneužívání moci, kterou na studující uplaňují, a to jak na muže, tak na ženy. Druhým projektem se Báře Lungové podařilo zapojit do studování na umělkyni svoje studenty, a to tím, že v rámci seminářů anglického jazyka, které vyučuje, zadala k vypracování esej How to study to become a woman artist. Tyto eseje byly pak se souhlasem studujících vystaveny na webových stránkách projektu.\nTřídenní painting preformance To už tu bylo a doufám, že stále bude byl příspěvek Zdeňky Řezbové, studentky doktorského programu FaVU. Záměrem bylo během tří dnů zrealizovat nástěnnou malbu v prostorách školy. Téma, kterému se Zdeňka Řezbová věnovala, vycházelo z její nové zkušenosti – těhotenství. Po zveřejnění pozvánky jsme byly osloveny další studentkou FaVU Denisou Belzovou, která se k projektu připojila. Výsledkem akce bylo několik nástěnných maleb, které jsme během této doby zrealizovaly a které vycházely z původního tématu Zdeňky Řezbové.\nJako zásadní se jeví diskuze, kterou jsme připravili pro členy a členky fakulty ve spolupráci s Ateliérem tělového designu. Do diskuze jsme pozvali i osobnosti pohybující se mimo FaVU, a to kurátorku a teoretičku Zuzanu Štefkovou, jejíž úvodní dotazník napomohl k velmi otevřené a osobní debatě, ředitele Domu umění města Brna Rostislava Koryčánka a sociologa a umělce Blahoslava Rozbořila. Tato diskuse se stala platformou, která otevřela téma nejen Jak studovat na umělkyni na FaVU, ale jak studovat na brněnské FaVU jako takové. Hovořilo se jak o konkrétních situacích či projevech sexismu v rámci fakulty, o formě a obsahu výuky dějin umění a teorie umění, o vztazích mezi pedagogy a studenty a obecně o smyslu a podobě studia na vysoké umělecké škole.\nZ diskuze vyplynulo, že přítomní studující i vyučující si uvědomují znevýhodněné postavení žen na fakultě a chtějí tento stav změnit. Jako zásadní problémy byly zmíněny jednak nízké zastoupení žen ve vedení jednotlivých ateliérů (z patnácti ateliérů jsou jen dva vedeny ženami) a projevy sexismu vůči studentkám a studentům ze strany pedagogů. Podle diskutujících je nepřijatelné tolerovat invektivy a sexistické poznámky či genderovou šikanu, které jsou v rámci některých ateliérů chápány jako normální stav, nebo dokonce jako znaky svobodného a uvolněného uměleckého prostředí. Postupně se diskuse rychle přesunula od otázky postavení žen ke kritice fakulty jako instituce, která není neutrálním prostorem, ale místem, kde dochází k reprodukci dominantních hodnot a postojů. Androcentrismus, který se objevuje jak v každodenním chodu dění i ve struktuře curricula, diskutující chápaly jako specifickou stránku provázanosti moci a vědění. Kritika se obracela především na nereflektování této provázanosti.\n3. Další rovinou studování na umělkyni byly intervenční performance, které měly za cíl upozornit na momenty, kdy se umění a edukace schovává za háv universální danosti, a v nichž se technicky propojuje moc a vědění. Šlo nám především o otázku hodnocení (co je a co není umění, kdo to rozhodne, jak a podle čeho se hodnotí kvalita uměleckého díla atd.) a s tím související curricullum výuky (co je obsahem výuky a co se naopak na FaVU neučí) a způsob vyučování (kdo může učit a za jakých podmínek, jak vypadá pedagogická akce jednotlivých vyučujících). V tomto případě tak umělecké dílo – intervenční performance – fungovalo jako tradiční institucionální kritika, tak jak ji charakterizuje výše zmíněná A. Fraser.\nZáměr intervnečně vstoupit do výuky na FaVU a skrze uměleckou akci nabourat současný status quo ale vyvolal ostrou kritiku a následnou diskuzi na téma „co se smí a co už se nesmí“ v rámci umělecké tvorby na vysoké umělecké škole. Nastala tak paradoxní situace, kdy každodenní modernistická rétorika sice neustále propaguje „svobodu umělce a jeho autentického projevu“ (mimo jiné charakteristického právě překračováním a porušování hranic), která ale stojí v ostrém kontrastu k formální povaze fakulty jako vzdělávací instituce, která naopak vyžaduje dodržování stávajícího řádu a pravidel. V rámci studování na umělkyni tak došlo k realizaci jen dvou performancí, a to při obhajobách klauzurních prací na konci zimního semestru (Hodnocení klauzurních prací studentů a studentek ateliéru grafiky) a k performanci v rámci semináře Symbolismus v umění, vyučovaného J. Cseresem.\nBěhem obhajob klauzurních prací jsme uskutečnili anketu, která vyzývala přítomné k odpovědi na otázku „Jak hodnotíte klauzurní práci?“. V anketě bylo u jmen studentů a studentek na výběr několik odpovědí, možnosti na výběr se ale u každého jména lišily, a tak bylo znemožněno „spravedlivě“ hodnotit jednotlivá díla. Druhá performance se uskutečnila během semináře J. Cserese Symbolismus v umění. Na stůl, kolem kterého sedí přítomní při semináři, jsme promítali obrazovou dokumentaci k přednášce, kterou jsme doplnili vlastním „komentářem“ – přímým vstupem (VJingem), konkrétně kresbou, textem a obrazy, které byly během přednášky promítané.\nJak jsme zmínili v části věnované metodologii, cílem feministického akčního výzkumu je sociální změna ve prospěch zkoumaných subjektů. Nejedná se ale ani tak o změnu ve smyslu formální přeměny struktury instituce, ale o změnu myšlení a o porozumění ze strany zúčastněných, která má vést k jejich sebeuvědomění a emancipaci. Z povahy výzkumné metody tak vyplývá, že není možné „naměřit“ míru sociální změny a uvědomění, kterého se v rámci zkoumání docílilo. V této části textu tedy budeme interpretovat zásadní události a reakce, které se během zkoumání vyskytly ze strany zúčastněných, a zhodnotíme přínos projektu jednak pro přizvané spolupracovnice a pro studující a vyučující, kteří se projektu účastnili. Nakonec se zaměříme na celkový přínos projektu pro fakultu a zformulujeme zjištění, ke kterým jsme během zkoumání došli.\nOsoby, které se projektu účastnily jako spolupracovnice, většinou vnímaly projekt jako prostor pro prezentaci vlastní umělecké činnosti anebo jako prostor pro angažmá v sociální změně – ať už zaměřené konkrétně na Davu, nebo chápané obecněji jako prostor pro aktivismus a propagaci feministické agendy. Je třeba připomenout, že jsme se na spolupracovnice neobraceli s žádostí o zpracování „genderového“ tématu, jejich účast nebyla vázána na téma feminismu či explicitního odkazování se k genderové problematice. Tuto koncepci a ani teoretická východiska spolupracovnice nevnímaly jako problematická, na rozdíl od některých zúčastněných z fakulty. Některé dílčí projekty totiž vyvolávaly v rámci fakulty otázky ohledně relevance jednotlivých projektů v rámci feminismu (např.: Co je na výstavě Found Footage skupiny Majolenka feministického? Může být workshop vedený mužem feministický? atd.).\nPřínosem projektu pro některé spolupracovnice bylo seznámení se s genderovou problematikou jako takovou. Pro většinu spolupracovnic, které se tímto tématem dlouhodobě zabývají, pak bylo zásadním přínosem navázání nových kontaktů mezi jednotlivými osobami, které se aktivně zajímají o genderovou problematiku v rámci umění a vzdělávání. Projekt totiž propojil tyto často solitérní, geograficky a „institučně“ vzdálené osoby, kterým se takto nabídla možnost objevit další osobnosti zabývající se stejnou oblastí, navázat s nimi spolupráci a konfrontovat se. Je navíc nutné podotknout, že spolupracovnice byly většinou osobnosti pohybující se mimo umělecký či vědecký mainstream, které se často pohybují na rozmezí disciplín, dále pak začínající umělkyně a studentky umění. Mnoho spolupracovnic tak hodnotilo už samotnou možnost sebeprezentace, kterou jim účast na studování na umělkyni přineslo, jako velmi přínosnou.\nBěhem projektu se ukázalo, že „genderové téma“ není FaVU VUT cizí. Tímto tématem se nezabývá už jen několik málo feministických aktivistek, ale otázka vztahů mužů a žen začíná být v rámci vysokých uměleckých škol aktuální i pro širší akademickou obec. Nejenže je nerovnost mužů a žen vnímána jako problém, ale objevuje se i aktivní snaha tento stav měnit.\nNa jednu stranu se tak část akademické obce aktivně zapojovala do událostí, a feministický akční výzkum brala jako příležitost, jak se dozvědět více o feminismu a genderových tématech, se kterými se doposud studující a vyučující setkávali převážně jen letmo a povrchově. Část studentů a studentek a někteří vyučující projekt také chápali jako šanci pro změnu v rámci fakulty, kterou cítí jako nezbytnou a které je prostřednictvím projektu možné docílit.\nNa druhou stranu byl feministický akční výzkum některými pedagogy, pedagožkami, studenty a studentkami vnímán jako militantní útok či propagace extremistické radikální ideologie. Problémem ani nebylo to, že se jedná o projekt, který má ve svém názvu obsaženo slovo feministický a že se věnuje genderové problematice. Jak se zdá, akademické prostředí vysokých uměleckých škol si už zvyklo na skutečnost, že se v rámci studentských prací objevují projekty, které se zabývají genderovou tematikou, a do značné míry je toleruje.\nJako nejproblematičtější byla vnímána teoretická východiska, ze kterých projekt vycházel. Kritika postavená na chápání umění a edukace – vysoké umělecké školy – jako nástroje produkce a reprodukce nerovností ve společnosti, jako prostředku legitimizace stávající hegemonie vycházející z výše zmíněných teorií byla částí fakulty vnímána jako extremistická, „barikádnická“ a nepřijatelná. FaVU je některými svými členy chápána jako prostor, který se liší od ostatních vzdělávacích institucí a který se nepodílí na budování stávajícího společenského uspořádání. Stejně tak je umění často chápáno jako svobodný a neposkvrněný prostor, který stojí mimo mocenské zájmy a sociální svět.\nZe zkoumání vyplynulo, že si valná většina členů a členek fakulty vykládá uvolněnost formální hierarchie a neformální ráz vztahů na fakultě jako znak svobodného a uvolněného uměleckého prostředí, které není zatížené například právě nerovnostmi, jako je tomu například ve všech ostatních neuměleckých vzdělávacích institucích. Takové chápání umělecké školy tak naplňuje představu o umění, které je nezávislé na ostatním sociálním světě tak, jak o něm mluví například výše zmíněný Bourdieu.\nStrukturu a vztahy v rámci fakulty jeden z diskutujících pedagogů označil jako „ženskou“ ve smyslu ne-hierarchickou, která stojí v opozici k ostatním „mužským“ institucím, kde k reprodukci hegemonie dochází. Nepřítomnost formálních pravidel je tak vykládána jako svobodné, nestrukturované a nehierarchické prostředí, kde se umění „daří“. Jak ale vyplynulo ze zkoumání, v této zdánlivě svobodné „šedé“ zóně se kromě umění daří i zneužívání moci, sexismu a genderové šikaně. Ve skutečnosti totiž neexistuje ne-hierarchická instituce. Nepřítomnost formálních pravidel neznamená svobodné prostředí – v takovém prostředí pouze není hierarchická struktura formálně přiznaná. Instituce pak funguje hlavně skrze neformální strukturu, která maskuje mocenské zájmy (Joreen, 1995) a v důsledku tak dochází ke zneužívání moci v mnohem větším a nekontrolovatelném měřítku, než je tomu v institucích, které svou hierarchickou strukturu přiznávají a formalizují.\nProjekt na sebe nepochybně upoutal pozornost a členky a členové fakulty se zapojovali do jednotlivých projektů, ať už jako spolupracovnice, diskutující či účastníci na workshopech. Jak studovat na umělkyni? také vyvolalo diskusi mezi vyučujícími a studujícími, která přerostla rámec jednotlivých dílčích událostí a konkrétních témat, kterými se zabývaly. Původní otázka „Jak studovat na umělkyni?“ a problematizace uměleckého vzdělávání z feministického hlediska se staly odrazovým můstkem pro otázku, jak vůbec studovat umění jako takové – pro kritiku Fakulty výtvarných umění jako instituce, která není neutrálním prostorem, ale místem, kde dochází k reprodukci dominantních hodnot a postojů. Tato diskuse se tak dostala do polohy, která problematizovala základní otázky týkající se studování umění: Co je umělecké dílo? Kdo a jak jej hodnotí? Jaké jsou vztahy mezi studujícími a vyučujícími? Která jsou jejich práva a povinnosti? Jak vypadá pedagogická akce – jak učit umění? Je FaVU patriarchální institucí? A nakonec: Je možné stávající stav změnit, a pokud ano, tak jak?\nKapitola představila feministický akční výzkum Jak studovat na umělkyni? Projekt vycházel z přesvědčení, že ačkoli se vysoká umělecká škola staví do pozice prostoru resistence vůči nerovné distribuci moci ve společnosti, je ve skutečnosti prostorem, který naopak funguje jako nástroj udržování nerovností a hegemonie. Cílem projektu tak bylo upozornit na tuto (hlavní) úlohu, kterou vysoká umělecká škola hraje, a na základě kritiky se pokusit naopak jednat v rámci umělecké školy ve jménu emancipace.\n V poli kulturní produkce je ale situace mnohem složitější než v poli formální edukace. Za určitých podmínek a díky velice silnému autonomnímu pólu (nezávislosti na ostatních polích) totiž umění může fungovat jako destabilizátor a jako buřičský hlas vůči společenským konvencím a normám (Bourdieu 2002).\n To platí v případě L. Althussera a M. Foucaulta. Nerovnost mužů a žen je naopak jedním z hlavních témat sociologa Pierra Bourdieu (např. Bourdieu 2000).\n Feminismus můžeme definovat jako kritiku, která se soustředí na odkrývání pohlavní determinovanosti a jejího vlivu na společnost a jedince. Feminismus je kritika vedená z pohledu žen, kritika takové definice lidství, která nelegitimně univerzalizuje zvláštní rysy, jejichž nositeli jsou v rámci moderní západní kultury muži (Barša, 2002).\n Andrea Fraser charakterizuje institucionální kritiku jako přístup v umění, který se vyvinul z konceptuálního umění šedesátých let, a je spojován se jmény jako Hans Haacke, Daniel Buren, Michael Asher, Marcel Broodthaers, Louise Lawler, Fred Wilson nebo samotnou Andreou Fraser (2005, s. 278–283).\n O spolupráci jako nástroji zpochybnění tradiční umělecké identity solitérního tvůrce a konceptu autorství v rámci uměleckého světa více Maria Lind (2002).\n Bondáž, disciplina, dominance, submisivita, sadismus, masochismus.\nTento text byl převzat z publikace PŘIKRYLOVÁ, K. (ed.) Vizuální gramotnost. Praha : Univerzita Karlova v Praze – Pedagogická fakulta, 2010. Autorkou anotace je Markéta Pastorová.\nVRÁBLÍKOVÁ, Lenka. Feministický akční výzkum – Jak studovat na umělkyni?. Metodický portál: Články [online]. 22. 02. 2012, [cit. 2021-08-02]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/c/G/13951/FEMINISTICKY-AKCNI-VYZKUM---JAK-STUDOVAT-NA-UMELKYNI.html>. ISSN 1802-4785.


Některé medu mohou být konzumovány v diabetes mellitus 2. typu - Moudrý cukrovkou\nNěkteré medu mohou být konzumovány v diabetes mellitus 2. typu\nCukrovku jednou půjde zcela vyléčit, ale je to hodně vzdálená budoucnost léčbě diabetu typu 2 z kůry osiky\nOteklé nohy u pacientů s diabetem klášter čaj o cukrovce na Ukrajině, insulin algoritmus pro výpočet dávky diabetické nohy a holeň. Pro lidi s cukrovkou jak píchnutí inzulinu v typu 1, Dieta při diabetes mellitus typu 2 obiloviny Ájurvédské léčení diabetes.\nCukrovka - diabetes zda jahod v diabetes mellitus typu 2,\nObloha pro diabetiky subcompensated pro diabetes, krevní cukr by měl být dítě inzulínu komplikace inzulín. Pobochka inzulín podrážděnost s diabetem, dieta a diabetes Bryansk Výrobky pro starší lidi s cukrovkou.\nJak vyléčit cukrovku účinek plodů diabetu\nDětí s diabetem v Tula onemocnění koronárních tepen jako komplikace diabetu, národní léčba diabetu krevní test na cukr glykovaného hemoglobinu přepisu. Červené skvrny na těle z cukrovky měřítkem hladiny cukru v krvi je považováno za normální u těhotných žen, Typy Modi diabetes diabetes sladká jídla.\nJak funguje cukrovka? - Vědecké kladivo pacient s diabetes mellitus školním představení\nDiabetes typu 2 může proso kaše glukózy hodnoty pro diabetiky, Pyramid a diabetes diabetická strava Rostov na Donu. Proto při diabetu pacient hubne diabetes je špatný, svědění po celém těle u diabetu 2. typu svědění v rozkroku v léčbě diabetu.\ncukrovka red diabetes bříško\nZákony o cukrovce hladina cukru v krvi, které dělat 7.0, Pacienti fórum s diabetem 1. typu, který má zkušenosti jaké ovoce můžete jíst kaši a diabetes mellitus. To znamená, že pokud máte dnu a diabetes typu 2 Mohu jíst paellu diabetu, insulin dependentní diabetes a diabetes typu II potravin diabetici.\nNemoc zvaná cukrovka náplast diabetes čínského otzovik\nLéčba diabetu hladu 1 tinktura z propolisu na diabetes, Je užitečné pomelo na cukrovku Fotografie nohy diabetes mellitus. Diabetes mellitus typu 1 Léčba diabetu typu 2 dieta, pero pro inzulín sazba cukru v krvi, chlapec 7 let.\nZajímavé přístupy k léčbě cukrovky - Léčebné metody - underapples.ru léky proti cukrovce 2. náklady na seznam dibikor typu\nDiabetes bulimie hladiny inzulínu v průběhu kojení, čerpadlo pro inzulinové pero Připomínkou komplikací diabetu. Jak píchnout inzulínové pero videa Nejlepší sladidla diabetu, Při diabetu v moči Nabídka dítěte s prvním typem cukrovky.\nDiabetes 1., 2. typu a půst Dýňový džus s diabetem 1. typu\nZvýšená hladina cukru v krvi pokud diabetes bolí levá strana, afty u žen s léčby diabetu mouka na cukrovku. Kaviár z lososa u diabetu vyrážka svědí cukrovku, Inzulín stříkačka se zeleným pístem hladiny cukru v krvi u těhotných s dvojčaty normou.\nTV Prima - Nový způsob léčby cukrovky 2. typu medicína tablety ke snížení hladiny cukru v krvi\nJak vypočítat inzulín Měnící se subjekty v cukrovce, diabetes, jak to udělat injekce kritéria pro včasnou diagnostiku diabetu. Červená řepa a cukrovka Mast k léčbě bércových vředů u diabetiků, diabetes mellitus Čerstvé fíky diabetu.\nMám cukrovku?! - otravné otázky na diabetikov Je-li kůže poškrábané při cukrovce\nPodkožní injekce inzulínu 10 jednotek diabetes typu 2, rychlost krevního cukru, olej kmín diabetes než s léčbou chřipky u diabetu. Zamrzne při cukrovce léky pro léčení diabetes mellitus žilních vředů, autoinjektor pro diabetes Má káva zvyšuje hladinu cukru v krvi.\nPřerušovaný půst a předcházení rozvoje cukrovky (diabetu mellitu) II. typu snížení žaludeční inzulín\nMast pro diabetes oko Dělat lilku snižuje hladinu cukru v krvi, příznaky diabetu u mužů, jak zacházet 2 diabetiků typu mandarinka. Zázvor a citron s cukrovkou Léčba cukrovky lidové způsoby, pití tykev při cukrovce inzulín sušením.\nDiabetes mellitus 1. typu -- Výpočet výměnných jednotek a redukce hmotnosti vařit znamení diabetu\nRecepce klášterní čaj o cukrovce jak darovat krev do skrytého cukru, Z jakých důvodů mohou zlepšit hladinu cukru v krvi afrodiziaka diabetu. Můžu jíst kukuřičné kaši cukrovku diabetická pyatka.chto to je a jak se chovat, Kurz práce na diabetes u dětí. léčba zda nemocných kloubů z cukrovky.\nPeter Attia: What if we're wrong about diabetes? najít jídlo pro diabetiky\nCukru v krvi předpisy před porodem Ještě léčbě cukrovky IE, dieta pro snížení hladiny cukru v krvi u mužů po 50 letech diabetická strava Rostov na Donu. Neexistovaly žádné případy léčení cukrovky typu 1, Zdravá strava pro diabetes 1. typu, Jak normalizovat hladiny inzulínu osvobodit inzulínovou pumpu.\nRíša cukrovka sanbyulleten tuberkulóza, diabetes\nKrvácení v oku diabetes mellitus nedávají skupinu typu 1 diabetiky, krevní test pro děti cukru a pravidel dekódování Vysoký obsah dětského hladiny cukru v krvi. Diabetes, když hladina cukru v moči, co to znamená inzulinu v dětských pravidel, zdarma léky na seznamu diabetiky klinika pro diabetiky v Rostov na Donu.\nOnly 2 ingredients and you can say goodbye to diabetes forever! No more medications and insulin!!! Míra cukru v krvi\nHnijící prsty cukrovky v stacionáře pro diabetes, ječmen kaše diabetes typu 1 Jmenování postižení u dětí s diabetem. Glukóza je kontraindikován u diabetu dietní menu po dobu jednoho týdne při diabetes mellitus 2. typu, Po diabetes vředů diabetes produkty jsou povoleny a zakázány.\nDiabetes mellitus 2. typu -- Edukace diabetika diabetická noha tato definice\nLék na cukrovku a snížení hladiny cholesterolu někteří med pro diabetiky, zvracení v dopoledních hodinách v cukrovce nohy otoky nohou při cukrovce. Cukrovce, které musí být příznaky svědění u pacientů s diabetes mellitus 2. typu, jehla pro vstřikování inzulínu pera 6 mm Kazan škola diabetu.\nParkinson, Alzheimer, rakovina, cukrovka. Milan Calábek radí, jak je léčit Diabetes typu 2 husí kůže v těle\nLéčbu cévních onemocnění u diabetu Diabetické sušenky od výrobce, obchody pro diabetiky co je nejlepší pro léčbu diabetu. Jak se dostat řidičský průkaz s diabetem než k odstranění svědění pochvy u diabetu, než si můžete ztlumit hladinu cukru v krvi diabetes dává, jestliže skupiny.\ncukrovka typu 2 vysoký výtěžek cukru v krvi\nDiabetes, zda může být řepa Výrobky snižují hladinu cukru v krvi, zda alkohol může mít vliv na zvýšení hladiny cukru v krvi jaký typ cukrovky. Dieta pro nízké hladiny cukru v krvi dolní mez cukru v krvi, diabetes kvůli slinivky Oficiální statistika diabetu.\nTýden vědy a techniky: prof. Michal Anděl - Diabetes mellitus – epidemie moderního věku mají klobásu diabetes lékaře\nDiabetes 1 a modlitba Léčba cukrovky maminka, než banány jsou vhodné pro pacienty s diabetem mléko nemohou pít při cukrovce. Glykemickým diabetes během těhotenství který musí projít analýzu pro stanovení diabetu, diabetes prvního typu napájení Cukrovka typu 2 švestky.\nI. a II. TYP CUKROVKY, CUKROVKA + ALKOHOL léčba gestační diabetes\nDiabetes a vojenská služba diabetes typu 2, to nejde na inzulínu, Diabetes masáž videa Proto inzulínu v krvi se zvyšuje, pokud. MKN 10 Kód diabetes mellitus, blíže neurčená ICD-10 memorandum o výživě při cukrovce, Při měření měřiče krevního cukru glukózy v krvi u diabetu 2. typu Náklady na insulinu na Ukrajině.\nDiabetici lékařské pomoci standardní\nBezdrátový inzulínová pumpa\nSolo u diabetu\n9a strava v diabetes mellitus 2. typu nabídce\nVysoký krevní tlak a krevní cukr\nZda je možné u pacientů s diabetem salátem\nNeurologické poruchy u diabetu\nDiabetes Bolotov Boris\nNež k léčbě diabetu vizi\nNoha pálení kůže diabetes


Lucembursko - Češi a Slováci v Luxu na Luxemburg.cz - Články - Tipy na výlet\nČlánky->Tipy na výlet [ Hledat ]\nTipy na výlet v Lucembursku\npamátky, zajímavosti 3 7510 24 Září 2007\nVýlet do Remichu\nKromě procházky městečkem může být atraktivní hlavně pro děti projžďka lodí, která trvá hodinu a zajíždí do obou směrů po řece Mosell. 1 4136 19 Říjen 2004\nEsch-sur-Sure - klid na severu Lucemburska\nMísto, do kterého jsme se vydali minulý víkend, se jmenuje Esch-sur-Sure a leží na severozápadě Lucemburska. Je to vlastně malá vesnička, která vás může ale zaujmout krásnou polohou u říčky Sure, nad kterou ... 0 4424 01 Květen 2004\nHrad Vianden: lucemburský Karlštejn\nJako z pohádky se objeví náhle po silniční zatáčce v malebné krajině severovýchodní části země poblíž německých hranic středověký hrad s pitoreskními věžemi. Měla jsem podobný pocit jako v okamžiku, když jsem poprvé spatřila Karlštejn: to nemůže být pravé 9 12720 01 Květen 2004\nJardin des papillons - Zahrada motýlů\n„Zahrada motýlů“ se nachází v Grevenmacheru. Kromě exotických motýlů lze vidět chameleóna, africkou ještěrku, masožravé kytky, různý cizokrajný hmyz, aby se nepřemnožili přirození nepřátele motýlů 0 4423 20 Duben 2004\nRodinný výlet se zaručeným úspěchem. Pohádkový park blízko Bettembourg na jihu Lucemburska je rozsáhlý areál, kde najdete 200 druhů zvířat z pěti světadílů 2 4313 25 Duben 2004\nMilovníci české i světové historie, obdivovatelé středověkého umění i moderní architektury, citelé vína, piva a dobrého jídla, ale i fanoušci military či příznivci multikulturního millieu, ti všichni si v hlavním městě maličkého velkovévodství, tísnícího 5 13587 11 Duben 2004


Uzavření provozu MŠ- krizové opatření č. 200\nVzhledem k nepříznivé epidemické situaci vláda ČR přijala krizové opatření č. 200, kterým se nad rámec dosavadních opatření zakazuje osobní přítomnost dětí v mateřské škole. Toto nařízení platí od 27.2. do 21.3.2021.\nOšetřovné: podle nových pravidel škola nevyplňuje žádné potvrzení, informace najdete zde: https://www.cssz.cz/web/cz/aktualni-informace-k-osetrovnemu\nDěti s povinným předškolním vzděláváním mají připraveny k vyzvednutí materiály k distanční výuce, další informace vám podají třídních učitelky.\nVěříme, že se s Vámi brzy setkáme. Květoslava Synková\nKaranténa- obnovení provozu v Liškách\nOd 8.1.2021 byla uzavřena rozhodnutím KHS třída Lišek - kontakt s osobou s infekčním onemocněním COVID-19. Karanténa se Rozhodnutím KHS ukončuje od 18.1.2021. Lišky, kterých se toto protiepidemické opatření týká, mohou v pondělí 18.1. nastoupit do MŠ a to: děti s karanténou 10-denní, tedy absolvovaly test PCR s negativním výsledkem. Dětem, které nebyly testovány, se karanténa prodlužuje z 10 na 14 dnů, mohou tedy nastoupit až v pátek 22.1., nesmí nastoupit dítě s prokazatelnými klinickými příznaky.\nVážení rodiče, pokud víte, že nebude vaše dítě chodit v týdnu od 18.1.-22.1.2021 do školky, napište nám prosím zprávu, nebo email do 14.1.2021 /tento čtvrtek/. Potřebujeme objednávat potraviny, a když se odhlásí v pondělí do 7,00 h 40 dětí, není to nic příjemného. Děkujeme za pochopení. R.Vojtasová\nPovrzení o zaplaceném školném za rok 2020\nVážení rodiče, potvrzení o zaplaceném školném za rok 2020 si můžete již nyní vyzvednout u paní Vojtasové.\nDovolte mi, abych Vám s přicházejícími vánočními svátky popřála co nejvíce klidu a pohody v kruhu svých nejbližších. Do nového roku Vám přeji hlavně pevné zdraví, štěstí, porozumění a mnoho profesních i osobních úspěchů.\nZa kolektiv všech zaměstnanců mateřské školy Květoslava Synková\n(v sekci fotogalerie je několik nových foteček)\nUzavření provozu mateřské školy o vánocích\nMateřská škola bude o vánocích uzavřena od středy 23.12.2020 do neděle 3.1.2021, stejně jako vánoční prázdniny v ZŠ. Zahajujeme v pondělí 4.1.2021.\nPřejeme Vám klidné prožití vánočních svátků a hodně zdraví v novém roce.\nV pátek 4.12. jsme s dětmi oslavili Mikuláše, ze SRPŠ byl pro děti zakoupen dárkový balíček\nVe čtvrtek 10.12. a pátek 11.12. budeme s dětmi péct perníčky\nOd pondělí 14.12. rozneseme dárečky obyvatelům DPS a důchodcům - našim bývalým zaměstnancům\nV úterý 15.12. dopoledne proběhnou v jednotlivých třídách vánoční besídky s nadílkou (prosíme o slavnostní oblečení )\nObnovení provozu MŠ v plném rozsahu\nOd středy 18.11.2020 je umožněm návrat všech dětí do MŠ, ruší se omezení provozu mateřské školy. Automaticky již nebudeme děti dále odhlašovat, začíná platit obvyklý způsob omlouvání.\nV souvislosti s koronavirem dochází k absenci zaměstnanců mateřské školy / karanténa, OČR /. Po dohodě se zřizovatelem přistupujeme k omezení provozu mateřké školy takto: od pondělí 2.11.2020 nebudou do MŠ chodit děti rodičů nezaměstnaných a na mateřské a rodičovské dovolené. Toto omezení platí do odvolání /netýká se dětí s povinným předškolním vzděláváním/.\nSledujte naše stránky, jakmile to situace dovolí, provoz obnovíme v plném rozsahu. Děkujeme za pochopení.\nVážení rodiče, v sekci "dokumenty" najdete základní informace, ze schůzek SRPŠ, které proběhly v pondělí 14.9. a úterý 15.9.\nDnes je čtvrtek, 27. 1. 2022, 19:05:48


Články - Strana 3 z 5 - Martin Schmiedl\nČlánky (page 3)\nJe možné zvýšit svůj bazální metabolický výdej?\n30. ledna 2019 Martin SchmiedlComments: 0\nBazální metabolický výdej je energetický výdej, které lidský organismus každý den vydá pouze na fungování organismu a na udržování stálé tělesné teploty. Ačkoliv je tato část energetického výdeje poměrně obtížně ovlivnitelná, z celkového denního energetického výdeje zabírá největší část, a proto…\nCelý článek the "Je možné zvýšit svůj bazální metabolický výdej?" »\nS příchodem jara přichází i snaha o zlepšení postavy podmíněná blížící se plavkovou sezónou. Osoba X, říkejme mu Pavel, se proto rozhodne dodržovat přísný dietní režim spolu s cvičebním plánem za účelem redukce hmotnosti. Dle očekávání se Pavlovi daří během několika měsíců…\nCelý článek the "Proč přísné restriktní diety nefungují?" »\n21. ledna 2019 Martin SchmiedlComments: 0\nKonzumace sacharidů – rady a doporučení Sacharidy hrají ve výživě sportovců velmi důležitou úlohu – jejich dostatečný příjem ve stravě je pro většinu sportovců základním předpokladem pro podávání kvalitních sportovních výkonů. Benefity vycházející z konzumace sacharidů se neprojevují jen u výkonnostních…\nCelý článek the "Konzumace sacharidů" »\nPříjem a zpracování cizorodých látek v organismu\n12. prosince 2018 Martin SchmiedlComments: 0\nPříjem a zpracování cizorodých látek v organismu V souvislosti s výživou se nejčastěji bavíme o příjmu a následnému využití živin, tj. energetickém metabolismu a jeho možném ovlivnění a optimalizování. V kontextu celé fyziologie lidského organismu je však třeba si uvědomit, že spolu s živinami…\nCelý článek the "Příjem a zpracování cizorodých látek v organismu" »\nNeznámé suplementy: Fenugreek, glycerol\n30. listopadu 2018 Martin SchmiedlComments: 0\nMnožství doplňků stravy na pultech prodejen se sportovními suplementy každým rokem roste a vyznat se v pestré nabídce nebývá jednoduchým úkolem. A jelikož po přečtení etikety zpravidla nabydeme dojmu, že tento doplněk je přímo šitý na míru pro nás, stává se…\nCelý článek the "Neznámé suplementy: Fenugreek, glycerol" »\n27. listopadu 2018 Martin SchmiedlComments: 0\nAerobní spalování živin – Krebsův cyklus Krebsův cyklus je jedním z nejvýznamnějších biochemických cyklů v metabolismu živin. Jeho objev znamenal v minulém století velký převrat v pohledu na procesy v lidském organismu, není proto divu, že byl oceněn Nobelovou cenou. V následujícím článku se pokusím rozebrat…\nCelý článek the "Krebsův cyklus" »\nRostlinné bílkoviny – V čem se liší od živočišných a jak s nimi zacházet\n21. listopadu 2018 Martin SchmiedlComments: 0\nAčkoliv je rostlinná strava zpravidla méně bohatá na zastoupení bílkovin, nelze jejich obsah zanedbat. Vždyť vegani a z části též vegetariáni dokáží přežívat a prosperovat výhradně na bílkovinách z rostlinné říše. Rostlinné bílkoviny se však od živočišných v lecčems odlišují, a proto je…\nCelý článek the "Rostlinné bílkoviny – V čem se liší od živočišných a jak s nimi zacházet" »\nBoříme mýty o sacharidech na noc\n16. listopadu 2018 Martin SchmiedlComments: 0\nBoříme mýty: Konzumace sacharidů navečer omezuje hubnutí Existují tvrzení, které aniž by byly založeny na faktech či podloženy vědeckými studiemi přetrvávají ve fitness komunitě dál a dál. Jistě jste již někdy slyšeli o tom, že pokud po tréninku přijmete dávku…\nCelý článek the "Boříme mýty o sacharidech na noc" »\nJedním z největších strašáků všech sportovců neužívajících zakázané látky dopingového charakteru je chronicky zvýšená hladina kortizolu. Kortizol je katabolický hormon, který má v organismu zcela nepostradatelnou úlohu a při své přirozené koncentraci pomáhá udržovat intenzitu tréninku a spalovat tuk. Dostaneme-li se však…\nCelý článek the "Jak v našem těle pracují hormony – 2. část" »\nJak v našem těle pracují hormony – 1. část\n9. listopadu 2018 Martin SchmiedlComments: 0\nHormony hrají ve fungování lidského organismu zcela nezastupitelnou úlohu – podílejí se na koordinaci biochemických procesů, organizaci a komunikaci mezi jednotlivými centry. V organismu přítomné hormony jsou, podobně jako enzymy, vysoce selektivní, a proto nemohou být zastoupeny žádnou jinou v těle přítomnou…\nCelý článek the "Jak v našem těle pracují hormony – 1. část" »


Ve skupině čekají finalisté. Češi se v Paříži střetnou s Kanadou či Finskem – ČT sport – Česká televize\nVe skupině čekají finalisté. Češi se v Paříži střetnou s Kanadou či Finskem\nPraha - O soupeřích českého národního týmu ve skupině na příštím mistrovství světa v Německu a Francii je jasno. Češi se ve skupině B v Paříži střetnou mimo jiné s finalisty letošního šampionátu Kanadou a Finskem. Kromě nich bude reprezentace čelit také Švýcarsku, Bělorusku, Norsku, domácí Francii a Slovinsku.\nJakub Voráček v "debatě" s finským útočníkem Pihlströmem\nČeští hokejisté se naposledy ve skupině MS střetli s Kanadou na domácím šampionátu v Praze, kde také naposledy narazili i na Finy. Ty vyřadili ve čtvrtfinále i díky památným gólům Jaromíra Jágra.\nVe skupině se ale Češi s Finskem střetli naposledy před dlouhými pěti lety ještě za starého formátu šampionátu v Bratislavě. Svěřenci Aloise Hadamczika tehdy Finy porazili 2:1 a nakonec vybojovali bronzové medaile, když v souboji o třetí místo porazili Rusko 7:4.\nVe skupině A, jejímž dějištěm bude Kolín nad Rýnem, se představí Rusko, USA, Švédsko, Slovensko, Německo, Lotyšsko, Dánsko a Itálie.\nSložení skupin MS 2017:\nA (Kolín nad Rýnem): Rusko, USA, Švédsko, Slovensko, Německo, Lotyšsko, Dánsko, Itálie.\nB (Paříž): Kanada, Finsko, ČR, Švýcarsko, Bělorusko, Norsko, Francie, Slovinsko.\nO nasazení skupin rozhoduje žebříček IIHF, ale pro příští šampionát došlo ke změnám. Pořadatelské země se původně měly zařadit do stejné skupiny, v žebříčku desáté Německo se ale přesunulo na místo devátého Běloruska. Další výměnu pořadatelé využili k tomu, aby kvůli historickým kořenům zařadili lídra žebříčku Kanadu do Francie místo třetího Ruska.\nŠampionát začne 5. května a vyvrcholí finálovým zápasem 21. května právě v Kolíně nad Rýnem. Největší hokejová hala Evropy Lanxess arena pro 18 500 fanoušků zde bude hostit celkem 34 zápasů včetně dvou čtvrtfinále, obou semifinále, duelu o bronz i finále.\nPařížská AccorHotels Arena pro 14 500 příznivců přivítá vedle 28 duelů ve skupině dvě čtvrtfinále. Čeští hokejisté mají jistotu, že se v případě boje o medaile budou muset stěhovat a hrozí jim i přesun už před případným čtvrtfinále.\nLetos ne, ale co za rok doma? Proniknou Němci nebo Francouzi mezi elitu? 20. května 2016\nBělorusové se udrželi mezi elitou, Francii zdolali 3:0. Sestupují Maďaři 17. května 2016


Nemáte auto? Půjčte si elektromobil | Náš REGION Nemáte auto? Půjčte si elektromobil | Náš REGION\nNemáte auto? Za pár stovek můžete mít rovnou elektromobil\nZdroj: Elektromobil Volkswagen e-Golf, Foto: Bohumil Brejžek\nDnešní svět je ve znamení sdílené ekonomiky. Lidé nepotřebují věci vlastnit, chtějí si věci jen půjčovat a užívat, nechtějí se o nic starat. Typickým představitelem této ekonomiky je carsharing, tedy sdílení aut.\nOsvědčí se pilotní projekt?\nNovinkou na tomto poli v Praze je pilotní projekt s názvem Sdílení elektromobilů, který nyní spustila společnost Car4way ve spolupráci s Magistrátem hl. m. Prahy, Pražskou energetikou a firmou Porsche Česká republika. Do projektu bylo pořízeno patnáct elektromobilů Volkswagen e-Golf s dojezdem až 300 kilometrů. Auto si lze zapůjčit na libovolně dlouhou dobu, přičemž uživatel zaplatí minimálně hodinovou sazbu (180 Kč/hod), každá další půlhodina stojí 94 korun. Vůz může ujet 100 kilometrů bez poplatku, poté se platí sazba 3,80 Kč za ujetý kilometr.Projekt se nazývá pilotním, protože firma chce po dobu jednoho roku sledovat, jaký je o službu zájem a zda bude zisková. Poté se rozhodne, jak ho dále rozvíjet.\nKlíčová bude dostupnost dobíjecích stanic\nPředpokladem pro jeho rozvoj je především rychlý vznik dobíjecích stanic, kterých je v současné době na území hlavního města asi osmdesát. Podle primátorky Prahy Adriany Krnáčové (ANO) chce magistrát rozvoj infrastruktury pro elektromobily podporovat. Radní schválili tendr na přípravu 59 míst pro nové nabíjecí stanice. Základy stanice a přípravu zasítění zajistí město. „Poté vypíšeme tendr, ve kterém budeme vybírat jejich provozovatele,“ dodala Krnáčová.\nProč by měly zájemce o carshraring lákat především elektromobily, má velmi jednoduchý důvod. Elektromobily určené ke sdílení lze parkovat v centru Prahy na modrých i fialových zónách zcela zdarma. Pokud tedy někdo potřebuje jet autem do čtvrtí se zónami pro rezidenty, tak tuto skutečnost dozajistě ocení.


Ostravice sahá po Evropě - Sport.cz\nOstravice sahá po Evropě\n29. dubna 2010 12:05\nVelké ambice má Golf & Ski Resort Ostravice. V roce 2012 by se na zdejší osmnáctce mohl uskutečnit turnaj z profesionální série Ladies European Tour.\n"Podali jsme v této věci oficiální žádost na majitele licence a promotéra akce společnost Quirit Alfa. Nyní s nimi jednáme o podmínkách organizace soutěže," připustil ředitel ostravického resortu Daniel Kollár. Quirit Alfa je držitelem licence na European Tour a Ladies European Tour v Česku i Slovensku.\nTermín a případně název turnaje ještě nikdo nezná, protože žádost Ostravice na promotéra je stará pouze tři týdny. "Z technických důvodů můžeme soutěž hostit nejdříve v roce 2012. Musí se ještě dodělat zázemí a hřiště ještě ani nenavštívil komisař z tour," vysvětluje Kollár.\nOstravice se ve své první plné sezoně stala Golf Digest Hřištěm roku 2009 a šestnáctá jamka zvítězila v anketě Jamka roku. Areál získal v naší anketě i první místo v kategorii Cena/výkon. Majitelé do resortu investovali více než 450 milionů korun.\nWoods a Mickelson: další díl bitvy\nDruhý turnaj po návratu ke golfu čeká Tigera Woodse od čtvrtka na PGA Tour v Charlotte. Quail Hollow Championship hrají i světová dvojka Phil...\nThomas Björn, Paul McGinley a José María Olazábal. To jsou ideální kandidáti na asistenty podle Colina Montgomerieho, kapitána Evropy pro Ryder Cup 2010, v případě, že se žádný z nich nekvalifikuej do týmu pro říjnové utkání ve Walesu.\nTradičně jsme vybrali výroky, které v minulém týdnu zaznamenal světový golf a které stojí za připomenutí.


Proč je tak důležité být venku? (Nejen pro děti) – Veronika Burgaud\nProč je tak důležité být venku? (Nejen pro děti)\n25. 9. 2018 3. 5. 2021 / Rozmanité poznámky / Napsal Veronika Burgaud\nNedávno jsem v dětském časopise Pomme d’Api (v příloze pro rodiče) narazila na moc hezký rozhovor s lektorem a spoluzakladatelem hnutí École et Nature (Škola a příroda), Rolandem Gérardem.\nJeho odpovědi byly jako pohlazení po duši a teď už je na mém seznamu velmi inspirujících osobností.\nTady je shrnutí jeho myšlenek\nPřírodu potřebujeme v každém věku, vědci už dokonce popsali tzv. syndrom chybějící přírody. Mezi jeho příznaky patří deprese, hyperaktivita, obezita a krátkozrakost.\nV dětství je ovšem kontakt s živým světem ještě zásadnější. Je velmi důležitý pro rozvoj osobnosti a pro utváření pohledu na svět a na život.\nPodle Gérarda naše znalosti, to, co „víme,” získáváme ze tří různých zdrojů, kterými jsou:\nTyto tři pilíře poznání by měly být v rovnováze a navzájem se doplňovat. Ale to, co dnes naprosto dominuje a zahlcuje nás informacemi, je třetí pilíř – druzí lidé, vnější autority, obrazovky…\nPřitom příroda sama o sobě poskytuje mnohem kvalitnější vzdělání než kdejaká supermoderní betonová škola. Být venku znamená vyživovat zároveň tělo, srdce, mozek i spiritualitu.\nTělo – dítě nejen rozvíjí svou obratnost a fyzickou zdatnost, ale také jsou probuzené všechny jeho smysly. Vnímá vůni pryskyřice, objevuje hmatem kůru stromů, poslouchá zurčení potoka, ochutnává různé rostliny…\nSrdce – výprava do lesa* nabízí nesčetné zážitky, které vyvolávají silné emoce. Například setkání s divokým zvířetem, dojímání se nad krásou hor, radost, že jsme se nezalekli a proplazili se zabahněnou jeskyní.\nMozek – dítě se intelektuálně rozvíjí, když pozoruje, popisuje a učí se poznávat rostliny, horniny apod.\nDuch – „Proč existuju? Odkud jsem přišel? Co je to vlastně živá bytost? Co je to smrt?” Na takové otázky v civilizaci není moc čas.\nV přírodě vše roste, rozmnožuje se, vadne a hyne. Díky interakci s živým i neživým světem se učíme žít. A také přemýšlet. Navíc zde máme více prostoru na budování vztahu sami se sebou.\n„Nevkročíš-li do lesů, nikdy se nic nestane a tvůj život nikdy nezačne.”\nClarissa Pinkola Estés (Ženy, které běhaly s vlky)\nCo udělat, aby si dítě vytvořilo k matce přírodě vztah?\nJe to velmi jednoduché – zajistit mu kontakt s ní. Jít třeba do lesa, vydat se mimo stezky, pohrabat se v listí, vylézt na strom, skočit do kaluže.\nDěti žijí tady a teď, vnímají všemi smysly, netrápí je milion myšlenek. Nechají se pohltit lesním světem, cítí obrovskou radost z bytí a plně se soustředí jen na to, kde jsou a co se právě děje kolem. To se vyrovná mnoha hodinám meditací někde v bytě.\nJe třeba být expertem na přírodu, abychom do ní mohli vzít naše děti?\nVůbec ne! Pokud se nevyznáme v botanice, zoologii, ekologii, geologii, klimatologii atd., vůbec to nevadí. Můžeme prostě spolu objevovat svět, aniž by jeden z nás hrál roli Děda Vševěda.\nRoland Gérard to moc pěkně ukazuje na příkladu slunéčka v trávě:\nDospělý – pro dítě obr – může slunéčko vzít do ruky a říct: „Vidíš? To je slunéčko sedmitečné.” A nebo si ke slunéčku skromně klekne na všechny čtyři a pozorují spolu, jak je ten malý brouk fascinující.\nV prvním případě ukazujeme dítěti, že příroda nám patří. My jsme páni tvorstva a můžeme si s ní dělat, co chceme. Ve druhém mu ukazujeme, že my jsme také příroda. Mezi malinkým člověkem a prostředím vzniká velmi silný vztah, cítí, že je součástí něčeho velikého a zázračného.\nŽe má mnoho společného s lesem, potokem, zvířaty, rostlinami, a vše, co je ničí, ničí i jeho samotného. Chápe, že jeho budoucnost je závislá na budoucnosti jeho prostředí.\n„Člověk je stvořen tak, že vše, čeho se dotýká, se ho dotýká.”\n* Les jsem si v článku zvolila jako modelový příklad, stejné zážitky si můžeme odnést třeba i z objevování městské divočiny (ostrůvky zeleně ve městě ponechané ladem).\nZdroj: Anne Bideault, Nous avons tous besoin de nature, Pomme d’Api, srpen 2018\nKam dál: http://reseauecoleetnature.org/


Polarizační filtr Marumi 67 - Frýdek - Místek - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Foto > Filtry > Inzerát č. 130420057\nPolarizační filtr Marumi 67\nProdám polarizační filtr Marumi 67. Párkrát použitý.\nDůvod prodeje - změna fotoaparátu.\nHOYA filtr polarizační cirkulární NXT 67 mm (USA) - [22.2. 2021]\nFiltr byl použit několikrát, ve výborném stavu, byl zakoupen ve USA (exkluzivní distribuce Kenko Tokina). Osobní odběr v Brně\nKruhový polarizační filtr Sigma - [21.2. 2021]\nProdám kruhový polarizační filtr Sigma, průměr 86 mm. Výborné optické vlastnosti i dílenské zpracování. Málo používaný, s jedním, okem téměř neviditelným, vlasovým škrábancem o délce cca 5 mm. Na fotografii se neprojevuje. Původní cena 3 590, prodám za 1 300. Kontakt rs88@email.cz. Telefon pouze pro ...\nNISI sada filtrů pro smartphony - [21.2. 2021]\nProfesionální sada filtrů pro smartphony. Obsahuje přechodový filtr a polarizační filtr. Pouze rozbaleno a vyzkoušeno. Koupeno loni ve Fotoškodě, takže pořád v záruce.\nFoto filtry Cokin - [21.2. 2021]\nProdám sadu filtrů Cokin - řada P. Obsahuje: Neutral grey nd8-0.9 Prechodak neutral grey g2 medium nd4 -0.6 Polarizacni Raymaster ND 16 -4 stop Prechodak soft + pridam system na uchyt na objektiv. A redukcni krouzky 77 a 68 Prodavam pouze jako SET, ne po kusech!!


Plánujete vyrazit na nákupy? Počkejte si na slevy... | Femina.cz\nFemina.cz > Články o módě > Trendy a rady o oblékání > výprodej oblečení > Plánujete vyrazit na nákupy? Počkejte si na slevy…\nJe tu roční období, které se v jazyce shopaholiček nazývá VELKÉ LETNÍ VÝPRODEJE a na to se těší snad každá z nás! Slevy a akce nám mnohdy ušetří až několik tisíc korun! Poradíme vám, jak se na nákupy připravit a kam vyrazit…\nJste nenapravitelná shopaholička? Milujete módu nadevše? Dobrá zpráva je, že velké letní slevy se blíží! Jak se říká ‚Kdo si počká, ten se dočká‘. A počkat se rozhodně vyplatí! Výprodeje většinou začínají v první polovině srpna a trvají až do konce září. Pořídit si můžete kousky za pár korun, jejichž částka před létem dosahovala až několik tisíc!\nMůžete zvolit nejjednodušší a nejpohodlnější variantu a tou je vypravit se do nejbližšího obchodního centra, kde máte obchody blízko u sebe a máte celkem velký výběr. Ale pozor! I když spousta OC nabízí stejné značky, neznamená to, že tam najdete také stejné zboží! A že rozdíly ve výběru jsou někde opravdu velké. Nevýhodou nákupu v OC je, že zboží bývá hodně probrané, jelikož tuto cestu jste nezvolila pouze vy…Nekonečné fronty na pokladnu, nebo do kabinek jsou natolik vysilující, že ztratíte chuť k nákupu. Možné východisko je, že si buď přivstanete a vypravíte se na nákup o víkendu, kdy není takový nával, anebo se nebojte udělat si menší procházku po městě a obětovat den na nákupy, můžete objevit opravdu zajímavá místa a butiky, kde ulovíte originální kousky! Ať tak, či onak, ze slevněných úlovků budete mít zaručeně radost!\nA jak jste na tom vy? Nakupujete zásadně ve slevách, nebo je vám to jedno? A máte svá oblíbená místa? Doporučte nám je! Rádi se necháme isnpirovat, protože kdo nenakupuje s námi, nakupuje proti nám. 🙂\n30.7.2013 8:00| autor: Nikol Kouklová\nVíce o tématu: Orsaytotální výprodej dámského oblečenítrendy oblečení


Citrusový krém pro péči o rty Biofficina Toscana - Krásná Každý Den\nÚvod Pleť Rty Pečující balzámy Citrusový krém pro péči o rty Biofficina Toscana\nCitrusový krém pro péči o rty\nKrém na rty je perfektním krokem pro péči o rty po peelingu. Výborný přípravek se šťavnatou vůní citrusů poskytne dlouhotrvající ochranu před povětrnostními vlivy a je také skvělým základem pod rtěnku nebo lesk na rty. Můžete jej také použít kolem rtů, případně v kombinaci s peelingem.\nKrém pečuje o rty díky svým aktivním složkám, jako je organický toskánský med a oleje ze slunečnice, sladkých mandlí a toskánských oliv. Složení je dále obohaceno o výtažky z ovsa, měsíčku, chrpy, třezalky a slézu. Krém pokožku rtů zvláčňuje, hydratuje, zjemňuje a uklidňuje.\nAlexBB, 19. 1. 2018\nÚžasný balzám pod rtěnku.\nAplikujte malé množství krému na rty a vmasírujte do vstřebání. Neužívejte vnitřně.\nAqua (Water), Glyceryl Stearate, Caprylic/Capric Triglyceride, Ethylhexyl Palmitate, Glycerin, Propanediol, Sorbitol, Hydrogenated Olive Oil Decyl Esters, Sorbitan Olivate, Cetearyl Alcohol, Cetearyl Glucoside, Mel/Honey*, Squalane, Avena Sativa (Oat) Bran Extract*, Calendula Officinalis Flower Extract*, Centaurea Cyanus Flower Extract*, Hypericum Perforatum (Saint John's Wort) Flower/Leaf/Stem Extract*, Malva Sylvestris (Mallow) Extract*, Helianthus Annuus (Sunflower) Seed Oil*, Prunus Amygdalus Dulcis (Sweet Almond) Oil*, Ethylhexylglycerin, Cetyl Palmitate, Benzyl Alcohol, Aroma, Xanthan Gum, Phenethyl Alcohol, Sorbitan Palmitate, Benzoic Acid, Dehydroacetic Acid, Lactic Acid, Lecithin, Sodium Hydroxide, Tocopherol, Ascorbyl Palmitate, Citric Acid\nVoda, Glyceryl-stearát, Caprylic/capric triglyceride, Ethylhexyl palmitát, Glycerin, Propanediol, Sorbitol, Hydrogenovaný olivový olej, Sorbitan olivát, Cetearyl alkohol, Cetearyl glykosid, Med*, skvalen, Extrakt z otrub ovsu setého (oves)*, Extrakt z květů měsíčku lékařského*, Extrakt z chrpy polní*, Extrakt z květu/nati/listu třezalky tečkované (třezalka)*, Extrakt ze slézu lesního (sléz)*, Olej ze semen slunečnice roční*, olej ze sladké mandle*, Ethylhexylglycerin, Cetyl palmitát, Benzylalkohol, Aroma, Xanthanová guma, Fenethylalkohol, Sorbitan palmitát, Kyselina benzoová, Kyselina dehydrooctová, Kyselina mléčná, Lecitin, Hydroxid sodný, Tokoferol, Askorbylpalmitát, Kyselina citrónová


Černá labuť, prezident Donald Trump - Natoaktual.cz\nDaniel Anýž, Newsweek\nPouhých šestnáct minut. Ale výmluvnějších než řada mnohem delších politických projevů. Inaugurační řeč Donalda Trumpa, 45. prezidenta USA, byla jednou z nejkratších v americké historii. A obdobně výjimečné bylo, jak okrajově se nový prezident věnoval zahraničně-bezpečnostní politice.\n„Posílíme staré aliance a vytvoříme nové, a sjednotíme civilizovaný svět proti radikálnímu islámskému terorismu, který vyhladíme z tváře země,“ byl Trump s tímto tématem hotov v jednom souvětí. A to vůbec nejdůležitější řekl Trump ještě stručněji. „Dneškem počínaje to bude pouze o Americe na prvním místě, o Americe na prvním místě,“ zdůraznil Trump hned dvakrát, že doktrína „America First“ bude klíčovým principem jeho prezidentství.\nVýraz „America First“ upomíná na název izolacionistického proudu v americké politice 40. let, jehož představitelem byl například Charles Lindbergh, který do poslední chvíle, až do útoku na Pearl Harbor, tvrdil, že nástup Adolfa Hitlera není americkou starostí. Ale sám Trump to takto doslovně, jako přímý odkaz na tradici, na niž by chtěl navázat, nemyslí. Což by mohla být dobrá zpráva, ale není. Půdorys jeho zahraniční politiky je svým způsobem založen na obdobně problematickém vidění světa, jako byla právě představa izolacionistů.\nPřízrak Trumpova hokynářského izolacionismu\nPřečtěte si související text Daniela Anýže na natoaktual.cz\nKdyž kandidát Trump v kampani mluvil o „zastaralém“ NATO, když bylo zřejmé, že je jasně na straně zastánců Brexitu, a když se stále a znovu vyjadřoval shovívavě až pochvalně na adresu Vladimira Putina a signalizoval, že mu není cizí myšlenka nového, velkého americko-ruského handlu podle vzoru „Jalta 2.0“, sklízel kritiku a rozhořčení zevnitř USA, od tamního zahraničně-politického establishmentu, a také od většiny západních politiků.\nUSA jako oběť\nV Trumpově pohledu jsou Spojené státy bity na mezinárodním liberálním pořádku, jaký se vyvinul po 2. světové válce, nedostávají z něho svůj zasloužený díl, přestože právě Amerika byla a je vůdčí silou a kotevním garantem tohoto uspořádání.\nVětšina zároveň ale také předpokládala, že Trump vědomě, záměrně přestřeluje. Když ale pouhý týden před nástupem Bílého domu v rozhovorech pro evropské listy The Times a Der Bild své teze zopakoval, už to nešlo vysvětlit jako hyperboly kampaně. A po inauguračním projevu už není pochyb: Donald Trump se nepodobá nikomu a ničemu v poválečné historii Spojených států.\nV Trumpově pohledu jsou Spojené státy bity na mezinárodním liberálním pořádku, jaký se vyvinul po 2. světové válce, nedostávají z něho svůj zasloužený díl, přestože právě Amerika byla a je vůdčí silou a kotevním garantem tohoto uspořádání. Spojené státy se podle Trumpa finančně a vojensky přepjatě angažují v ochraně nevděčných spojenců a americká ekonomika zásadně, nespravedlivě doplácí na globalizaci.\nPokud bychom se to pokusili říct slovníkem Trumpa, realitního magnáta, „Pax Americana“ je možná hezký koncept, ale jde o dům, v kterém je Americe přidělen skandálně, nespravedlivě malý byt s okny do dvora. A tak už to nemůže zůstat, třeba i za cenu toho, že dům zásadně přestavíme, nebo dokonce zboříme. Nic není svaté, ani NATO, a už vůbec ne dosavadní americká podpora jednotné Evropské unie.\nJe pravda, že své slovo v americké zahraniční politice má i Kongres, jmenovitě jeho horní komora Senát. A pokud se republikáni se „svým“ prezidentem už v kampani v něčem jasně rozcházeli (ponecháme-li všechna ostatní témata pro tuto chvíli stranou), tak je to přesně to, co zdaleka nejvíce zajímá střední Evropu, včetně Česka, tedy Trumpova „ruská“ politika.\nDvojí pohled na Rusko\nPokud jsou republikáni připraveni se prezidentovi Trumpovi v něčem vzepřít, tak právě v politice vůči Rusku. A lze si opravdu těžko představit, že právě s Mattisem v Pentagonu by prezident Trump mohl například odvolat, jako součást nějakého velkého „dealu“ s Putinem, současné posilování americké vojenské přítomnosti v Polsku a Pobaltí.\nZatímco Trump opakovaně signalizuje možné zrušení protiruských sankcí, uvalených na Moskvu v roce 2014, republikánští senátoři John McCain a Lindsay Graham naopak předkládají návrh zákona, který by měl sankce rozšířit, jako trest za ruské hackování v průběhu uplynulé prezidentské kampaně USA. Je zřejmé, že ve vztahu k Moskvě bude Trump republikány ostře sledován, jak už jasně ukázala slyšení („grilování“) jeho kandidátů na pozice klíčových ministrů před příslušnými výbory Senátu. Pokud jsou republikáni připraveni se prezidentovi Trumpovi v něčem vzepřít, tak právě v politice vůči Rusku.\nK čemuž navíc připočtěme, že jak nastupující ministr obrany generál James Mattis, tak ministr pro vnitřní bezpečnost generál John Kelly (oba už byli Senátem potvrzeni v den inaugurace) a rovněž dosavadní CEO ExxonMobil Rex Tillerson, který bude šéfem diplomacie, jsou k Rusku a konkrétně k osobě ruského prezidenta Putina také mnohem kritičtější, než je prezident Trump.\n„Nejlepším ukazatelem do budoucnosti pro mě vždy bylo studium historie. Od Jalty zde máme dlouhý seznam pokusů o pozitivní vztah s Ruskem. Ale úspěchů v tomto smyslu moc nebylo. A myslím, že nyní je nejdůležitější, abychom viděli, čemu čelíme. Pan Putin se snaží rozbít Severoatlantickou alianci,“ uvedl během senátního slyšení generál Mattis. A lze si opravdu těžko představit, že právě s Mattisem v Pentagonu by prezident Trump mohl například odvolat, jako součást nějakého velkého „dealu“ s Putinem, současné posilování americké vojenské přítomnosti v Polsku a Pobaltí.\nRex Tillerson se pak kromě jiného negativně vyjádřil k možnosti uznání ruské anexe Krymu, s čímž Trump v kampani naopak koketoval, a za nepřípustné považuje – opět na rozdíl od svého budoucího šéfa v Bílém domě – zpochybňování amerického závazku společné obrany všech členů Aliance.\nCo zmůže Kongres?\nJenže ani Kongres, ani oponentní postoje zevnitř administrativy, nemusejí být dostačujícími pojistkami, které by prezidentovi zabránily k uskutečňování jeho zahraniční politiky. Kontrolní role Senátu má tedy svoje meze, a Donald Trump navíc opakovaně, jasně řekl, že se nehodlá nechat omezovat žádným, ani republikánským, washingtonským establishmentem.\nVe vztahu k Rusku pak navíc nejde jen o klíčové bezpečnostní ministry, ale i nový ředitel CIA Mike Pompeo či budoucí šéf tajných služeb, bývalý senátor Dan Coast, a rovněž i Trumpova nastupující velvyslankyně při OSN, guvernérka Nikki Haleyová – ti všichni se na adresu Moskvy a Putina vyjádřili mnohem skeptičtěji, kritičtěji než jejich nadřízený, prezident Trump.\nJenže ani Kongres, ani oponentní postoje zevnitř administrativy, nemusejí být dostačujícími pojistkami, které by prezidentovi zabránily k uskutečňování jeho zahraniční politiky. Nejlepší ukázkou „síly“ Kongresu je uplynulé prezidentství Baracka Obamy. Ze zpětného pohledu je až komické, že vlastně jedinou oblastí, kde měli zákonodárci vůbec nějaké kontrolní slovo, byl Obamův „reset“ vztahů s Ruskem, když Senát musel ratifikovat následnou americko-ruskou odzbrojovací dohodu Start II.\nZ Iráku však Obama odešel o svém rozhodnutí, stejně jako určoval harmonogram stahování z Afghánistánu. A stejně jako se rozhodl k zásahu v Libyi, a naopak se neodhodlal k akci v Sýrii, a stejně jako dospěl k dohodě o íránském jaderném programu, otevřel diplomatické vztahy s Kubou, bezmála vyprázdnil Guantánamo a zavázal Spojené státy k plnění Pařížské dohody o klimatu. V ničem z toho neměl Senát slovo.\nKontrolní role Senátu má tedy svoje meze, a Donald Trump navíc opakovaně, jasně řekl, že se nehodlá nechat omezovat žádným, ani republikánským, washingtonským establishmentem. Tímto prizmatem je pak potřeba vidět i způsob, jakým si Trump skládá celý svůj tým. Na jedné straně jsou zde už zmínění členové kabinetu, generálové Mattis, Kelly či nastupující šéf diplomacie Tillerson.\nRok 2017 ve znamení změny zahraniční politiky USA\nPřečtěte si související text Pavla Hlaváčka na natoaktual.cz\nAle vedle toho jsou zde prezidentovi spolupracovníci přímo v Bílém domě a přilehlé administrativní budově. Trumpův poradce a stratég Steve Bannon, který přišel do Washingtonu jako ten dosud opomíjený „hlas lidu“. Neboli „hlas populistického, vlasteneckého, národnostního hnutí“, jak říká sám Bannon, bývalý šéfredaktor konzervativního webu Breitbart News, jenž naskočil do Trumpovi kampaně loni v létě, a kromě jiného byl hlavním autorem prezidentova inauguračního projevu.\nA ještě déle, prakticky od samotného začátku kampaně, byl s Trumpem bývalý armádní generál Michael Flynn, současný prezidentův poradce pro národní bezpečnost. Na podzim 2015 byl Flynn, který před tím do roku 2014 vedl vojenskou zpravodajskou službu (DIA), jednou z mála známějších osobností americké bezpečnostně-zahraniční komunity, která se otevřeně přihlásila ke kandidátu Trumpovi. A zároveň byl v USA možná vůbec jediným takto vysoce postaveným, veřejně činným bezpečnostním expertem, kdo měl porozumění pro politiku Vladimira Putina, kromě jiného se v prosinci 2015 zúčastnil v Moskvě, společně s ruským prezidentem u jednoho stolu, slavnostního večera k výročí stanice Russia Today.\nSamotné soupeření, přetlačovaní dvou táborů na poli bezpečnostně-zahraniční politiky, kde na jedné straně stojí Rada pro národní bezpečnost (NSC), a na straně druhé pak klíčová ministerstva obrany a zahraničí, by v americké praxi nebylo ničím novým, spíše by šlo o pokračování tradice. Donald Trump ale ve své administrativě vytvořil ještě zdaleka zásadnější pnutí a rozkol. Právě mezi lidmi, jako je generál James Mattis, podle kterého, jak řekl během slyšení v Senátu, „je stále méně oblastí, kde můžeme s Ruskem spolupracovat, a stále více těch, kde se budeme muset s Ruskem konfrontovat“.\nNa druhé straně je zde Flynn, podle něhož je třeba v duchu doktriny „America First“ vše podřídit jedinému americkému zájmu – potlačení „radikálního islámského terorismu“. Ostatní věci, například ruský vliv na Ukrajině nebo i hlouběji v Evropě, nejsou tím, co by Ameriku opravdu pálilo.\nGenerál Mattis podle amerických novinářů neuspěl proti odporu Michaela Flynna s několika kandidáty do svého týmu, protože šlo o představitele „establishmentu“, kteří se v průběhu loňské kampaně postavili - veřejně, ve formě otevřených výzev - proti zahraničně-politickým představám Donalda Trumpa. Jedním z těch, kdo takto neprošli, byla vedle republikánů například i Michele Flournoyová, který byla náměstkyní ministra obrany Roberta Gatese v Obamově první administrativě. Spory jsou pak prý i mezi Bílým domem a Rexem Tillersonem, který kromě jiného odmítl požadavek, aby se jedním z jeho náměstků stal John Bolton, někdejší velvyslanec George Bushe při OSN.\nMichael Flynn se pak v Radě pro národní bezpečnost zatím obklopuje, jak napsal obvykle dobře informovaný Josh Rogin z Washington Post, svými někdejšími „kamarády ve zbrani“. Flynnovou přímou zástupkyní je sice civilistka, právnička Kathleen McFarlandová, která pracovala už v Bílém domě Ronalda Reagana a v posledních letech byla analytičkou FOX News, řadu dalších pozic však v nebývalé míře obsadil bývalými vojáky. Kteří možná mají rozhodovací zkušenosti z krizových situací, ale na úkor strategického nadhledu, což je jinak tradičně prioritní role NSC.\nJak celý souboj dvou výkonných center, ale vlastně i dvou velmi odlišných představ o podobě americké zahraniční politiky dopadne, záleží samozřejmě nejvíce na prezidentu Trumpovi. Podle jednoho názoru Trump zcela záměrně vytvořil „tým rivalů“, zápas bude jen moderovat a sám se pak přikloní k silnějšímu názoru. Podle jiných nelze dopředu opravdu nic předjímat. „Trump je divoká karta, je to politická černá labuť,“ cituje poslední číslo časopisu The Economist Stephena Moora z Heritage Foundation, člena Trumpova ekonomického týmu. Jeden zcela konkrétní výsledek však už Trumpova „nepředvídatelnost“ v zahraniční politice už má.\nPrávě i kvůli soupeření mezi dvěma tábory nastoupil prezident Trump do Bílého domu bez toho, že by už měl postavený vlastní bezpečnostně-zahraniční tým. Den před inaugurací Trumpův štáb oznámil, že několik desítek nejvyšších postů (zhruba má jít o padesát pozic), včetně několika náměstků na ministerstvech obrany a zahraničí, zůstane zatím obsazeno lidmi z Obamovy administrativy. Je to obrovský, vpravdě trumpovský paradox. Donald Trump vyhlašuje, že zásadně přepíše kontury americké zahraniční politiky. A možná, že to nakonec i tak bude. Ale výkonný aparát, o který by svoji vizi opřel, si zatím musel půjčit od Obamy.\nautor je redaktorem časopisu Newsweek


DISKUZE - Norris se ve voze F1 cítí lépe, v F2 to pro něj bylo fyzicky mnohem těžší | F1NEWS.cz\nDISKUZE K ČLÁNKU Norris se ve voze F1 cítí lépe, v F2 to pro něj bylo fyzicky mnohem těžší\n08:21 24.07.2019 85.70.164.XXX\nMám dotaz k McLarenu a k Hondě. Neví někdo jak to mezi nimi je? Jde mi o to že se má za to že v F1 McLaren za vypovězení smlouvy s Hondou platí nemalé peníze, ale četl jsem japonský článek kde je tomu prý jinak. McLaren měl smlouvu prý na 3 roky s opcí na další 2, a tu prostě v daný termín neaktivoval. Nebylo to prý jen o tom že McLaren nechtěl ale že díky bídnému výkonu Hondy chtěl od nich více a handloval, ale ta nelenila a bylo tam tajné setkání s Helmutem kde se tam pak pro Hondu otevřela alternativní cesta. Spekulací bude asi více, ale existuje ověřená informace že McLaren Hondě opravdu platí odstupné?


Augusto Pinochet, chilský generál a svého času diktátor, se desátého prosince 2006 ve věku jedenadevadesáti let odebral na onen svět. Vůbec mu poslední léta jeho života nezávidím. Snad ještě nikdo v modernějších dějinách nebyl vystaven pohrdání takového stupně, nebyl navzdory svému stáří a nemoci honěn po soudech s neúprosností, jaké se nedočkaly ani stvůry Pol Potova typu s miliony sadistických vražd na svědomí. Dozvěděl jsem se o jeho skonu z našich lokálních novin Hannoversche Allgemeine Zeitung; a třebaže se německý tisk zpravidla vyjadřuje méně emotivně než jeho český protějšek, něco tak třaslavě nenávistného jsem snad četl naposledy, když probíhal soud se Slánského klikou zrádců a sionistických zaprodanců. Ne nekrolog, ale prokletí; ne kritika, ale výlev jednostranné politické zášti a pěna u úst.\nDalo by se namítnout, že takto účtuje s diktátorem dějinná spravedlnost; ale jen během mého života se urodilo diktátorů jako kvítí, ale tak radikální odsudek nedoprovázel rakev žádného z nich. Zemřel diktátor Stalin a Západem provanul leda tichý vzdech úlevy; zemřel diktátor Brežněv, před úděsností jehož koncentráků bledl i sám Bergen-Belsen, a co mohlo být vyřčeno k jeho obžalobě, rozplynulo se v hymnách uvolňování napětí. Zemřel Mao Ce-tung, mimořádně nelítostný diktátor a masový vrah, jenž počtem svých obětí překonal i samotného Stalina, a pokroková mládež Západu se mohla uštkat zármutkem. A počkejme si, až osud dožene kubánského diktátora Castra; musel bych se moc mýlit, jestli i jeho nebudou vyprovázet na věčnost nářky a rukama lomení a v tisku jen velmi ohleduplná kritika, jelikož o mrtvém jen dobře. Proč zrovna na diktátora Pinocheta se ta zásada nevztahuje? Čím tak strašlivým se provinil, že není hoden ani toho kousku posmrtné úcty, jaké se dostalo výše jmenovaným zrůdám?\nOdložme odpověď na tuto otázku a obraťme se o tři desítiletí zpátky do dějin. Kdo se do nich pozorně začte, může zjistit překvapující shody s českou historií, třebaže výsledek ... ale i to si nechme napotom. Nejdřív byly volby, demokratické nebo v českém podání aspoň napůl demokratické. Také chilský lid v nich na sebe svobodně a nikým nenucen zvolil ideologický nesmysl, jenž jej nemohl dovést jinam než do půlstoletého (nejméně) období materiální bídy a morálního rozkladu v moskevském područí. Také v Chile dělal tomu dění tragickou štafáž prohlášený demokrat a mezinárodně uznávaný státník, jenže se nejmenoval Edvard Beneš, nýbrž Salvador Allende. Jestli si od toho rovněž sliboval jakousi satisfakci nebo zchlazení žáhy na osobních protivnících, není známo. Také Chile bylo tehdy protkané sítěmi komunistické propagandy, sovětských i východoněmeckých (o československých nemluvě) agentů a poraděnků, i tam se organizovaly levicové militantní skupiny, shromažďovaly zbraně a připravovaly se na revoluční převzetí moci. Až potud spočíval jediný rozdíl v tom, že chilská demokratická opozice nepřihlížela tomu dění tak zhypnotizovaně jako u nás, nýbrž dávala průchod svému nesouhlasu v mohutných stávkách a demonstracích. Od jistého bodu se však chilské dějiny s českými radikálně rozešly, bohužel ne v náš prospěch. Neboť velitel chilských ozbrojených sil se nenazýval Ludvík Svoboda, nýbrž Augusto Pinochet.\nDne jedenáctého září 1973 chilská armáda pod velením generála Pinocheta překazila moskevský projekt zřízení druhé marxistické diktatury na americkém dvojkontinentu. Došlo při tom k bojům s levicovými militanty, v nichž zahynul Salvador Allende - údajně se sám zastřelil samopalem, který mu věnoval jeho drahý přítel Fidel Castro. Poté propukl, jak praví výše zmíněný německý list, bílý teror. Generál Pinochet rozbil levicové struktury, dal pozatýkat jejich vůdce, zřídil internační tábory pro osoby podezřelé z přípravy marxistické revoluce po kubánském vzoru, sovětští a jiní poraděnkové horempádem prchali ze země. Prolezlost revolučně komunistickým podhoubím se ovšem nedala vykořenit jen svržením adepta na castrovskou diktaturu a povrchním rozprášením jeho souputníků; skrytý i zjevný zápas pokračoval ještě dalších pět let a padlo mu za oběť kolem 2.800 přívrženců prosovětské levice, a to vesměs bez soudu a metodami ne zvlášť humánními. Kolem toho se později rozpoutala bouře nekompromisních obvinění, trochu připomínající tance kolem guantánamského vězení. Nelze totiž pochybovat o tom, že kdyby zvítězili chilští komunisté v jednom případě a bojovníci džihádu v druhém, byli by samý nestranný soud a samá humanita.\nKrom toho vraždění a mučení neviňátek - kohopak by to zajímalo - postavil zlý diktátor Pinochet na nohy chilské hospodářství, rozvrácené allendovským pokusnictvím, s bezpříkladným úspěchem uvedl v skutek tržní teorie Miltona Friedmana, zastavil v pádu chilské peso a provedl i jiné zákroky, které inspirovaly britskou železnou dámu Margaret Thatcherovou k nápodobě, zato však mocně dožral levičáky všech zemí a odstínů. Že se Chile stalo nejstabilnější a hospodářsky nejvyspělejší zemí Jižní Ameriky, nebyl v jejich očích argument pro kapitalistické reformy, nýbrž důvod k zlobě; dobře si byli vědomi toho, že dostatkem a spokojeností upadá náchylnost lidu k marxistickým revolucím a tím i jejich šance stát se papaláši, neřku-li diktátory. Jest pláč nad Pinochetovou krutovládou z velké části pláčem nad vlastním uplavavším prádlem.\nVytkl jsem si svého času za cíl navštívit po řadě všechny prokletím stižené země světa: Jižní Afriku, Izrael, Chile, Tchaj-wan. Dvě první jsem ještě zavčas stihl, do Chile jsem se však dostavil s křížkem po funuse. Zlý tyran Pinochet mezitím uspořádal demokratické volby, a když v nich těsným rozdílem podlehl, vzal z věšáku svou generálskou čepici a poroučel se. Věru vzor uzurpátora! Já už jsem jen měl příležitost v debatách zjišťovat mínění běžného domorodce o tom odsouzeníhodném muži, které vyznívalo tak napůl: je dobře, že už zase máme demokracii, volby a takové věci, ale také je dobře, že se Pinochetovou zásluhou Chile nepotácí od úpadku k úpadku jako valný díl latinskoamerických států. A že mu touž zásluhou zůstal ušetřen osud Československa, pomyslel jsem si já, ale nevyslovil, protože moje chabá španělština na velké diskuse nestačila.\nZkusme si na závěr představit, co by následovalo, kdyby země česká bývala měla v únoru 1948 svého generála Pinocheta. Kdyby postaviv se do čela armády zabránil komunistickému puči, přičemž by se demokrat Gottwald zastřelil samopalem, darovaným mu jeho přítelem Stalinem. V krátkém boji by rozdrtil lidové milice, zničil by a rozprášil komunistické podhoubí, přičemž by přišlo o život 2.800 nevinných obětí bílého teroru včetně demokratů Kopeckého, Zápotockého, Nejedlého, Noska a Slánského, Anežky Hodinové-Spurné a snad i samotného Ludvíka Svobody. Skončila by moskevská kuratela, místo čtyřiceti temných let hmotného i mravního úpadku by se země česká, využivši svých přirozených zdrojů lidské tvořivosti a inteligence, stala malou, ale významnou hospodářskou velmocí na úrovni Švýcarska. Praha, jedno z nejkrásnějších měst světa, místo panelákové pochmurnosti obklopená zahradami a pěknými vilkami, by svůj půvab ještě zvýšila, přitom by se stala centrem financí a obchodu z nejvýznamnějších, zařadivši se tak k Ženevě, Londýnu a Luxemburgu. Nedošlo by k zrůdnosti zvané tržní kapitalismus sametového typu s jeho miliardovými loupežemi ... ale snad není třeba pokračovat dál. Je příliš truchlivé vypočítávat, co všechno nám po sobě mohl zanechat nějaký český Pinochet, ale nezanechal, protože jsme žádného neměli, jen smečku chytráků a zbabělců.\nNení ovšem pochyb, že kdyby se český Pinochet dočkal těchto dnů, byl by stíhán nesmiřitelným hněvem liberálně-levicových kruhů celého světa. Nesměl by opustit hranice své země, aby ho někde nechytili a nepostavili před soud, jehož vodítkem by nebyla spravedlnost, nýbrž pomsta. A možná by se jej ve věku málem sta let dočkal i doma, protože tuzemská veřejnost, ukonejšená ve své svobodě a blahobytu, by si myslela kdoví oč nepřišla, když roznesl na kopytech komunistickou revoluci. Až by konečně ze-mřel, výskaly by v pražských ulicích radostí davy hlupáků, nedovedoucích si představit vlastní krk v bolševické oprátce. A intelektuální levice v čele s profesorem Kohákem by k tomu tančila čardáš.\nPinochet byl přesvědčen, že komunismus je největší zlo lidstva, napsal ve svém záštiplném nekrologu s výrazem pobouřeného nesouhlasu německý list. Aby tu ohavnost doložil a podtrhl, uvedl Pinochetův výrok: Byli jsme první, kteří zvítězili nad komunismem. To ovšem, chápejme, nemůže západní levičák ponechat bez vzpěněné odezvy. Vítězit nad komunismem! Neslýchané! Kde je demokracie? Kde tolerance? Kde jsou lidská práva? Je na nás, kteří jsme na rozdíl od autora zmíněného článku zažili vítězství pracujícího lidu i s jeho následky, abychom pozvedli hlas a pověděli bez stydlivého přešlapování - ne, prosím. Žvaníte, vážení mistři pera. Není jedna diktatura ospravedlnitelná tím, že je levicová, a druhá hodná odsouzení proto, že levicové receptury odmítá. Marxističtí revolucionáři, zahynuvší při svém pokusu o nastolení rudé totality, nikterak nejsou hodni větší úcty než lidé, kteří skončili svůj život v Stalinových či Maových koncentrácích. A může-li potřeštěná mládež hrdě nosit trička s vyobrazením komunistického kata Che Guevary, snad bychom si my z druhého konce názorového spektra mohli nechat natisknout trička s Pinochetem. Neboť po pinochetovském převratu následoval možná bílý teror, ale také hospodářský rozkvět a zachování morálních hodnot. Co zpravidla následuje po převratu marxistickém, netřeba snad dlouze dokládat. Jsou to dvě velmi nestejné zátěže na vážkách dějin a neměli bychom zlehčovat jednu a přidávat váhy druhé, třebaže je to právě pokryteckým příkazem doby.


Rodinná zahrada v Liberci nabízí zastavení nad omamnými fuchsiemi — ČT24 — Česká televize\nRodinná zahrada v Liberci nabízí zastavení nad omamnými fuchsiemi\nLiberec – Zahrada rodiny Pevných v Liberci opět rozkvetla fuchsiemi. Stovky rostlin, kterých výrazně ubylo s příchodem moderních oken, polahodí oku nejednoho návštěvníka výstavy, kterou rodina Pevných veřejnosti nabízí již sedmým rokem. Výstava potrvá do konce prázdnin, v těchto dnech ale fuchsie kvetou nejvíce a nadšenci si návštěvu zahrady nemohou vynachválit.\nJiří Pevný má na své zahradě 13 druhů fuchsií. Přestože jde o jednu z největších sbírek v Česku, stále se jedná pouze o zlomek z 13 tisíc variací rostliny, které se ve světě vyskytují. Původně začínal květiny pěstovat jako koníček, již sedm let už jde však o práci na plný úvazek. Květiny původem z jihoamerických hor se musí neustále střihat, přesazovat a zalévat.\nFuchsie patřily v dřívějších dobách k rozšířeným a oblíbeným květinám krášlícím domácnosti. „Ve špaletových oknech dřívějších chaloupek a starých domů fuchsie dobře přezimovaly,“ říká manželka a pěstitelka v jedné osobě Ivana Pevná. „Problém nastal v okamžiku, kdy se začaly stavět paneláky a moderní úzká okna v bytech. Lidé najednou měli problém, kam rostlinu umístit,“ vysvětluje Jiří Pevný.\nFuchsie autor: ČT24, zdroj: ČT24 http://img2.ct24.cz/cache/140x78/article/18/1793/179238.jpg\nFuchsie autor: ČT24, zdroj: ČT24 http://img2.ct24.cz/cache/140x78/article/18/1793/179239.jpg\nFuchsie autor: ČT24, zdroj: ČT24 http://img2.ct24.cz/cache/140x78/article/18/1793/179242.jpg