KOČKY: Úvod do diplomňaucie (5) – Kocour u sebe doma | Dedeník\nKOČKY: Úvod do diplomňaucie (5) – Kocour u sebe doma\nV minulé lekci diplomňaucie jsme se zabývali domovským okrskem Kocoura a zjistili jsme, jak důležitý může být komfort kocouřího teritoria, a to jak ve volné přírodě, tak v bytových podmínkách. Přítomnost určitého „vybavení“ tak do značné míry určuje i velikost teritoria. Kočka je schopna prohlásit za své teritorium i plochu poměrně malou (i lidskou garsonieru nebo miniaturní dvoupokojový byt), pokud na ní nalezne všechno, co podle jejího přesvědčení představuje onen komfort.\nNejmenší problém z hlediska bytového tygra představuje to, co ve volné přírodě bývá naopak pro velikost domovského okrsku nejpodstatnější – nabídka vhodné kořisti. V divočině vám kořist jen málokdy sama a dobrovolně vběhne pod packy, je třeba ji najít, obelstít, dostihnout… Chodí si, kudy chce, a ne vždycky je jí dost. Domácí kočka si snadno a ráda zvykne, že její „alfa“ kocour loví a přináší potravu, ze které jí dostatečně velkou část přenechává. V žádném případě to není podmínka, ale pro pořádek a trochu i pohodlí kočičího majordoma je dobré, když kočky dostávají tuto „kořist“ pravidelně na stejném místě.\nIdeální je, když je to místo vyvýšené: kočkovité šelmy si dost často kořist odnášejí např. do větví stromů, protože ve volné přírodě nevidí důvod, proč se o ni dělit. Věrné své strategii vyhýbání se přímým konfliktům volí raději vyvýšené stolování, při němž mají dostatek klidu. Dokážou pak jednorázově zkonzumovat značné množství masa a několik dní nelovit – divoké kočky jsou osamělými lovci a na získání dostatečně velké kořisti musejí vynaložit daleko víc námahy než šelmy lovící ve smečce. Navíc nejsou fyziologicky přizpůsobeny k tomu, aby kořist štvaly, a v případě že je bleskové, ale krátké pronásledování vyhlédnuté oběti neúspěšné, lovecký pokus vzdávají.\nSouvisí to se stavbou a metabolismem jejich svalů. Kočkovité šelmy mají kromě pověstné pružnosti a obratnosti velkou výbušnou sílu, což znamená, že jsou schopny vyvinout velkou rychlost po krátké dráze. Protože v takovém případě krev není schopna zásobit svaly dostatečně rychle kyslíkem, svaly pracují v anaerobním (na kyslík chudém) režimu a rychle v nich stoupá obsah kyseliny mléčné (a jejích solí, laktátů), způsobující svalovou únavu. Počet neúspěšných pokusů při tomto způsobu lovu je překvapivě vysoký. Kočkovitým šelmám proto méně vadí třeba i značně nepravidelný stravovací režim. Zbytky kořisti si ovšem neschovávají ani se k nim nevracejí – ty přenechávají mrchožroutům. Proto jsou i domácí kočkouři vesměs velmi citliví na čerstvost předložené kořisti a cokoliv ovadlého, okoralého nebo snad dokonce lehce zamřelého nesmlouvavě odmítají.\nSamostatnou kapitolou je voda. Pouze některé kočkovité šelmy (např. kočka rybářská nebo tygr) jsou ochotny ve vodě lovit. Ty ostatní ji považují téměř výhradně za prostředek k uhašení žízně a koupelím neholdují – i když plavat dovedou, připomíná jejich plavecký styl vždycky víc boj o holý život (kterým také často je). Kočka by měla mít vodu k dispozici na jednom až dvou místech, nejlépe trochu vzdálených od míst krmení a samozřejmě i od kočičí toalety. I tady jsou kočky velmi citlivé na čerstvost vody, proto jich tolik rádo pije z různých napáječek a fontánek, případně z vodovodních kohoutků. Pokud „napajedlo“ představuje větší a dostatečně hluboká miska, často si můžeme povšimnout, že kočkour dřív, než se napije, do vody několikrát hrábne, popřípadě doprovází přípravu k pití mňoukáním nebo dokonce vrčením.\nTo odstraňuje z pramene pomyslné listí a drobné smetí tak, jako by to dělal u skutečné studánky (i když v misce žádné smetí neplave), a zároveň dává najevo svému okolí, že teď je u napajedla on a nepřeje si být rušen. Někdy ovšem při tomto rituálu víc vody rozbryndá na podlahu než vypije… Dalí si v misce s vodou packy dokonce namáčí (odhrnuje listí) a pak je pečlivě olíže, zatímco Cedrik oznamuje svou přítomnost u napajedla pronikavým mňoukáním a mručením – a to i když široko daleko není jediný „konkurenční“ kocouří chlup. Ze všech uvedených důvodů by proto miska na vodu měla být masivní a odolná proti snadnému převrácení. Tekoucí voda není pro kočky podmínkou, ale většina z nich si na napáječky a fontánky snadno zvykne, a jsou i kočičí labužníci, kteří – pokud mají na vybranou – rozhodnou se neomylně pro vodu z kohoutku.\nDalším nezbytným vybavením kočičího teritoria jsou místa pro spánek a odpočinek. Záměrně používám množné číslo, protože takových odpočívadel a pelechů různého druhu by v každém teritoriu mělo být několik, ideálně tak 2 -3. Alespoň některé z odpočívadel by mělo poskytovat dobrý rozhled po teritoriu a měla by být v různých výškách. Kočka totiž i ve volné přírodě své pelechy střídá a s výjimkou kočky s malými koťaty nezůstává příliš dlouho na jednom místě. Do jednotlivých pelechů se ovšem podle své chuti vrací a kromě nich má ještě několik dobře skrytých útočišť, z nichž pozoruje okolí.\nNemá proto mnoho smyslu pokoušet se naučit kočku, aby spala či odpočívala na jednom přesně vymezeném místě – není jí to vlastní. Při výběru takových pozorovatelen jsou kočky dost náročné, volí nejčastěji podle hesla „vidět a nebýt viděn“ a tak se jim člověk čas od času nezavděčí, když alespoň některé jejich odpočívadlo není zakryté. A u těch zakrytých zpravidla nastává další zkoumání náročným kočičákem: je zakryté správně? Ve správném směru? Tak „akorát“? Nerad bych kočkomilné společenstvo příliš děsil – je pravda, že poměrně dost koček se spokojí s odpočívadly a pelechy, které jim my dvounozí majordomové nabídneme.\nTohle všechno zmiňuji hlavně pro případ, že by některá Její chlupatá Urozenost určitý pelíšek sveřepě odmítala a my bychom se rozhodli přijít na to, proč. Většinou stačí dát kočkourovi vybrat – svou oblíbenou pozorovatelnu si jistě najde, a vás pak čeká jen odklízení všech ostatních, které si vybrat odmítl. Někdy ovšem chovatel mnoho možností nemá – např. u zvířat trpících z nějakého důvodu (nemoc, úraz) inkontinencí, kde je nutné, aby pelech měl zvláštní vybavení, třeba nepropustnou podložku, která se dá snadno měnit. To jsou ovšem mimořádné podmínky, u zdravé kočky je střídání pelechů a míst pro odpočinek přirozené.\nA dospěli jsme neomylně ke kočičím toaletám. I divoce žijící kočky jsou v tomto směru úzkostlivě „čistotné“, protože nemají zájem upozorňovat potenciální kořist příliš okatě na svou přítomnost. V domácích podmínkách se proto snadno naučí používat kočičí WC tím spíš, že pro tento výsostně soukromý úkon potřebují vhodný materiál, v němž lze důkladně hrabat. A ten jim doma můžeme nabídnout opravdu jen na omezeném prostoru, v kočičím WC s vhodným stelivem. Obvykle stačí, má-li jedna kočka jedno WC, tam, kde naše bytové teritorium sdílí více kočkourů, je potřeba počítat s tím, že možná budeme pro každého z nich potřebovat vlastní toaletu.\nA že nás naši chlupatí vládcové budou občas uvádět svou čistotností do stavu zuřivosti – Ebony např. odmítá použít jakoukoliv toaletu, která není dokonale čistá. Je ochoten stát mi za zády s packami křížem a čekat, až vyberu všechno, co podle jeho mínění do záchůdku nepatří. Pak se vrhne do steliva a užívá si tam několik blažených minut. Jestliže je toalet víc než jedna, měly by být rozmístěny co nejdál od sebe a pokud možno v koutech, u stěny nebo jinak „skrytě“; vykonávat potřebu takříkajíc na veřejnosti nedělá mnoha kočičákům dobře a mohou se nevhodně umístěnému záchůdku i vyhýbat.\nPřípady, kdy kočka odmítá použít připravenou toaletu a vykonává svou potřebu na místech naprosto nevhodných, bývají často řešeny chovateli v nejrůznějších diskusích, v odborných časopisech i knihách. Příčiny takové „nepořádnosti“ mohou být totiž i poměrně závažné – nemoc, předchozí úraz, který nějakým způsobem ztížil kočce vyprazdňování, silný stres… Myslím však, že tyto příčiny se z povídání o základních podmínkách kocouřího komfortu poněkud vymykají. Ty nejběžnější důvody, proč má náš zcela zdravý a spokojený Kocour potíže s používáním svého WC však s kočičím chápáním komfortu souviset mohou, takže se je pokusím shrnout.\nČastým důvodem neochoty použít WC je skutečnost, že je zakryté nebo dokonce s dvířky – samozřejmě platí i tvrzení opačné: některé kočky naopak trvají na intimitě a nepoužijí WC odkryté. Nezbývá, než to vyzkoušet, protože jako v mnoha jiných ohledech, i tady platí, že co Kocour, to originál. Další překážkou může být rozměr toalety. Některý Kocour, pokud nemůže do WC umístit pohodlně celé své rozložité pozadí a ještě si v hluboké podestýlce patřičně zahrabat, nepoužije ho. Jiného malá miska nebo mělká vrstva steliva nevyvede z míry.\nZcela samostatnou kapitolou je pak vlastní stelivo. Většina koček příliš nerozlišuje a spokojí se stelivem, které jim nabídneme, pokud je v dostatečné vrstvě a přiměřeně čisté. Záleží tedy na nás, čemu dáváme přednost a co se nám z hlediska člověčího provozu v domácnosti nejlépe osvědčilo. Jakmile si však kocour na určitý typ steliva zvykne, bývá překvapivě konzervativní. Jsou ovšem i labužníci, kteří zásadně odmítají některý typ steliva a přivádějí své majordomy do nepříčetného stavu, protože zjistit, co že si Jeho Chlupatost přeje mít v záchůdku, je někdy dlouhodobá hra ve stylu „pokus-omyl“. Když pak majitel takto vybíravého Kocourstva objeví tu správnou kombinaci a pozoruje svého kočičího vládce, jak vstupuje na toaletu, mívá zhusta chuť jásat, jako kdyby právě vyhrál Tour de France.\nMůže se samozřejmě stát i to, že z nějakého důvodu potřebujeme druh a konzistenci steliva změnit. To, které jsme zvolili, nám připadá příliš prašné, nebo jsme nějak upravili podmínky v našem vlastním „teritoriu“ a potřebujeme například, aby se stelivo dalo bez nebezpečí likvidovat spláchnutím do kanalizace… Samostatnou kapitolou jsou pak steliva čistě bílá, označovaná jako „diagnostická“, na která přichází řada, když Kocoura potrefí nějaké zdravotní potíže, zde především ledvinové. V takovém stelivu se dobře zjišťují např. stopy krve v moči a některým závažným potížím se dá při včasném odhalení předejít nebo je rychle zmírnit. Jednorázová a okamžitá výměna veškerého steliva najednou může být docela problém – konzervativní Kocourstvo odmítne takto vylepšenou toaletu používat. Proto se obvykle radí, aby k výměně docházelo postupně: co se z Kocourova WC odebere, doplní se v příslušném objemu novým typem steliva a takto lstivě se pokračuje, dokud starý typ steliva zcela nezmizí. Je to osvědčená metoda, jen vyžaduje od Kocouřího domácího poněkud více trpělivosti…\nČistotnost kočkovitých šelem je ovšem příslovečná a Kocourova toaleta z ní představuje opravdu jen malou část. Kočky (a to všechny, i ty velké) se pečlivě myjí poté, co se nakrmily, protože po úspěšném lovu a následující hostině bývá jejich srst potřísněna krví kořisti a ve volné přírodě by je pach takových krvavých stop obtěžoval, prozrazoval konkurentům – a v neposlední řadě byl vhodným prostředím pro zárodky různých chorob, nebo vábil všelijaký nepříjemný a spánek rušící hmyz. Je úplně lhostejné, že granule nekrvácejí – domácí Kocour se bude mýt neméně pečlivě.\nTaké péče o srst patří mezi přirozené povinnosti kočkovitých šelem, a rozhodně se jí nevěnují z pouhé marnivosti. Pevná, čistá a především správně načechraná srst dovoluje vzduchu lépe proniknout až ke kůži, a tak napomáhá správnému odvádění vlhkosti a lépe ochraňuje před výkyvy teploty (přehřátím nebo podchlazením).\nJak se zdá, právě někde na tomto místě jsme definitivně vyčerpali přehled Kocouřího mobiliáře, nezbytně přítomného v každém domovském okrsku. Zapomněl jsem na něco? Nepochybně ano. Sportovní nářadí, náčiní a hračky jsem vynechal vědomě – povídání o nich bylo v jiném dílu diplomňaucie, věnovaném hře a učení, totiž tady:\nZáměrně jsem se nezabýval tím, co bych nazval „Kocourova kosmetická skříňka“ – nic takového totiž volně žijící kočka nezná. Netuší, co je to a k čemu slouží hřeben, nůžky, šampon nebo kapky na otírání očí a čištění uší. Netuší, a neschází jí to. Tuhle péči navíc – pro kočky poměrně často spíš nevítanou nebo alespoň notně otravnou – přináší až skutečnost, že s námi Kocour sdílí náš svět. Asi největším přínosem tohoto sdílení je pro kocoura přítomnost veterinární péče, i kdyby se měla skládat jen z pravidelného hubení parazitů všeho druhu a ošetření případných úrazů. To za předpokladu, že náš Kocour je železného zdraví. Do podobné oblasti patří i dvě další úmyslně vynechaná témata – každé z nich by vydalo na samostatný seriál a navíc už vůbec nejsou z oblasti etologie koček. Nebral jsem v úvahu kočky chovné a výstavní na jedné straně, a na straně druhé kočky nemocné nebo jinak zdravotně omezené.\nA to poslední, co chybí, a co by ve skutečném kočičím teritoriu nikdy ani ve volné přírodě nescházelo, je místo pro výchovu mláďat. Protože všechno, co nějak souvisí s kocouřím zamilováním, chozením, plozením a výchovou potomků, bude obsahem další části diplomňaucie, nechám si i tuhle nezbytnou součást kočičí domácnosti na později. V dnešním dílu jsem jen chtěl říci, že velikost Kocourova teritoria nemusí být za jistých okolností to nejdůležitější v jeho životě. I když jsou divoké kočky a kočkovité šelmy obecně velmi náročné na prostor, vystačí si domácí Kocour i s prostorem daleko menším, pokud v něm nalezne všechno, co by ve správném Kocourově „doma“ mělo být.\nTo nezbytné „všechno“ jsem se tu pokusil definovat.\nNěkdy ve zvláště slabé chvíli můžete mít dojem, že váš byt je jedno komfortně zařízené Kocourovo a na vás zbyla v celém vesmíru už jen zásuvka s ponožkami (a i tam jste našli kočičí chlupy). Nezoufejte – připomeňte si, že vedle napajedel, plných misek a měkkých pelechů jste tím nejdůležitějším kocouřím komfortem především vy. I když se Kocour někdy tváří, jako by vás viděl poprvé v životě a toho, že vás vůbec potkal, nepřestane do konce života litovat.\nAle takové jsou všechny…\nAktualizováno: 17.5.2011 — 19:32\nVážení a milí Zvířetníci, čtu vás pravidelně, moc se mi to líbí a dovoluji si obrátit se s prosbou.\nJsme živiteli, opatrovateli, léčiteli a krmiči stáda koček. Ty nás střídavě milují, střídavě se nám mstí zato, že jim nejsme zcela po vůli. POslední pomstou bylo znečištění kufru, který nelze vyčistit ač snaha byla převeliká. Nevíte, prosím někdo z vás, co použít, aby se zavazadlo stalo použitelým? Děkuji za rady. Baba v úctě.\ns kočičí vůní neporadím – ale poprosím o zopakování dotazu u dnešního článku – i když s viklany nesouvisí. Málokdy se většina Zvířetníků vrací zpátky – a u nového článku se spíš dočkáte rady (nod)\nAsi to pro vás nebude to pravé a možná se to tady už diskutovalo, ale dám zde odkaz:\nPodle mých zkušeností to pachy opravdu likviduje, ovšem háček je v tom, že vlastní parfém těchto přípravků je značně agresivní, což by asi vadilo. Já to nepoužívám v bytě, ale vůně borovice byla i tak příliš silná. Teď používám talc. Myslím, že za vyzkoušení by to stálo, přípravek se může hodit i v jiných případech než je onen kufr.\nHlavně uvěďte z jakého materiálu je kufr…..\nD+ěkuji za odpovědi, kufr je ze silného plátna, zdravím a přeju krásnou neděli\nNevím, jestli má každá škoda řešení, když byla má pouliční Pusinka nová a s průjmem (buď z nemoci, nebo z věčných antibiotik), občas pustila průjmík vedle záchůdku – hnědých skvrn na modrém linoleu se zjevně už nikdy nezbavím, nezabralo na ně ani Savo, ani prášky, ani nic. Prostě jsme už navždy flekatí – ale za uzdravenou Pusinku bychom dali i víc, než blbý lino… 🙂\nJj, potvrzuji. Když byl Mouryn úplně maličký s katarem a u nás tak 3 dy, nedoběhl a kvalitně obarvil PVC na chdbě. NAVŽDY (chuckle) Ale s počůraným jsme měli kliku. Stalo se to jen 2x a na lokality, které šly umýt, nebo protáhnout pračkou.\npod tekoucí vodu, octem , pak posypat práškem do pečiva a nechat působit,. zase voda, zase ocet a pak nechat sušit a větrat…jde to blbě..ale za rok-poctivého drhnutí cca 1x měsíčně..by to mělo odeznít…..a nechávat schnout na slunci…..čistírna to asi nevezme,co?\nVážené dámy, předpokládám, že jste pod nicky to byly vy, kdo mi laskavě odpověděl. Zkoušely jsem všechno, ale prášek do pečiva ne, tak to zkusím a moc děkuji za pozornost baba\nNebylo by levnější a jednodušší pořízení nového zavazadla?\nMilý Terro, jak už celý den dělali ostatní, tak i já dodatečně pěji večerní chválu, dříve jsem to nestihla. Moc hezky se to četlo a fotky též super.\nTak se hlásím po více než dvou dnech zpět. Ferdinandu jsem fakt nezvládla, což je mi líto, zato jsem neplánovaně zvládla zařídit ještě jednoho doktora, což mě zase těší. Navíc Rysík si dva dny na zahradě náležitě užil, tak jen ten čtvrteční večer mě mrzí. číst budu asi až zítra, tak snad jste si to užili.\nO.T. na severu Prahy leje jak z konve. Ale bouřku slyšíme jen z dálky (rain)\nŽe vy si to tam zase syslíte, co??? Tady se vedrem nedá dejchat. Pusťte toho trošku dál, jo? 😉 😛\nTady jižněji v Praze byly i kroupy.\n.(*) Před norou v lese sedí zajíc a ťuká do notebooku. Jde kolem liška a povídá: „Hej, zajíci, co to děláš?“ „Diplomovou práci.““A o čem?“ „O tom, jak zajíci žerou lišky.“ „Co to je za blbost? Nedělej si legraci!“ „Tak se pojď podívat!“ Zajíc vleze do nory, liška za ním, ozve se zvuk zápasu a za chvilku vyjde zajíc, poplácává si břicho, sedne k notebooku a zase ťuká. Po chvíli se objeví vlk: „Hej, zajíci, co to děláš?“ „Diplomovou práci.“ „A o čem?“ „O tom, jak zajíci žerou vlky.“ „Co to je za blbost? Nedělej si legraci!““Tak se pojď podívat!“ Situace se opakuje – oba zmizí v noře a za chvíli vyleze zajíc, poplácává si břicho a po chvilce vyvalování se zas dá do práce. Za chvíli se objeví medvěd: „Hej, zajíci, co to děláš?“ „Diplomovou práci.“ „A o čem?“ „O tom, jak zajíci žerou medvědy.“ „Co to je za blbost? Nedělej si legraci!“ „Tak se pojď podívat!“ Medvěd se nacpe do zaječího doupěte a kouká – v jednom rohu hromada liščích kostí, v druhém hromada vlčích kostí a ve třetím sedí lev a šťárá se v zubech.\nMorální ponaučení: Nezáleží na tématu diplomky. Nezáleží na tom, jaká data zpracováváš. Záleží na tom, koho máš za konzultanta. .(*)\na užijte si víkend. ~o)\nze života (rofl) (clap)\nAch jo, božemůj, máte někdo takového toho nejlepšího, ale úplně nejlepšího kamaráda? Že byste za něj dýchali a on za vás? Že se na něj můžete na 100 % spolehnout? Že jste na úplně stejné vlně, i když se třeba rok-dva nevidíte a voláte si jen občas? Asi jo. Hmmm, a my se dneska dozvěděli, že zrovna tenhle člověk má Pickovu nemoc v hodně pokročilém stádiu, ach jo… Už půl dne brečím a asi se s MLP pořádně picneme, je to děsné, nejde s tím nic dělat.\nAido, to je mi moc líto. Foukám na bolavou duši…\nAido, k tomu není, co říct (u)\nHrozné je, že to nabralo rychlý obrat a není cesty zpět. Vydrží tak půl roku-rok (díky práškům), víc ne. Ještě horší je, že má nějaké – docela děsivé – psychické projevy (stihomam apod.), tak možná ještě skončí u Zany na kopci, v takové té pěkně vypolstrované cele.\nMilá Aido, to mě moc mrzí – člověk je tak strašně bezmocný (h)\nAch jooo. Moc lito. Vlastne jsme vcera s Chetem probirali neco podobneho. Nase sousedka, ktera ma nase klice a muzeme se na ni zcela spolehnout, se vylecila z rakoviny strev, minuly tyden ji nasli nalez na plicich a v hrtanu. Vcera byla na biopsii plic a nemohli to dokoncit, protoze je to velmi blizko srdci a pokracovat by bylo nebezpecne. Takze ani vlastne nevi, cim to lecit. A to ma jeste na starost 84 leteho otce ne ve zrovna nejlepsim zdravotnim stavu. A jeste ji neni 50.\nTohle je hrozné, když odchází, když odejde duše z žijícího těla. (u) Sice to zní hrozně, ale naštěstí ten člověk o tom neví. Zlé to je pro ty, kteří to vidí. Je mi to líto, Aido. (hug)\nOn to naštěstí už téměř nevidí a nevnímá – opravdu naštěstí. Blbé je, že má mladou manželku a dvě malinké děti – jednoho předškoláčka a druhé je 3/4 roční miminko (sice je stejně starý jako my, ale holt začínal o dost později).\nNo, budem se snažit pomoct jak to bude možné, ale na dálku to jde hůř.\nTo je opravdu hodně zlé. Člověk opravdu neví ani dne, ani hodiny.\nTaková zpráva nám ukáže, jak jsme bezmocní. Co na takovou diagnózu říct. Je mi to líto. Pro vás všechny to bude těžká doba.\nNějak ti na to neumím slovama… tak jenom ;( a (u)\nAch aido, to je mi moc líto. Přiznávám, že jsem si musela najít, co je to Pickova choroba, nikdy předtím jsem to neslyšela. Moc smutná zpráva.\nTerro, nejsme s MLP kočičí lidé, ale vždycky, když se objeví Tvůj článek, tahám MLP k monitoru a říkám:Čti, to je škola etologie. A on, třebaže frfle, jak se u nás říká, že nemá na blbosti čas, nakonec zasedne a čte a čte a komentuje . Moc zajímavé a poučné, piš, prosím, dál. (wave)\nže jo. Když Terra něco napíše, je to spolehlivě chytrý a ještě vtipný (y)\n„sedí na nejvyšší větvi, přede a medituje“ (clap) „)) :)) :))\nšmarjápanno, co tu dělá?????? :O to patřilo úplně dolů pod Vave, z níž cituji (headbang)\na ten divnej smajl tam taky nepatří (shake)\nnicméně, podle popisu jste stejně jistě poznali, že se mluví o terrovi (chuckle)\nTo víš, že jsme poznali o kom píšeš (chuckle) (sun)\nTerro, to se tak krasne cte, protoze je to napsane s porozumenim a laskou. Mala vodni zajimavost ohledne meho starecka Kocura, ktery v sobe ma urcite dost persana. Ten nahodou ve vode lovi. Vezme si gumoveho hada, lovi ho na zemi, pak ho OPATRNE v tlamicce zakousleho za krkem odnese k velke komunalni misce s vodou a tam hada utopi. A pak ciha u vody a lovi udajnou mrtvolku pacenkou ve vode. A az ho vylovi, tak je had zase „jako“ zivy, je odchycen a opet utopen…\nA kdyz uz se mluvilo o problemech se zachodky. Kocur ma obcas ten problem, ze pouzije jinde, pokud mozno hned vedle budky. Ale jen obcas. A ma problemy se stitnou zlazou a je mozne, ze je to zpusobene tim. Zato druhy Kocour Kuliferda pouziva kadibudku snad pro radost. On si tam trouba vleze casto jen tak, podiva se, jak vypada stelivo, uhledne to prerovna dustojne odejde. 🙂\nO.T.Hani, šel Ti mail ohledně botiček, přišel?\nJee, dik, teprve ted jsem si vsimla. Pri patecnim odpoledni tady musim hasit nejaky pracovni pozar 🙁 To vypada dobre. odpovim navecer.\nPromiňte, tohle je hodně mimo, ale myslím, že to je dost užitečné:\nChvályhodné. Jinak – v rámci EU pro výrobky funguje v článku zmíněný RAPEX, pro potraviny RASFF, ale jak moc je to pro běžné laiky přístupné, to netuším.\nTerro díky. Je mi potěšením, číst si Tvoji diplomňaucii. Žiju v kočičí domácnosti jen 15 roků, tak se mám pořád co učit. 🙂\nOT Pražení – tady je moje troška :\nZdeni, fotky jsou báječné, děkuju. (h)\nAno, „oplatkové přijímání“ bylo skvělé – Eva Sisinková přivezla několik krabic lázeňských oplatek z Poděbrad, a my jsme si je opravdu užili. 🙂\nNo prosím. A já musím chybět zrovna u oplatek 😛\nVšak, než vave objevila Tvoji SMS, tak jsem Tě vyhlížela. Tobě by to mávátko taky slušelo 😛\nJéé, vy jste se měli/y? Zdeni, bezva dokumentace i popisky (y) 🙂\nTerro, je vidět, že jsi Alfa Kocour. Tak dokonale přečtené kočky každý nemá. I když ty máš pro ně opravdu cit.\nNo, k těm pelíškům. Vlastně pokaždé, když jsme kočkám něco nabídli, tak tím pohrdly. Zato dokázaly spát na naštípaných polenech (hlavně, že vedle byla hřející kamna), na holé zemi (když jsme jim tam ustlali, už tam nešly), na nejrůznějších místech, jen ne tam, kde jsme min ustlali. Tak to nakonec neřešíme. Naposledy jsem zkusila dát kocourovi teplou podložku k radiátoru na místo, kde ležel na holých parketách. Nešel tam, dokud jsem ji neodstranila. Je teď zajímavé, jak si náš kocour po letech vzpomněl na místa, která přestal už dávno využívat (naposledy ve starém bytě). Najednou znovuobjevil své oblíbené křeslo, které ovšem přestal navštěvovat, když k nám měla přijít návštěva a já to křeslo musela odchlupit. Teď si zase vzpomněl na jednu starou stoličku u telefonu. A jak běží, když se ho máma zeptá: „Půjdeme do postýlky?“ Jednou jsme po tátově smrti měly velmi nepříjemný telefon od jedné příbuzné. Tak jsme si s mámou daly becherovku a tu lahev jsme zvládly. Jenže jsme ji konzumovaly do tří do rána. Kocour už tak od 11 večer byl jeden velký otazník, postával a podupával mezi dveřmi, jako že „Co se děje? Tak pojď už! Chci jít spinkat!“\nTak na tohle byl expert Tazík. Bývaly doby, že jsem pracoval dost dlouho do noci. Kolem jedenácté Taz zneklidněl a začal kolem mě obcházet. Já nic. Po půlhodině obcházení vyskočil kocour na roh stolu a zamňoukal – ještě celkem tiše. Já zase nic. Zhruba od půlnoci začal Taz vydávat zvuky jako banshee – zatím spíš prosebné. Kolem jedné byl dokonale naštvaný a nadával mi z plných kocouřích plic. Zvedl jsem se a šel spát. Konec konců měl ten Tazik pravdu – ponocovat se nemá, je to nezdravé. Svinul semi u ucha a byl to ten nejtišší ze všech kočičáků…\nZ nějakého důvodu mi to tu požírá odpověď Honzovi. Zmizela už dvakrát, tak se pokusím dát to sem, za přerušení niti se omlouvám. Přikláněl bych se k Apině – některé způsoby komunikace (popravdě, je to většina) nejsou vrozené, ale získávají se v raném věku učením, obyčejně metodou pokus-omyl. Je možné, že si vaše číča, když byla malé kotě, několikrát olizovala packu právě v době, kdy jste ji někdo hladil nebo vzal do náruče. Ona si to spojila – a vy jste jí dali za pravdu, protože jste její „signál“ přečetli právě takhle. Proč by ho nepoužívala dál, když funguje? Vím, že to zní poněkud krkolomně, ale tenhle mechanismus možný je.\n(wave) Naše smečka zdraví vaši smečku (wave)\nJá si to takhle taky představuji. S tímhle už k nám přišla, určitě jí to nebudu kazit.\nJednou jsem si dovolil zaexperimentovat a tu pacičku jsem jí pohladil. Hrozně se urazila.\nTak to prostě budu brát jako něco extra.\njo, jo, na pacinky pozor. Jsou na ně háklivé a některá kočka si na ně opravdu nenechá ani sáhnout – koneckonců taková byla naše Micinka. Jak jsme se jí dotkli pacičky, napoprvé ucukla, napodruhé naštvaně odešla. Ony ale dobře vědí, že jsou na pacičkách závislé a tak si jich hledí. A já přitom stejně neodolám a našemu kocourovi pacičky hladím, chvilku to vydrží a já velmi obdivuji tu dokonalou jemnou stavbu pacičky.\nPacinky? Mouryn to unese, ale Mína je velice lochtivá. Stačí se jen dotknout polštářků, vyletí jak péro z gauče. A náramně brblá. (chuckle)\nmáme doma obdobný „podmíněný“ reflex… (chuckle) Jeden čas měla Beta špinavější pravé ucho – měla tendenci si ho drbat. Přes den jsem na ni houkla, ať toho nechá, ale v noci jsem nechtěla „houkat“ – stačí, že jsem „vstanutá“ já… Tak jsem jí hodila svoji peřinu přes hlavu – neboť pak se drbat přestala.\nUcho je dávno zahojené (ani to zánět tenkrát nebyl, stačilo párkrát ucho líp vyčistit), ale pokud naše teplomilná doguška chce přikrýt (spíme rádi v chladnu – dveře na balkón jsou od brzkého jara do pozdního podzimu otevřené, podrbe si pravé ucho… Já se vzbudím, pořádně holčičku rozcapenou pod svoji duchýnku zachumlám… a spí se dál (rofl)\nNení to opravdu náhoda – již několik let je to zcela jednoznačný „povel“ pro paničku…\nZpráva od Ríšánka.\nKapali jsme ráno a v poledne očičko, mazlili, chlácholili.\nVčera jsem byla hodně mimo, takže jsem neměla odvahu ani sílu zkoumat, jak to vlastně vypadá. To, co mi včera MVDr. Beránek ukazoval, bylo tak silně zastřeno emocemi z toho sdělení, že jsem vnímala tak půlku.\nOpravdu má na vnitřních víčkách vřídky, mžurky mají barvu změněnou, celé oko vypadá jinak, ta od koutku je přetažená do třetiny oka a téměř bílá, oko mhouří a je vidět, že ho to bolí a obtěžuje. Teprve teď jsem si všimla, jak to prostupuje celým okem. Sekret mu z oka vytéká, ale nejsou to slzy, slzné kanálky má ucpané a oko je oteklé. Kapání má právě na to, aby se oko zvlhčovalo. Po vykapání se očičko zvětší, ale není to na dlouho. Baští, pije, hraje si, čistí se a mazlí. I s Meldou si hrají, on mu olizuje očičko a drží si ho pacičkami jako brášku, je to milé je pozorovat.\nUvidím. Budu kapat a starat se, jak nejlíp budu umět. Pokud se za těch pár týdnů rozhodne, že je nutná operace s nejistým výsledkem, trápit ho nenechám. Na to ho mám příliš ráda. Pokud by měl jen přijí o oko a žít spokojeně dalších x-let, tak zaplatím cokoliv a podniknu cokoliv. Kdyby se ale měl trápit, tak raději budu vzpomínat na šťastného kocourka, který strávil pár krásných měsíců v milující i milované rodině.\nUž nebrečím, spíš se dívám do reálné budoucnosti. Je mi to strašně líto, ale na druhé straně vím, že jsem pro něj udělala maximum a neumře někde potupně zalezlý v křoví v ukrutných bolestech. Bude stále můj maličký poslední chlupatý drobeček (i když už dneska váhově se blíží Zrzínkovi) a kdyby došlo na nehorší, tak CD Melíškovi určitě velice rychle přidělí dalšího parťáka na hraní. Jen aby zase neměl takovou smůlu.\nVšem krásný víkend, já jedu zítra na otočku s kytkami na chalupu, pak zpátky, nemůžu ho nechat v noci samotného a stěhovat je jen na víkend nebudu. V neděli mám stejně spoustu práce, takže aspoň něco. Teď zkrátka musí vše stranou – Ríša má přednost. Že není hotová skalka, to mi nevadí. Hlavně aby plyšáček nestrádal.\nOuha, Karolínko – to vypadá nepěkně, ale vy to zvládnete! Držte se všici, myslíme na vás (y)\nKarolíno, už od včerejška od té informace na vás myslím nepřetržitě a moc držím palce!!!!! je dobré, že Ríša je v péči nejlepšího odborníka\ndržte se (h) (h) (h)\nKarolíno, držím palečky, ať je Ríšánkovi brzy lépe a ať to zvládnete. V9m, že pro něho uděláš možné i nemožné.\nkočičko, máš nejlepšího očaře v Čechách, ještě není nic ztraceného… a ještě sis nepopovídala s Irčou Šestikočkou, nic nevzdávej!!! CD to má pro Ríšu nařádkované, jen my nevíme, jak to přesně myslí – ale budeme držet tlapky a zabojujeme, jak to půjde!\nTerro, já nikdy nevím, co k Tvým článkům říct.\nTeda co k nim říct, aby to bylo něco nového a objevného, abych pořád jen nepsala – úžasný, úžasný, úžasný. Fakt úžasný články – odborně a přitom tak čtivě, no prostě úžasný.\nterro, moc děkuju za opět krásné a poučné kočičí (kocouří) povídání (h)\nta představa transfuze kočičí krve mě baví a jelikož tě zajímavě dokresluje, beru to jako fakt (cat)\nChválím a mávám, došel mi slovník, je to čím dál lepší.\nMám jeden diplomňautický dotaz, ač ne přímo k tomuhle tematu. Naše služebně mladší kočka si v případě, že se chce mazlit, velmi intenzivně líze pravou pacičku. Musí to být pravá, levou nebere. Zajímalo by mne, jestli jste někdo něco podobného nezažili nebo netušíte, jak k tomu mohla přijít?\ntohle jsem nikdy neviděla, ani neslyšela. Je to zajímavé, asi nějaký druh komunikace s vámi. Hlavně že si rozumíte, to je nejdůležitější. Náš kocour jde na mazlení zpříma, pěkně se omete okolo nohou nebo vyskočí na klín. Když se mu podle jeho názoru dostatečně něvěnuji, třeba u počítače, tak nejdříve hlasitě mňouká a když stále nereaguji, vyskočí na stůl a posadí se mi před obrazovku. Toho si nelze nevšimnout. (rofl)\nJo, sezení před monitorem zvládá ta naše potvora taky dokonale.\nHonzo, třeba je vaše kočička tak zodpovědná, že si tu pacičku usilovně myje proto, aby na vás náhodou nesáhla špinavou prackou. Pochválit!\nOT. Promiňte, ale nemáte někdo zkušenost se psem, který nechce být sám doma? Collin totiž odmítá být sám. Své lidi miluje, je milý, poslušný. Ale jakmile ho nechají doma, řeve. Je schopen i prokousávat futra u dveří. Když ho nechají krátkodobě a odmění za klid, jde to. Jakmile jdou do práce, řve. Je to problém. Já se s tím ještě nesetkala a neb¨vím, co s tím. Pomůže někdo. Pokud by byl někdo z Prahy a mohl pomoci, byla bych moc vděčná. Protože jinak je pes bez problémů a páníčci také.\nMíček s pamlskama, hračky nad kterými musí trochu dumat, někomu se osvědčilo rádio potichu puštěné. Ráno holt důkladně proběhat, já taky vstávám o hodinu dřív. Někdo používá i feromonový spray, chce to vyzkoušet. Je to běh na dlouhou trať, něco budou asi muset obětovat. Taky mu bude chvilku trvat než si na danou situaci zvykne, pokud je jako naše hvězdička, tak se mohou připravit na půl roku práce.\nJsem sice jen kočičí, ale možná i „navoněnou“ část oděvu by nebylo marné nechat na nějakém oblíbeném místě – nějaké onošené nevyprané staré triko a tak…. A potom už jen asi postulné zvykání, ale na to tu jsou jiní odborníci\nAle, můj miláček Collin, obávám se, že má Inka pravdu a chce to pokud možno unavit ho a čas. A kvílí celou dobu, co je sám? Arinka sice nekvílela, ale ničila. Ráno jsme byly minimálně hodinu venku a to si dost intenzivně hrála s jinými psy. Doma měla velký klacek na hryzání a míček s granulkami, stejně stačila poničit křesla (byla stejně stará a spíš na odpis) a spoustu dalších věcí, které jsme si neuklidili. Trvalo jí to tak 3 – 4 měsíce, než se zklidnila. Ato vlastně nebyla úplně sama – měla tam kocoura, ale ten se tvářil, že Arina neexistuje… Setkávala jsem se při venčení s dvěma mladými manželi, kteří měli s fenkou podobný problém, i pořídili jí kamarádku – další fenu a pak ječely obě. Nakonec to vyřešili tak, že dělají na směny a střídají se! Ale nemyslím, že to je ten správný postup. Bohužel žádnou zaručenou radu nemám. 🙁 :-??\nPomoci nepomůžu, jenom, že znám taky jeden takový případ. Mladí manželé si vzali z útulku tříletého německého pinče Elfíka. Krasavec a kliďas od pohledu, leč sám doma … nikdy. Mnohdy vil tak, že sousedi volali pánčkům, ať si s ním jdou něco udělat. Vydrželi měsíc … a od té doby jezdí Elfíček s paničku do práce (myslím že to už bude minimálně rok).\nEch – ne VIL (i když se jmenuje Elf), ale přímo VYL (jako vlk). Chudák češtin, den ode mne dostává na zadel.\nOn nevyje, on štěká. A když přijdou domů, tak se může zbláznit, okusuje je.\nNo, při příchodu domů máme atomové hovado – jak fufu ftipně nazvala Sharka – jakmile slyší auto tak naskakuje na vrata s rozběhem a vpuštěna domů smete slabší povahy skokem na hlavu a následným okusováním. V tomto případě jakékoli výchovné působení končí oslintáním. Musím se přiznat, že i když jí trochu nadávám, moc to neprožívám, věci hodím do pračky, Majdu odměním jogurtem a vrata zatím drží.\nO se bojí,že se mu lidi nevrátí a že bude sám…musí často odcházet a vracet se v intervalech..pes jim moc nerozumí,ale pochopůí,že se vždy vrátí..takže trénink a to, co radí Inka, pořádně ráno vyběhat,unavit….nechat mu hračky…..tričko s pachem člověka…\nto častý odcházení. Prostě jít za dveře, ale s kabelkou, s košem s odpadkama..jen tak..a pak počkat nebo fakt jít s košem..sejít o patro níž a potichu se vrátit na podlaží…jednou to moc pěkně vysvětlovala a učila paní doktorka Žertvová,já ji moc nemusím,ale v tomhle měla pravdu…..dá se to snad najít na netu…\nPovolejte na radu Petru K. Pamatuju si, jak vymýšlela taškařice a hlavolamy pro Ešusa, aby se doma nenudil. Dokonce dospěla do fáze, že byl hotový z toho, že se panička loudá s odchodem. Dokud se za ní nezavřely dveře, tak žádné hraní a žádné koumání. 🙂\nEvo, ondyno mi jeden z pejskařů vyprávěl o stejném problému – vyzkoušeli všechny osvědčené metody (krátké časové úseky, chválení, maximum zábavy ve společném čase… ), nepomohlo. Zabralo až jakési nepříliš laciné elektronické udělátko, které ve chvíli, kdy pes začal štěkat, začalo vyluzovat (pro něj) velmi nepříjemný zvuk. Bohužel neznám název prístroje ani civilní jméno páníka (klasika – pan od Jacka, někde támhle z paneláku). Á, teď jsem v letu zagooglila, patrně užili něco v tomto stylu http://www.kolumber.com/antibark.php\nInka má určitě pravdu, já bych jen přidala, že ten čas o samotě postupně prodlužovat. My jsme to tak dělali s Ejšou, od čtvrt hodiny po půl, hodině , 2 hodinách, atd. Je fakt, že jsme si to mohli dovolit, já byla v tu dobu nezaměstnaná. Ejša byla potichu, ale drant a milovník odborné literatury. Pomstila se za tu samotu všem zvířatům-dokonale ohryzala encyklopedii Zvířata od A až do Z. taky si zgustla na monografii o sobě, a vědeckou činnost korunovala dokonalým rozparcelováním manželovývh milovaných a chráněných srnčích lebek, které si, dodnes nevím jak, sundala z poměrně vysoké knihovny. Našli jsme 2 hromádky čtverečků kostí 1cm x 1 cm +2 hromádky zubů. (envy)\nHolčička Vám vyrobila puzzle a Vám se to nelíbilo????\nOT., ale zase ne až tak úplně OT.\nTohle úterý se naše doposud dvojčlenná kočičí směčka rozrostla o tuto majestátní nádheru http://www.kocky-online.cz/jportal/zvire.phtml?id=8024&utulek_id=62 . Beda a Karolína se určitě budou smát, jak rychle to šlo!\nZatím máme doma takové kočičí dusno a nový přírůstek bývá zatím přes den zalezlý a vychází jen v noci. Ale pomalu se osměluje. Matýsek s Rozárkou na něj nevěřícně hledí a chodí kolem něj opatrně. Prostě anarchie. Ale věřím, že je to jen otázka času.\nMilá Tapuz, to je nádherná zpráva, vůbec se nesměju, naopak – moc Ti ho přeju!!!! Je nádherný!\nTeda ten je! A čo už má tiež nešťastník všetko za sebou … nech má už len dobré pred sebou.\nA čo taký úplne malinkatý portrétik … možno … časom? (blush)\ntapuz!! vůbec se nesměju, naopak tleskám a mám velkou radost (h) … ale už na té výstavě jsi vypadal trošičku „nalomená“ – je prima, že to takhle dopadlo… držím pěsti ke sbližování smečky (h) (h) (h)\nTapuz, ten je krásnej! A velkej, já mám ráda velké „tlusté“ – mohutné kočky.\n– Asi auto, nebo násada od krumpáče… tak to znám, náš veterinář mi u nalezence Garfieldka povídá – no jo, starý vesnický matador, asi 3-5 let, a chybí mu zub – buď srážka s autem nebo něčí nohou, lopatou – je mi z toho smutno ještě teď.\nTak přeju co nejlepší zžívání se zbytkem rodiny.\nTapuz, ten je! Velká černá a ještě k tomu chlupatá nádhera – bydlo u tebe mu moc přeju, a tobě přeju tak majestátního tvora. Anarchie se časem srovná, oni si to kočičáci mezi sebou obvykle vyříkají, viz fotka našich kočkourů na jedné dece o kousek výš. Před rokem nechybělo moc a sežrali by se po večeři – ani by si neutřeli tlamku ubrouskem.\nTapuz (inlove) , ten je ale krásný! (cat) Měl smůlu – ale teď mu bude všechno vynahrazeno, protože se dostal k vám domů. A Rozárka s Matýskem si zvyknou. (Eh, jsou někde jejich portréty?)\nTapuz, gratulacéé k trojkočičínu! 🙂 Anarchie se poddá, chce to jen pevný nerf a vydržet, páč někteří miláčci jsou nadmíru zásadoví a mají setsakra výdrž.\nDíky, díky. Felix, nyní zvaný Filípek, moc děkuje za všechny projevy přízně. Dnes jsme zaznamenali drobný pokrok, kdy Filípek přes den už nebyl napasovaný pod křeslem, ale volně ležel a ještě leží za křeslem a na zachrastění krabičky se sýrovými bonbónky vyráží zpoza křesla přímo ke mně.\nSebekriticky musím přiznat, že portréty ani jednoho člena naší smečky tu nejsou, i když je docela často promýšlím. Tak asi přestanu promýšlet a raději je hodím na papír. Budou vlastně čtyři, protože moje vzpomínky na zvěčnělého Pepíčka jsou nehynoucí.\nTerro, ta trojfotka je přímo skvělá, ta úchvatná trojbarevnost! Kéž by u nás jednou něco takového nastalo. A Tvoje kočičí článečky jsou opravdu báječné, nikdy si žádný nenechám ujít.\nMno, od myšlénky k činu bývá cesta trnitá a dlouhá, ale fakt už by ses mohla pochlapit 🙂 . Nejlepší bude, když si dáš veřejně závazek (s patřičným termínem-ovšemže!)… a pak běda ti, Renátu na tebe (rofl) .\nMilí moji Zvířetníci, ano, jsem zčásti kocour, a to kocour alfa – aby bylo jasno. EvoŽ – kamarádi tvrdí, že jsem dostal transfúzi kocouří krve, když mi spravovali křížové vazy 🙂 Takže asi ano, část mé krve je kocouří. Jsem rád, že se vám moje kočičí vyprávění dobře čte, děkuji a mávám (wave)\nv zastoupení celé smečky. A slibuji, že příště bude vášnivé erotično! Kocouří a kočičí, samozřejmě!\nJo jo, když se operují na veterině křížové vazy, tak se halt bere krev taková, jaká je k dispozici!!!!\nAno, Karolíno, zvlášť, když je ta veterina ve Střešovicích 😀\nTerro, pokládám si za čest, že znám někoho s kocouří krví! Tvé povídání je (jako vždy) parádní. (y)\nVrchní kocour jistě odpustí OT 🙂\nKdyby chtěl někdo juknout do hustě zalidněné pravotočivé zatáčky na Vídeň – viděno sudeťáckým nestranným okem – je možno zde http://louk.rajce.idnes.cz/Spilas%2C_botanicka_a_spol/\nEhm, myslím, že je to jasné a že moravské sestry mají smysl pro humor, ale tak povšechně, pro všechny případy podotknu, že placatou zemi moravskou oblibuji a dobromyslné domorodce obzvláště (inlove) . A byla jsem pasována na tříčtvrtečního Moravana, heč! Co na tom, že lopatkou na psí exkrementy (rofl) .\nDoufám, že ta lopatka byla naložená – a mělas to i s peckama na výložkách (chuckle) .\nBotanická a spol dobrá (no, v některých – všech – případech výborná, ale jsem závistivá, tak to nepřiznám), ale hlavně upozorni na svoje album, kde jsi se na nás, bobré Moraváky, dívala z nadhledu! Tam se teprve ukazuje, jak ta naše placka překrásná.\nJj, pohled z vršku na Pálavu, Mikulov, Lednici atd. atd. byl úžasný. A když jsme letěli nad Břeclaví, musela jsi děsně škytat 🙂 . Škoda, že nevyšlo setkání na pouzdřanské stepi. Ale na buldoka bylo moc horko. Potěšilo mě, že se katrán nečekaně vyloupnul aspoň v botanické.\nYgo, moc díky za všechny milé komenty! (inlove) Chi, netuším, jak to děláš, ale většinu alb máš prohlídnutou dřív než já 😀\nV tvém podání vypadá Brno jinak- méně uprášeně, méně šedivě a skoro románoticky 🙂\nLouk, jsi mistr detailu. Moc pěkné fotky, a ten ananas JE ananas, a ne že ne. U fotek od Svratky jsem po „Svratka z plihu“ a „Svratka ze dřepu“ tak nějak očekával i „Svratka z ptačí perspektivy“ – no, tak snad příště 😀 Dík za nakouknutí.\nLouk, to teda jsou fotečky! Jednička s (*)\nTak vod fčil Ti jako brněnské seniór na Zviřetniku uděluju titul štatlařa honoris causa. Si teho važ! A je to za deset, tak mám recht.\nJůůů, je mi velikou ctí a potěšením (bow) . To je jiný level než pecky na výložkách 😛 .\nMilá Baty, minulé úterý ti muselo zvonit v uších. Velice jsme na tě vzpomínaly a dokonce koketovaly s myšlénkou přepadení, event. tvého vyprovokovaného výpadu do štatlu. Leč tví strážní andělé bděli, a proto jsi byla ušetřena kupř. motorky, spadlé v Thalii do plných talířů. Tedy bytelné dřevěné plastiky, původně rádobyzdobně trůnící na polici nad stolem. A věř, že to nebyl nejšumnější zážitek toho památného dne (wave) .\nAno ano, pohled na dvě bodré venkovanky (pro upřesnění: ze západní výspy a z Lelekovic), které se slovy „musíme se chovat důstojně“ zaškobrtly na schodku a vletěly do dveří pozdně gotického trojlodního kostela držkama napřed, byl rovněž k nezaplacení…\nLouk (inlove) , chtěla jsem jen jedním vočkem nahlídnout a nechat si to na doma, ale nedalo se. Máš zase moc pěkné obrázky. (y)\nLouk – super fotky, díky moc (h)\nach, zase ty kapky…. (y) (inlove)\nLouk, ty máš nádherné barevné fotky!\nJóó, kdo umí, …. (wave) , moc pěkné (sun)\nA za to to mám za 1+2, heč !\nvšak už jsem si říkala, jestli ti ten foťák zase někam neupad (chuckle) (y)\nAno Louk umí. A moc. Ale byl by potřeba vedle ní nějaký dozor, protože když si ty fotky prohlíží, tak to maže asi 1:150 A myslím, že nepřeháním. Pokud to náááhodou vymaže všechno, tak jen pokrčí rameny a ani trošku jí to není líto. 8)\nLahôdková duševná potrava, mňam 🙂 . Dala som si ráno ku káve a dám si ešte raz, len tak na vychutnanie.\nZatiaľ som len platonický obdivovateľ malých šelmičiek, ale pre prípad, že si raz niekedy „zamačacím“ domácnosť, toto bude iná studnica vedomostí. Ďakujem a ukladám.\nRádo se stalo – a až podlehneš kouzlu kocouřího chlupu, doufám, že dáš větět, a že se ti něco z diplomňaucie opravdu bude hodit.\nDíky Terro, poučila jsem se. S kočkami vůbec nepřicházím do styku a vím jen, že jsou hezké. Ale třeba jednou se mi tyhle informace budou moc hodit:-)\nTerro, díky za diplomňaucii! V tvém podání kočičí etologie nemá chybu. A že jsi prudce infekční a máš za roky působení na Zvířetníku na svědomí zakočičení kdejaké domácnosti, o tom nemůže být pochyb. I když – našlo by se ještě pár odolávajících jedinců… Na druhou stranu, úspěšnost tvé osvěty dohánějí jiní neplánovaným nadpočtem kousků na hlavu a domácnost, že? (rofl) Tak jen houšť a větší kapky 🙂 . Tedy – s počtem článků, aby nebylo nějaké mýlky 😛 .\nJj, co kočkour, to originál. Už jsem kdysi zmiňovala, že jeden z našich chlupatců je ukoptěné čuně – jeho kožich je všechno, jen ne načechraný. Druzí dva na hygiénu dbají, ale zase mají některé kočkopsí návyky – kupř. se s námi po nocích chodí venčit. Důležitě obcházejí bloky a matou kolemjdoucí opilce i střízlivce. Odpočívadla, voda, kořist atd. – ke každému by se dal napsat elaborát. Ehm, nejčerstvějším úlovkem byl zajímavý hlodavec, původně jistě roztomilý, s delšími chlupy, bílým pupíkem, velikostí skorem jako morče… ňák se mi ho nepodařilo identifikovat. Patrně někomu pláchlo z klícky. Aspoň tedy doufám, že naši oprsklí miláškové nechodí lovit i do cizích domácností.\nMilý terro – díky za další kousek do skládačky jménem Kočkomňaucie (clap) .\nZiki je v několika věcech „divný“ – na záchod chodí zásadně tehdy, když se sprchuju, výšky nevyhledává, škrabadla ignoruje, vodu pije uleženou a ze psí misky, z her má nejraději aportování a šikanování psů, šanta kočičí mu neříká vůbec nic (a co jsem se jí nasháněla), největší pamlsek jsou Brůčí granule, které s klidem anglického gentlemana požírá přímo před její vyjevenou hubou.\nAsi jsou příbuzní s naším Jaimíkem – ten chodí pít vodu z konve, kterou má už nachystanou v koupelně, když se sprchuji tak pak lemtá teplou vodu ze sprchového koutu, aportuje papírové kuličky, šantu sežere a pak spí jak zařezaný….\nYGO, každý kocour je svým způsobem „divný“, včetně mne 🙂 Třeba Zikmunda tekoucí voda v záchůdku inspiruje a šanta kočičí neříká vlastně nic ani našim domácím kočkourům. Netuším, jestli to náhodou nějak nesouvisí s tím, že jsou kastráti a určité vůně už je prostě nelákají – Célina a Dalí milují použité ponožky a domácí sandály… kopačky z klokaní kůže jim bohužel nabídnout nemůžu.\nPoužité ponožky, hm, tak stejně voní kozlíkový kapky….jen nevím, jestli se tomu smradu dá říkat vůně (angel)\nZas mi to sežralo poměrně dlouhý příspěvek, takže stručně – děkuji děkuji a moc prosím o jedno pokračování na téma stará kočka. Máme doma tři gerontíky ve věku 11, 11, ?? a největší problém mám s krmením. Krmíme kapsičky a syrové maso, jeden den lze požít naškrabané skopové a ryba, další třeba nasekané maso z krůtích krků a příště podávané nasekané libovoučké kuřátko je z důvodu mě neznámého nepoživatelné. Mají právo na zubní nedostatečnost, ale co tedy do těch tlamiček??\nInko, tohle bude asi spíš dotaz na veterináře… Tazík, což byl nejstarší kocour, kterého jsem měl (16) dával k stáru přednost paštikám, miloval silný hovězí vývar a tvaroh (když v něm byl žloutek, tím líp) – ale syrové maso by si nenechal ujít, i kdyby ho měl spolknout v jednom kuse a týden trávit…\nNemyslím, že by byl problém zdravotní, byť i to zažívání přibývajícími lety je háklivější. Brášulka je odmala trochu zvláštní, každý rok na jaře chytnul a sežral rejska aby ho poté vyblinkal Bimbovi do postele – a to pravidelně. Teď když dám na misku něco, co on nejraději, napucne se do bezvědomí, žaloudeček to pochopitelně nezpracuje a za půl dne je ona krmě opět mezi námi, naposledy to byly játra. Na to už jsme si zvykli, občas blinkává celý život. Spíš hledám pokrmy, které budou ochotni pozřít a budou je moci pozřít. Už jsem přemýšlela i o domácích kuřecích konzervách, ale to zas myslím že by bylo domácí dusno. On je Bimbo zlatej, ale občas má pocit, že to s těma chlupatkama přeháním. Zejména když si jde lehnout a má postel plnou koček……\nProsim tě – co by jinej chlap dal za to, kdyby ho večer v posteli čekala nějaká ta kočka!\nInko, veterinář by jim měl prohlédnout tlamičky a případné zkažené zuby vyndat. Také by je měl prohlédnout. To, abys měla jistotu, že jim nic není. Ale myslím, že je to úplně normální zmlsanost. Žádné kočce nejede mít každý den to samé. Potom některé jsou vyloženě princezny a jen tak něco do nich nedostaneš. Náš kocour je téměř bezzubý a nemá problém ani s granulkami – tedy pokud mu chutnají (RC jsou výborné, Hill´s pouze na hlad, purina jen s vekým sebezapřením). Ale rozmachané zviřátko přece nebude papinkat všechno, co mu předložíme. Dříve býval taková „popelnice“, snědl vše, na co přišel, ale po té operaci se zuby zjistil, že existuje i vybranější strava. Chutě koček jsou opravdu nevyzpytatelné. Věk v tom hraje roli jen potud, že dotyčná kočka má už dost zkušeností, že když něco nesní, její služebnictvo se postará, aby dostala něco hodnotnějšího za více korunek. Obecně vzato, my tepelně upravené maso kocourovi nedávámě, pouze důkladně přemražené – různé. On má období, kdy si rád dá kuřátko, pak ho najednou nechce. Tak dostane hovězí, za chvíli ho má dost, tak dostane kapsičku…. Spoustu věcí vyhodíme, protože to raději nechá zasmrádnout. Je rozdíl meži prsíčky (poživatelné) a stehýnky (nepoživatelné). HOvězí je nejlepší zadní, přední se dá jíst, ale stačí špatná várka a nejí ji celou. Co na tom je, ví jen on sám. Některé kapsičky jsou poživatelné, jiné nikoli. U našeho kocoura jsou obecně poživatelné ryby, hovězí, kuře, někdy krůta. Kachnička, králíček nebo zvěřina nejsou k jídlu. Jinak nějaká nedostatečnost v tom není – kocour má lesklý kožíšek, o jídlo se zajímá a žebra se mu nahmatat nedají.\nTakže rozhodně v tom nejsi sama 🙂\nZmlsanci moji chlupatí baštili Whiskas kapsičky. Jen drůbeží výběr v želé. Kupované ve velkém v Makru nebo velkoobchodu. Od doby, kdy jsem začala objednávat u ZOOHITu, tyhle nepozřeli. Dneska nepozřou ani ty ze ZOOHITu. GOURMET konzervičky – úžasné, už jim taky přestaly chutnat. DM drogerie Dein Bestes jenom v krémové omáčce nebo BBQ. Jiné neeee. Takové mňamky, např. ALMO NATURA s pravým tuňákem nebo lososem, drahé je to jak zlatý poklad, ani omylem. Voní mi to, že bych to i na krajíc s máslem nandala a sežrala, kdepak……… Maso jak kdy. Spíš ne. Zakysané smetany, pacholíčky, jogurty, tvaroh – ani náhodou. Teď jsem koupila na zkoušku FELIXe. No, vzali to na vědomí, ale že by se utloukli, to tedy nehrozí. Granule máme Hill´s nebo PURINA a pár dalších druhů, převážně těch dražších, ale že by to nějak rozlišovali, to ne. Jen takové ty levné ze supermarketů, tak do toho ani čumáček nevsunou a když ano, tak ten vyčítavý pohled si za rámeček nedám!\nGranule nejedli nikdy s přílišným nadšením, spíše nahlas chroustali abych věděla, že hlady padají a MUSÍ jíst granule. Dokud bylo Mimi, tak to docela šlo, ono jim to vyžíralo a tak pokud jsem dala na misky alespoň něco trochu poživatelného, něco pozřeli. Za ten rok co Mimi není a oni jsou navíc ve výšinách, zlobí s jídlem až až. Pribináček a podobné jen občas a občas z toho mají průjem. Kapsičky kupodivu jen z Penny, ale minimálně ob den musí být něco syrového. To je někdy jedlé a někdy ne. Ještě že Majda dojídá s nadšením.\nCo se týče zubů, co jsem mohla to jsem jim prohlídla, bolestivost žádná. Špičáky jim různě padají samy, dásně jsou čisté. Kožíšky lesklé, osvalení jak u mladé kočky. Evidentně jim zdravotně nic nechybí.\nŠak 11 není žádný věk, my jsme zatím došli na 14 a půl a doufáme tak alespoň v dalších 5. No, kéž by se to bývala dožila i Micinka…\nPRO IGU : Smrdoucí boty na Bigmyše mně netřeba. Drahý používá kopačky ,údajně z klokaní kůže. Ovšem smrdí vždycky a to tak ,že to vypadá že se ten klokan v botníku pos….vytrusil :0\nJo takhle – pěkně se vybarvuješ! Nejprve mlátíš na vécku Bigotní myšáky deklem od toilett a následně zavíráš klokouše do botníku – že na tebe polednici zavolám … eh, chtěla jsem říct Srstku (chuckle) .\nJá klokana nenosím (shake) Co Ti budu povídat, zlatý kopačky z gumotexu\nKrásné vyprávění. A pravdivé.\nJá jsem soužití s Jeho Veličenstvem Kocourem poznala ve věku značně pokročilém, učím se za pochodu, a přesto, že jsem už přes 10 let odběratelkou odborného časopisu o kočkách a čtu o nich kdejakou knihu vím, že o nich vlastně nic nevím. Vše, co popisuješ, mám doma. Pozoruji ten rozdíl v chování v Praze a v Maršově – tam jsou mnohem šťastnější a uvolněnější. Mají také víc možností si užívat svého soukromí, takže se klidně stane, že každý si zabere jeden pokoj a vzájemně se sejdou až u misek. V Praze tohle nejde. I když si každý z nich svůj koutek vytvořil, stejně jsou jen v jednom prostoru a občas si, stejně jako my lidé, lezou na nerv. Když toho má Zrzínek plné zuby, zaleze si za postel. Ríša zase pod polici nebo pod lůžko, Melíšek do roury. Kolikrát hledám na 31 m2 3 kocoury a nenajdu. Až když začnu šustit pytlíčkem s tyčinkami, najednou se zmotní kdovíodkud.\nZáchůdky máme 3, ale jeden je používán pouze minimálně. Ale je tam pro strýčka příhodu.\nA co se týče steliva, tak jsem asi měla štěstí. Ze dne na den jsem ve všech záchůdkách vyměnila prašné za silikát. Zvykli si okamžitě, já mám 1% prachu oproti předchozí době a mohem snadnější život. Jsem ráda, že akceptují toto stelivo, pro mne obrovská úleva i větší čisto doma.\nV životě jsem neviděla silikátové stelivo, nevím vůbec, jak funguje a jestli je stejným komfortem pro kočenky jako pro lidi. Pokud se pamatuju, dávalo se dřív zejména nemocným nebo alergickým kočičkám, ale dnes stále častěji slyším, že se používá běžně.\nProsím, jaké kdo se silikátem máte zkušenosti?\nPolárka ho akceptovala okamžitě, výhodou je, že nesmrdí, vybíráš jen bobečky a z těch jsou jen takové uschlé drobky. Všechno s edo těch granulí vsákne a uzavře to v sobě i pach. Mění se málo často, pokud je záchůdek blízko topení, aby granule stihly vysychat (ty drobné na dně), vydrží i měsíc.\nSilikát je podstatně hrubší, nežli klasické stelivo. Některým kočičkám to vadí. Mým ne, převedli se bez problémů na tu novinku i v Maršově. Jsou to průhledné krystaly, cca jako malá fazole. Močí se nasáknou a změní na hrubý prach, žluté barvy. Promícháváním a sušením lze životnost značně prodloužit. Mám 3 záchůdky, 3 kocourky, vydržíme měsíc. Přesívám přes hrubé síto, prach spadne dolů, čisté krystaly zůstanou a používám s čerstvým silikátem znovu. Hovínko se vysuší tak, že ho lze vzít i do prstů a vyhodit do normálního WC. Je to materiál ekologický, tzn. kompostovatelný. Spláchnutím do WC se nic přírodě nestane, ani se WC neucpe (nesmí se toho vyhodit najednou celý záchůdek). Já hlavně oceňuji to, že je naprosto BEZPRAŠNÉ! Já měla v šatně vrstvu prachu, že se voda po setření nedala vylít, jak byla hustá. Dneska – NIC! Oblečení jsem měla šedivé prachem, dneska – NIC! I v tom koberci bylo prachu hodně, teď je to tisíckrát lepší. A cenově? 80,- Kč 1 záchůdek/měsíc. To není tak strašné, srovnám-li cenu steliva trochu lepšího, které vynášíš denně do popelnice. Je to lehké, takže ve srovnání se stelivem hrudkujícím se nenadřeš, když to neseš domů. Naprostá spokojenost.\nmy výborné – Snížek ho rád a usilovně v něm hrabe, jak kdyby hledal poklady. ostatní ho normálně berou a je jim to celkem jedno, užívají ho stejně spokojeně jako jiné. naše dětičky mají ještě oblíbený Biokats fresh nebo orange a vyžadují, aby ho měly aspoň v jednom záchůdku . výhody silikátu jednoznačně podepisuji s předřečníky, navíc ho dáváme vysušit na sluníčko, když je hezky, jelikož máme lodžii obrácenou na jih do velkého záchůdku Macchioro jsem vysypala dvě balení Tigerina a mám ho tam už skoro 7 týdnů, pořád je OK. nápad s prosíváním velkým sítem je super, to vyzkouším taky, Karolínko díky!!! a podrbkání čumáčkům statečným!!!\nZdravím Evu B a její chlupatá Veličenstva – naši kočkouři mají rádi Biokats fresh (nevím, jak by se tvářili na „orange“, já ho moc nemusím, tedy, jako vůni). Viděl jsem docela zajímvavé vylepšení pro silikátové záchůdky: hrubší síto na asi 2 cm nožičkách, které se dávalo na dno misky se silikátem. Rozpadlé granule prostě propadly sítem…\nOno to Terro není cejtit, jen při otevření,je to jemná vůně…ale znáš kočky,něco jim voní,něco ne….jsou v tomto ohledu horší jak my lidi…\nteď nám dorazil v balíku od Zoohitu 20 kg Biokats fresh, čili německý, v Německu vyrobený 🙂 je malinko jiný, větší granule, silnější vůně, než ten, který vláčíme z našeho obchodu.zkusíme potom objednat ze zoohitu ještě orange, jsem zvědavá, jak bude odlišný od našeho ze Zvěrokruhu. jen bych potřebovala ještě jednu šikovnou skříň nebo polici, kam bych skrýšila tyto zásoby, leč nemám, takže něco pojme botník, něco velkokapacitní plechovka na krmení ( co slouží zároveň i jako odrazová plocha ke skoku na škrabák – úžasné ve 2 ráno) , zbytek musí na polici do sklepa 🙂 ale i kdyby bylo stelivo pozlacené, náš zrzeček podle momentální nálady10x do záchodu půjde, 3x půjde vedle. prostě z důvodů zásadních. ještě že nemáme parkety 😀\nto síto určitě chceme, kde bylo kde?????\nEvoB., to kdybych věděl! Já ho tenkrát nepotřeboval, jen mám dojem, že to bylo někde spolu s takovým docela zvláštním záchůdkem, který měl dvojité dno a v tom horním „dně“ byla mřížka – co bylo drobné, propadlo, pak člověk tu horní nádobu zvedl a spodní vysypal. Ta mřížka byla nějaká „úspornější varianta“, ale víc ze mně opravdu nedostaneš…\nJen ty nejlepší Vaví, ze ZOOHITu vede Tigerino pomerančové (kupuju když je v akci), levandule ne-kočky ji odmítly a z Globusu,když je v akci tak Happy Cat zelené jablko (taky jen v akci), v tom se,je-li právě nasypáno,válí nadšeně Pidikočka a Pitina..dělala jsem teď v době rekonvalescence pokus, na 5l silikátu Tigerino je spotřeba 13-15kg Bentonitu – hrudkujícího, prach se měřit nedá,po silikátu žádnej prakticky není…po Bentonitu kvantum,když je venku slunce,dám jeden hajzlík ven a silikát prohrabuju,on nádherně prosychá a doba použitelnosti se prodlužuje. Smrad není žádnej,když to začneš cítit,buď musíš lépe prohrabovat a sušit a nebo podle konzistence a barvy silikátu poznáš, kdy je třeba měnit….já budu měnit teď, po 3 týdnech….samozřejmě, že tuháče musíš vybírat a s klidem je spláchovat do záchoda člověčího, ale odpadá ti odnos karbanátků-hrudek po vyčůrání (cat) …a to je teda terno…jelikož druhej hajzlík je v provozu tejden, nafotím, jak vypadá silikát,co vyhazuju ,silikát co je tejden v provozu a silikát nový….fotky dám na Rajče a upozorním tě..asi více lidiček… po použití stačí silikát prohrábnout, aby se u dna nedržely ty krystaly,co už pojmuly…je to lepší a prodlužuje se tím jeho životnost,vybrat bobky a jede se dál….\nTen tebou zmiňovanej silikát, kdy z něj lze poznat,čím kočička trpí a co jí je, se taky dá koupit na ZOOHITu, ale cena je závratná, ale pokud by to mělo pomoci stanovit diagnozu, jdu i do něj…\nSilikátu zdar !!!\nVave, já jsem podlehla „davovému šílenství“, když Karolína vyměňovala hrudkující za silikát a do jednoho záchůdku to zkusila\nkočky s tím neměly problém žádný a chodí na oboje – Zuzanka teda víc na hrudkující, Nyny víc nikoli na stelivo, ale do „svého“ oblíbeného záchůdku, a v tom je teda teď silikát\nje pravda, že pracnost či obsluha je nesrovnatelně menší (jen prohrábneš a bobo spláchneš do lidského záchodu – žádné vynášení odpaďáku přetěžkého obsahem karbošů)… obrovskou výhodou je skutečně bezprašnost, je to nesrovnatelné!\nnevýhodná se mi zdá cena – Karolínou zmíněných 80Kč, o tom si mohu nechat jen zdát… koupila jsem za 150 (a to byla velmi výhodná koupě) 7,8 litrů, na nichž psali, že jsou to dvě dávky (pak by to odpovídalo), ale do našeho záchůdku to zahučelo celý a fakt jsem tam nemohla dát méně, snad o trošilinku – jestli ho mám tak velký, nevím\nvydrží mi spíš 3týdny než měsíc takže pokud bych dala silikát do obou záchůdků, tak 300-400Kč za měsíc je pro mě problematické…. takže teď se asi (s trochou smutku kvůli tomu prachu) vrátím k hrudkujícímu, taky ho mám ještě celkem velkou zásobu a počkám, jestli se časem trochu finančně nezahojím, teď mám dost neplánovaných výdajů (oprava šicího straje, taky ještě pračky – chjoooo, bojim bojim – a pár dalších)… tak se asi rozhodnu, až se ty finance ustabilizují\ngrrrrrrrrr, to jsem byla já (blush)\nBedulko – poznala jsem Tě – 80,- Kč mám já po 30% slevě z velkoobchodu, ráda, opravdu ráda, Tě zazásobím. Teď byla akce v GLOBUSu – 3,8 l za 79,90! Ostatně jsem tu už zmiňovala, že kdo byste měl zájem, kartu do velkoobchodu mám, nezkoumají nositele, takže 30% sleva NA VŠE! je velmi zajímavá a ráda půjčím! Nebo se podívejte o co byste měli zájem a já to dovezu. ZOOHIT je příjemný, ale některé položky jsou v tom mém velkoobchodu o dost levnější.\nBedí dej vědět a já Ti stelivo ráda i dovezu.\nDěkuju za odpovědi – láká mě to vyzkoušet. Naši kočičáci mají dva kryté záchody, jeden na chodbě, druhý venku na balkóně. Venkovní (je to původní, trošku menší WC) používají častěji než venkovní.\nWC s roštem jsem našla (na první pokus) jen jeden: http://www.zviratkuvsvet.cz/zbozi/5009/Toaleta-s-rostem.htm\nJe to ono, prosím?\nJeště tady: http://www.spokojeny-nakup.cz/kocici-wc-berto-dvojita-nadoba-se-sitem-modre/\nVave, to je ono – obojí. Ten záchůdek s roštěm tehdy vypadal kapku jinak, ale princip je stejný… Díky, jsi skvělý vyhledávač… Mrs. Google… 😀\nPokud si pořídíte kočku (nebo kocoura, to je v tomto případě jedno) do bytu, musíte se smířit s tím, že majitelem bytu se stane během několika minut kočka. Vy jste pouze milostivě trpění sluhové, povinní zásobovat Jeho Veličenstvo čerstvou a pestrou stravou, starat se mu o čistý záchůdek a, pokud má zájem, tak o zábavu a mazlení. Pokud všechny tyto funkce bezchybně plníte, dostane se vám občas milostivého svolení obtěžovat Jeho Veličenstvo svou pozorností i tehdy, když zrovna nemá náladu. Každá kočka je jiná, ale všechny bez výjimky jsou silné osobnosti, které se, na rozdíl od psů, nedají zotročit. Ze psa si můžete udělat sluhu, z kočky maximálně kamaráda.\nJo jo, krakonoši, je to tak. Snad jen bych řekl, že ze psa si člověk může udělat kamaráda (sluhy mi netřeba), kdežto kočka si udělá kamaráda z člověka. Udělá… nebo neudělá. Takový je život kočičí. A proto ho mám rád.\nMilý vrchní kocoure Terro (inlove) , asi je na čase Ti poděkovat. Bez Tebe bych nejspíš ještě neměla čest být kočičí služebnicí – Tvá vyprávění i naučné lekce jsou výsostně pábitelské.\nSoužitím s kočkami člověk ledacos vypozoruje, ale Tvé postřehy a vysvětlení jsou nedocenitelné. Děkuju Ti. (f)\nJe úžasné pozorovat smečku den za dnem, jak se prohlubují vztahy koček mezi sebou i k nám. Hodně často se říká, že koček by měl být sudý počet, ale Tvé vyprávění o příchodu slečny Ruby do vaší smečky i má vlastní zkušenost mi říkají, že smečka může být vyvážení právě tou zdánlivou nevyvážeností. 🙂\nJoooo! A fotky! Dalí ve dřezu i na škrábadle je nádherný, opravdu Pan Kocour. A tři hedvábná klubíčka v posteli – předpokládám, že jde o pány? – jsou jak z kočičího katalogu, jen si račte vybrat barvu barvičku. 🙂\nDíky za lichotky, Vave (inlove) Ano, ti tři syčáci nasáčkovaní na mém futonu jsou pánové a přiznám se, že když jsem před časem musel rovnat jejich „výměnu názorů“, nevěřil bych, že kdy něco takového nafotím…\nJojo, kocouří a kočičí domácí potřeby… moc hezky shrnuto.\nMáme sedmiletého kocoura plnohodnotného, co se v tuto dobu chodí domů jenom najíst. Spává pod plachtou v zahradních křesílkách, v pelechu na půdě, ve psí boudě (co v ní čuba nikdy nebyla), na parapetu a nebo v maceškách (estét). Nehraje si, neloví, škrabadlo je mu šumák, po stromech neleze, výšky nesnáší (asi má závrať).\nKastrovaná kočka nejradši hnípe v posteli pro hosty, nebo na hraně opěradla gauče, na škrabadle, na ovčí kůži, na židli zastrčené pod stolem, courá jenom v naší ulici (celkem 8 domů) a po poli. Loví myši, ptáky, krtky,…. A tahá si domů návštěvy. Ob dům mají 2 kocourky (kastrované) a ten mladší ji prostě miluje. Prašivka přijde za ním, vletí do domu, do misky, sežere, co najde, a pak si s ním milostivě pohraje. Pak jdou k nám, chvíli se kočkují na zahradě, ale Chlupáč-Čingischán dovnitř nejde.\nDokonalé shrnutí, Terro. Jen bych dodala, že jako majitelka polovenkovní kočky to mám ještě pestřejší. Krmení se podává doma, kořist polapená venku je jen na hraní (u nás občas myši, občas ještěrky). Teritorium je jednak dům, jednak tři okolní zahrady. Granule jsou na vyvýšeném místě (aby je nesežrala Borůvka), ale kapsičky a smetánka se podávají na zemi. Vyrobili jsme Polárce na škrabadle boudičku, ale stejně nejradši spí na posteli v pokoji pro hosty. Te´d, když je teplo, se kočková dostavuje navečer podívat se, jestli jsme jí nepomřeli, že by si skákla na jídlo jinak (určitě by někoho urvala), pak v sedm obchází rodinu a reklamuje prázdnou misku. Po večeři se odebere do pokoje pro hosty a spí tam do rána. Ráno nás budí, pak spolu s Borůvkou dohlíží, jestli bude ta snídaně (nastoupená jednotka před koupelnou stojí za pohled, sedí vzorně vedle sebe) a po jídle odchází do terénu. V zimě pobývala doma víc a dokonce používala kočičí WC, teď se radši cpe ven. Ale když už se dostaví domů, snaží s enám celodenní nepřítomnost vynahradit a zuřivě se mazlí. Dneska ráno i s psovou. Seděli na okraji naší postele, kočka se otírala Borůvce o čumák a ta jí olizovala hlavu… 🙂\nTerro, tvou etologii si vychutnávám a dám si ji ještě jednou. Opravdu jsi studnice vědomostí a moc pěkných postřehů. Pro člověka bez zkušeností s kočkami je to úžasný pramen informací. Nedostal jsi někdy transfuzi kočičí krve? Nebo to máš vrozené?\nPsí chování a potřeby jsou sice trochu jiné, ale jedno máme společné. I my máme občas pocit, že bydlíme v jedné velké psí boudě. Naštěstí máme (většinou) svůj pelech. Ale chlupy jsou opravdu všude a trvanlivě. Bekina je už skoro 6 let mrtvá a bílý dalmatinský chlup jsem našla nedávno… Našla jen proto, že už je skoro vše obsazené černými chlupy, takže ten bílý začal být nápadný. (Jinak u mě jde asi o vrozenou úchylku – ke psům jsem lezla, ještě jsem neuměla chodit).\nAd „… ke psům jsem lezla, ještě jsem neuměla chodit“\nPchchchch – slabota.Se mnou spal pes v kočárku – podotýkám, že úplně cizí. (chuckle)\nJá jsem v roce a půl utekla u babičky z dvorku a vlezla k sousedovu „zlému“ psovi do boudy. Pes mě okamžitě adoptoval a odmítl vydat právoplatným majitelům, hihi, museli nakonec zajet pro souseda do práce do blízkého městečka.\nAle nevím, jestli to nějak význačně vypovídá o mém lnutí k psům od dětství, protože já jsem lezla do chlívku k praseti, do chlívku ke kozám, do ohrady s ovcemi, do chlívku ke krávě, do kurníku ke slepicím …. (blush)\nNojo, ale pořídit si krávu do Modřan už by byl trošku problém. Koza by snad šla, slepice by ti rozhrabaly zahrádku. Tak si holt musí tvé dospělé já vystačit jen se psem a kočkami.\nTakž bych řekla, že to lezení v dětství fakt o něčem svědčí.\nNení co dodat – perfektně shrnuto!\nA mám jeden (možná naivní) dotaz: našemu Macíkovi se začaly na vnější části zvukovodů objevovat hnědé skvrnky. Myslela jsem si, že jde o pigmentaci, ale jde to seškrábnout, takže asi nečistota. Také mi hodně nastrkuje ouška, asi si mě plete s kočkou a myslí si, že mu ouška umyju. Tak jsem si říkala, že vatový kosmetický tamponek namočený ve vlažné vodě by mohl pomoci. Teď jsem četla o kapičkách – je snad lepší koupit nějaké spec. kapičky a tím ouška vyčistit – mohla by jen ta holá voda vadit?\nTy kapičkyjsou samozřejmě lepší.Voda samotná moc neodmastí, i když pokud to půjde tak nic proti. Jinak lze použít i stolní olej. Nebo „borovou vodu do uší“,pod tímto názvem koupíš v lékárně.\nPokud ale uši svědí, bude třeba vet…\nNa veterině prodávají vodu (různí výrobci) na čištění uší u psů a koček, mám to doma pořád a občas jim všem do ucha kápnu, rukou namasíruju kolem ucha, aby to steklo, kam má, a pak uskočím, páč zvěř si to hned vytřepe. (nod)\nNejspíš to bude ušní svrab.\nSvrabem bych hned nestrašila (vypadá jako hromady suchého logru z kafe). Z uší se bagruje po lžičkách\nMám odzkoušený OTIVET na čištění uší kočičích….\nTaky bych se přimlouval za kapky do uší (Otivet, Otifree), protože ty vatové tyčinky nemusejí být dobrý nápad – člověk jimi nechtě může zatalčit maz hlouběji do zvukovodu. Nejlíp nakapat do ucha (mno, spíš nalít), promnout boltec a rychle uskočit, jak tu psala tuším Vave. Asi tak za 10 dní zopakovat. Zvýšená tvorba ušního mazu nemusí být ještě ušní svrab, ale pokud by se potíže zhoršovaly, chce to veterináře a (pravděpodobně) Stronghold…\nJak stíháš Terro při poskytování tohoto komfortu ještě chodit do práce a vytvářet hodnoty?\nMusím, sharko, musím – jinak by nebylo na ten komfort 🙂 Ale ono to není časově tak náročné, jak to vypadá – člověk jen zřídka řeší všechny potíže s Jejich Kocourstvy najdenou, to jen když se to poklade na papír, dělá to hrůzostrašný dojem… Jinak doufám, že tvá rekonvalescence řádně pokračuje a cítíš se lépe…\nTerro díky za optání, cítím se lépe..už se docela i těším, až půjdu do práce….jen nevím, co ti moji závisláci,ti si zvykli,že jsem doma pořád..no, nějak bude….\nKocicaci, nase zlaticka…dik za krasne a hlavne fundovane povidani, kockouri a kocicky potrebuji svea my jim to radi poskytneme, ze?\nMoc krásná etologie kočičáků (nod) . Krásná obsahem i formou (nod)\nPozdrav smečce dvounohé i (cat) (cat) (cat) (cat) (cat) (cat)\nOni už jich mají 6??? Já zaregistrovala jen 2x Céčka, Dalího, Ebonyho a Ruby – to je 5?! Něco mi uteklo?\nJá myslím, že ten poslední je sám terra (chuckle)\nKdepak – Terra je ten první! (wave)\nŽeny, ste zvery (rofl) Zase sa „bezdôvodne“ tlemím pred monitorom!\nPrečo zvery??? To je přece jasné. Jen tak na okraj – viděl někdy někdo Terru (tedy kromě Terry-san)? Kdo jiný by mohl mít takový vhled do kočičí osobnosti než (cat) kocour?\nTerro, prosím prosím, piš dál, tvoje články jsou o něčem a ještě se k tomu dobře čtou (clap)\nMaRi!!! Ty si FAKT MYSLÍŠ, že terra je kocour, co se tady maskuje za lida? No – tak to se před námi otevírají nové obzory (chuckle) !\nterra je možná ten zakletý kočičí princ, co se dobrovolně nenechal terra-san odčarovat a mění se z člověka na kocoura podle nálady a potřeby 🙂 a nám pro naše vzdělání občas přidá něco z kočičí moudrosti…(cat)\nTedy dámy, vy mi dáváte 😀 – člověk na chvíli vytáhne paty z blogu, a už je z něj kočičí muž… Ano, kočkourů máme pět, a chcete-li mě pokládat za šestého, nebudu se bránit. Alespoň na chvíli se mi tak splní životní sen: být svým vlastním kocourem… (cat)\nNo, já byla jedna z mála, která viděla Terru na fotografii. Ale vypovídající hodnota fotek byla tak pochybná, (asi jako fotka Taze v tunelu) že nemohu tvrdit, že by byl dvounožec. (inlove)\nMaRi! (inlove) Bohužel nepromlouváš často, ale když už, tak to stojí za to! (clap)\nMyslím, že zasloužíš metál, naprosto nepochybně jsi odhalila terrovo tajemství. Prý že je plachý samotář, že musí hlídat děti, phe! Sedí na nejvyšší větvi, přede a medituje.\nA mám důkaz, že je to pravda. Jeho holčičky jsou totiž kočky. (nod) (h)


Policisté zachránili přes deset tisíc ohrožených želv na Madagaskaru – 21stoleti.cz\nPolicisté zachránili přes deset tisíc ohrožených želv na Madagaskaru\nPřes 10 000 kriticky ohrožených želv paprsčitých (Astrochelys radiata) zabavila pašerákům policie na Madagaskaru. Ty byly s největší pravděpodobností převáženy do Asie. Želvy mají aktuálně nový domov u mezinárodního týmu ochránců přírody.\nV dřívější době mohli obyvatelé Madagaskaru vídat želvy paprsčité podél silnicí, v buši, apod. Zejména ale kvůli pytlákům a ničením přirozeného prostředí těchto želv se dostaly na seznam ohrožených druhů.\nTento druh váží okolo 16 kg a má široce klenutý karapax, který měří 40 cm. U samic dosahuje velikosti od 24,2 do 35,6 centimetrů a u samců 28,5 až 39,5 cm. Hlava má tupý tvar, navíc samci mají delší ocas než samice a jejich spodní část těla, takzvaný plastron, je na zadní části těla více vykrojen. Tato želva je považována za jednu z nejkrásnějších. Jedná se o býložravce a podle studie z roku 2011 se želva paprsčitá živí nejčastěji listy. Zbývající část jídelníčku tvoří květy a ovoce, oblíbené jsou ale také kaktusy opuncie (Opuntia). V období dešťů pijí vodu zachycenou na kamenech.


Aktuální nabídka chalupy Dolní Podluží denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si chalupy Dolní Podluží než Vás někdo předběhne.\nKategorie chalupy Dolní Podluží se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele chalupy Dolní Podluží neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je chalupy Dolní Podluží právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné chalupy Dolní Podluží\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii chalupy Dolní Podluží, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující chalupy Dolní Podluží, a to chalupy na prodej Dolní Podluží, pronájem chalupy Dolní Podluží, dražby chalup Dolní Podluží.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii chalupy Dolní Podluží nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích chalupy Dolní Podluží, chalupy na prodej Dolní Podluží, pronájem chalupy Dolní Podluží, dražby chalup Dolní Podluží.\nNehledáte chalupy Dolní Podluží ?\nPokud jste v této kategorii chalupy Dolní Podluží omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí chalupy Dolní Podluží\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii chalupy Dolní Podluží, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr chalupy Dolní Podluží. Určitě lépe naleznete chalupy Dolní Podluží, který hledáte.


Auta z Německa pocházejí často z východu Evropy. Zjistit to je těžké - Autozine\nMnoho lidí chce ojetinu z Německa. Ve skutečnosti netuší, že mohou kupovat auto pocházející z východu. To je právě do Německa přivezeno z důvodu, aby se lépe a také výhodněji prodalo. Následný „podvedený“ kupující si nemůže vynachválit, že pořídil německý vůz, o který se jeho majitel celý život pečlivě staral. Ve skutečnosti jezdí v autě z některé z východních zemí, kde ho měl jeho majitel pouze jako spotřební zboží a o nějaké zvláštní péči nemůže být ani řeč.\nProč kupujeme auta z Německa?\nMnoho lidí chce ojetinu z Německa z důvodu, že věří oné pověstné pečlivosti Němců. Chtějí tak ojeté auto, o které se jeho předchozí majitel pečlivě staral a auto bude novému majiteli z Čech ještě dlouhou sloužit. Dalším důvodem je také cena a výběr. Nabídka německých bazarů je vzhledem k velikosti země bohatší a ceny zde mohou být podstatně výhodnější než u nás. To je důvod, proč lidé dovážejí vozy z Německa.\nProč jsou východní vozy prodávány v Německu?\nDůvody jsou celkem zřejmé. Východní státy Evropy na tom nejsou z hlediska kupní síly nijak dobře. Proto majitelé lepších vozidel, kterých se chtějí zbavit, nemohou příliš počítat s tím, že pro vůz najdou kupce ve své domovině. Druhým důvodem je to, že prodejní cena takového vozu by byla podstatně nižší, než je ta, která bude v Německu. A to i po započítání všech poplatků, které souvisí s převozem a další administrativou.\nPodvod na kupujícího\nTen se rozhodne nechat si přivézt auto z Německa v domnění, že kupuje skvělou ojetinu po Němci. Výsledkem je, že koupí auto, které je sice v Německu prodáváno, ale ve skutečnosti pochází z východu. Zjistit, jak to s daným autem ve skutečnosti je, není až tak snadné. Nejlepší je dostat se k originálnímu německému průkazu a zjistit, kdy byl vydán a jak dlouho je auto psané na německého majitele. Pokud od první registrace vozu, je vše v pořádku. Pokud pár týdnů až měsíců, je dobré být na pozoru. Druhou možností zjištění jsou různé placené služby, které pomohou původ vozu prověřit. Zde se však už pohybujeme v tisících za jedno auto.\nPředchozí článek Na Dakaru bude k vidění téměř vše. Závodit budou i vozy MINI\nDalší článek Jízda na rezervu ohrožuje auto více, než si myslíte. Zimní období je nejhorší


Drobné výrony na kůži | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře Drobné výrony na kůži\nKožní obtíže Ondra 10.5.2017\nZhruba před týdnem se mi začaly objevovat drobné výrony na kůži, mají charakter "rozlité krve" pod kůží, jak je vidět na obrázku. Cca před 2 týdny jsem byl na krvi kvůli lymské borelii, kterou jsem pordělal před cca rokem - vše v pořádku.\nVyrážka nesvědí, tedy až na jeden pupínek, který jsem si "vymáčk" a nyní je na něm strup, nebolí, vůbec o ní nevím, pokud si nesednu a necítím hrbolek v sedací oblasi - podobně jako u akné, když je velké. Vyrážka před několika dny začala mizet, a tak jsem to považoval za potničky, ale dnes se vrátila a je na více místech (pod pupkem). Další příznaky, jakými by mohla být teplota, kašel, apod., nemám. Mám teď náročnější období, dělám zkoušky, více kouřím a v jednom oblečení jsem skoro celý den - mohlo by to být příčinou? Děkuji!\nDobrý den, jako praktický lékař se neumím k Vašemu dotazu vyjádřit, proto bude Váš dotaz zpracován konzultační ambulancí a předán specialistovi v oboru kožního lékařství. Vyčkejte prosím odpovědi. S pozdravem\nMilý Ondro, jde opravdu o drobné krvácení do kůže, může to být po lécích nebo může být příčinou i porucha krvácivosti. Bude vhodné zajít na vyšetření krve a k dermatologovi. Z oblečení to určitě není ani ze stresů\nVýron Předčasný výron semene Boláky na kůži Vyrážka na intimních místech\nDobry den je to sice uz dele ale vzpomel jsem si na...\nDobrý den, dnes ráno jsem zjistila, že mám na levé...\nUši, nos, krk 27.4.2017 Jan


Volcano Spa & Wellness láká na nové prostory i koncept | Luxury Guide\nVolcano Spa & Wellness láká na nové prostory i koncept\nby admin 16. 9. 2021\nModerní a vzdušný design a zároveň útulná atmosféra s pestrou škálou služeb na samém okraji přírodní rezervace Prokopské údolí jsou hlavní atributy Volcano Complexu, který zahrnuje i zmodernizované a rozšířené Spa & Wellness centrum.\nI v rušné metropoli si tak můžete připadat jako na dovolené a zcela se oddat relaxaci uprostřed přírody. Oázu klidu tvoří finská sauna s ochlazovacím bazénkem, infra sauna, pára, jacuzzi, venkovní terasa a vyhřívaná lehátka. „Od otevření v roce 2008 se neustále snažíme vylepšovat a modernizovat naše produkty a služby. Jako velká milovnice designu a technologických novinek mám radost zejména z toho, že se naše spa zútulnilo a že jsme každým rokem více trendy,” komentuje Martina Kašprišin, generální ředitelka Volcano Complex.\nVolcano Complex nabízí pod jednou střechou bohatý výběr volnočasových služeb – Spa & Wellness centrum, Health Club, hotel, konferenční salonky, restauraci a služby péče o tělo. Jedinečná je například aromatická masáž Tranquility Comfort Zone zaměřená nejen na fyzické, ale i psychické uvolnění a vysoce hydratační ošetření obličeje Hydramemory. Více informací včetně nabídky thajských masáží a kosmetických služeb najdete na zde.\nPrevious articleZuzana Kubíčková předvedla novou kolekci Couture 2021\nNext articleSelfies i životní okamžiky: Jak dokonale zachytit moment na smartphone?\nNext: Selfies i životní okamžiky: Jak dokonale zachytit moment na smartphone?\nReading: Volcano Spa & Wellness láká na nové prostory i koncept


Mahlerův festival bude bez ohledu na covid, připravené jsou jeho varianty – humpolak.cz\nFestival, který uctívá odkaz hudebního skladatele a vysočinského rodáka Gustava Mahlera, tentokrát žádný podtitul nemá. Nicméně podle ředitele festivalu, muzikologa Jiřího Štilce by vhodným mottem mohly být věty „Hudba žije i v těžkých dobách“ či „Gustav Mahler – symbol naděje“.\n„Tento jubilejní ročník jsme několik let pečlivě a důkladně připravovali. Kvůli koronaviru a nejasné situaci ohledně délky protiepidemických opatření došlo k určitým termínovým změnám a museli jsme při přípravě zvažovat vždy několik variant pro každý koncert včetně toho zahajovacího, přesto jsme nechtěli rezignovat na obvyklý jarní termín spojený s daty Mahlerova úmrtí a narození. To je květen a červen,“ říká Jiří Štilec.\nI letos festival nabídne několik velkých orchestrálních a komorních koncertů a dalších mimokoncertních akcí s podzimním epilogem a vazbou na festival v Dolním Rakousku Allegro Vivo.\nKoncerty se budou konat v sále DKO Jihlava, v kostele Povýšení sv. Kříže, v Gotickém sálu Radnice, v parku Gustava Mahlera, v Horáckém divadle, v Hotelu Gustav Mahler, v Kališti u Humpolce v rodném domě Gustava Mahlera a také v novoříšském premonstrátském klášteře. Připraveny jsou živé streamy i záznamy pro publikum v případě, že se diváci nebudou moci kvůli vládním opatřením osobně účastnit.\nÚvodní koncert festivalu obstará ostravská Janáčkova filharmonie. Pod vedením dirigenta Marka Štilce představí Mahlerovu 7. symfonii.\nSkladba s vazbou na Česko\nÚvodním koncertem celého festivalu bude 20. května uvedení Mahlerovy 7. symfonie. „Nakonec jsme se rozhodli pro tuto skladbu, která má velmi úzkou vazbu na území České republiky,“ vysvětluje Štilec. Její světová premiéra se uskutečnila 19. září 1908 v Praze pod taktovkou samotného autora Gustava Mahlera.\nSymfonii č. 7 tehdy provedl stočlenný orchestr složený z hráčů Nového německého divadla a České filharmonie. V dopisech, které se zachovaly, píše Mahler o velkém napětí, které tehdy mezi Čechy a Němci v Praze panovalo, a dokonce vyjádřil obavu, zda vůbec k premiéře dojde, zda si Češi a Němci ‚nevjedou do vlasů‘, ale nakonec dílo zaznělo. Pro nás by mělo být symbolem hudby a speciálně bych řekl Mahlerovy hudby jako univerzálního komunikačního prostředku mezi lidmi celého světa,“ připomíná ředitel festivalu.\nV Jihlavě zazní tato symfonie v podání Janáčkovy filharmonie Ostrava pod vedením dirigenta Marka Štilce. Představení bude živě streamované mimo jiné na Facebooku stanice Český rozhlas D dur a zájemci jej uvidí i na velkoplošné obrazovce venku před budovou DKO.\nNovodobé provedení kantáty\nTradičně se pořadatelé na každém ročníku festivalu snaží uvést nějakou obnovenou premiéru. Výjimku letos festival neudělá. Posluchači tedy uslyší kantátu Galatea Leopolda Koželuha (1747 – 1818), která měla zaznít již v loňském roce.\n„Uvedení a první novodobé provedení kantáty přináší velmi zajímavý pohled na tvorbu současníka Haydna a Mozarta. Některé skladby Koželuha byly dlouho omylem považovány za kompozice Haydna, Mozarta a v jednom případě i Beethovena,“ vysvětluje Jiří Štilec.\nPodle něj tato kantáta ukazuje, že česká hudba a její vysoká kvalita nezačínají až Smetanou a Dvořákem, ale že ve Vídni na konci osmnáctého století vedle dalších v Čechách narozených tvůrců působil i vynikající a do značné míry originální skladatel Leopold Koželuh.\nDalší festivalovou tradicí je připomenout hudební odkaz vysočinských umělců. Tentokrát padla volba na dílo Franze Krommera-Kramáře (1759 – 1831), rodáka z Kamenice u Jihlavy, který prožil úspěšnou kariéru ve Vídni jako poslední dvorní kapelník. „Jeho tvorba pro klarinet je velmi ceněna, takže zazní jeho kvintet pro klarinet a smyčcové kvarteto,“ upozorňuje Štilec.\nNovinkou v programu je červnový koncert v Horáckém divadle s názvem Děkujeme hudbou, který je podle organizátorů určen statečným bojovníkům proti pandemii.\n„Na tomto koncertu vystoupí český chlapecký sbor Boni pueri a dvě vynikající sólistky, sopranistka Lucie Silkenová a houslistka Julie Svěcená. Zazní většinou duchovní skladby Bacha, Mozarta, Händela. Jsme rádi, že alespoň touto formou můžeme podělovat všem, kteří obětavě bojovali a pomáhali nemocným v době pandemie,“ dodává ředitel festivalu.\nVýznamný hudební skladatel a dirigent židovského původu. Narodil se 7. července 1860 v Kališti u Humpolce. Zemřel 18. května 1911 ve Vídni.\nDětství prožil v Jihlavě, kam se jeho rodiče krátce po jeho narození přestěhovali. Zde žil až do roku 1875, měl zde také svá první veřejná vystoupení. Jeho hudební cítění utvářeli místní hudebníci.\nV domě v dnešní Znojemské ulici, kde rodina žila, je dnes Dům Gustava Mahlera. Připomínkou skladatele a dirigenta je v Jihlavě rovněž Park Gustava Mahlera s jeho bustou v Benešově ulici.\nGustav Mahler je pokládán za jednoho z nejvýznamnějších skladatelů symfonické hudby. Složil devět symfonií, desátou nedokončil. Významné místo v jeho tvorbě zaujímají také písně a písňové cykly.\nBěhem svého života zastával významné posty. Byl například uměleckým vedoucím Dvorní opery ve Vídni, šéfdirigentem Vídeňských filharmoniků i šéfdirigentem Metropolitní opery v New Yorku.\n4. ročník festivalu ”Film a dějiny”


E-republika | Zbraně do škol, jakýmkoliv způsobem\nusa poloautomatické zbraně nra zbraně goa šílení střelci lidské drony listina práv usa connecticut sandy hook piers morgan deportace druhý dodatek\nAutor: redakce\t- Zveřejněno 16.01.2013 10:57 - (12829 Návštěv)\nNeúprosný boj mezi obhájci volného nošení zbraní v USA a jejich odpůrci se po nedávných masakrech ještě více přiostřil.\nLarry Pratt v pořadu prezentoval radikální názory podporující ještě větší množství zbraní ve společnosti. Uváděl tyto důvody:\nProtože lidé mají právo na sebeobranu, je nutné umožnit jim vlastnit co nejvíce zbraní.\nHlavní příčinou masakrů ve školách je fakt, že učitelé a studenti nejsou ozbrojeni – je třeba ozbrojit učitele a zrušit zóny, ve kterých se nesmí nosit zbraně (školy, nemocnice).\nDalší nutností je zrušení všech zákonů, které omezují vlastnictví zbraní, protože tyto zákony berou lidem možnost se bránit.\nAmeričtí vlastníci zbraní sdružení v GOA (300,000 členů) představují radikální obhájce vlastnictví střelných zbraní. A dokonce nekompromisně kritizují i tradičního zastánce druhého dodatku (právo vlastnit zbraň), kterým je známá National Rifle Association of America (NRA).\nAmerická národní asociace zbraní (NRA) se postarala o další kontroverzní akci. Hlavní lobbyista NRA Wayne LaPierre v kovbojském stylu starého dobrého Západu prohlásil, že nejlepším řešením masakrů je umístit policisty a ozbrojené dobrovolníky přímo do každé školy, protože: "The only thing that stops a bad guy with a gun is a good guy with a gun." Jediná věc, která zastaví špatného chlapa se zbraní, je prý dobrý chlápek se zbraní v ruce. Takže NRA zastupující hlavně výrobce zbraní v USA prodá hned dva kousky najednou.\nNRA je se svými 4,3 miliony členů největší zbraňovou lobbistickou skupinou v USA. Operuje na státní i federální úrovni s cílem oslabit kontrolu zbraní a blokovat zákony, které by zaplnily současné legislativní díry v zákonech o zbraních. Následující výčet uvádí nejzajímavější ‚úspěchy‘ či aktivity NRA.\nV roce 2012 se podařilo ve 14 státech USA s podporou NRA prosadit zákony povolující nošení skrytých zbraní na státních vysokých školách a univerzitách.\nNRA také lobbuje (naštěstí zatím neúspěšně) za zrušení tzv. zón beze zbraní ve školách a dokonce i ve střediscích denní péče.\nDalšími místy, kde by NRA ráda viděla ukryté nabité zbraně, jsou bary a restaurace.\nPodle stávajícího federálního práva musí licencovaní prodejci zbraní provádět ověření spolehlivosti kupujícího, aby se předešlo prodeji zbraní zločincům a duševně chorým jedincům. Paradoxně, nelicencovaní prodejci ověření provádět nemusejí. NRA tvrdě odmítá jakýkoliv návrh zákona, který by tuto mezeru zaplnil.\nDo roku 2004 byla uchovávána data spojená se zbraněmi použitými při vraždách a střílení vůbec, což policii umožňovalo dohledat zpětně jejich historii a prodejce. V roce 2004 se republikánskému kongresmanovi, Toddu Tiahrtovi, spojenci a příznivci NRA, podařilo uvést v život dodatek k zákonu, který nařizuje licencovaným obchodníkům zničit veškerou dokumentaci do 24 hodin po ověření kupujícího.\nNRA vyvíjí úsilí k prosazení zákona, který by ztížil (znemožnil) odebrání licence zkorumpovaným obchodníkům se zbraněmi.\nDalší zákon, proti kterému NRA lobuje, by zakázal prodej zbraní lidem podezřelým z terorismu a zapsaných na seznamu teroristů. Ti sice dle současného práva mají zákaz vstupu na palubu letadel, ale zbraň si mohou pořídit zcela legálně.\nVeřejné dění v USA ukazuje, že poslední masakr v connecticutské základní škole Sandy Hook opět rozdělil americkou společnost na příznivce a odpůrce zákonů omezujících vlastnictví některých druhů zbraní.\nOrganizace NRA a GOA zakládají své aktivity na roli obhájců 2. dodatku Listiny práv Spojených států amerických (Bill of Rights), kterou tvoří prvních 10 dodatků k Ústavě spojených států. Bill of Rights zaručuje občanům USA základní demokratická práva: svobodu slova, vyznání, osobního vlastnictví atd. Známý Druhý dodatek zaručuje právo vlastnit a nosit zbraň. Základní problém polarizace americké společnosti při diskuzi nad tímto dodatkem je v rozporu vycházejícím z jeho nejednoznačného výkladu. Možnosti různých výkladů 2. dodatku způsobují napětí mezi právy jednotlivce a potřebou vládní kontroly v této oblasti.


Ekonomika iDNES.cz - Nejnovější zprávy z ekonomiky | online RSS čtečka - R.S.S.\nhttps://www.idnes.cz/ekonomika Aktuality z české i světové ekonomiky, hospodaření velkých firem a podniků, hospodářství v číslech, zprávy ze světa manažerů\nZájem developerů se v Česku týká jen několika málo největších měst a jejich aglomerací. Menší obce lákají investory na bytovou výstavbu marně. Stěžují si na to zástupci samospráv. Ti nabízejí pozemky, součinnost a lidi ochotné stavět. Narážejí ale na to, že většina velkých tuzemských hráčů se ...\nDojednat v dodavatelské smlouvě jasně stanovenou cenu je dnes stále těžší, a to zejména ve stavebnictví či průmyslu. Dodavatelé se totiž bojí, že jim inflace podraží vstupy a oni pak budou muset zakázku dokončit ve ztrátě. Sahají proto po různých smluvních doložkách, které přizpůsobují finální cenu ...\nMusk může chtít koupit Twitter za nižší cenu, zpochybňuje počet falešných účtů\nMiliardář Elon Musk rozvířil vlnu spekulací, že by mohl usilovat o novou dohodu o odkoupení společnosti Twitter. Prohlásil, že nevylučuje životaschopnou dohodu za nižší cenu. Podle jeho odhadu tvoří falšení uživatelé nejméně 20 procent všech účtů.\nPráce v úmorných vedrech nepočká. V Indii to pro dělníky znamená i smrt\nIndii trápí úmorná vedra, se kterými se ta nynější česká prakticky nedají srovnávat. Teploty tam v posledních dnech atakují hranici padesáti stupňů Celsia a horka mají pokračovat i v dalších dnech. Doplácí na to zejména indičtí stavební dělníci, z nichž dvě desítky už kvůli extrémním teplotám ...\nPo více než dvaceti letech se kurz eura vůči dolaru pomalu blíží paritě, tedy hodnotě, kdy se jedno euro na trzích prodává za jeden americký dolar. Ještě před pár měsíci ale byla situace úplně jiná. Směnárny tehdy standardně vydávaly za jedno euro asi 1,20 amerického dolaru. Za změnou stojí i ...\nV českých obcích o velikosti do pěti tisíc obyvatel skončilo za poslední tři roky přes 1 100 hospod. Plzeňský Prazdroj jim nabídl pomoc a rozšířil svůj program na podporu obecních hospod sÂ názvem â€žVesniceâ€ś, do něhož se zapojilo téměř devět set provozoven. Ty svůj provoz nejen neukončily, ale ...\nProvozovatel restaurací rychlého občerstvení McDonaldâ€™s zahájil prodej svých aktiv v Rusku. V zemi má 850 provozoven a zaměstnává tam přes šedesát tisíc lidí. Firma přitom poukázala na humanitární krizi, již způsobila ruská invaze na Ukrajinu a která se příčí hodnotám podniku. McDonaldâ€™s je ...\nPro domácnosti chystá stát speciální tarif, který jim má ulevit od vysokých cen. Podle ministra průmyslu Jozefa Síkely bude zároveň motivovat i k úsporám. Stát by totiž domácnostem přispíval jen do určité výše spotřeby.\nLikvidátorka Sberbank CZ Jiřina Lužová by chtěla mít nejpozději do konce léta jasno, zda banka půjde do likvidace, nebo do insolvence. Čím by prodej aktiv banky trval déle, tím více by banka podle ní ztrácela na hodnotě.\nPražské letiště se snaží zpět najmout třetinu lidí, které kvůli koronavirovým restrikcím nedávno propustilo. Zpět chce najmout na dvě stovky pracovníků bezpečnostní kontroly, odbavení cestujících nebo bagážistů. Kvůli odeznění covidu totiž očekává dvojnásobek cestujících proti loňskému slabému roku.\nŠetřiví Češi sahají v době oběda stále častěji po krabičkách s jídlem, které si nosí z domova a oblíbenějšími jsou také rozvozy jídel. Potvrzují to údaje o transakcích z karty eStravenka, podle nichž vzrostlo meziročně využívání této služby o 40 procent.\nNešvar z devadesátých let se vrací. Turisté si zaplatí zájezd v zahraničí, přijedou do hotelu a teprve na jeho recepci se dozvědí, že je cestovní kancelář ubytovala jinde. â€žBohužel k této situaci může výjimečně dojít,â€ś připouští mluvčí agentury Invia Andrea Řezníčková.\nKrátce poté, co Rusko napadlo Ukrajinu, uzavřely luxusní módní domy své ruské pobočky. Rusové navíc zboží luxusních značek nenakoupí ani v zahraničí, protože řada z nich zakazuje prodeje svého zboží ruským občanům i jinde ve světě. Módní značky se tak musí poohlížet dále na východ.\nNejvyšší inflace v USA je ve městě Midland. Trápí tamní firmy i místní\nFronty u potravinové banky a chybějící peníze a na nejnutnější opravy. Tak se žije ve městě Midland, které sužuje nejvyšší inflace z celých Spojených států.\nNachytá se i ajťák. Kyberzločin stál loni Čechy 1,5 miliardy, říká expert\nChraňte své peníze, pokud vám jsou milé. Stále platí, že klienti bank jsou nejslabším článkem, a to nejen méně vzdělaní či důchodci. Obětí se můžou stát všichni, i prodejci na bazarových webech. V rozhovoru pro iDNES.cz expert na bezpečnost České bankovní asociace Petr Barák představuje, jaké ...\nPorušil mlčenlivost, obvinili Muska právníci Twitteru kvůli falešným účtům\nPrávní tým společnosti Twitter obvinil miliardáře Elona Muska z porušení dohody o mlčenlivosti, když prozradil, že vzorek pro kontrolu falešných uživatelů této sociální sítě je založen jen na stovce účtů. Musk chce koupit Twitter, ale dohoda je od pátku dočasně pozastavená, dokud se neověří počet ...\nExpanze ruského obchodu Mere na český trh začala slibně, ovšem válka na Ukrajině všechny plány zhatila. Loni na podzim společnost otevřela dvě prodejny a v plánu měla dalších padesát. V nich prodává potraviny, drogerii a potřeby do domácnosti hlavně ze zemí bývalého Sovětského svazu, ale i z Polska ...\nVláda má 20 korun zÂ každého litru benzinu, říká šéf sítě levných čerpacích stanic\nNikoho nenechají na pochybách, že tohle je nízkonákladová firma, kde se nehýří. Okázalost tu nemá místo. Spolumajitel nejlevnější sítě čerpacích stanic Tank ONO Jiří Ondra hovoří oÂ zdražování benzinu, ale iÂ oÂ tom, co čeká jeho obor vÂ budoucnosti.\nPetra a Jaromíra ze dvou různých koutů republiky pojí stejné rozhodnutí. Starý plynový kotel mění za nové tepelné čerpadlo a věří, že v příštích třiceti letech uspoří nejen za platbách za energie, ale budou mít také větší jistotu, kterou ohledně dodávek plynu necítí. A nejsou sami. Firmy evidují ...\nAdidas narazil s reklamou na podprsenky. Zobrazujeme různost, brání se firma\nGigant Adidas se ve Velké Británii dostal do křížku s tamním úřadem pro reklamní standardy. Firma odstartovala kampaň sestávající se z vizuálu složeného z fotografií odhalených ženských prsů. Kvůli neadekvátnímu zobrazení nahoty a údajné sexualizaci si na ni okamžitě stěžovaly desítky lidí. Adidas ...\nLeteckou dopravu po covidových omezeních nastartovali podle dat pražského letiště nedočkaví turisté. Nyní se ale k cestování začínají vracet i firmy, kterým už nestačí pořádat setkání pouze virtuálně. Kromě linek do turistických a zejména koupacích destinací tak ožívají i spojení jednotlivých ...\nKaždá země teď bude potraviny držet pro své lidi, říká zemědělec Jiří Milek\nZemědělství je podnikání a jako ostatní odvětví si na sebe musí vydělat, míní podnikatel a exministr Jiří Milek. Kombinace války na Ukrajině a obří inflace však staví sedláky a stát před otázku, do jaké míry funguje volný trh a jak moc se na něj můžeme v krizi spolehnout. â€žMáme v hmotných ...\nIndie zakázala vývoz pšenice do zahraničí, trhem hýbají vedra a válka\nIndie, druhý největší vývozce pšenice na světě, zakázala vývoz této komodity do zahraničí. Na vině je očekávaná menší úroda kvůli vlně veder a také válka na Ukrajině. Očekává se další růst cen pšenice na světových trzích. Indická vláda bude moci udělit ze zákazu výjimky.\nŠetřete energiemi, nevyhřívejte záchodová prkénka, radí Tokio svým občanům\nTokijská metropolitní vláda žádá své občany, aby omezili spotřebu energií. Na svém webu dokonce vypsala řadu konkrétních tipů. Ty zahrnují různé oblasti života a místnosti v domě, včetně kuchyně a koupelny.\nNejhorší investiční strategií je unáhlený prodej, říká analytička\nAmerické trhy za sebou mají pořádné otřesy. Padají akcie, dluhopisy i kryptoměny. Ztráty vykázaly velké technologické společnosti, jako je Microsoft, Amazon či Apple, ale také automobilka Tesla. Jak by se měli investoři v aktuální situaci chovat nebo zda je vůbec možné se v dnešní době bránit ...\nChorvati si podle očekávání schválili euro jako oficiální měnu v zemi. V tamním parlamentu tento zákon podpořilo 113 přítomných poslanců, 17 bylo proti a jeden se hlasování zdržel. Platit eurem by se mělo začít v lednu.\nRuská firma přestane do Finska dodávat elektřinu. Nedostatek ale nehrozí\nRuská energetická společnost Inter RAO od soboty přestane dodávat do Finska elektřinu, uvedla finská rozvodná firma Fingrid. Společnost dodala, že problémy s nedostatkem elektřiny kvůli tomuto kroku nehrozí, objem elektřiny dodávané z Ruska totiž tvoří asi deset procent finské spotřeby. Důvodem pro ...\nMusk pozastavil převzetí Twitteru kvůli falešným účtům, akcie spadly\nPlánované převzetí firmy Twitter je pozastaveno, Elon Musk chce podrobnosti o podílu falešných účtů. Akcie společnosti po zprávě krátkodobě klesly o 20 procent. V případě, že některý z účastníků od transakce odstoupí, musí druhé straně zaplatit jednu miliardu dolarů (zhruba 24 miliard korun). Musk ...\nPrůzkum: Češi přizpůsobili své byty a domy, hlavně kvůli práci z domova\nPráce z domova je největším trendem posledních několika let a jak ukazují data, ještě nějakou dobu k nim patřit bude. Podle studie práci z domova využívá 42 procent Čechů a přes dvě třetiny zÂ nich kvůli práci provedlo změny ve svých domovech. A to nejen výměnou nábytku, ale také drobnými ...\nOriginální RSS kanál | Aktualizovat (naposledy 1:02 17.5.2022)\nBing: oriflame registrace site:oriflame-kromeriz.cz"\nMobily | Bazos.cz


Stavby rodinných domů střední Čechy, stránka 10 - ČESKÉSTAVBY.cz\nDomůFirmyStavební firmy, služby a řemeslaStavby rodinných domůstřední ČechyStránka 10\nStavby rodinných domů - střední Čechy, stránka 10\nJsme stavební firma. Zabýváme se kompletní výstavbou rodinných domů a střech na klíč, veškeré stavební práce malého i velkého rozsahu, rekonstrukce domů exteriér/interiér, zateplování fasád, autodoprava, obchod\nPoděbradská 14, Vrbová Lhota, 289 11\nProvádíme výstavby pasivních, rodinných a nízkoenergetických domů. Nabízíme profesionální dřevostavby na klíč, bungalovy a mobilní domy. Specializujeme se na dřevěné domy v rámci České republiky.\nFotogalerie (3) Video (1)\nPolární sruby s.r.o.\nStavba kvalitních masivních srubových domů z finské polární borovice\nVětrná 587, Vrané nad Vltavou, 252 46\nV borovičkách, Veleň-Mírovice, 250 63\nMeCzech living s.r.o.\nJsme stavební společnost s výjimečným postupem stavby, díky které dokážeme postavit rodinný dům již do 3 měsíců! Odlišujeme se moderním designem a nízkou cenou při použití kvalitních materiálů.\nPod Rybníkem 197, Praha, 154 00