Gigabit internet | PřipojTo.cz\nÚvodní stránka/Slovník pojmů/Gigabit internet\nGigabit internet je současně jedno z nejrychlejších druhů připojení k internetu, které můžete získat. Název internetu je pochopitelně odvozený od rychlosti připojení jako takové.\nGigabit internet je současně nejlepší připojení\nNe každý se vyzná v předponách v rámci jednotek a proto je velice rychle okomentujeme. Giga znamená násobek tisíce. Pokud tedy máte gigabitový internet, tak počítejte s tím, že rychlost stahování dat je ve vašem případě rovna jednomu tisíci bitů.\nJedná se tak o velice rychlé připojení k internetu, které u současných aplikací a technologií nenaráží na žádné mantinely a vy tak můžete s maximálním komfortem využíval velice rychlé domácí připojení k internetu.\nKdo opravdu využije gigabit internet?\nGigabitové připojení nevyužije na sto procent rozhodně každý. Pro některé je ale gigabitové připojení k internetu velice užitečné. Jedním případem jsou hráči online her. Online hry potřebují maximální rychlost připojení, čímž vzniká minimální doba odezvy. Ta se měří v milisekundách a na každé milisekundě zde rozhodně záleží.\nNejde ale jen o hráče. Gigabit internet využijí tak lidi, kteří používají svoje připojení k internetu k nahrávání velkých objemů dat, sdílení informací a práce, nebo dokonce pro velký počet osob v domácnosti a rodině.


IVF a placení - Diskuze - eMimino.cz\nDobrý den, chtěla jsem se zeptat, jak je to s placením za IVF? Hradí tyto pokusy pojišťovna a platí to pro všechny kliniky stejně?\nTo ma kazdy par jinak. Co presne myslite? Zrovna v sobotu jsem se o tom bavila s kamaradkou. Je tedy nakonec tehotna prirozene, ale jeste v listopadu dochazeli do CAR a za tri roky snazeni je to stalo 320 tisic. Bez vysledku.\nMluvila o tom, ze pojistovna plati nejaky standardni zakroky, ale ty lepsi si platili sami a hlavne leky jsou strasne drahy. Ty pojistovna neplati.\nNa druhou stranu mam znamou, ktera si tim s partnerem taky prosla, povedlo se hned a stalo je to jen kolem dvaceti tisic.\nAle to vam nikdo predem nerekne ze…\nPojišťovna platí základ, všem stejně. Tzn. konstantní sumu, ve které jsou obsaženy ultrazvuky, základní dotace na léky, odběr vajíček vč. narkózy, třídenní kultivace, transfer. Tudíž čistě v základu se doplácí jen za léky. Za levnější méně, za dražší více, plus samozřejmě záleží na tom, kolik jich je celkem potřeba. Veškeré další nadstandardní úkony vč. delší kultivace, mražení zbylých embryí, atd. hradí pacient v plné výši. A tyto další platby se můžou hodně lišit centrum od centra.\nTudíž - vybrat centrum, objednat se, nechat si dát ceník a zkonzultovat s nimi, co vše by bylo pro váš konkrétní příad vhodné, co zbytečné, atd. Z toho člověk získá rámcovou představu, zda budou doplatky deset tisíc nebo padesát - ve výsledku se to ale dle dané situace může nakonec odchýlit, představu ale člověk získá.\nNevl ségru ivf staly tolik, co rodinný dům.. Je fakt, že jich podstoupila hrozně moc. Základ hradí pojišťovna, ale za léky doplacis. A čím lepší, tím dražši. Počítej minimálně 20 tis na jeden cyklus\nZáklad je na pojišťovnu, ale léky, když budete potřebovat isci atd, prodloužená kultivace.. snad i vitrifikace, vše se platí. Jsou to částky v desetitisicich.\nDoplatky na první tři cykly nás stály 160tis a je to asi 12 let\nCož je nic neříkající částka bez udání dalších informací kolem. Tehdy byly platební podmínky jiné. A pro srovnání, nás před 12-10 lety stály 4 cykly 6 000 - 6 000 - 0 a 15 000, otěhotněla jsem z toho dvakrát. Ale bez uvedení souvislostí jsou to nic neříkající čísla.\n@ugluk proč bych měla udávat nějaké podrobnosti, ty jsou snad u každého jiné. Cyklus za 6000? To jste platili co?\n@Adenoska co klinika, to jiný ceník. Co pacientka, to jiné metody. Něco ti doporučí doktor, něco nechají na vás, to je pak na zvážení, co je jen drahé placebo a co je skutečně k užitku. Záleží na tom, jaký máte problém a jestli víte, jaký máte problém. Takže částku ti tady nikdo říct nemůže, maximálně ti může říct, kolik to stálo jeho a to je pro tebe informace naprosto bezcenná.\nNicméně zadarmo není ani jeden cyklus, natož tři, to se jen tak říká.\nProtože 160 000 za tři cykly na pojišťovnu před 12 lety opravdu nebyly úplně standard.\nPrvních 6000 u nás byl doplatek za léky, ICSI nebylo (oplodnilo se všecko). U druhých 6000 jsme naopak měli léky zcela na pojišťovnu (to už teď nejde), ale zkusili jsme ICSI. U té nuly šlo na pojišťovnu komplet všecko. Neměli jsme nic k mražení, nebyla prodloužená kultivace. Proto píšu, že bez udání souvislostí je hodně vysoká nebo hodně nízká částka nic neříkající. Může to být pár, co nepotřebuje nadstandardního nic, má základní léky a stojí to „pár korun“. Nebo někdo, kdo si připlácí za léky, nestačí mu jich to základní dotované množství, musí mít hodně nadstandardních úkonů, má co k vitrifikaci… a 50 litrů jen to fikne. Když se k tomu pak připočítají případné KETy, už to lítá.\nJinak oproti stavu před 12 lety jsou dnes doplatky vyšší. Jednak pojišťovna hradí nižší částku za léky, žádné nejsou hrazené zcela, tehdy byly. A hlavně je dneska spousta metod, o kterých jsme si mohli jenom nechat zdát - PICSI a další „lepší“ metody na výběr a zavádění spermií, monitoring embryí, vitrifikace, která je sice o hodně lepší, než dříve užívaná kryokonzervace, ale taky stojí podstatně více.\nPojišťovna tyto pokusy hradí do 38 let, od 39 let už to nehradí a mělo by to platit podle mě pro všechny kliniky.\nNás čeká příští měsíc 6 IVF a finančně fakt náročný už od 4IVF jsme jako samoplatci, protože první IVF byl transfer dvou embryjek. My už jsme v tom jak za lepší nové auto, ale to se nedá přepočítávat a musí to člověk obětovat. Nemůže těch peněz člověk litovat, buď to miminko chce nebo ne. Myslím si že třeba v mém případě kdy už mi je 37let není o čem přemýšlet, jdeme do toho\nZdravím, já jsem zatím nic neplatila, ale příští rok mi bude 39 let, tak je to dobré vědět, díky\nJaké máte prosím zkušenosti a kolikrát jste už IVF podstoupily?


Alarm für Cobra 11 :: Zobrazit téma - Bojová zástava\nZaslal: 26.2.2008 18:00\nVolně nenavazuje na absolutně nic krom rolniček (aehm, ne těch mutantských), dopravního značení a nepříjemného incidentu s odporně přítulnou šálou.\nStars of the show: Frank Traber, Susanna von Landitzová\nTechnická poznámka: Při psaní této povídky neumrzl žádný policista.\nZa okny se tiše snášely sněhové vločky, pokaždé sem tam jedna, někdy v párech, které se na zemi připojovaly ke svým souputnicím ve vysokých závějích. Ze střechy služebny dálniční policie Kolín nad Rýnem se klenuly dlouhé rampouchy, ve kterých se pozoruhodně lámalo denní světlo a malovalo po stěně poutavé obrazce.\nFrank Traber toužebně vyhlížel z kanceláře, místo aby si všímal hromádky papírů, které se mu válely nevzhledně na stole.\nSusanna ho chvíli zkoumavě pozorovala. „Pozor, utíká ti hlášení!“ pokusila se ho vzpružit. Bez efektu.\n„Moc vtipný,“ zabručel Frank, ale jinak se ani nehnul.\n„Ale no tak Trabere, jsou i jiné kratochvíle, než pokoušet se proplížit se mi nenápadně ke stolu.“ Odmlčela se. „Stejně pořád nechápu, jak může Hotteho s Dietrem pořád bavit věšet mi jmelí nad židli.“\n„Rok co rok jim řikám, aby to dali vejš a pořádně přivázali.“\n„A já rok co rok říkám tobě: Na smeták jsou všechny uzly krátké.“\nKomisař se na blondýnku kysele zašklebil. „Tak si pro mě za mě klidně uschni.“\n„Franku, to se říká o pomlázce.“\n„To máš fuk.“\nSusanna si parťáka, respektive jeho nerudný výraz, s úsměškěm prohlížela a pak si povzdechla. „Víš co, stejně teď nevypíšeš ani žádanku o dovolenou a polední pauzu máme za chvíli, tak půjdem něco zakousnout, co ty na to?“\nFrank se okamžitě rozsvítil víc, než vánoční žárovičky rozvěšené po stanici a vyskočil ze židle. Popadl bundu a vyběhl napřed.\nKomisařka měla co dělat, aby se nezačala smát. „Budu to brát jako souhlas,“ poznamenala si sama k sobě a oblékla si kabát. Kolem krku si omotala svou supr-šálu, což byl kus pleteného oděvu dlouhý dost i na to, aby se na něm tři s přehledem oběsili a ještě zbylo místo.\nTraber už netrpělivě čekal venku a mžoural do kalného poledního slunce, zachumlaný v chlupatém límci své bundy až po uši. Když zaslechl kroky, otočil se. Vzápětí se naprosto pitomě zašklebil, aby nevyprskl.\n„Co je?“ zeptala se ho parťačka nechápavě.\n„To trpíš nedostatkem zimního oblečení, nebo proč sis na sebe namotala dopravní značku?“ ukázal Frank na šálu se vzorem nápadně připomínajícím ten druh značení, který řidiče upozorňuje na stupeň zákruty v zatáčkách, a kterážto by svým zeleno-červeno-bílým zbarvením mohla skvěle fungovat jako vestfálská bojová zástava.\nVzápětí komisaři však doslova zmrzl úsměv, když ho do krku zasáhla solidně připravená sněhová koule. „Heeeej!“ prskl a vytřepával sníh zpoza límce. Susanna si zatím hnětla další studený projektil.\nFrank jí v tom hodlal samozřejmě zabránit (po dalším přesném zásahu opravdu nijak netoužil) a tak po ní skočil ve snaze vyrvat jí sníh z rukou. Nepočítal ovšem s tím, že mu blondýnka vidí až do žaludku a na tenhle tah je tak předem dobře připravená. Stačilo jí kousek uhnout a podrazit mu nohy.\nTraber se tak ani nenadál, jak se najednou octl pohřbený v závěji, natož aby pochopil, jak se Susanně povedlo její vlastní vahou pojistit, aby zůstal tam, kde byl. Popadla ho za límec a zlomyslně se ušklíbla.\n„Tak, pane kolego…kam to chcete? Za košili nebo do úsměvu, hm?“ zeptala se a zálibně si prohlížela vlastní sněhový výtvor.\nFrank se pokoušel vytvořit mezi sebou a koulí (dlužno říct, že pořádně tvrdou koulí) co největší vzdálenost, ale nebyl schopný se hnout o víc než píď. Snažil se tak alespoň odtlačit ruku, co ji držela, někam do bezpečné zóny.\nAni jeden z adeptů na sněhuláka roku neměl ponětí o tom, že jejich počínání zpozorovalo osazenstvo služebny a teď se královsky baví. Tom neodolal a otevřel okno. Vytopené pracoviště okamžitě prostoupil prosincový chlad.\n„Teda, vy naše sněhový hrdličky! Tohle bychom do vás neřekli! Vždyť jsou tu lidi!“ houkl na ně. Následně málem vypadl z okna ven, když ho Susanna zasáhla přímo mezi oči střelou, kterou původně určila pro svého parťáka. Netrvalo dlouho a na sklo vedle se rozprskla další koule, tentokrát vržená Frankem. Oba dva se zvedali ze závěje, ve tváři vepsanou vraždu. Tom už-už viděl další bílo před očima, když ho Semir a Hotte vtáhli zpět dovnitř. Na skle přistály další dvě koule, přesně v místech, kde se před chvílí nacházel dálniční komisař, a jejich úlomky se rozletěly po služebně.\n„Dostal’s to zle, parťáku?“ pochichtával se jeho malý kolega.\nKranich si setřel tající sníh z tváří. „Strašlivě! Umírám, pomsti mě, Semire!“ odpověděl teatrálně, čímž spustil další vlnu smíchu uvnitř služebny.\n„Ani mě nehne, my Turci jsme strašně zimomřiví!“ odmítl hned dotyčný.\n„Fajn, hrdino, jdu se pomstít sám,“ zabručel Tom a vyrazil na trestnou výpravu. Celá stanice se poslušně jako stádečko ovcí vydala za ním. Venku však nebyl nikdo.\n„Kam se zase poděli?“ nadhodil mstitel sám sobě.\n„No, možná poznali, že hněv komisaře Kranicha zabíjí, tak předčasně vyklidili pole. Ale praveděpodobnější je, že prostě odrazili na polední pauzu,“ sesumíroval Semir ironicky.\nZklamané komando se tak vrátilo zpět na služebnu bez úspěchu. Sotva však vstoupili do prostoru kanceláře, ztuhli. Kobra 12 se totiž podle vplazila dovnitř otevřeným oknem a teď tam oba stáli jako démoni pomsty, triumfální výrazy ve tváři a zásobu sněhových koulí v náručí.\nOsazenstvo dálniční se ani nestačilo vzpamatovat a už padly první oběti. Voglerová a Gerkhan schytali oba po jedné ráně do hrudníku, Tom si dal repete v ochutnávce letošní sněhové nadílky a Herzberger se neúspěšně pokoušel schovat za Bonratha, ale byl zasažen přímo mezi lopatky. Křížová palba neustávala, spíš naopak nabývala na intenzitě. Spíš než útulné pracoviště připomínala stanice během pár chvil skoro až apokalyptickou vizi další doby ledové.\n„Co je tu zase za nepořádek!?“ ozval se náhle jim dobře známý, a v tuto chvíli nesmírně nevítaný hlas.\nV tu chvíli veškerá aktivita zaměřená na demolici dálničního oddělení ustala jako když střelí. Provinilci se snažili být neviditelní a zbytek se snažil splynout se zdmi, případně s nábytkem. Všichni do jednoho na místě dostali kartáč a byli i se svými telecími léty vyhozeni před služebnu, kde se rozhořela ta pravá mela.\nEngelhardtová celé hlučné klubko svých podřízených pozorovala a nakonec zavrtěla hlavou. 'Dá se vůbec věřit tomu, že jsou úředně dospělí?' povzdechla si v duchu. Pak to hodila za hlavu a šla údernému komandu von Landitzová-Traber-Kreutzberg oplatit sníh nasypaný za blůzou.\nCelému divadlu mlčky přihlížela na hromosvodu zachycená Susannina barevná šála. Rozverně se třepotala ve větru jako válečný prapor hned vedle stejně barevného erbu Porýní. Z otevřených dveří stanice se ozýval tichý zpěv. „Sláva, už je sníh…“\nZaslal: 26.2.2008 19:04\njako malí, jako malí........ : )\nmilé, hezké, příjemné\nzvláště v těchto téměř letních dnech\nZaslal: 27.2.2008 9:20\nVíš co se říká: proč jak, když... xD\nJinak, děkuji, i když v těchto letních dnech jsem to tedy nepsal (je to staré tak rok a kousek). V těchto letních dnech bych je poslal leda tak k moři -_-\nZaslal: 29.2.2008 20:01\nMoc skvělá povídečka!!!! Hele, nemohl bys sem taky přidat tu povídku "Případ pro dentistu"? Ta byla naprosto úžasná!!!! Díky moc!!!!\nZaslal: 29.2.2008 22:44\nDentistu taky plánuju, ale hodlám si ji znovu pročíst, odplevelit, přidat pokračování a nahodit\nZaslal: 1.3.2008 10:27\nEldíku, vítej zpátky!!!! Juchů, Dentista opět na scéně! No tak to se těším! Zase na skvělé hlášky, Sus a Frka v tévm podání! A taky na nějaké nové povídky! Tak snad budeš pilný a něco dotlačíš!


Referent/ka zahraničního obchodu - Dogtrace - elektronické výcvikové obojky a pomůcky pro psy\nMísto pracoviště: Dvorská 605, Lanškroun\nReferent/ka zahraničního obchodu komplexně zajišťuje dílčí a podpůrné činnosti v obchodním úseku.\nPříprava podkladů pro přípravu obchodních smluv.\nÚčast na tuzemských i zahraničních výstavách.\nPosuzování nabídek nového zboží a služeb a zpracování návrhů.\nznalost angličtiny, slovem i písmem (podmínkou)\nkomunikační, organizační a tvůrčí schopnosti\nznalost INTRASTAT (výhodou)\npráci v moderním pracovním prostředí a mladém kolektivu\npráci ve stabilní a ekonomicky silné společnosti\nElektrikář Referent/ka zahraničního obchodu Operátor/ka výroby


Jak udělat hmyzí hotel, sídliště nebo město - archbla.cz\nJak udělat hmyzí hotel, sídliště nebo město\nZveřejněno před 4 roky\t od Mirka Veselá\t301 Komentáře0\nVlastně by stačilo ponechat malou část zahrady neudržovanou, ale lidská potřeba tvořit a organizovat z toho udělala dekorativní doplněk zahrady. Hmyzí hotely vznikly na ochranu hmyzu u dokonale vysekaných, uklizených a chemicky ošetřovaných zahrad, v takovém prostředí hmyz nemůže přežít a zajistit opylení rostlin. Nejsou přesné kategorie, jak má vypadat broukoviště, hotel nebo sídliště, je jen na majiteli zahrady, co chce udělat pro své včely samotářky, slunéčka sedmitečná, vosíky, čalounice, zlatoočky, škvory, drvodělky nebo pískorypky.\nhmyzí hotel © archbla.cz\nÚplně novou kategorií je hmyzí město. Sochař P. Karous tak nazval svůj objekt v Třešňovce pod Jiráskovou čtvrtí v pražském Braníku, který vznikl obložením uschlého stromu zbytky dřeva. Brouky chtěl autor zaujmout vyšším komfortem přezimování se slaměnou vycpávkou, ostatní kolemjdoucí zase výrazným nátěrem, možností nahlédnout dvířky do hmyzího města a otázkou, jestli to naše stavby nepřehání s pravým úhlem.\nhmyzí město, Braník 2015 © archbla.cz\nART A STAVBA detaily pro zahradu zahradní stavby\tSdílet:\nJak svépomocí udělat skleník ze starých dveří\nJak udělat sokl z říčních kamenů\nKamenný obklad, technologický postup podle nálady\nJak namalovat kočku na fasádu domu\nVenkovská fasáda, Joan Miró\nJak udělat hodně barevnou fasádu


Mimopstruhové revíry :\nK revíru patří tůně o výměře 0,7 ha: Červenopoříčská, Švihovská, Pod hrádkem, Dolanská, Svrčovská, Husinská, Matějova - RMV\nK revíru patří tůně o výměře 1,2 ha: Šmidrkalova tůň nad Lázněmi, Příhodova tůň v Beňovech, Valentova tůň v Poborovicích, Wienerova tůň v Poborovicích, Rohozeňská tůň a zatopené lomy v k.ú. Klatovy o celkové ploše 1,8 ha. - RMV\nDo revíru patří nádrže :\nSadský – Strážov 0,1 ha\nLukavice - Lukavice 0,1 ha\nTOČNICKÝ POTOK 1\nPřítok Úhlavy. Od ústí do Úhlavy (ř. km 50,7) až k pramenům včetně Předslavského potoka (ř. km 5,8) a všech přítoků. Od vtoku do Vícenického rybníka (ř. km 4,2) až k pramenům se všemi přítoky je potok chovný – sportovní rybolov zakázán.\nPřítok Radbuzy. Od jezu v Dolní Lhotě (ř.km 70,9) až k velkému jezu pod Bystřicí (jez u počátku Hartlova Mlýna – ř. km 85,6 ). Přítoky Granádka a Janovický náhon jsou chovné – sportovní rybolov zakázán. Do revíru nepatří Chodská Úhlava (ř. km 83,9), Andělice a Jelenka (ř. km 75,9).\nPřítok Vltavy. Od ústí Úhlavy v Janovicích nad Úhl. (ř.km 75,9) až k soutoku Strážovského a Měštického potoka (ř.km 5,3). Přítoky Jelenky Strážovský a Měštický potok jsou chovné – sportovní rybolov zakázán. Lov ryb na mrtvou rybku je povolen.\nPřítok Úhlavy. Od vtoku do Úhlavy v Dolanech (ř.km 56,3) až k pramenům. Část revíru od mostu u Vílova (Rudoltice – Vílov – Poleň) – tabule hranic okresu Domažlice – Klatovy (ř.km 10,8) až k pramenům se všemi přítoky je chovná – sportovní rybolov zakázán. Lov ryb na mrtvou rybku je povolen.


Volný pád (1992) - Popis / Obsah - FDb.cz\nVoľný pád (SK)\n„Všichni ve městě mu vyhlásili válku. A tak začal bojovat.“\nPopis / Obsah / Info k filmu Volný pád\nJe 12. června 1991 a v nesnesitelném horku uvízly v dopravní zácpě uprostřed Los Angeles desítky řidičů. Nervozita a napětí houstnou, až jednomu z nich povolí nervy. William Foster vystoupí z vozu a se slovy ?jdu domů!?, se vydá na cestu, z níž, jak se později ukáže, není návratu. Když mu arogantní prodavač odmítne rozměnit na telefon, mění se osobní vzpoura muže v pomstu. Pomstu světu, městu, společnosti, lidem. Baseballovou pálku, jeho první zbraň, postupně nahradí nože, brokovnice, samopal a bazuka. Jeho cesta je stále destruktivnější, zůstávají za ním trosky a později i mrtví. A přesto ho po celou dobu chápeme, protože dělá to, co bychom často nejraději udělali sami. Po stopách tragického hrdiny se vydává policista Prendergast, který má právě odejít do výslužby. Odhalí jeho totožnost a zjistí, že byl před pár týdny bezohledně vyhozen z práce. Přišel o rodinu a je stejně tak útočníkem, jako obětí. Přestože detektiv chápe, co se odehrává ve Fosterově nitru, je přesvědčen, že musí dostát své povinnosti a zastavit ho, dřív než situaci ještě více zhorší.\nZa rozpáleného dne opouští William (Michael Douglass) svůj automobil v dopravní zácpě a vydává se na dlouhou cestu domů ke své ženě a dceři. I když má vzhledem ke své výbušné povaze zakázáno se jim přiblížit, nebere na to ohled; dnes má přece jeho dcera narozeniny a on jí musí dát dárek.\nNa cestě naráží na lidi různých věkových vrstev, národností i sociálních postavení. Protože všichni stojí proti němu a s nikým se nedá rozumně vyjít, rozhodne se vzít spravedlnost do svých rukou. Všechno to začíná u korejského obchodníka, který mu odmítá rozměnit na telefon a vytáhne na něj basebolovou pálku, pak ho individua z místního gangu vydírají a pokusí se ho zabít. A nemilá setkání pokračují. Vrcholem je scéna v MacDonaldu, kde hlavnímu hrdinovi odmítají vydat snídani, protože ji přestali vydávat před třemi minutami. Jenže to už William ztrácí pojem o přijatelných mezích a neváhá se bránit i za pomoci zbraní...\nNa stopě nového "správce pořádku" je policista Prendergast, který má těsně před penzí. Jak se zdá, právě on je jediný, kdo Williamovo řádění může zastavit.\nŽe se nakonec oba musí utkat v tváří v tvář je více než jasné.\nHlavní hrdina William D-fens Foster (Michael Douglas )nevydrží čekání v dopravní zácpě a dlouho nahromaděný stres zapříčiní, že se rozhodne vypořádat se se vším, na co narazí na své cestě domů. Postupně čelí řadě běžných událostí, ke kterým ovšem zaujímá radikální postoj a řeší je přesně tak, jak to mnoho naštvaných lidí před ním řešit chtělo. Arogance, kriminalita a stupidita lidí se stávají terčem, na kterém si vybíjí svou frustraci.\nNa stopu se mu dostává detektiv Prendergast (Robert Duvall ), policista, který hodlá odejít do důchodu a který kvůli své ženě tráví svou práci papírováním v kanceláři. V řadě zdánlivě nesouvisejících incidentů je totiž systém, který vede jedním směrem...\nVolný pád se inspiroval skutečnými událostmi, kdy jednomu řidiči v autě z horka přeskočilo, vytáhl brokovnici a zabil 4 lidi v autech za ním...a pak se vydal domů...\nFilmový obraz současné Ameriky má mnoho variací. Ta, již nabízí režisér Joel Schumacher ve snímku Volný pád, je nevšední a výjimečná. Zachycuje konec dramatu obyčejného muže, který neunesl civilizační stres. Děj se odehrává v průběhu několika hodin za horkého červnového dne v Los Angeles. Protagonista hořkého příběhu, typický příslušník střední vrstvy, podlehne velkému tlaku velkých i drobných nepříjemností, a jakoby v sebeobraně začne terorizovat okolí. Upne se jen k jednomu cíli: chci se dostat "domů", k bývalé ženě a dcerce, slavící ten den narozeniny. Na cestě odstraňuje vše, co mu podle jeho přesvědčení brání v dosažení "nepochybného práva". Nevnímá, že za sebou nechává strach, děs, raněné i mrtvé. Jediný, kdo se mu dokáže na poslední chvíli postavit, je jiný "průměrný" Američan, detektiv Prendergast, přesně chápající jeho pohnutky.


Investice do bitcoinů není zodpovědnosti úřadů, ale zodpovědností jedince: varuje Lars Rohde · Byznys · Youradio News\n18. 12. 2017\t· Redakce\t· Byznys · Bitcoin\t· Hlavní zprávy z byznysu\t· investice\t· Lars Rohde\t· kryptoměny\nGuvernér dánské centrální banky Lars Rohde varoval před investicemi do digitální měny bitcoin. Zájemce o tuto kryptoměnu rovněž varuje před tím, že pokud jejich investice dopadne špatně, tak si nemají stěžovat úřadům. Bitcoiny jsou nejznámější digitální měnou a jejich hodnota v letošním roce zažívá prudký růst. Na veřejnosti se tak objevují obavy spojené s cenovou bublinou a budoucím propadem hodnoty.\nCena bitcoinu se na internetové burze Bitstamp v pondělí odpoledne pohybovala kolem 19 000 dolarů (414 000 Kč). Na začátku letošního roku přitom jeden bitcoin stál méně než 1000 dolarů. Bitcoin vznikl v roce 2009 jako alternativa oficiálních měn a během let se prosadil jako přední světová kybernetická měna.


Juliina Střední Amerika: Temazcal - rituální sauna\nTemazcal - rituální sauna\nDostala jsem pozvání do temazcalu - mexické rituální očistné sauny. Tentokrát byla organizována pouze pro ženy, ale jinak je smíšená. V temazcalu jsem byla podruhé. První zkušenost z 5. září 2009 byla velmi silný zážitek. Chtěla jsem si nechat myšlenky trochu uležet, než jsem psala příspěvek, ale spoustu jsem toho mezitím zapomněla. Navíc jsem byla v Mexiku teprve krátce a jen málu z toho, co se říkalo, jsem rozuměla. Proto jsem si to chtěla zopakovat. Ale nakonec tento příspěvek opět píšu dodatečně. Zkrátka a dobře je těžké popsat tento spirituální zážitek do hloubky. To se musí zažít, mohu jen popsat jak to probíhalo.\nTak nejprve mě překvapily moje kamarádky. Pozvání do sauny jsem přijímala od lektorky nošení dětí s šátcích a měla to být oslava jejích narozenin. Těšila jsem se na známé. Den před akcí jsem zjistila, že jsem se jí vlastně ozvala jen já se zájmem o saunu. Chtěla jsem ji překvapit, aby nebyla smutná, a oslovila jsem další ženy z nosící skupiny. Nejen že nevěděly, o co jde. Do sauny by možná i šly, ale jak jsem napsala "rituální", bylo jejich stanovisko jasně záporné. Myslela jsem si, že je to něco mexického, tradičního, a že to tedy patří k základnímu povědomí o Mexiku. Jenže jsem zapomněla, jak moc náboženská je to země. Většina chodí do kostela a církevní komunita je pro ně daleko víc než nosící komunita. Katolíci to mají striktně zakázáno se k něčemu tak pohanskému přiblížit. Křesťané nejsou tak striktní, ale též to nevyhledávají, aby se neprohřešili. Takže jsem musela uznat, že je to logické, i když mě to překvapilo a nechápu to. Pro mě je uctívání Matky Země - Pacha Mama daleko přívětivější a volnější forma víry než církevní instituce, které mluví jazykem, kterému nerozumím a zdá se mi zastaralý. Takže nakonec jsem šla do sauny jen já, ani oslavenkyně nedorazila. Ale sama jsem tam nebyla. Nebylo nás moc, ale o to to bylo intimnější a nemuseli jsme se mačkat jeden na druhého.\nCelkově tento zážitek nebyl ani zdaleka tak silný, jako minulý. Možná že jsem byla zvídavější a otevřenější nadpřirozenu, když mi bylo kolem dvaceti, než teď, když jsem dospěla a je mi kolem třiceti. Nejsem zvyklá na rituály, takže to pro mě bylo divadlo, při kterém jsem se snažila to ostatním nekazit. Také to ale určitě bylo tím, že temazcal byl velký, nás málo a země vlhká od včerejšího rituálu, takže se to uvnitř tolik nevytopilo. Možná to udělala naše vedoucí rituálu Miri slabší schválně s ohledem na těhotnou účastnici...\nByli jsme v Temazcalu Tatewari v Santiagu. Byla jsem ráda, že jel Luboš se mnou, sama bych se bála vstoupit. Byli jsme tu pochopitelně na čas jako první. Dům se zvenku tváří jako sbírka šrotu, ale za domem je dlouhá zahrada, na jejímž konci stojí temazcal. Pěkně jsme si to tam prohlédli, než Luboš s Vanesou odjeli domů na oběd a spát. Cestička zahradou je upravená, na stromech visí lapače snů a boží oka. Žije tu pár, který pořádá temazcal, nebo jiný rituál, každou sobotu večer, a trvá to dlouho do noci - do rána. Jedí peyote a je jim dobře... Naše akce byla v neděli dopoledne, začátek se protahoval, takže jsme končili až ve dvě odpoledne a do tří jsme si ještě povídaly.\nSejít se v deset, nikam nespěchat, počkat na příhodný čas k zahájení rituálu a všechny opozdilce, tak vypadá začátek. Převlékly jsme se do plavek, šatů, šátků, jak komu v čem bylo pohodlně. Já byla ráda, že jsem měla s sebou dva ručníky, jeden jsem si vzala přes plavky a v temazcalu jsem si na něj sedla, aby mě tolik nestudila vlhká země. Rituál začal v kruhu kolem ohniště. Miri vedoucí rituálu troubila na mušli a postupně jsme pozdravili všechny světové strany a elementy. Poté koloval keramický pohárek s doutnající směsí bylin, v jehož kouři jsme se očistily. Ostatní zpívali a Miri bubnovala. Jediný muž, který se účastnil rituálu byl pán domu Joaquín (Choakín), který pak zůstal venku, aby přihazoval vidlemi horké kameny. Když jsme byly připraveny, vstoupily jsme do temazcalu. Každá ve dveřích poklekla, poklonila se a řekla něco ve smyslu jako: "Vstupuji s díky všem mým blízkým/příbuzným!." Po každém důležitém přednesu pak všichni po celý čas rituálu místo Amen říkali Ometeot nebo Ahí.\nohniště, kde se nahřívají lávové kameny, temazcal v pozadí\nRozesadily jsme se po obvodu, podle toho, na kolik se která cítila si sedla blíže nebo dále od ohně. Vznikly dvě řady, myslím, že těm vzadu musela být pěkná zima. Joaquín vidlemi podal první lávové kameny, kterým se říkalo Abuelitas - babičky, protože je to hodně starý kus země. Miri je přebrala parožím a posunula do jámy uprostřed. Měly jsme 32 kamenů, ve čtyřech dávkách přicházely po osmi. Každou dávku přijal někdo jiný. Miri kameny polívala vodou, takže nám vytvořila parní lázeň. Takto indiáni v poušti provádí očistu tělesnou i duchovní. Rozdaly jsme se hudební nástroje: bubny, chřestítka, píšťalky a celý rituál provázelo zpívání a bubnování.\nČtyři části byly určeny čtyřem etapám života: dětství, dospívání, dospělosti a stáří. Při první etapě nás Miri vyzvala, abychom zavzpomínali na okamžiky štěstí během dětství a postupně jsme se o ně měly podělit. Poté jsme si měli ještě vzpomenout na písničky, které nám rodiče zpívali, když jsme byli malí. O ty už se podělil jen ten, kdo chtěl. Uvědomila jsem si, jak pro mě byly důležité okamžiky strávené s otcem, byly řídké, sváteční, pohodové, překvapivé... dokonce i písničku jsem si vybavila tátovu. Překvapilo mě to, ale vlastně to tak je. Matka se musí nejprve o všechno postarat, zlobí se, když někdo nejí jak by si představovala, je pak unavená, vzniká napětí... a táta vezme děti ven a je s ním legrace. Máma si musí odpočinout, hodit vše za hlavu a stojí jí to víc energie ještě s dětmi blbnout a vymýšlet společné pěkné zážitky. Vidím to sama na sobě. Po konci každé fáze se počítá - asi májsky? už nevím jakým jazykem to bylo. Pak se požádá o otevření dveří. Joaquín je odhrne, pustí vzduch dovnitř a přidá další várku kamenů.\nDalší část patřila dospívání. Nad něčím jsme se opět zamýšleli, ale už nevím, co to bylo. Třetí část - dospělost byla o tom, proč tu jsme, co si přejeme od této návštěvy temazcalu. Většina chtěla být zdravá nebo očištěná. Nejsilnější důvody byly spojeny s mateřstvím. Řekla jsem, že se cítím připravena na další dítě. Vedle mě seděla žena, která už má dvě velké děti, ale znovu se vdala, a druhý den šla na umělé oplodnění, takže řekla, že si chce zahřát dělohu, aby dobře přijala plod. No a ta třetí se připravovala na porod. Na nás tři se pak zaměřily přání ostatních. Čtvrtá část se věnovala stáří, myslely jsme na naše babičky, na naše stáří, ale už jsme se nemusely s ničím svěřovat. Dostaly jsme list aloe vera, který jsme rozlouply, ochutnaly dužinu a dvěma částmi si otřely celé tělo, od obličeje až po genitálie. Použitá kůra se hodila do ohně. Jako bonus někdo přinesl ovesné vločky, takže jsme měly ještě masku na obličej. Pěkně jsme se tím opatlaly.\nPři opuštění temazcalu jsme opět poděkovaly všem svým příbuzným a šla se opláchnout vodou ze sudu, kterou jsme nabíraly miskami. Pojídaly jsme ovoce, popíjely džusy a povídaly si ještě hodinu. Každá byla něčím zajímavá, odlišná...\nNa vrcholu eMe


Sada látek Divoké kvítí - www.ellbyell.cz\n› Látky › Sady látek › Sada látek Divoké kvítí\nSada tří předstřižených bavlněných látek, ze tří různých kolekcí. Pro šití kapsiček, tašek, kabelek, polštářků, na patchwork apod.\nZnačky: Robert Kaufman, Windham, RJR\nKód produktu 042S\nPokud máte zájem o jiné rozměry látek, každou látku lze u nás zakoupit samostatně v metráži.\nMidnight green blossoms\nBavlněné plátno s digitálním potiskem květin. Digitální tisk umožňuje docílení širší...\nBavlněné plátno s decentn í m potiskem, stvořen é pro modern í patchwork a...\nUncorked in dark blue\nBavlněné plátno s potiskem imitujícím vzhled korku. Složení : 100%...


Pitt a Aronofsky loví tygra | MovieZone.cz\nPitt a Aronofsky loví tygra\n17:00 | 12.05.2010\nbrad pittdarren aronofsky\nDvě významná zámořská jména se konečně dočkají první spolupráce?\nTak, že by to vyšlo napotřetí? Brad Pitt a Darren Aronofsky už se spolu pokoušeli pracovat na Fontáně a na dramatu The Fighter, vždycky z toho ale nakonec sešlo. Poprvé dostal Pittovu roli, Hugh Jackman, podruhé herecko-režijní duo nahradili Christian Bale a David O. Russell. Pánové se ale nevzdávají a plánují třetí společný projekt, kterým bude adaptace knihy Johna Vaillanta The Tiger.\nPříběh ochránce zvířat, který musí jedno malé sibiřské městečko ochránit před nebezpečným tygrem, je prý na papíře fascinující hrou na lovce a kořist, i když může být občas nejasné, kdo je kdo. Tenhle napínák, jenž člověka přenese na drsný okraj civilizace, by tak určitě šel přetavit v něco ve stylu zalidněnějšího Jeremiaha Johnsona se zákeřnou šelmou místo indiánů. A to pánové zřejmě pečlivě plánují, ačkoliv má film ještě pěkný kus k realizaci.\nScénář píše Guillermo Arriaga, který si udělal jméno na trilogii Amores Perros, 21 gramů a Babel Alejandra Iñárritu (v posledním jmenovaném filmu hrál i Pitt), rozdělení ostatních tvůrčích rolí ale není tak úplně jasné. Aronofsky a Pitt budou určitě produkovat, zatím však nebylo potvrzeno, jestli se Pitt ujme hlavní role (ačkoliv je to v plánu) a zda bude Aronofsky režírovat. První z nich musí nejdřív natočit poloprokletý Moneyball a možná i romantiku Important Artifacts, druhý se zas po dostříhání dramatu Black Swan nejspíš vrhne na biografii Jackie o čtyřech dnech v životě manželky J.F Kennedyho. Těch mezi jeho smrtí a pohřbem. Vyhlížíte tyhle projekty, nebo byste pánům raději půjčili na hraní toho tygra?\nX-MacTak ať spolu natočí Robocopa místo Tygra a budeme všici spojení\nMeduzJen ať Aronofsky točí dramata, to mu jde nejlépe. Na Black swan se velmi těším. Ovšem takovým lovem tigra v podání Pitta a Aronofskeho bych určitě podlehl. RoboCopa ať netočí to není jeho parketa .\nIncubusAch jo, co kdyby radši Aronofski konečně udělal novýho RoboCopa?


�ilh�n� - pomohou kontaktn� �o�ky? - Diskuze Omlazen�.cz\nsolnyshko 10. 4. 2011 11:32 Ahojte,u� odmala nos�m br�le. S n�ma m�m o�i kr�sn� rovn�, ale po sund�n� mi jedno oko trochu uj�d�. Operace se mi zd� stra�n� moc n�kladn� a tak bych cht�la alespo� poprv� v �ivot� zkusit chodit bez br�l�, ale abych nevypadala jako *** Mysl�te si, �e je jedno, jestli nos�te br�le nebo �o�ky? Je mo�n�, �e �o�ky ud�laj� stejnou slu�bu a o�i srovnaj� stejn� jako ty br�le? M�te s t�m n�kter�, pros�m, zku�enosti? Je mi 23, a bez br�l� vid�m h�� do d�lky.D�kuji za odpov�di. bucinek07 od 22. 5. 2010\nbucinek07 10. 4. 2011 11:41 Cituji solnyshko: Operace se mi zd� stra�n� moc n�kladn�Nech�pu, jde snad o zdrav� ne?Osobn� bych byla pro operaci, je sp� pot�eba ty o�i upravit po��dn�, pak teprve dola�ovat br�lema a �o�kama ne? M�m ale jen zku�enost s operac� v ran�m v�ku, ne t�eba ve 20. Ale ka�dop�dn� bych na ni �la u� jen z toho d�vodu jak p�e� - aby neuj�d�ly o�i. Te� sem ned�vno vid�la jakejsi profil borce a jeho �vodn� fotka byla s br�lema a jedno oko mu �lo �pln� mimo - nech�pu, �e to nevid� a ned�l� s t�m nic.\nKubacis 10. 4. 2011 11:51 Reaguji na solnyshko: Tak j� m�m opa�n� probl�m, p�ijde mi, �e od t� doby, co nos�m br�le, tak mi za�alo jedno oko m�rn� uj�d�t, ale fakt hodn� m�rn�, nikdo si toho zatim nev�imnul. Taky chci zkusit �o�ky a douf�m, �e to bude v pohod�.\nKubacis 10. 4. 2011 11:53 Reaguji na bucinek07: Prost� ne ka�d� na operaci m�, je t�k� to ch�pat? Holt ne v�echno n�m zaplat� poji��ovna. Kdyby to bylo tak jednoduch�, tak asi v�t�ina "obr�len�ch" naklu�e na operaci.\nsolnyshko 10. 4. 2011 11:56 Cituji Kubacis: Prost� ne ka�d� na operaci m�, je t�k� to ch�pat? Holt ne v�echno n�m zaplat� poji��ovna. Kdyby to bylo tak jednoduch�, tak asi v�t�ina "obr�len�ch" naklu�e na operaci.P�esn� tak, vzhledem k tomu, �e zat�m studuju V�, tak je pro m� takov� vklad nep�edstaviteln�. V br�l�ch, jak jsem psala, m�m o�i kr�sn� rovn� a proto m� zaj�m�, jestli tomu bude tak i v �o�k�ch.\nKubacis 10. 4. 2011 11:59 Je�t� m� napadlo, nenosila jsi jako mal� na zdrav�m oku takovou tu pom�cku? (osazenstvo promine, j� si zaboha nevzpomenu na n�zev) To pak nut� �ilhaj�c� oko "koukat spr�vn�".\nKubacis 10. 4. 2011 12:01 Reaguji na solnyshko: Naprosto t� ch�pu. J� nos�m br�le od 6. t��dy a te� bych taky r�da p�e�la na �o�ky. Asi bude nejlep�� to prokonzultovat s tv�m o�n�m l�ka�em, ten bude v�d�t, jestli ti �o�ky poslou�� stejn� dob�e a �ilh�n� zkoriguj� taky. Kubacis od 14. 7. 2009\nKubacis 10. 4. 2011 12:02 Cituji ze str�nek vasecocky.cz: Kontaktn� �o�ky mohou korigovat �ilh�n�, ale je nutno v�d�t, o jak� typ �ilh�n� se jedn�. Pacient mus� b�t velmi pe�liv� vy�et�en a sledov�n\nsolnyshko 10. 4. 2011 12:02 Cituji bucinek07: Te� sem ned�vno vid�la jakejsi profil borce a jeho �vodn� fotka byla s br�lema a jedno oko mu �lo �pln� mimo - nech�pu, �e to nevid� a ned�l� s t�m nic.Ur�it� to vid�, jen m� t�eba jin� priority (p�ecejen to je chlap a ne v�ichni maj� komplexy z toho, jak vypadaj�). Nev�m. J� osobn� m�m komplex jedin�, kdy� br�le t�eba na koup�ku shod�m a to si t�eba nemysl�m, �e je to �ilh�n� u m� n�jak v�razn� vid�t (ale i tak jde!).M�la jsem kamar�da na st�edn�, a tomu se oko moc po operaci nesrovnalo, ale je fakt, �e p�ed n� to m�l mnohem hor��... a� budu pracovat, tak i na tohle jednou dojde, to v�m, ale te� bohu�el mohu jen sn�t... solnyshko od 26. 3. 2011\nsolnyshko 10. 4. 2011 12:04 Cituji Kubacis: ale je nutno v�d�t, o jak� typ �ilh�n� se jedn�Jej, ono je v�ce druh�? )) na to, �e to m�m odmala jsem teda p�kn� neinformovan�!! D�kuji moc za info.\nKubacis 10. 4. 2011 12:05 a je�t� jedna citace z cocky-online.cz: Dotaz: m�m vrozenou o�n� vadu STRABISMUS (�ilh�n�), m�m korekci pomoc� br�l�. Cht�la jsem se zeptat, zda bych mohla nosit kontaktni �o�ky? Zda by m�li stejnou ��innost jako br�le tj. srovnavat o�i.Odpov��: jestli�e se d� Va�e vrozen� vada (�ilh�n�) korigovat br�lemi, jedn� se pravd�podobn� o akomodativn� typ �ilh�n� a kontaktn� �o�ky se budou chovat stejn� jako br�le, tak�e se domn�v�m, �e kontaktn� �o�ky nosit m�ete. Nav�tivte aplika�n� st�edisko, tam V�m kontaktn� �o�ky naaplikuj�, pop��pad� se pora�te s l�ka�em, kter� se strabismem zab�v�.\nsolnyshko 10. 4. 2011 12:09 Cituji Monus: Mo�n� blb� vid�m, ale rad�ji blb� ne� v�bec. Jn, Cituji Kubacis: Je�t� m� napadlo, nenosila jsi jako mal� na zdrav�m oku takovou tu pom�cku? (osazenstvo promine, j� si zaboha nevzpomenu na n�zev) To pak nut� �ilhaj�c� oko "koukat spr�vn�".Jj, nosila, pro�?\nKubacis 10. 4. 2011 12:11 Reaguji na solnyshko: A nepomohlo? Nebo to aspo� tro�ku srovnalo? Asi bych to fakt rad�ji prokonzultovala s l�ka�em, ale pokud to m� vrozen�, tak evidentn� �ance je. solnyshko od 26. 3. 2011\nsolnyshko 10. 4. 2011 12:11 Cituji Monus: K t�matu - taky by m� zaj�malo jestli �ilh�n� odstran� �o�ky, zd� se mi to nesmysln�, ale stejn� tak mi to p�ijde zvl�tn� �e to sprav� br�le, tak�e kdov�...No pr�v�. Kdy� ty br�le to ukoriguj�, tak nev�m, pro� by �o�ky nem�ly. N�kde jsem sly�ela, �e se do 15let �o�ky moc nedoporu�uj�, jeliko� se to oko a ten sval je�t� n�jak "upravuj�" �i co, ale mysl�m si, �e u m� u� n�jak� v�razn� zm�na nenastane. Pouze tedy hl�dat zrak.\nsolnyshko 10. 4. 2011 12:16 Cituji Kubacis: Odpov��: jestli�e se d� Va�e vrozen� vada (�ilh�n�) korigovat br�lemi, jedn� se pravd�podobn� o akomodativn� typ �ilh�n� a kontaktn� �o�ky se budou chovat stejn� jako br�le, tak�e se domn�v�m, �e kontaktn� �o�ky nosit m�ete.To by bylo skv�l�! Nav�c ceny �o�ek nejsou zase tak stra�n�, ty bych si mohla dovolit- narozd�l od operace... Jinak ta pom�cka na oko- okluzor nebo tak n�jak... jj, mysl�m, �e to pomohlo, jinak bych je�t� dneska vypadala jako *** i v t�ch br�l�ch asi Je n�s u� 124 265, co odeb�r�me newsletter Omlazen�. P�idejte se k n�m!


Premiéra: Čtvrtek 11. 10. 2012 na ČT2\n00:00:12Přejeme vám hezkých 52 minut s Artmixem,\n00:00:14který vás každý měsíc provází světem vizuálního umění.\n00:00:18V našem říjnovém vydání uvidíte výstavu Stanislava Kolíbala,\n00:00:21kterou uvádí Jízdárna Pražského hradu...\n00:00:26Zasmějete se v Domě umění města Brna,\n00:00:28kde je k vidění největší přehlídka českého comicsu,\n00:00:31a to od roku 1922 až do současnosti...\n00:00:35S historikem architektury Rostislavem Šváchou\n00:00:37se podíváme na nejlepší architektonické stavby,\n00:00:40které od 16. století po dnešek\n00:00:43sloužily sportu a tělesné výchově...\n00:00:47Naše pozvánka míří tentokrát do Ostravy.\n00:00:50V multifunkční hale Gong je vystaven\n00:00:51unikátní obraz Zavraždění svatého Václava...\n00:00:57A nakonec vás čeká portrét umělce, který patří k významným tvůrcům,\n00:01:00jenž vstupovali na českou výtvarnou scénu v polovině 90. let.\n00:01:04A sice umělce, pedagoga, kurátora a letce Milana Saláka.\n00:01:23Až do 6. ledna se koná v Jízdárně Pražského hradu\n00:01:26výstava Stanislava Kolíbala. Umělce,\n00:01:28který patří k předním osobnostem českého umění\n00:01:31druhé poloviny 20. století.\n00:01:33Expozice, která je jeho autorským konceptem,\n00:01:36ukazuje pohled na umělcův svět, v němž vládne\n00:01:38geometrie a abstrakce, vnímaná v širších otázkách\n00:01:41lidské existence a smyslu života.\n00:01:46Kolíbal návštěvníka provází hlavními etapami své tvorby.\n00:01:51Výstava začíná rekonstrukcí modelu zdi\n00:01:53ze soutěže pro budovu našeho velvyslanectví v Brazílii\n00:01:55z roku 1963. Je to začátek jeho abstraktní tvorby.\n00:02:02Já jsem pokládal tu spolupráci s architekty\n00:02:06nikoliv jako výraz své soukromé aktivity,\n00:02:12ale aby to souviselo s nějakým mým volným uměním.\n00:02:18Já jsem to pokládal jak službu té architektuře.\n00:02:23Ne aby to byly dva různé výrazy, jo?\n00:02:27Výraz architekta a výraz nějakého výtvarníka.\n00:02:31Nýbrž aby se to propojilo! A dokonce v té chvíli\n00:02:35jsem viděl i jakousi fantastickou příležitost,\n00:02:40že se touto cestou mohu brát!\n00:02:44Protože se předtím uzavřelo mé figurální období,\n00:02:48kdy jsem se pokoušel modelovat, odlévat.\n00:02:53Námětem mi ještě byla lidská postava, i když velmi stylizovaná,\n00:02:59což je vidět na té rekonstruované výstavě,\n00:03:03která se odehrála v Nové síni ve Voršilské ulici roku 67.\n00:03:11Já jsem tu geometrii nechápal z dekorativních důvodů.\n00:03:17Mně se ta geometrie stala jazykem pro vyjadřování určitých myšlenek.\n00:03:24Když tady vidíme třeba tento reliéf z roku 63\n00:03:28a tuto plastiku z roku 64, tak tady vidíme tu spojitost.\n00:03:36Já jsem to tehdy nazval takovým zvláštním slovem LABIL,\n00:03:40čímž jsem reagoval na názvy některých děl Alexandra Caldera.\n00:03:48On chápal sochu jako mobil, jako objekt,\n00:03:53který se třeba pohybuje. Proto jsem já\n00:03:57nazval tuto sochu LABIL, protože tady vidíme\n00:04:01jakousi zdánlivou stabilitu, že ty polokoule drží pohromadě,\n00:04:08ale stačilo by, aby se jedna z nich pohnula\n00:04:12a zřítí se všechno!\n00:04:14A v tom jsem najednou viděl obraz toho bytí.\n00:04:33Tato plastika PRŮSVITNÁ TÍHA, jak jsem ji nazval,\n00:04:37je celá z tahokou, aby se odlehčila, aby nebyla tak těžká,\n00:04:41protože mi nejde o tíhu plastiky, ale o tu obrysovost,\n00:04:49o tu kresebnost v plastice\n00:04:53a nikoliv o tu objemovou problematiku.\n00:04:56Takže toto patří do té řady takzvaných staveb.\n00:05:02Když jsem stavěl jednu tu stavbu v muzeu města Paříže v roce 92,\n00:05:08tak za mnou přišla jedna dáma, která pracovala v tom muzeu\n00:05:13a říká: "Víte, že teprve teď vím,\n00:05:19co jste vlastně chtěl udělat?" HOVOŘÍ FRANCOUZSKY\n00:05:28"Vaše socha je vlastně prostá kresba."\n00:05:36Mně se v té chvíli zdálo, a dodnes opakuji ten výrok\n00:05:40jako nejbližší vyjádření toho, co se vlastně odehrálo\n00:05:47v mém životě, že jsem kresbu převedl do prostoru,\n00:05:54ale v tom prostoru jsem vlastně pořád vyhledával\n00:05:58buď průsečíky hran, nebo shody těch hran tak,\n00:06:05aby vlastně jedna stěna vpředu se kryla s druhou stěnou vzadu\n00:06:12natolik, že prostor mezi nimi mizí!\n00:06:28Já si myslím, že nejdůležitější období,\n00:06:34ve kterém jsem dílo a prostor začal spojovat\n00:06:39bylo to období normalizace, kdy jsem měl vesměs\n00:06:44zákaz dělat výstavy a tudíž to všechno,\n00:06:49co jsem já mohl dělat byl jenom můj ateliér,\n00:06:56který se vlastně proměnil v moji galerii.\n00:07:00A v tom ateliéru jsem najednou začal i podlahu a stěny\n00:07:05chápat jako součást svého díla.\n00:07:12Třeba dejme tomu - pravidlo proměnlivosti.\n00:07:15Tady leží deska, prostě nějaké prkno na zemi,\n00:07:19opřen je ještě další čtverec, který jsem možná někde našel,\n00:07:27a do kterého jsem vyřezal obdélník.\n00:07:31Ten obdélník je neúplný, zatímco jiný obdélník\n00:07:35je nakreslený na této desce, na této základně,\n00:07:38který jakoby byl právě zdevastován a zničen a je po něm.\n00:07:44A někde jinde na té zdi je další obdélník.\n00:07:51A k němu vedou ty počáteční body A, B.\n00:07:57Tam a tam. A vlastně je to proces.\n00:08:01Je to obraz nějakého časového vývoje.\n00:08:08Byly tam zcela nové prvky. Opustil jsem tu čistotu té bílé,\n00:08:13kterou jsem měl tolik rád, protože jsem pocházel z Ostravska\n00:08:18z velmi chudých poměrů a pro mě podívat se\n00:08:22do bílého stropu byl vlastně obraz té krásy,\n00:08:26která byla opakem skutečnosti, ve které jsem žil.\n00:08:32Proto jsem si tolik tu bílou oblíbil a obdivoval.\n00:08:39Proto jsem měl rád i sádru, protože byla bílá.\n00:08:43Ale když došlo k normalizaci, tak najednou v těch 70. letech\n00:08:49jsem ten obdiv ne ztratil, ale nahradil ho\n00:08:54trochu i jinými materiály. Najednou se tam objevují\n00:08:58nejen provázky a nitě, které jsem začal používat jako kresbu,\n00:09:04ale najednou se tam objevují jakési barvy materiálu -\n00:09:09hnědě, rezavá nebo nějaký vyhozený prkna z beden.\n00:09:18Najednou ta všednost toho mého mládí,\n00:09:22tím, jak jsme žili mezi těmi nej nejobyčejnějšími věcmi,\n00:09:27tak jsem se najednou k nim vrátil.\n00:09:36Vidíme tady na té rekonstruované výstavě,\n00:09:39která se odehrála v Nové síni ve Voršilské ulici roku 67\n00:09:43nejenom geometrickou plastiku křídla\n00:09:47z období brazilské soutěže, ale i porušování té hmoty\n00:09:54ve formě třeba takové SOCHY PRO VÍTR,\n00:09:58nebo v rozpolcení těch dvou polokoulí na dvě a tak dále.\n00:10:03Ale tehdy už tento stůl byl jak ve Voršilské ulici,\n00:10:09tak byl v muzeu v Americe, protože jsem byl vybrán\n00:10:14s Karlem Malichem na výstavu sochařství dvaceti národů.\n00:10:22A přesto ještě v té době neměla Národní galerie\n00:10:25jedinou plastiku ve svém majetku.\n00:10:30Ale už jsou tady ty náměty toho času, víte?\n00:10:37Proč dělat něco, co už není? V tom je ta moje,\n00:10:45možná třeba sentimentalita s tím chátráním, míjením a zanikáním.\n00:10:53Nebo tady ta hostinka. Sklenička, vajíčko...\n00:10:57Něco, co bychom mohli sníst nebo z čeho bychom se mohli napít\n00:11:02se najednou sune, sune a padá.\n00:11:06Je to jenom jiná forma toho pádu, který vidíme za námi.\n00:11:23Zde je naopak jakýsi výsledek toho obratu,\n00:11:28že jsem najednou opustil myšlenku toho času\n00:11:35a začal se zabývat hledáním řádu!\n00:11:41Toto je vlastně jakýsi závěr této cesty.\n00:11:47A to je vlastně - závěr mého života.\n00:12:13Do brněnského Domu umění jsme zavítali\n00:12:15na výstavu českého comicsu.\n00:12:17Jmenuje se Signály z neznáma a je členěna tématicky tak,\n00:12:19aby pokryla téměř století média, které každý zná,\n00:12:22ale málokdo o něm ví víc.\n00:12:25Výstava nabízí pohled na český comics z různých stran,\n00:12:27od původní prvorepublikové tvorby až po generaci nula,\n00:12:30tedy nový začátek původního českého comicsu.\n00:12:35Nějaké ranné formy jsou tady od poloviny 19. století.\n00:12:38A jeden z důvodů, proč jsme tady tu výstavu dělali\n00:12:42bylo ukázat, že tady opravdu existuje kontinuita\n00:12:44vlivové linie a že to není něco importovaného.\n00:12:47I když bylo několik období, třeba po roce 48\n00:12:49nebo v době normalizace, kdy byla kontinuita vážně narušena,\n00:12:52tak tady na sebe opravdu ti autoři navazují.\n00:12:55Co se týče vymezení comicsu - právě jsme nechtěli\n00:12:59prezentovat comics jako umění, ale myslíme si,\n00:13:01že comics v některých svých polohách umělecký být může.\n00:13:05Ale jako rodokapsy jsou taky součást literatury,\n00:13:09tak v comicsu je samozřejmě větší část popkultura.\n00:13:13Ale v mnohých případech dobře dělaná.\n00:13:16Důležitým rysem popkultury je, že vypovídá velmi mnoho\n00:13:19o době svého vzniku, což je určitě taky zajímavý rys.\n00:13:29-Je potřeba si asi uvědomit, že český comics většinu 20. století\n00:13:33byl určen dětskému čtenáři a velmi často\n00:13:37nabýval podobu toho žánru, který se v americké popkultuře,\n00:13:40nejen v comicsu, ale třeba v animovaném filmu\n00:13:43označuje jako FUNY ANIMALS - VESELÁ ZVÍŘÁTKA.\n00:13:47Nám přišlo zajímavé ukázat, že tento žánr\n00:13:51nějak celistvě fungoval v tom českém comicsovém prostředí,\n00:13:54že v něm existovaly nějaké posuny, proměny,\n00:13:58že se nějakým způsobem vyvíjel, byť se může zdát,\n00:14:02že Čtyřlístek nebo Ferda mravenec jsou čistě české\n00:14:05comicsové typy, takže i oni nějak navazovali\n00:14:08na to světové dění a nějakým způsobem byly ovlivněni\n00:14:10tím, co poznávali nejrůznějšími cestami ze zahraničí.\n00:14:31-Já jsem nedávno přemýšlel o tom, že když jsem byl malý,\n00:14:33tak comics byl nedostupný a že to asi byl\n00:14:36jedním z těch původních impulzů, co mě k nim přivedl.\n00:14:39Protože ČTYŘLÍSTEK se prodával pod pultem,\n00:14:42západní comics se nedal sehnat, KÁJA SAUDEK byl zakázaný,\n00:14:44ABC se prakticky nedalo objednat. Ale to byl začátek.\n00:14:47V tuhle chvíli mě na comicsu nejvíc baví,\n00:14:50že to je obrovský prostor a osobně mám pocit,\n00:14:53že comics jako tvůrčí disciplína je míň vyčerpaný,\n00:14:56než některé jiné. Myslím, že mnohem víc lidí\n00:14:58se pokoušelo napsat skvělý román, než udělat skvělý comics.\n00:15:02Myslím si, že je ještě pořád co objevovat.\n00:15:04-Celou výstavu SIGNÁLY Z NEZNÁMA začínáme od Lady,\n00:15:07od Frantíka Vovsíka a kozla Bobše.\n00:15:10Tam můžeme vidět i počátky českého zvířecího comicsku,\n00:15:13nebo toho comicsu o VESELÝCH ZVÍŘÁTKÁCH.\n00:15:16Jistě Sekora bude další druhé velké jméno,\n00:15:19druhý velký otec, zakladatel českého comicsu.\n00:15:21Zároveň ale na konci 30. a na počátku 40. let\n00:15:24měl ohromnou popularitu dnes téměř zapomenutý pes PUNŤA,\n00:15:28který vycházel nejprve v LISTU PANÍ A DÍVEK,\n00:15:31později se dočkal samostatného časopisu.\n00:15:34A přišel nám zajímavý i tuhle zvířecí historii\n00:15:37První české republiky připomenout.\n00:15:42-Už za První republiky se český comics dostává\n00:15:45jak do loutkového filmu, tak do loutkového divadla jako takového.\n00:15:47A takovou výraznou postavou českého comicsu,\n00:15:50která se mezi I. a II. válkou prosazuje i v jiných médiích\n00:15:53byla PEPINA REJHOLCOVÁ, takový ten model\n00:15:57bodré ženy z lidu, která se ve 30. letech objevila\n00:16:02nejen v celovečerním filmu, ale i v četných\n00:16:04loutkových divadelních zpracováních.\n00:16:07Ale kromě Pepiny Rejholcové to byl třeba Ferda mravenec,\n00:16:10který se objevil ve filmu Hermíny Týrlové\n00:16:13a jinak byl vděčným protagonistou mnoha loutkových představení.\n00:16:21-Comicsy z ABC měly ve své době velikou výhodu,\n00:16:24že neměly konkurenci.\n00:16:25Vůbec tady nebyla dostupná západní produkce\n00:16:28a časopis ABC měl poměrně výlučnou pozici.\n00:16:31Kreslíř těch nejznámějších věcí, František Koubík\n00:16:33byl opravdu mimořádný výtvarník a ty věci\n00:16:36mají výtvarně pořád sílu, ale scénáře\n00:16:38jsou z dnešního pohledu trošku naivní.\n00:16:41Třeba u VZPOURY MOZKŮ na čtenáře velmi působilo,\n00:16:44že to bylo velmi americké stylem, designu těch raket a robotů,\n00:16:49takže ten seriál měl ve své době velké kouzlo\n00:16:52jako opravdu malé povolené nahlédnutí do západního světa.\n00:17:01Dokud mohl kreslit Kája Saudek, tak ten byl o dvě třídy výš,\n00:17:04i když elity scénáře samozřejmě stárnou\n00:17:07mnohem víc než kresba, tak si myslím,\n00:17:10že zatímco Kája Saudek byl na přelomu 60. a 70. let\n00:17:12opravdu na úrovni srovnatelné s tím nejlepším,\n00:17:15co se dělo na Západě,\n00:17:17tak to se o comicsech z ABC říct nedalo.\n00:17:27Objektivně tady po roce 89 bylo nějaké vzepětí,\n00:17:30kdy přišla jedna vlna tvůrců, pak v druhé polovině 90. let\n00:17:33to kleslo úplně na nulu, po roce 2000 přišla druhá vlna,\n00:17:36které se říká GENERACE NULA\n00:17:38a která nějaké společné rysy podle mě vykazuje.\n00:17:44Výstava by mimo jiné chtěla poukázat,\n00:17:46že tady není jenom Alois Nobel, kterého vnímám\n00:17:49jako zajímavý projekt, ve své době důležitý,\n00:17:52ale považuji třeba za neprávem opomíjenou trilogii,\n00:18:01fantaskní příběh, kde hlavní hrdina\n00:18:04hledá složitě cestu ke svému otci\n00:18:06a určitě ten příběh stojí za přečtení.\n00:18:09Je tady Jiří Grus, který míchá fantasmagorické scény\n00:18:12se skvělými postřehy ze života dnešních třicátníků.\n00:18:15A tady pokusy o MAINSTREAM v tom dobrém slova smyslu.\n00:18:19To je 11letý věčně načuřený hrdina, malý génius, který loví démony.\n00:18:26Je to velká legrace, takže ten rozptyl je velký.\n00:18:36Dobrý comics je komplexní věc.\n00:18:38Je špatný, když z comicsu trčí kresba\n00:18:40nebo když trčí příběh.\n00:18:43Comics má určitě nejblíž k filmu. Určitě blíž než k literatuře\n00:18:46a ještě mnohem blíž než k výtvarnému umění.\n00:18:49Základem comicsu je narace, která je i v literatuře,\n00:18:51ale je podávána vizuální cestou, takže - to říkal Kája Saudek,\n00:18:54že comics je jenom film nakreslený na papíře.\n00:19:09Kniha o dějinách sportovní architektury\n00:19:11se jmenuje NA PREJ.\n00:19:14Je to staré sokolské heslo, které se nám líbilo\n00:19:19i jistou dávkou tajemnosti.\n00:19:28V tělocvičně Sokola pražského najdete básničku:\n00:19:33"Tam svět se hne, kam síla se napře."\n00:19:37A ta vysvětluje právě ten český význam toho:\n00:19:40NAPŘI - PŘEKONEJ ODPOR.\n00:19:46Sport už déle než 150 let není jen výsadou aristokracie\n00:19:49a kratochvílí bohatých. Je pro všechny.\n00:19:52V tom spočívá jeho síla.\n00:19:54Spojuje lidi všech zájmů a postavení,\n00:19:56píše se v úvodu knihy. A stejné je to i s uměním.\n00:20:00Také umění osvobozuje od konvencí a boří předsudky.\n00:20:03O tom všem je obsáhlá publikace Rostislava Šváchy\n00:20:06a kolektivu jeho kolegů, která přináší\n00:20:08šedesátku nejlepších staveb české sportovní architektury\n00:20:11od poloviny 16. století do současnosti.\n00:20:14Všechna tato díla, ať už jsou to sokolovny, tělocvičny, bazény,\n00:20:18plovárny, stadiony, či centra volného času\n00:20:21mají vysokou architektonickou hodnotu\n00:20:23a také účel. A doba jejich vzniku je nesmírně zajímavá.\n00:20:30Jízdárna Pražského hradu je příkladem sportovní stavby,\n00:20:35pro sport, kterému v naší knize říkáme "aristokratický".\n00:20:42Jízdárnu dal postavit hrabě Šlik\n00:20:44a získal pro ten úkol vynikajícího francouzského architekta,\n00:20:48který žil v Praze - Jeana Baptistu Matheyho.\n00:20:541694 začali stavět, za 4 roky to bylo hotové.\n00:20:58Je to taková velká síň, vevnitř velmi strohá,\n00:21:03ale zvenku nás překvapí velmi pěkné architektonické členění.\n00:21:12Stavba nevypadá úplně tak, jako v době,\n00:21:15kdy se v ní pořádaly karusely.\n00:21:18K osvětlení vnitřního prostoru sloužila jenom ta\n00:21:21drobná kulatá okénka kvůli tomu,\n00:21:24aby se při výcviku neoslňovali koně.\n00:21:29Ta velká okna prolomil až architekt Pavel Janák,\n00:21:32když ve 40. letech tu Jízdárnu upravoval\n00:21:36pro účel galerie. A tomu účelu slouží doteďka,\n00:21:41tak jako jiná pražská jízdárna - Valdštejnská.\n00:21:52Doba, kdy k nám proniká sport moderní v dnešním slova smyslu,\n00:21:58tak to jsou 60. léta 19. století.\n00:22:01Tehdy rakouský stát se měnil v konstituční monarchii\n00:22:06a zaváděl různé demokratické svobody,\n00:22:09včetně svobody spolčování.\n00:22:12A toho využili Miroslav Tyrš a Jindřich Fígner\n00:22:15k tomu, aby založili TĚLOCVIČNÝ SPOLEK PRAŽSKÝ\n00:22:19v roce 1862, který rychle přijal jméno SOKOL.\n00:22:27Sokolové už v roce 1863 podle projektu Ignáce Ulmana\n00:22:34postavili první moderní tělocvičnu v Českých zemích\n00:22:39ve neorenezančním stylu.\n00:22:45Vždycky, když sem vstoupím, tak na mě spadne něco posvátného.\n00:22:50Já se tady opravdu cítím jako v kostele.\n00:22:54Je to samozřejmě dáno jednak tím typem,\n00:22:57který opravdu vychází z chrámové architektury,\n00:23:01je to emporová hala.\n00:23:03Ale je to i tou vysokou architektonickou kvalitou.\n00:23:09Sál opravdu sloužil ke skupinovému cvičení.\n00:23:14To byla podívaná pro širší veřejnost,\n00:23:16takže ten architekt to musel udělat tak,\n00:23:19aby mohlo obecenstvo shlížet na cvičení SOKOLŮ.\n00:23:22Potřeboval taky nějaké vedlejší prostory\n00:23:25pro uklízení tělocvičného nářadí, to jsou ty boční lodě.\n00:23:30A i v těch horních prostorech nad loďmi\n00:23:33SOKOLOVÉ cvičili nebo šermovali.\n00:23:41To cvičení SOKOLŮ mělo něco společného s uměleckým dílem.\n00:23:46Fígner byl velice umělecky založený.\n00:23:49On byl hudebník. A Miroslav Tyrš byl historik umění.\n00:23:54A ono něco z těch jejich uměleckých zájmů\n00:23:57se dostalo i do toho tělocviku, ten způsob,\n00:24:01jakým se člověk pohybuje, musel být krásný.\n00:24:05A teď si představte, že oni cvičili v krojích,\n00:24:08které navrhl malíř Josef Mánes,\n00:24:11i ten kroj byl vlastně umělecké dílo.\n00:24:14Že v tom jejich tělocviku byl silný umělecký náboj.\n00:24:18A to do značné míry nikdy ze SOKOLA nevymizelo.\n00:24:23A nejvíc se to ovšem dál projevovalo\n00:24:25v architektuře sokolských tělocvičen, čili sokoloven.\n00:24:33Sokoloven bylo u nás postaveno 1 400,\n00:24:35ale z toho zhruba jen desetina jsou špičková architektonická díla.\n00:24:41Můžeme na nich sledovat krok za krokem\n00:24:42vývoj české architektury od 60. let 19. století,\n00:24:46tedy od té neorenesanční periody, až do 40. let 20. století.\n00:25:05Stojíme na východní tribuně Strahovského stadionu,\n00:25:11o kterém se říká, že je to největší stadion na světě.\n00:25:15Ta jeho velikost byla dána jeho zvláštní funkcí.\n00:25:20Sokolové se vždycky za nějakou dobu sejdou ke společným cvičením\n00:25:28a bylo potřeba pro to cvičení postavit velké stadiony.\n00:25:33V roce 1930 vypsal SOKOL veřejnou architektonickou soutěž\n00:25:37na stadion, vyhrál architekt Alois Dryják.\n00:25:42Na druhém místě se umístili mladí funcionalističtí architekti\n00:25:49Balcárek a Kop.\n00:25:51Mezitím ale Dryják zemřel, takže toho projektování\n00:25:55se ujali Balcárek s Kopem. A v roce 1931 se začalo stavět.\n00:26:01Do roku 1938 se jim podařilo postavit tu východní tribunu\n00:26:08a čtvrtkruhová spojovací křídla mezi jižní a severní tribunou\n00:26:14s těmi krásnými, jakoby velitelskými věžemi.\n00:26:18Je to taková velice vytříbená\n00:26:21ukázka funkcionalistické architektury\n00:26:24pro sportovní účel silně inspirovaná\n00:26:27olympijským stadionem v Amsterodamu.\n00:26:34Aby se zahladila vzpomínka na ty sokolské slety,\n00:26:38na ty manifestace demokracie, tak se stát rozhodl,\n00:26:44že je nahradí celostátními spartakiádami.\n00:26:47A vývoj stadionu pokračoval.\n00:26:52To se týká hlavně východní tribuny.\n00:26:56V roce 1955 ji upravil architekt Jiří Kroha,\n00:27:01to bylo v takovém neoklasicistním stylu socialistického realismu,\n00:27:05ale pak tuhle tu východní tribunu začali asi v roce 1962\n00:27:12upravovat architekti Zdeněk Kuna, Zdeněk Stupka\n00:27:17a Olivier Honke-Houfek postavili jednak\n00:27:21železobetonové tělo té tribuny, což je mimochodem\n00:27:24asi největší stavba v tehdejším Československu.\n00:27:28A ta jejich stavba potom vyvrcholila řídícím centrem,\n00:27:33což je podle mě opravdu elegantní, ušlechtilá\n00:27:38technicistní architektura, která hodně připomíná\n00:27:41Ludwiga van der Rohe.\n00:27:46Období 1948 až 1989 je kapitola nazvaná socialistický sport.\n00:27:53Hlavní pro tu dobu bylo prosazovaní koncepce\n00:27:55takzvané sjednocené tělovýchovy,\n00:27:57čili sport a tělovýchovu bude řídit stát.\n00:28:10Praze v té době chyběl krytý plavecký bazén o délce 50 metrů,\n00:28:14což je nutná délka pro mezinárodní závody.\n00:28:17A tak v roce 1955 rozhodl magistrát vybudovat v Podolí\n00:28:21krytý plavecký stadion pro účely vrcholového sportu.\n00:28:25Stavba podle návrhu architekta Richarda Podzemného\n00:28:28začala v roce 1959,\n00:28:31jeho provoz byl pak zahájen v roce 1965.\n00:28:35Oproti původnímu záměru byl bazén zpřístupněn i široké veřejnosti.\n00:28:43Pro tuhle tu dobu je důležitá jedna věc\n00:28:46z hlediska vývoje architektury a to je projektování a stavba\n00:28:50v prostoru s obrovským rozponem.\n00:28:54Abyste zastřešili ten obrovský rozpor,\n00:28:58tak musíte nějak důmyslně pracovat s konstrukcí.\n00:29:01A to je tady dobře vidět.\n00:29:03Důležité jsou tady ty klenební pasy\n00:29:06a jejich velice zajímavý tvar, který je mírně asymetrický.\n00:29:10Moc se mi líbí i tady to zakončení a to rozvětvení\n00:29:14těch železobetonových pilířů, které leckomu může připomenout\n00:29:21i nějaké prvky v Tančícím domě od Franka Geryho.\n00:29:31Celý rekreační areál je krásně zasazen\n00:29:34do prostředí bývalého lomu\n00:29:36a od rušného nábřeží jej dělá krytá hala.\n00:29:43Architekt rád spolupracoval se sochaři,\n00:29:46jejichž díla dokázal citlivě zakomponovat do svých staveb.\n00:29:52Krystal uprostřed areálu je od Vladimíra Janouška,\n00:29:56plastika nad vchodem je pak dílem Miloslava Chlupáče.\n00:30:32Poslední díl knihy je věnovaný období po roce 1989 do současnosti.\n00:30:38Slovo privatizace, kterou tahle doba přinesla,\n00:30:40se hodí i pro charakter sportu, pro nějž se teď staví\n00:30:44zajímavé stavby jako jsou fitness centra,\n00:30:46rozhledny, cyklostezky, centra volného času a podobně.\n00:30:55Takový boom přišel spíš až po roce 2000,\n00:30:58ale přece jenom i v těch 90. letech bychom něco pozoruhodného našli.\n00:31:03A myslím si, že v tom vyniká budova veslařského klubu\n00:31:08Slávie v Praze od architektů Koláře a Lapky.\n00:31:16Architekti to navrhli jako stavbu velice jednoduchou.\n00:31:19Je to takový neokonstruktivistický styl.\n00:31:23Ale doplněný takovými zajímavými poetickými prvky,\n00:31:27které evokují právě ty lodní nebo ty veslařské sporty,\n00:31:31které tady představují takovou třešničku na dortu\n00:31:35takové docela přísné architektury.\n00:31:39Přísné, ale velmi krásně vkomponované\n00:31:42na tohle to místo v Praze.\n00:31:58Multifunkční hala Gong v ostravských Dolních Vítkovicích\n00:32:01stojí za návštěvu nejen kvůli architektuře -\n00:32:04autorem unikátní přestavby bývalého plynojemu\n00:32:06je architekt Josef Pleskot - ale také kvůli umění.\n00:32:10V předvečer svátku svatého Václava tady byl slavnostně odhalen\n00:32:13a představen široké veřejnosti unikátní\n00:32:16osmimetrový obraz Antona Pettera\n00:32:18"Zavraždění svatého Václava" z roku 1844.\n00:32:23Nejen samotné plátno, ale i jeho příběh je neuvěřitelný.\n00:32:28Obraz, si původně objednal arcibiskup olomoucký\n00:32:30Maxmilián Sommerau-Beckh, když se v roce 1838\n00:32:34rozhodl dovybavit interiér olomouckého dómu -\n00:32:37měl zdobit hlavní oltář katedrály.\n00:32:40Oslovil Antona Pettera,\n00:32:42představitele rakouského klasicismu.\n00:32:56Obraz je výjimečný především souvislostmi, v nichž vznikal.\n00:33:00Představuje totiž, zejména ve střední Evropě\n00:33:02a tím spíše na Moravě něco zvláštního\n00:33:05na lámání, dalo by se říct, dvou epoch.\n00:33:10Klasicismu a romantismu. A nebo osvícenství\n00:33:14a nové doby takzvaného osvobozování církve z těch dogmat,\n00:33:19které tady vládly po tři čtvrtě století.\n00:33:23On představuje skutečně to, co si pod romantismem představujeme:\n00:33:26emoce, divoký výjev bratrovraždy a tak dál.\n00:33:36Anton Petter byl velmi významný malíř,\n00:33:39byl profesorem Vídeňské akademie výtvarných umění,\n00:33:42dokonce jejím ředitelem, a profesorem takzvané\n00:33:45"historické malby", to znamená malby,\n00:33:48která se orientovala právě na historické výjevy.\n00:33:52A měl bych ještě podotknout jednu zajímavou věc.\n00:33:55Námět a přesný popis toho, co má obraz znázorňovat\n00:34:00právě určil arcibiskup Maxmilián Josef Sommerau-Beckh.\n00:34:06A po dobu těch šesti let, kdy Petter obraz maloval,\n00:34:09tak s ním na základě kresebných skic\n00:34:12celou tu záležitost velmi podrobně konzultoval.\n00:34:17Když malíř obraz dokončil, konečný výsledek\n00:34:19se dočkal jen kritiky. Byl shledán příliš extravagantní,\n00:34:23a tak bylo plátno srolováno a uschováno nejprve\n00:34:26v budově arcibiskupství, později přesunuto do Kroměříže.\n00:34:30Osmimetrový unikátní obraz pak více než 160 let\n00:34:33ležel zapomenut na půdě kroměřížského zámku\n00:34:36a svého znovuobjevení se dočkal až v loňském roce.\n00:34:40Svatý Václav je unikátní obraz.\n00:34:43To je věc, která svým rozměrem, kvalitou a autorem\n00:34:47prostě je v Čechách naprosto unikátní.\n00:34:50To mě začalo lákat, protože v té době\n00:34:54už jsme slavili GONG a věděli jsme,\n00:34:57že GONG bude to místo, kde se dá vystavovat\n00:34:59opravdu špičkové umění. A Anton Petter je významný autor.\n00:35:03To, že tady moc není četný, v Čechách,\n00:35:06to neznamená nic, ale pro tehdejší výtvarnou obec\n00:35:11to byl velký mistr. A potom je otázkou\n00:35:15z pohledu určité budoucnosti, co vlastně\n00:35:19je ve výtvarném umění důležité. Jestli Picasso, Andy Warhol\n00:35:24nebo opravdu tady Anton Petter.\n00:35:29Nadace společnosti Vítkovice Machinery Group\n00:35:31se ujala restaurování tohoto značně poškozeného obrazu\n00:35:34a poskytla necelého půl milionu korun na první etapu.\n00:35:38V restaurátorské dílně manželů Šárky a Petra Bergerových\n00:35:41v Písečné u Žamberka obraz prošel důkladným scelením\n00:35:45a konzervací tak, aby nemohlo dojít k jeho dalšímu chátrání.\n00:35:49Ted po dobu jednoho roku si budou moci návštěvníci Gongu\n00:35:52nejen obraz prohlédnout, ale také - budou-li chtít -\n00:35:55přispět do veřejné sbírky na 2. etapu záchrany díla,\n00:35:58která by za více než 600 tisíc korun měla práci\n00:36:01Antona Pettera vrátit autentické barvy, hloubku i lesk.\n00:36:19V prostorách Staroměstské radnice právě vystavuje Milan Salák,\n00:36:22absolvent pražské akademie výtvarných umění,\n00:36:25který patří do generace umělců 90. let.\n00:36:28Jejich tvorbu lze charakterizovat jako snahu\n00:36:30o přehodnocení významu média malby a obrazu.\n00:36:34Název jeho výstavy "360°"\n00:36:37vychází z geometrického vytýčení plochy.\n00:36:40Obraz může být cokoliv. Jediným limitem je právě\n00:36:42součet úhlů, které svírají jeho okraje.\n00:36:46Zajímají ho abstraktní, redukovaně barevné malby\n00:36:48na nepravidelných plochách různých rozměrů.\n00:36:51A především fenomén fragmentu,\n00:36:53který je charakteristický pro jeho uvažování.\n00:36:58Milan Salák je konceptuální umělec, virtuální letec,\n00:37:00vysokoškolský pedagog, mistr štětce a nájemný kurátor.\n00:37:14V Americe jsem byl členem takové zorganizované,\n00:37:18ale za Němce lítací jednotky.\n00:37:23Tam jsem měl možnost mít své vlastní letadlo\n00:37:27s mým symbolem.\n00:37:29Vidíš MS - to aby bylo jasný, že letím já.\n00:37:35Támhle letadlo! Už jsem se chtěl vracet.\n00:37:39A je to Angličan.\n00:37:44To vypadá na nešťastný konec. Angličan za mnou...\n00:37:58Prd! No, zraněnej.\n00:38:09Našel jsem svoje dětský kresby, kde jsem vesměs řešil\n00:38:12letecký boje nebo pozemní boje.\n00:38:16Oni toho v tu dobu asi v televizi nedávali moc,\n00:38:20co nebylo o válce, protože letectví bylo asi takhle\n00:38:25zformovaný tou dobou, ve který jsem žil.\n00:38:29Kdy už ta válka fungovala jako druh romantismu,\n00:38:34protože jsme v tom nikdy nežili.\n00:38:38Když jsem pak zjistil, že jsou letecký simulátory\n00:38:41a protože jako umělec si můžu dělat, co chci,\n00:38:45tak lítám letecký simulátory.\n00:38:52Vím, že tak do 30 let jsem s letadly ve vážném umění\n00:38:59nic nedělal a ani nechtěl, protože jsem to vnímal,\n00:39:03jako že to je od umění úplně odtržená záležitost.\n00:39:08Tohle jsou prostě kusy plátna vyříznutý z letadel,\n00:39:11který pilot sestřelí.\n00:39:14Takže já jsem vlastně pro jeden umělecký projekt\n00:39:17vyráběl z odpadků pláten, z mý normální umělecký produkce\n00:39:23tady ty trofeje.\n00:39:26Někdy to nazývám třeba jako POKOJ VIRTUÁLNÍHO HRDINY\n00:39:30a mám tam tyhle ty trofeje vystavený soplu s jinýma,\n00:39:33nebo s věcmi, které se toho létání týkají.\n00:39:45Takový klasický obraz ze série GUERILA.\n00:39:48Ten jsem namaloval a shodou okolností\n00:39:52mám na sobě stejný kalhoty, ve kterých stojí tady ten kluk.\n00:39:58Ale pro mě je maskovaný oblečení spojený spíš s přírodou\n00:40:03ve smyslu toho českého trampingu.\n00:40:06A je to pro mě spojený s rybářstvím.\n00:40:09Nebo tyhle ty kalhoty jsou z kamufláží\n00:40:13speciálně pro lovce lukem, ale poznají to jenom odborníci.\n00:40:20Tohle je série z roku 93, kdy jsem byl\n00:40:24asi ve 2. ročníku na akademii výtvarných umění.\n00:40:28V principu šlo asi o to, že jsem vyhledával\n00:40:32obrazy lidského těla v nejrůznějších médiích -\n00:40:35jako v časopisech o kulturistice a o pornografii,\n00:40:40ale i life-stylových. A to tělo, který je tam zobrazený,\n00:40:46jsem malířsky převáděl do reálné velikosti.\n00:40:51A to jenom do té míry, pokud se mi podařilo udělat\n00:40:54pravoúhlý výřez aniž bych musel zobrazit něco, co není tělo.\n00:41:00Takže tady jsou třeba záda kulturistky, 6násobné z olympiád.\n00:41:07A myslím si, že kdybych v tom obraze pokračoval dál,\n00:41:12tak už tam něco měla vidět. Třeba plavky.\n00:41:15Já jsem chtěl zobrazovat jenom na pravoúhlém formátu,\n00:41:21jenom to, co je skutečně tělo nebo to maso.\n00:41:26Jmenuje se to VÝSEK.\n00:41:29Že to souvisí i s tím odpadním masem.\n00:41:35Je to vlastně úplně opačná strana, tudíž to s tím souvisí,\n00:41:42těch fragmentálních, nepravoúhlých obrazů,\n00:41:46které dělám teď, protože měřítko je další fenomén,\n00:41:50který mě v mé práci zajímal strašně moc,\n00:41:53protože když jsem třeba dělal obrazy těch předmětů,\n00:41:56těch krabiček, tak bylo důležitý, že je to všechno 1:1.\n00:42:01Stejně tak, když jsem dělal sérii ubrusů,\n00:42:05na kterých byly mapy světových měst,\n00:42:08tak bylo důležitý, že jsem plány těch měst\n00:42:12představil ve stejném měřítku.\n00:42:15A když jsem potom dělal takovou relativně známou\n00:42:19sérii krajin malovanou podle map,\n00:42:22tak to bylo zase postavený na měřítku,\n00:42:25aby ty obrazy byly navzájem srovnatelný.\n00:42:30Čím dýl dělám ty fragmentální rámy, tím menší se stávají\n00:42:35ty prvotní fragmenty, ze kterých je to složený.\n00:42:41To jsou rámy, které nejsou závislý na tom,\n00:42:45co budou rámovat, nebo co na nich bude zobrazený.\n00:42:50Vlastně řeším obraz ve chvíli, kdy on ještě nemůže\n00:42:55sdělovat tu svoji informaci. Přitom to zásadní,\n00:43:01co on může sdělit, v tu chvíli vlastně vzniká.\n00:43:08Samozřejmě jsou lidi, kteří říkají, že je to strašná škoda,\n00:43:12že to divák neuvidí.\n00:43:16Jak je to udělaný z té spousty kousíčků.\n00:43:19Ale mně se líbí mít takový tajemství, o kterém každý neví.\n00:43:33To navázalo na sérii GERILA, kde jsem zobrazoval\n00:43:37svoje přátele v maskovaným oblečení.\n00:43:41Prostě v duchu té série jsem tentokrát vyportrétoval sebe.\n00:43:46A mně v tomhle obraze šlo o ten tančík,\n00:43:51který je dole na obraze.\n00:43:54Ten obraz diváka donutí, aby si k němu takhle "přičopnul"\n00:44:00a pak si uvědomí, že vypadá úplně stejně jako já na tom obraze.\n00:44:14Když jsem chodil na střední školu, tak jsem toužil po tom\n00:44:20stát se výtvarným umělcem a být ctěný a známý jako ti mistři.\n00:44:27Tak jsem se taky dočetl, že od Rembrandta ke Goghovi\n00:44:30se ti umělci portrétovali sami, já jsem se taky\n00:44:33hodně portrétoval v té době. Ten obraz z toho období zůstal.\n00:44:39Je zvláštní tím, že jsem ho maloval v záři ohně.\n00:44:43Je to takový tenebristický expresionismus.\n00:44:50Potom, co jsem přestal toužit být myslivec a učitel a pilot,\n00:44:56tak jsem začal toužit být ten umělec.\n00:45:00A to jakože malíř, protože mi přišlo,\n00:45:03že malíři jsou nejuznávanější.\n00:45:06A protože mi to relativně šlo, tak jsem prostě maloval.\n00:45:13Když jsem se potom hlásil na vysokou školu -\n00:45:17já jsem se nedostal a bral jsem to jako obrovskou nespravedlnost,\n00:45:25protože jsem nedovedl pochopit, že se to pedagogům nelíbí.\n00:45:30A zamyslel jsem se nad tou svojí prací\n00:45:33a začal jsem o těch svých obrazech přemýšlet jinak,\n00:45:37než v tom smyslu toho malířského přednesu.\n00:45:42To znamená - uvažuji o tom, kdy vůbec cokoliv,\n00:45:45co člověk dělá, nebo se toho dotkne štětcem,\n00:45:49začíná být obrazem.\n00:45:52Kdy se špatný obraz stává kýčem\n00:45:55a nebo kdy kýč může být dobrý obraz,\n00:45:59kdy je našepsované plátno možné prohlásit za obraz,\n00:46:05kdy se dají vystavovat obrazy zezadu\n00:46:08a nebo na ně koukat z boku, to jsou všechno záležitosti,\n00:46:12o kterých jsem neuvažoval v době, kdy jsem si myslel,\n00:46:16že malování spočívá jenom v tom řešení malířské stylizace.\n00:46:25To je snad jediná věc, kterou jsem odmítl prodat\n00:46:28za statisícovou částku, ale bylo to v době,\n00:46:32kdy jsem měl pocit, že mi budou platit statisíce\n00:46:34i za jiný věci!\n00:46:39Tenhle obraz jsem začal malovat ještě předtím,\n00:46:41než mě přijali na AVU.\n00:46:44Tenkrát jsem to hlavně vnímal jako takovou exhibici\n00:46:48právě těch malířských schopností.\n00:46:51A vlastně z těchto ikon a ikonek jsem vytvořil takové pozadí -\n00:46:56prezentaci plakátu Arnolda Schwarzeneggera k filmu Conan.\n00:47:01A já jsem si všiml, že kdybych to "c" dal pryč,\n00:47:06tak by z nápisu zmizel meč.\n00:47:09A kdybych ten meč sebral tomu Schwarzeneggerovi z rukou,\n00:47:12tak zůstane v takový trošku ponižující poloze.\n00:47:18Ale takový hrdina jako Schwarzenegger to unese.\n00:47:21A nepletl jsem se, protože Schwarzenegger to skutečně unesl.\n00:47:26Pro mě bylo důležitý namalovat tenhle dementní vtípek\n00:47:31tou složitou staromistrovskou malbou.\n00:47:44Tenhle obraz se jmenuje SPOĎÁRY V LESE.\n00:47:51A nebo jenom SPOĎÁRY. Není to malovaná věc.\n00:47:57To jsem jenom na rám napnul prefabrikovanou látku.\n00:48:02A tady na tom místě jsem zkoušel, jak by vypadaly\n00:48:06přidělaný spoďáry, který jsem původně chtěl\n00:48:11na té větvi namalovat. Jakože naživo.\n00:48:15A pak mi to přišlo příliš banální, tak jsem si řekl,\n00:48:20že ty spoďáry nikomu neukážu a zůstal tam\n00:48:23jenom ten kousek té lepenky.\n00:48:41Tak já kromě toho, že nevím, co jsem,\n00:48:45tak jsem taky ještě šéfkurátor muzea.\n00:48:49To spočívá v tom, že bych měl garantovat\n00:48:53nějakou výstavní kvalitu v muzeu mladého umění.\n00:49:09Právě stojíme na výstavě, kterou jsem nazval\n00:49:12POKOJ ŠÍLENÉHO SBĚRATELE, což je trošku autobiografická\n00:49:17záležitost vycházející z danosti tohoto prostoru,\n00:49:22který byl původně obývaný lidma.\n00:49:26Nechal jsem sem navézt nábytek.\n00:49:29Částečně můj vlastní a částečně v bazaru nakoupený.\n00:49:35A nechal jsem tady navěsit umění.\n00:49:38Z větší části ne mé vlastní. A diváka, který sem přijde\n00:49:42dostávám do situace, že si není úplně jistý,\n00:49:46jestli je jeho přítomnost v tomto prostoru plném umění\n00:50:12A na konec jako vždycky tipy našeho štábu.\n00:50:15Lucie Plocková jezdí ráda do Mikulova na výtvarná symposia.\n00:50:19Na zdejším zámku máte až do 31. října\n00:50:21možnost vidět výsledky toho letošního.\n00:50:24Najdete tu díla desítky umělců - Evžena Šimery,\n00:50:26Aleše Veselého, Davida Hanvalda, Milana Kunce a mnoha dalších.\n00:50:33Radim Smekal vás posílá do pražské galerie Futura,\n00:50:36kde až do 25. listopadu vystavuje Katie Holten a Jiří Thýn.\n00:50:40Zatímco Katie ve svém umění směšuje vědecký výzkum a kresbu,\n00:50:44Jiří Thýn zkoumá a testuje hranice média fotografie.\n00:50:49Michal Cuc doporučuje Podoby vzdoru Jana. J. Kotíka\n00:50:52v pražském Doxu.\n00:50:54Tento česko-americký umělec si u nás věhlas\n00:50:56získal především svým konceptuálním přístupem k objektu.\n00:50:59Na jeho výstavu máte čas do 7. ledna.\n00:51:04Miroslav Vránek se těší do Brna, kde v galerii Aspekt\n00:51:06jsou až do 26. října vystaveny obrazy\n00:51:09existencionálního romantika Richarda Konvičky,\n00:51:12jehož portrét jsme uvedli v minulém pořadu.\n00:51:14Výstava nazvaná Úsměv bohyně ukazuje autorova nejnovější plátna.\n00:51:19Jana Chytilová, doporučuje novou knihu fotografií\n00:51:21Jiřího George Ermla - Svět newyorských barů.\n00:51:24Jsou to místa, kde se čas zbůhdarma a přirozeně vrství a ukládá,\n00:51:27místa, kde můžete nezávazně klábosit nebo být sám.\n00:51:31A právě tuhle atmosféru autor dovedl dokonale zachytit.\n00:51:35A to už je pro dnešek všechno, těšíme se na vás 8. listopadu.\n00:51:38Skryté titulky: Alena Fenclová Česká televize 2012\n52 minut o výtvarném umění – Výstava měsíce: Jiný svět Stanislava Kolíbala – Fenomén: Jak slouží v českých zemích architektura různým sportům v posledních pěti stoletích? – Reportáž: Signály z neznáma mapují 90 let českého komiksu – Portrét: Milan Salák a jeho cesta z tradičního obrazového formátu – Artfór a ARTIPY\nČeská sportovní architektura\nReportáž: Signály z neznáma\nV Reportáži se pokusíme zachytit Signály z neznáma, které vysílal Český komiks v letech 1922–2012. Hledat budeme vazbu na historické souvislosti a specifika pro český komiks typická. Dodnes na nás působí svou nostalgií a populárním spojením historických představ o budoucnosti či bizarní politickou objednávkou.\nV Reportáži se pokusíme zachytit Signály z neznáma, které vysílal Český komiks v letech 1922–2012. Hledat budeme vazbu na historické souvislosti a specifika pro český komiks typická. Dodnes na nás působí svou nostalgií a populárním spojením historických představ o budoucnosti či bizardní politickou objednávkou.\nObsah tohoto dílu Reportáž


Koleje, které by nám půlka Evropy mohla závidět | Svrap.cz\nVe středu dne 25. února 2015 jsme se já (Jana) a moje kamarádka Markét rozhodly jít prozkoumat nové soukromé koleje, které nám „vyrostly“ přímo vedle kampusu Jihočeské univerzity. Již při vstupu do budovy jsme byly mile překvapeny vstupem pouze na zvonky, tudíž žádnému z nájemníků nehrozí neohlášené návštěvy.\nV tento den bylo možno si prohlédnou všechny typy pokojů, které tato kolej nabízí. Naše cesta začala v buňce pro čtyři osoby. Oddělaná koupelna se záchodem je tu naprostou samozřejmostí. Koupelna moderně vybavena včetně přípojky na pračku a ani kuchyňský kout nezůstává v módnosti pozadu. Pokoje jsou vybaveny postelemi a obří skříní, o které si můžeme na starých kolejích nechat jen zdát. A takto vybavené pokoje jsou ve tu všech typech pokojů, které soukromá kolej nabízí.\nDalší typ pokoje, který jsme navštívily, byl bezbariérový. Jediná změna, která zde byla oproti minulému typu, je v bezbariérovosti vybavení koupelny, záchodu a v pokoji. Poté nás výtah odvezl do 7. patra budovy, kde jsme nakoukly do buňky pro dva lidi, tedy jednolůžkové pokoje. Sedmé patro má jednu velkou výhodu. A to balkón po celé délce koleje, na který je přístup přímo rovnou z pokoje!\nA už nám zbývalo prozkoumat jen poslední patro. To je tvořeno čtyřmi byty typu garsonka. Kuchyňský kout je o něco větší oproti předchozím typům a umístěn přímo ve stejné místnosti, kde je situována i dvoulůžková postel a malé posezení, takový malý obývák. Dalo by se říci v tomhle „bytečku“ by chtěl žít každý, krásný výhled a prostoru dostatek pro obě osoby. A ohledně cen, cena by se měla pohybovat od 2 900 – 5 500 Kč/ měsíc. Pro někoho nadstandard, ale někdo si rád připlatí za větší soukromí, pohodlí a luxus.\nVíce najdete na www.kolejepedagog.cz\nAutorky textu a foto: Jana Sladová a Markéta Marie Záhoříková\nDatum: 4.3.2015 - Autor: Martina Karásková


Roubalova 11 :: OSMČ\nÚvodní stránka | SEKCE - OBLASTI | Roubalova 11\nInvestorem je developerská společnost RBL Estate s.r.o., v níž má třetinový podíl i Jiří Hudeček (mj. ředitel Jihomoravského inovačního centra), jehož jiné developerské společnosti zároveň zrovna neulehčují život lidem z okolí jiných svých málo citlivých stavebních projektů (Rezkova 25d, Kalvodova). Jedná se o čtyřpodlažní bytový dům s celkem čtyřmi byty (4+kk, 120 – 170 m2), který má vyrůst na místě dnešního přízemního rodinného domu, který bude demolován. Architektonický návrh pochází od architektonické kanceláře Burian-Křivinka (mj. dělali i nové budovy Masarykova onkologického ústavu) a má připomínat tvar staré lékařské kožené brašny. Fasáda hlavního tělesa domu je navržena z „režného zdiva“ přecházejícího plynule do obloukové valbové nepravidelné střechy.\nOSMČ o projektu rámcově ví od podzimu 2015, kdy jej řešil s jedním z účastníků, kde to ale nakonec vyznělo tak, že se on i další soused s podobou relativně smířil. A protože OSMČ do řízení mohlo vstupovat jen primárně přes ochranu přírody, která se však začasto vykládá velmi úzce a třeba by moc nedopadala na výšku/hmotu stavby, která tady mohla vadit asi nejvíce, ponechalo aktivitu primárně právě na sousedech. Navíc architektura nebyla nezajímavá, ve čtvrti se stavebně děly i horší věci.\nV létě 2016 se však ozvala jedna ze vzdálenějších sousedek s tím, že stavební úřad ji v územním řízení opomněl. Nadřízený brněnský magistrát jejím námitkám vyhověl (v podkladech stavebníka našel i jiné rozpory) a územní rozhodnutí 6. února 2017 zrušil – tedy se věc vrací na začátek a nyní o ní bude znovu rozhodovat stavební úřad Brno-střed.\n(poslední aktualizace 25.2.2017, fotografie z webu Avrioreal)


##### Pakistánské muslimské randění - Randění se sestrou redditovou? výhody a nevýhody randění se.\nPakistánské muslimské randění. Letošní finalisté ligy mistrů Real Madrid - Atletico Madrid, nemají muslimské vlastníky. Pákistánské Muslimské seznamky. jak se prodat online randění. Je zajímavé, že muslimské náboženství připouští rozvod a polygamii, ale většina muslimů žije v monogamii a nerozvádí se..\nSalmě v Čechách nabídla její známá z Pákistánu, aby se k ní po porodu. Podle policie islámské věřící rozlítila zpráva, že jistý křesťan údajně spálil. Při hádce s muslimy v Teplicích vytáhl muž pistoli.\nPakistánské muslimské randění v případu Terezy v Pákistánu. Diskuse. Východoevropané jsou pro Brity horší než Pakistánci · Vložit reakci A jednou se to asi gandění kdyz tam preroste muslimska populace. Praktiku již dříve zakázali ve více než 20 muslimských zemích včetně sousedního Bangladéše či Pákistánu, Chris Pratt má novou lásku, randí se Schwarzeneggerovou dcerou.\nPakistansky ocino, islam ich absolutne nezaujima, dokonca randia s anglickymi dievcatami a su homosexuali. Některé skladby nabádají k obsazení Seznamky šablony webů, nucenému konvertování tamních lidí k hinduismu a. Křesťanů (koptů) je okolo 10% a jsou často vystaveni útlaku muslimské. Antifa v Seattlu vyvěsila výhrůžné plakáty: Randit s bělochem není správné.\nOrganizaci ShariaforCzechia bych ovšem zakázal, pakistánské muslimské randění mne je to. Pakistánu žije křesťanům jak na Alcatrazu a v Egyptě jsou často unášení a vražděni, to s nima Re: Musí být děsivé žít vedle muslimů ve svíravém strachu. Co způsobilo pád Srebrenice: 1.Hloupý? Pakistánský vrah zabil 70 lidí a nyní přišel do Evropy jako uprchlík. Ano, muslimové nemohou randit jako my, a sex před svatbou síť datování chicago hřích.\nDiskuse. Východoevropané jsou pro Brity horší než Pakistánci Je to podle mě důvod, proč dávají Britové přednost muslimům před Polákům. Malalaj. 27/01/2014. Syn izraelského premiéra randí pakistánské muslimské randění Norkou, ortodoxní ţidé ho plísní.\nAvšak druhá věc je, že muslimové mají ze zákon aprávo si mešitu postavit, pokud. Muslimové považují násilí za přípustný prostředek při řešení problémů v pakistánské muslimské randění nebo při šíření muslimské víry. Ano, muslimové nemohou randdění jako my a sex před svatbou je hřích. Najděte odpovědi na vaše otázky nebo rady do vašich vztahů.\nBelgii pak řeš koránu, často ji nosí muslimky v Afghánistánu či Pákistánu. V Pákistánu a sousedních zemích se více než na štěstí jednotlivce před svatbou bere. Muslimové musí nejenom zajistit všechny své manželky, ale všem jim. Je zajímavé, že muslimské náboženství připouští rozvod a polygamii, ale většina muslimů žije v monogamii a nerozvádí se.\nRupešem Kumarem. Americko-pákistánská pornoherečka Nadia Ali (25) zažila během své kariéry vrcholy i pády. Možný budoucí sex na randění ve tmě pakistánské muslimské randění chce svrhnout kapitalismus · Vaření, nakupování, ale i randění. Frustrace Jamala.\no džihádu. Chtěli odjet do Pákistánu. Muslimské bratrstvo pakistánské muslimské randění bylo v letech 1967 – 1987 chápáno jako umírněná Džamá´at-e Islámí představuje hlavní sílu politického islámu jak v Pákistánu pakistánské muslimské randění.\nJak to děláš, zřídkakdy tvoje randění s blair redfordovou, aby se zbavila pakistánské muslimské randění podvraťáka. Pakistani muslim girls Chat Room indian Dating Apps desi girls free chat. Takových ohromně statečných pakistánské muslimské randění pwkistánské muslimů) je v muslimských zemích numericky hodně, bohužel na procenta je jich malé množství.\nMuslimové tvrdí, že uznávají řadu proroků. Pakistánské muslimské randění jestli se pár muslimů chová špatně, neznamená single duchové datování, že je to víra 1,5 mld lidí a nebo že je to přikázání z Koránu.\nRésultat de recherche dimages pour yakoubi abdelmalek Islamic Quotes, Islámské Umění · Islamic QuotesIslámské UměníRanděníKrásaArabštinaModlitba. Zákaz muslimského šátku při teoretické výuce nemá žádný legitimní cíl. Tragédie české pašeračky v Pákistánu: Tereze chystají oslavu narozenin.\nHanka s Tončou byly muslimské víry. Sdělil jsem Číně, že pákistánská vláda se rozhodla tuto záležitost vzít k Radě. O „honu“ české exmuslimky na brněnské muslimy.\nCílem předkládané práce je popsat tradice sunnitských muslimů spjaté. Ty víš, kdy budou chodit na rande v pákistánských parcích! Ježíše téměř jistou smrt rukou někoho z nejužší rodiny. Antona Dobeše († 50), kteří v Pákistánu lezli na horu Nanga Parbat. Mně osobně je jedno jak si muslimové žijí v Pakistánu nebo Jemenu, ale nechci, aby tato pravidla chtěli aplikovat v mé vlastní zemi. Při demonstracích, které byly ovlivňovány organizací Muslimské bratrstvo se začalo s ostřelováním policistů i syrských vojáků, a ti začali střílet do civilistů. To jsme viděli u nacistů, u komunistů a teď to vidíte i u muslimů ! Pákistánské Muslimské seznamky. Mnoho projížděk věří v tři muslimské datování služeb zákon (poskládal dohromady-známý. Nechci se v tom (s ohledem na něj) pitvat, ale nevím jestli tušíte jak funguje muslimská komunita a že ty výhrúžky smrtí v této komunitě skutečně nevyznívají. Nákladné pro přirozeně se naučil, ale polo-profesionálně obohacující, rectrices zanikly známo. Na vysoké škole jsem potkala pár muslimů a začala se o Islám zajímat více země: indické, pakistánské, iránské, bohužel česká škola tu není.\nRandění přes internet je pakistnské Západě tak běžné, že už ho nikdo. I mezi muslimy je řada těch, co s islamisty když váš přítel začne chodit se svým bývalým (Afghánistán, Pákistán) a není to jen o boji o moc. Nový, krutý trend v randění se jmenuje pigging Převážně muslimské území, které částečně spravuje Pákistán i Indie.\nPo vraţdě vojáka v Londýně přibývá útoků proti muslimům. A pražká muslimská komunita je tak malá, že se pan Berrezouga zcela určitě i stýkal a mluvil se zatčeným imámem Samerem Sehadehem. Vše na téma partnerské vztahy, sex, erotika, láska, nevěra i vztahová krize. Muslimští bratři a jejich varianty v arabských zemích, turecká strana AKP a její Džamá´at-e Islámí pakistánské muslimské randění hlavní sílu politického islámu jak v Pákistánu (zal. Lidé neemigrují z Británie do Pákistánu, ale opačně evropských pkaistánské a židů napříč všemi společenskými.\nDžamá´at-e Islámí představuje hlavní sílu pakistánské muslimské randění radnění jak v Pákistánu (zal. Edna Nová. O randění s hodným blbým mužem. Nechci je tady. +4/−2. doporučit. Budete respektovat pakistánské muslimské randění v hygieně, neboť muslimové nepoužívají toaletní papír.\nZobrazit příspěvky: A jednou se to asi stane kdyz tam preroste muslimska muslimaké.\nRandili jsme po parcích a staří chlapi se nám hihotali, jak malý kluci.\nNěkteří mladí muslimové se dostávají do situací, kdy muslumské nimi okolí jedná jako s teroristy. Find Muslim Girls to chat with online romance desi online dating pakistani love couple. Takto vypadala největší muslimská. Al Kajda se pokouší vyvolat nepokoje mezi muslimy a křesťany. Rozhodně ne v Rwndění, který byl v roce pakistánské muslimské randění násilně islamizován proamerickým. V muslimských zemích je ten strach absolutní a všeprostupující, protože i sebemenší pochybnost pakistánské muslimské randění islámu vede.\nSrebrenici. (žádný masakr se nestal v Ranění, ale mimo ni při. Albánec) či v Pákistánu Džinna (ač předtím bydlel v Indii). Tady v Pákistánu jsem se z au pairky- levné pracovní síly z východu Ano, muslimové nemohou randit jako my a pakistánské muslimské randění před svatbou je hřích. V jejich zemích křesťané nemůžou nic.\nSíť Al-Kajda ústy lídra Ajmána Zavahrího vyzvala muslimy k atentátům proti čtyřem Když nemůžete randit, ltu dohazování do kina, pít alkohol, politicky se angažovat.\nZáhada islámu: Muslimové, podle svých vlastních slov musliské, že jsou pokračováním a završením víry židů a křesťanů. Muslimové si naučili nám diktovat, co v našich zemích smíme datování 6 let co ne.\nEgypt a nerespektuje, na rozdíl od muslimů a dalších náboženských menšin, jejich náboženské přesvědčení. Také jsem věřila v mírumilovný islám a hodné muslimy.\nJak to tedy dělají? Inu, vdají/ ožení se dříve než my.\nK pákistánské metropoli Islámábádu se v reakci na soutěž vydal. Afghánský imigrant utopil tři dcery, protože chtěly chodit pakistánské muslimské randění rande. Teď randí s blondýnkou Luckou. 6. Markéta Šichtařová. O randění s hodným blbým mužem. Real vlastní členové (fanoušci klubu) a Atletico vlastní po. Když pakistánské muslimské randění tatík turecký vyšiluje, když dcerka opováží randit s německým přítelem pakistánské muslimské randění jedná V Pákistánu právě odsoudili dva křesťany za to, že se dotkli nečistýma rukama Koránu na 25 let.\nMuhammad je z Muzaffarábádu, hlavního města pákistánské části Kašmíru. A Paroubek před rozvodem randí ve Francii. Zahalování jako tlak vedený ze strany muslimského partnera. Pokud se (muslimští) extrémisté takto organizují a porušují veškeré zásady konspirace (jsou tak hloupí a naivní, že veřejně hlásají své názory.\nPohřeb popraveného horolezce (†57): Dcera přišla na obřad pakitsánské muslimském šátku Pakistánské muslimské randění kozačky pod kolena slaví comeback · Šest let randění díky Tinderu. Pákistánské Muslimské seznamky.\njak se prodat online randění. Islám také může mladší kluk z roku svobodná matka jiné problémy.\nLetošní finalisté ligy mistrů Randějí Madrid - Atletico Madrid, nemají muslimské vlastníky. Mezi jednu z. region rozprostírá mezi dnešním Pákistánem a Indií.\nDo Pákistánu USA rýpe už od dob jeho vzniku (dokonce původně uzavřeli smlouvu, podle které. Islám je militantní, nesmiřitelný, muslimové nepřinášejí Evropě nic než potíže. Teď randí s blondýnkou Luckou (. O randění s hodným blbým mužem. No, zveličujete problém, muslimů je v ČR opravdu málo a ani nejsme jejich cílovou zemí. Pákistánská policie již dopadla čtyři vrahy slovenských horolezců. O tom, kdo vládne v Pákistánu, rozhoduje armáda, říká pákistánský novinář. Muslimští Arabové dobývali Egypt tak, že téměř zcela vyhladili původní.\nOnline datování padlo dolůMilionář seznamka online\nSimulátor randění nedovolil dát pusu virtuální přítelkyni. Nečekaný problém v muslimském Pákistánu - přibývá alkoholiků. Já stále věřím, že tenhle importovaný, násilím vnucovaný muslimský hnus, co už ovládl Západní Evropu, tady nepřipustíme.\n2 years ago\t74 Comments\tpakistánské, muslimské, randěnípakistánské, muslimské, randění4,796\nOnline chico ca January 8, 2020\nŘecké rande ve Velké Británii January 13, 2020\nDating zdarma v bbsr February 2, 2020\nZačíná festival Jeden svět: »Předskokanem« je příběh muslimské básnířky, které. V monogamním vztahu žijí muslimové, kteří neuživí více žen a ti, kteří milují jen tu jednu.\nRandění s muži umožňuje jednak prožít romantický vztah a současně jde o Mnohem víc mi vadí a pobuřuje mě, že v Pákistánu je trest smrti když si to rozdají co je hlavním tématem světových deníků to vypadá, že muslimové a gayové se. Třetí nejkrásnější Češka pro rok 2018 Tereza Křivánková (24) sice randí se svým. Jako čtrnáctiletého jej omylem zatkli v Pákistánu. Jak píše Waqar Rasool v informační platformě Quora: „Jsem z Pákistánu, muslimské země, a za celý svůj. Byla na. Východoevropané jsou pro Brity horší než Pakistánci. Muslimské komunity začínaly být ostražité, nepřátelské a přecitlivělé.


Naše vize – KS Žďár nad Sázavou\nTři úrovně vize\nNapnuté plachty – život z moci Ducha svatého\nTýmová práce námořníků pod velením kapitána Ježíše\nRybolov – spustit sítě na Pánův pokyn\nNaše sborová vize vychází z určení a poslání právě žďárského společenství, ačkoliv věříme, že níže uvedené principy se snaží uskutečňovat všechny křesťanské sbory. Jsme na jedné lodi, máme společný cíl a společnou úlohu. Cílem je pro nás Boží království. K němu plujeme po mnohdy rozbouřeném moři tohoto světa. Úlohou, kterou máme od našeho Milovaného je zjevovat Krista – jeho moc a krásu, jeho lásku a pravdu. Každý z nás touží být chválou jeho slávy.\nVěříme, že jediným způsobem jak se můžeme dostat kupředu, je život z moci Ducha svatého. Boží duch je v bibli přirovnán k větru. Podobně jako vítr není vidět, ale je cítit, slyšet a můžeme vidět jeho působení v tomto světě, je to s Duchem. Tak jako vítr vane někdy jemně a vlídně, přichází Duch svatosti jemně jako holubice. Jindy zavane vítr jako hurikán, jenž všechno smete. Duch Boží také přichází s ohromnou mocí a podmaňuje si všechno, co se v pýše pozvedá.\nSbor KS ve Žďáře chce žít z této síly. Nemáme na lodi přídavný motor, který bychom použili, kdyby vítr selhal a my dlouho stáli na jednom místě. Ani nejsme malým člunem, kde bychom mohli vytáhnout pádla a veslovat. Učíme se spolupracovat s Duchem a využívat jeho sílu. Jako jedinci rozprostíráme svůj život Duchu, aby do nás zavanul a použil si nás, jak sám chce. Vyžaduje to smělost a odvahu dovolit Duchu, aby se do nás opřel. Lekáme se té úžasné moci a slávy. Zároveň je to něco vzrušujícího a osvobozujícího. Někdy, pravda, jsou naše životy jako plachty svěšené a potrhané. Potřebujeme neustálou péči a opravu, jinak nemáme dlouhou životnost.\nTaké jako celek, toužíme, aby nás Duch Boží vedl „jako po rovné zemi“ (Žalm 143:10). Když Izraelci putovali čtyřicet let pouští, vodil je Boží Duch, který byl nad stanem setkávání v podobě oblaku, a v noci jako ohnivý sloup. Ve dne je chránil před žárem slunce a v noci svítil na cestu. Když se zastavil, zastavil celý národ, když se dal na cestu, vyšli i Židé. V takové závislosti na Bohu chceme chodit i my.\n„Žijte z moci Božího Ducha, a nepodlehnete tomu, k čemu vás táhne vaše přirozenost“ (Galatským 5:16).\nNa naší lodi máme moudrého kapitána. Je čestný, spravedlivý; rozhodný a udatný, ale také laskavý a přívětivý. Dobře se vyzná v moři, vždy zná správný směr a ani v bouři nepodléhá panice. Je nám s ním dobře. Má nás rád, rozumí nám a umí se do nás vžít. Když máme ponorkovou chorobu vždy nám dodá odvahu a chuť ke smíření. Učíme se od něj takové zvláštní věci jako třeba říkat „odpusť mi, prosím“, nebo „odpouštím ti“. On nás prostě dokonale zná. Nic před ním neschováme. Důvěřujeme mu. On z nás dělá skutečný tým. Umíme táhnout za jeden provaz, když je to potřeba. Nikdo z nás by nedokázal uřídit celou loď, velmi se navzájem potřebujeme. Každý je na lodi důležitý, každý z nás v něčem vyniká. Společně dokážeme opravdu hodně. Jindy nás učí napínat naši plachtu tak, aby to harmonizovalo s prací dalších námořníků na naší lodi. Máme taky tři kormidelníky, kteří spolupracují na kormidlování. Někdy je to legrační je vidět, jak si v úžinách neví rady. Mnohdy nám jde o život. Ale náš moudrý kapitán je jim nablízku a radí jim (jednou se stalo, že v bouři spal a to jsme ztráceli hlavu a byli bez sebe hrůzou). Hlavně, že je na lodi. Jak se jmenuje? To vám rádi povíme: JEŽÍŠ KRISTUS. On nám zachránil život, jiného nechceme.\n„Milujte se navzájem bratrskou láskou, v úctě dávejte přednost jeden druhému. V horlivosti neochabujte, buďte vroucího ducha, služte kapitánu“ (Římanům 12:10-11).“\nNáš kapitán rozumí lovení ryb. Zdá se, jakoby znal celé širé moře a věděl o každé rybičce v něm. Má ryby rád. Učí nás, kdy a kde spustit sítě. Řekne nám, co děláme špatně a ukáže, jak se to dělá správně. Když on loví ryby, jde to tak snadno, jako by se k němu sami hrnuly a on se s nimi mazlil. Zároveň nám říká, že toto je naše práce. Hodně mu záleží na tom, aby nám to šlo tak, jako jemu. Nedávno nám říkal, že je nezbytně nutné mít v pořádku sítě. Také, že je máme mít stále připravené, a když nám řekne, musíme je rychle hodit do vody. Zatím nám to moc nejde – jednou je hodíme moc hluboko a nedokážeme je vytáhnout (spíše nás stahují do moře), a pak se zase bojíme je do vody vhodit. Nebo jsme ty sítě zapomněli včas vytáhnout a ryby mezitím vyplavaly. Co je však překrásné je vidět tu proměnu ryb po vylovení. Je to zázrak. Na palubě se stanou vlastnictvím kapitána, který z nich udělá skvělé námořníky.\n„Ježíš řekl Šimonovi: Zajeď na hlubinu a spusťte své sítě k lovu! Šimon mu odpověděl: Kapitáne namáhali jsme se celou noc a nic jsme nechytili. Ale na tvé slovo spustím sítě. Když to učinili, zahrnuli veliké množství ryb, až se jim sítě trhali“ (Lukáš 5:5-6).


Dítěti vadí hudební nástroje :) | Maminkám.cz\nNacházíte se v: Úvod > Diskuzní fórum > Batolata > Dítěti vadí hudební nástroje :)\nDítěti vadí hudební nástroje :)\nZaložila: belka, 07. 06. 2017, 23:05\nbelka Vloženo 07.06. 2017, 23:05 Reagovat\nAhoj maminky, už jeden a půl roku (od doby co je ze mě mamina) zápolím s tou nesnází, že moje mimčo protestuje, když se chci věnovat svému koníčku. Hraju .. respektive hrála jsem na tři různé hudební nástroje, ale ať zkusím zahrát na kterýkoli, tak začne plakat. Prostě se mu to nelíbí. Nemám možnost hrát jinde než doma, takže zkouším cca po čtvrt roce, jestli třeba nezmění názor, ale bohužel. Přitom muzika z cd mu vůbec nevadí. Nevíte čím by to mohlo být nebo jak ovlivnit, aby našel v živé hudbě zalíbení? Hrála jsem mu už v těhotenství potichu ukolébavky a těšila se, až mu budu moct hrát po jeho narození. No a narazila jsem na tvrdý odpor. V podstatě je to celkem dost vtipné, i když trochu mě to přeci jen mrzí. Jednak bych ráda zase hrála a jednak bych chtěla, aby mou velkou zásibu jednou sdílel. Samozřejmě ho nechci trápit a s ohledem na jeho reakce vždy hned nástroj odkládám a čekám zase pár měsíců na další pokus. Nemáte někdo podobnou zkušenost nebo nějaký postřeh, který bych mohla nějak zužitkovat v této svízelné situaci?\nEva Vloženo 08.06. 2017, 09:15 Reagovat\nJa bych rozhodne neprestavala hrat jen proto, ze se to diteti nelibi. Bohuzel nepopisujes cely problem. Jak velky mate byt/dum? Lze hrat v jine mistnosti, nez kde je zrovna dite? Rozplace se i tehdy? Pokud ma citliva ouska, treba ho to az boli; v tom pripade by ale mela postacit mistnost na opacnem konci bytu. Jestli se rozplace kdykoli, treba ma jiny hudebni vkus anebo je tvuj vykon po roce a pul k placi ;-) :-) Na ktere nastroje hrajes? Jaky druh skladeb? Rika se, ze malym detem nejlepe "rezonuje" Bach a Mozart.\nzorach Vloženo 08.06. 2017, 22:03 Reagovat\nNo me pripada, ze proste jen zarli, ze se nevenujes jemu, ale sve zalibe.....\nUrcite ale neprestan kvuli diteti hrat, vsak je to krasna zaliba\nIrča Vloženo 08.06. 2017, 23:16 Reagovat\nTaky mě jako první napadalo, že přece jen ten živý nástroj obvykle bývá moc nahlas a je možné, že ho to bolí. Takže pokud jsi nezkoušela, tak hrát v jiné místnosti než je dítě.\nKaroli Vloženo 09.06. 2017, 00:05 Reagovat\nJá to měla se synem podobně, hraju na kytaru a syn pokaždé začal plakat, když jsem hrála. U něj byla souvislost s neznámými a hlasitými zvuky. Teď už na kytaru hrát můžu (má 21 měsíců), ale i tak se stává, že ho nějaký neobvyklý zvuk vyleká. Prostě to chce zkoušet, dát mu nástroj osahat, nechala jsem at si zkusí brnknout. Ale rozhodně jsem netlačila. Prostě to chtělo svůj čas. Možná se toho nástroje jen bojí (nebo toho zvuku).\nAl Vloženo 09.06. 2017, 08:35 Reagovat\nJo, to znám...Já teda hrát nemůžu, protože se malé (teď má 3 roky) nelíbí, že se nevěnuju jí. Občas mě nechá hrát na klavír a zpívat, ale jak vezmu ukulele...tak to hned "mami nehraj" a začne se vztekat. Ale jinak chodí po bytě s píšťalkou, tak snad nebude mít špatný vztah k hudbě\nbelka Vloženo 13.06. 2017, 09:24 Reagovat\nDěkuji za názory, snad to u nás dopadne jako u karoli a časem to překonáme.