Zoidée (04) - Zoidée dívka z planety Bardžá Science fiction\nDalšího dne přišla dívka brzy ráno. Kromě své oblíbené chobotnice si přinesla jakýsi malý kufřík, který bez dlouhých úvodů otevřela, sotva se posadila do sedátka. Uvnitř byl neveliký přístroj a desítky průhledných krabiček v několika vrstvách. V každé byla v měkké hmotě pečlivě zabalená malá skleněná krychlička, velká asi centimetr. Neskrýval jsem svůj zájem, byla to přece další ukázka dovednosti zdejší civilizace, ale dívka mi nepřišla ukazovat vnější podobu přístroje. Na krabičkách byly vyobrazené znaky, nejspíš zastávaly úlohu písma. I to mě velice zajímalo, ale ani to pro dívku zřejmě nebylo dost podstatné. Konečně našla tu správnou krychličku, opatrně ji vyjmula z krabičky a vložila do přístroje.\nZaklapla víčko, uvnitř se rozsvítilo světlo a na stěně přechodové komory se objevil obraz. Bylo na něm písmo, písmo nepozemské civilizace! To nebyl špatný nápad, děvče!\nPřístroj nebyl počítačem, jak jsem si v první chvíli myslel, spíše jednoduchá promítačka diapozitivů. Stačilo na promítaný obraz namířit objektiv kamer a tentýž obraz se ihned objevil na obrazovce mého terminálu. To už bylo písmo zkoumáno programy – a dívka vzápětí programům sama v maximální míře pomohla. Prstem ukazovala na jednotlivé znaky na obraze a při každém znaku zřetelně vyslovila odpovídající hlásku. Vyhledala a označila jich něco přes třicet, ačkoliv některé byly zřetelnými spřežkami, jako třeba »dž« – důležité bylo, abych je mohl vyslovit. Zdálo se mi, že ano – to by bylo výtečné!\nV té chvíli počítač promluvil a sám od sebe jí poděkoval; měl to asi v programu. Dívka se v první chvíli udiveně podívala na mě a nedůvěřivě poslouchala strojový hlas počítače, ale brzy natáhla ruku a dotkla se jedné lesklé plošky na promítačce. Objevila se další stránka. Počítač ji zobrazil, ale jeho strojový hlas řekl jediné slovo: GOŠČI (dále). Dívka přepnula na další stránku, ale počítač se v tomtéž okamžiku ihned dožadoval další.\n„To přece nemůžeš stačit přečíst,“ podivila se dívka. Počítač její slova pro mne přeložil, ale sám se tím nedal ovlivnit.\n„STIHNU DVACETKRÁT VĚTŠÍ RYCHLOST,“ ujistil dívku v její řeči – a opět význam svých slov zobrazil pro mě na dolním řádku obrazovky.\nDívka přístroj vypnula, nadzvedla a s čímsi na spodní straně manipulovala. Když přístroj znovu zapnula, začaly se stránky střídat samy. Nejprve pomalu, ale pak přidala na rychlosti, až se stránky jenom míhaly. Počítač řekl, že tato rychlost je nejlepší a umlkl.\nDívka si cosi zabrumlala. Na dolním řádku se v té chvíli objevil překlad: „NO, ASPOŇ ŽE ZNAJÍ FILM, BUDE TO TAK RYCHLEJŠÍ...“\nNedalo mi to, musel jsem se usmát. Dívka ukázala na dolní řádek obrazovky a nahlas cosi řekla směrem ke mně.\n„TOHLE PÍSMO JE VE VAŠÍ ŘEČI?“ překládal počítač.\n„Ano,“ přisvědčil jsem. Ihned se na obrazovce objevily dva znaky nepozemského písma a strojový hlas řekl: »CA«.\n„Rozumíte už alespoň některým mým slovům, že?“ ubezpečovala se dívka.\nPočítač za mě lakonicky odpověděl, že ano.\nPak bylo chvíli ticho. Teprve za hodnou chvíli se dívka obrátila ke mně a začala mluvit. Její slova se začala objevovat na obrazovce a protože by se ani na jeden řádek nevešla, uvolnila se celá obrazovka, abych mohl číst.\n„Jmenuji se Zoidée,“ překládal počítač, aniž by třeba jen na okamžik přerušil bleskové čtení, naštěstí probíhající na jiném kanálu.\n„Jsem trosečník z hvězdného letounu civilizace Bardžá. Náš hvězdný letoun tu havaroval před pěti léty (KOMENTÁŘ PŘEKLADAČE: VEŠKERÉ MĚRNÉ JEDNOTKY PŘEVÁDÍM NA POZEMSKÉ). Zůstala jsem jediná naživu. Kdo jsi ty, ze které civilizace pocházíš a co hledáš na této planetě, kterou já nazývám Poenaid?“\nTak – a je to! Těmito několika větami bylo naráz zodpovězeno tisíce mých otázek dříve než jsem je vůbec vyslovil. Tento svět tedy není současně světem pravěkých ještěrů a lidí! Proto ten podivný klid na radiových vlnách, rozpor v primitivním oblečení dívky při první návštěvě a skvělém teď! Proto se dívka nebojí kosmické techniky ani obludných veleještěrů, je to přece kosmonautka! Že bych přece hádal dobře a prve si mě spletla se svými? Ale co jí odpovím, pomyslel jsem si? Má překladač dostatečnou slovní zásobu, aby přeložil všechno? Možná ano, možná ne, to se pozná jedině pokusem.\n„Jmenuji se Vojta,“ začal jsem po chvíli přemýšlení. „Náš hvězdný letoun byl před sto dvanácti dny u této hvězdy těžce poškozen meteorem. Také jsem zůstal naživu jediný z celé výpravy. Naše civilizace sídlí na planetě zvané Země a my představujeme průzkumnou výpravu k několika blízkým hvězdám. Jednu dvojhvězdu jsme již navštívili, ale u této náš letoun ztroskotal. Co tu chci? Dokončit průzkum planety, abych mohl vyslat rádiem zprávu domů, na Zem.“\nSkoro současně s mými slovy se na obrazovce objevoval text psaný znaky cizí civilizace. Zatímco stroj překládal, pozoroval jsem tvář Zoidée. Stále se usmívala, ale v jejím obličeji se po několika slovech objevil údiv, pak úlek a zase údiv. Když jsem skončil, ukázala na obrazovku a začala rychle mluvit.\n„MÁM NĚKOLIK OTÁZEK,“ překládal počítač. „ŘÍKÁŠ, ŽE JSI ZŮSTAL SÁM. KDO KROMĚ TEBE SE MNOU MLUVÍ? MYSLELA JSEM, ŽE SE JEDNÁ O RÁDIOVÉ SPOJENÍ S NĚKÝM NEDALEKO ODTUD.“\n„Mluví s tebou stroj,“ odpověděl jsem rychle. „Nezaznamenává tvoji knihu na film, ale čte ji, zapamatuje si její obsah a hned ji také zkoumá. Proto už dokáže mluvit i psát tvou řečí.“\nMoje slova teď byla na obrazovce napsána zelenými písmeny, aby se odlišila od červeně zobrazovaných znaků v řeči dívky Zoidée.\n„Stroje přece nemohou číst ani mluvit!“ opáčila udiveně a asi i trochu nedůvěřivě dívka, pokud jsem ovšem mohl na její hlas použít naše pozemská měřítka.\n„Vaše třeba ne,“ připustil jsem. „Naše to dovedou.“\n„Pak umíte něco, co my ne,“ připustila po chvilce přemýšlení. Než jsem ale mohl cokoliv dodat, pokračovala: „Dokáže vaše rádio vysílat i mezi hvězdami?“\nZeptala se mě zvlášť naléhavě, proto jsem odpověď chvíli rozmýšlel. Ano, naše vysílačky mají takový dosah. Ale předpokládá to nejen parabolické antény vysílaček a výkon měřený na megawatty, ale stejné paraboly a citlivé zesilovače na přijímací straně.\n„Ano, umíme se domlouvat mezi hvězdami,“ řekl jsem nakonec. „Ale jednoduché to není. Máme silné vysílače, navíc přesně zaměřené jedním směrem, a také citlivé přijímače, protože radiové vlny rychle slábnou.“\n„Já vím,“ usmívala se trochu smutně. „Úměrně s druhou mocninou vzdálenosti. Kdybych tak mohla varovat naše...“\nTeď bylo na mně, abych se divil. Ne tomu, že znala závislost šíření radiových vln, takové znalosti by měla mít kosmonautka v malíčku, spíše tomu dalšímu.\n„Koho chceš varovat?“ vyhrkl jsem.\n„Přátele z našeho dalšího hvězdného letounu,“ obrátila se ke mně se smutným úsměvem. „Už jsou na cestě. Cožpak sem tvá civilizace nepošle další letoun, když tu jeden ztroskotal a je tu někdo, kdo potřebuje pomoc?“\n„Možná ano,“ připustil jsem nepříliš vesele. Vlastně bych řekl, že určitě ano, ujistil jsem se v duchu, jen co dorazí na Zem zpráva o objevení cizí civilizace! K nějakým mrtvým planetám u dalekých hvězd by nebylo únosné posílat pro jednoho trosečníka výpravu, na které hrozí smrt stovce lidí. Setkání civilizací je něco jiného, to jistě bude stát za vyslání dalšího hvězdoletu. Otázka je, kdy to bude a zda mi to bude ještě co platné.\n„Jakou dobu bude potřebovat váš letoun k cestě sem?“ optala se dívka tišším hlasem.\n„Kdyby vyletěl teď hned, pak asi třináct let. Jenomže moji krajané ještě nevědí, že jsme tu havarovali, rádiové vlny se zprávou o katastrofě k Zemi nedorazily – musím připočítat dalších dvanáct let. Nějakou dobu bude trvat i příprava hvězdného letounu.“\nStavba Persea trvala, pokud vím, patnáct let. Když se to všechno sečte, mohli by tu být ze Země nejdříve za čtyřicet let – a to je příliš dlouhá doba. Se záchrannou výpravou vlastně nikdo nepočítal, neměl bych podléhat iluzím. Havárie Persea pro mě znamená doživotní vyhnanství na této planetě. Mohlo to dopadnout i mnohem hůř. Tady mohu přežít možná i pár desítek let – mohl bych to považovat za svou další kliku. Setkání s cizí civilizací byl jen další bonbónek – řekl bych, že to určitě stálo za to.\n„Pětadvacet let je dlouhá doba,“ vzdychla si dívka po chvilce ticha. „Posíláte své letouny příliš daleko, když jim nemůžete poskytnout pomoc v nouzi. My vždycky posíláme dvě lodi krátce po sobě – náš letoun už je několik let na cestě.“\n„Za jak dlouho sem doletí?“ zeptal jsem se rychle.\n„Bude tady za půl roku,“ odpověděla po krátkém zaváhání. „Pokud... pokud neztroskotá, jako se to stalo nám. Ta kosmická past u Tozurée mě neustále děsí. Oni určitě poletí opatrněji, ale stejně... Je tak hrozné vědět o nebezpečí a nedokázat pomoci!“\n„Jestli jsou opravdu tak blízko, mohli by už být na dosah rádia,“ řekl jsem nahlas.\n„Nemám pořádnou vysílačku,“ povzdychla si dívka. „Moje rádio je dobré nanejvýš na rozhovory po planetě, ještě tak mezi dvěma kontinenty, ale dál ne. Já jen doufám, že se sem naši dostanou právě v době, kdy pro ně bude Poenaid blíž než Tozurée.“\n„Možná,“ mávl jsem rukou – ale v té chvíli se ve mně probudila známá soudržnost pilotů. Zoidée byla přece také kosmonaut – a ti si musí pomáhat.\n„Na oběžné dráze kolem této planety přece krouží hvězdný letoun, jehož vysílačky jsou schopné vysílání i mezi hvězdami. Na to jsi nepomyslela?“\n„Ty myslíš?“ na okamžik rozšířila oči úžasem, ale hned je zase sklopila. „Jenomže – my vysíláme jinak na planetách a jinak ve vesmíru!“\n„My také,“ ujistil jsem ji. „To by šlo přizpůsobit. Pokud si pamatuješ parametry vašeho rádia, mohu naše rádio přizpůsobit, aby vysílalo úplně stejně jako vaše hvězdná loď. Snad s tím rozdílem, že silněji.“\n„Jenomže oni nemohou čekat radiové vysílání tak daleko od cíle,“ odvětila smutně. „Oni teď určitě spí. U nás všichni za letu spí, kromě dvou pilotů – ale ti si teď ještě nebudou zapínat přijímač. Škoda energie. Jedině – kdybychom šťastnou náhodou vyslali varování právě v době, až se náš letoun bude nacházet na kraji této hvězdné soustavy. Jedině pak by to mohli zachytit včas.“\n„Nic jednoduššího,“ navrhl jsem. „Začneme vysílat hned a budeme nepřetržitě vysílat tak dlouho, až se nám ozvou, že rozuměli.“\n„Jenže... Já přece nemohu najisto vyloučit různá zdržení. Co kdyby bylo nutné nepřetržitě vysílat půl roku či rok? Vydržíš celý rok sedět ve vaší lodi?“\n„Vysílat bude stroj,“ ujistil jsem dívku. „Víš už přece, že umí mluvit – neunaví se ani když bude mluvit ve dne v noci a vydrží to třeba celé roky.“\n„To kdyby bylo možné!“ řekla dívka tiše a nedůvěřivě.\n„Je to možné, věř mi,“ ujistil jsem ji opět.\n„Pak by náš letoun obletěl pásmo smrti, není tak rozsáhlé. Prosím tě, pomoz nám!“\nUpnula se ke mně jako k poslední naději. Což nemuselo být ani daleko od pravdy.\n„Dobrá, dáme se do toho oba a hned, souhlasíš?“\nNečekal jsem na odpověď a požádal počítač o zobrazení této hvězdné soustavy a jejího nejbližšího hvězdného okolí.\n„Tady jsme,“ ukázal jsem na hvězdu uprostřed obrazovky. „Tady je hvězda Sírius, kde jsme byli před pěti roky – a tady je naše Země. Dokážeš najít váš svět, Bardžá?“\n„Bardžá tu není, ta je mnohem dál, než kam ukazuje tento obraz,“ uvažovala dívka. „Ale tady vidím Rikiri, planetu, odkud letí náš letoun. Kdyby bylo všechno tak, jak doufám, mohl by být někde tady, v poslední desetině cesty.“\nRikiri – Tau Ceti. Třetí hvězda, kterou měl Perseus navštívit, necelých dvanáct světelných let od Země a už jen pět a půl světelného roku odsud. Pane Bože, což je možné, že se skutečná nepozemská civilizace nachází tak blízko od Země? Jaký rozdíl proti chmurným úvahám vědců o osamělosti pozemského života ve vesmíru! Pravda, Perseus tam už nedoletí. Ale pro jeho hvězdné vysílače je to maličkost. V místech, kam mi ukazovala Zoidée, kde teď měl být jejich hvězdný letoun, by se vysílání dalo bezpečně zachytit i na palubní rádio výsadkových letadel. Záleží i na citlivosti přijímačů, ale i kdyby měly přijímače bardžanské civilizace proti našim stokrát nižší citlivost, bylo by to jistě vysoce nad prahem slyšitelnosti.\nJenomže v těchto místech jim ještě nic nehrozí, uvažoval jsem dál. Nebezpečí začíná až na hranicích hvězdné soustavy – a tam už by se naše vysílání dalo zachytit snad i na obyčejnou krystalku. Rychle jsem ty úvahy zformuloval nahlas, aby je posoudila i Zoidée.\n„Jestli je to tak jak říkáš, potom možná náš hvězdný letoun zachráníš,“ řekla tiše.\n„Aspoň budu někomu užitečný,“ usmál jsem se. Oplatila mi úsměv, ačkoliv mi nemohla vidět do obličeje.\nDomluvili jsme se rychle, i když jsme každý mluvili jinou řečí. Naštěstí překladač dokázal nejenom hbitě přeložit slova, ale také přepočítávat všechny používané fyzikální jednotky. Během půlhodiny byly připraveny příkazy pro hlavní počítače Persea. Jeho antény dostanou jiný směr než dosud a pár megawattů energie navíc. A pak každý den, znovu a znovu, dokud nezachytí odpověď.\n„Jen aby to vyšlo,“ povzdychla si Zoidée.\n„Určitě to vyjde,“ ubezpečoval jsem ji. „Naše stroje jsou spolehlivé. Půl roku pro ně není dlouhá doba.“\n„Kéž bys měl pravdu! Jak ráda bych tvým slovům věřila! I když sama vidím, že jsou vaše stroje opravdu obdivuhodné – podívej se, on snad přečetl celý naučný slovník!“\nStránky, které se prve jen míhaly, teď nehnutě stály. Přes celou plochu stálo pár písmen, nejspíš „KONEC“. Zoidée opatrně vyjmula z přístroje skleněnou krychli a vložila další.\n„Tohle tě bude určitě zajímat,“ komentovala své počínání. „Tu knihu jsem napsala sama, tady na planetě. Je v ní kompletní biologický průzkum části této planety. Tvoje stroje jsou sice rychlé, ale já jsem tu už pět let a věř mi, nezahálela jsem. Moje kniha ti může ušetřit čas alespoň tím, že nebudeš muset objevovat Ameriku.“\nTrhl jsem sebou – ale ne, ona nepoužila názvu pozemského kontinentu, to jen překladač ve snaze co nejlépe vystihnout význam jejích slov použil pozemský příměr.\nZoidée zapnula promítačku a opět se začaly stránky jen míhat. Všiml jsem si na začátku knihy nějakého obrázku a požádal počítač o jeho zobrazení.\nByl to obrázek havarovaného hvězdoletu. To se dalo snadno rozeznat, ačkoliv jsem něco takového viděl poprvé v životě. Byla to obrovská hora zkrouceného a roztříštěného kovu, ze které vytékala veliká černá kaluž – mohla to být i jiná barva, na černobílém obrázku to nebylo vidět. Nejspíš to bylo palivo, ale ve mně to vyvolávalo dojem kaluže krve. Bylo to smutné a beznadějné – jako smrt dobrého obra.\n„Ano, to byl náš letoun,“ potvrdila dívka moji domněnku. „Leží nedaleko odtud.“\n„Co se s ním stalo?“ zeptal jsem se zvědavě.\n„Srazili jsme se s hustým rojem meteorů, nedalo se to vymanévrovat,“ vysvětlovala. „Tři se strefily a prolétly letounem skrz naskrz. Letoun s námi doletěl až sem, ale tady se zřítil.“\n„Kolik lidí zahynulo?“\n„Dvanáct hned při srážce, devět nás zůstalo v letounu a zahynuli při nárazu, osm dalších tady roztrhali ještěři. Zůstala jsem naživu jako poslední.“\n„To vás bylo jen tak málo?“ podivil jsem se. „Na Perseu bylo sto šedesát lidí.“\n„Proč tolik?“ podivila se dívka také.\nChvíli jsme se dívali jeden na druhého udiveně. Zoidée se přitom stále usmívala. Jak to dělá, že se pořád usmívá? Umí se vůbec mračit?\n„Asi jsou naše letouny různé,“ pokrčila rameny – opět tak pozemsky... „Nám k řízení stačí dva lidé. Cesta mezi hvězdami bývá nudná, já jsem ji prospala skoro celou, ostatně nejsem pilot. Teprve v cíli cesty je zapotřebí každé ruky.“\n„Persea může v nouzi řídit jediný člověk,“ opáčil jsem.\n„Náš letoun také,“ usmívala se. „Dva musí být proto, aby se vzájemně udržovali ve stálé pohotovosti a v pohodě.“\n„Máš asi pravdu,“ připustil jsem. „Nevím, jak to dopadne, až poletím zpět na Zem.“\n„Tvůj letoun by ještě mohl letět?“ zeptala se mě Zoidée zvědavě a trochu i udiveně.\n„Nejspíš ano. Nevyvine plné zrychlení, ale motory jsou schopné tahu. Menší zrychlení by znamenalo, že se cesta trochu prodlouží, ale v podstatě by to šlo.“\nChvíli jsem přemýšlel. Což o to, Perseus může řídit jediný člověk a snad bych let k Zemi zvládl i psychicky, ačkoliv by to nebyl žádný med, ale co jeden člověk nedokáže, to je údržba agregátů. Poruchy různého stupně se vyskytovaly po cestě sem a určitě se budou vyskytovat dále v budoucnosti – a na některé z nich osamělý člověk prostě nestačí. Stačí vědět, že všechno visí na dvou reaktorech... Zůstat v ochromené lodi letící vesmírem téměř rychlostí světla... brrr!\nTaké Zoidée mlčela. Teprve po dlouhé chvíli tichým hlasem něco řekla. Rychle jsem se podíval na obrazovku, abych si přečetl překlad.\n„Možná by pak bylo pro tebe výhodnější vrátit se s námi. My k Zemi po tomhle objevu poletíme, jako že jedna a jedna jsou dvě.“\nChvíli jsme oba mlčeli. Jakoby se zastavil čas, jen po stěně tancovaly obrázky, promítané nehlučnou promítačkou. Přemýšlel jsem. Vrátit se na Zem – s mimozemskou lodí? Bylo by to možná reálnější než návrat s Perseem. Byla to vlastně – úžasná nabídka.\n„Budu o tom uvažovat,“ usmál jsem se. „Uvidíme.“\n„Mám k tobě ještě jednu prosbu, Vojto,“ řekla Zoidée po chvíli jiným tónem.\n„Bude-li to v mých silách...“ usmál jsem se.\n„Potřebuji aspoň jednu kapku tvé krve,“ řekla vážně. „Už jsem byla na mnoha světech, měla jsem možnost zkoumat krev lidí i ne-lidí, ale planeta Poenaid je má první samostatná práce... A když už mám štěstí objevit civilizaci lidí nám tak podobných, chtěla bych se o vás dozvědět co nejvíc. Já jsem bioložka, rozumíš mi?“\nUdělala na mě smutný kukuč, nedalo mi to a musel jsem se usmát.\n„Úplně tě chápu, Zoidée,“ přikývl jsem. „Mohu ti dokonce poskytnout mnohem více. Dám ti k dispozici celou palubní knihovnu hvězdného letounu Perseus.“\n„Nerozumím vaší řeči,“ připomněla mi potichu.\n„Naše stroje ti samozřejmě všechny texty převedou do tvého jazyka, budeš jim rozumět, neboj se. Nebude nutné, abys znovu objevovala Ameriku.“\n„Děkuji ti – a přijímám tvoji nabídku,“ podívala se na mě nadšeně. „Jenomže aspoň to nejzákladnější bych chtěla zkusit sama, naším agisarem. Pro mě to možná bude rychlejší než se přeorientovávat na vaše metody.“\n„Rozumím ti, Zoidée,“ přikývl jsem. „Stačí zítra?“\n„Stačí,“ souhlasila nadšeně. „Dám ti zato ke zkoumání svoji krev, teď hned, chceš?“\n„Teď ne,“ odmítl jsem, „až později. Moje stroje teď čtou tvoje knihy. Není třeba udělat všechno hned první týden.“\nVe skutečnosti v této chvíli Ferdík analyzoval co se dalo a kde se dalo. Analýz bylo tolik, že se pro jejich zpracování vyčlenilo více než tři čtvrtiny procesorové kapacity počítačů nejen výsadkového letounu, ale i Persea – po pravdě řečeno, nevypadalo to s vyhodnocováním nijak růžově. Zjistit, že je na planetě život, nebylo nijak těžké. Stačil mi pohled z letadla okamžik před dosednutím. Programy to sice zjistily krátce poté, ale když šlo o detailnější rozbory, to už tak slavné nebylo. Kdyby se místní život choval jednoznačně agresivně, to by programy poznaly brzy, jako na předchozí planetě. Jenže tady to vůbec nebylo jednoduché. Ne protože by programy neměly žádné možnosti v tomto směru. Každý z výsadkových letounů, dokonce i průzkumné roboty měly v zásobě vybrané sady bakteriálních spor, které měly podle potřeby v přísně kontrolovatelných podmínkách oživit a dát do kontaktu s místními formami života. To pochopitelně programy zařídily už dávno – ale bez jednoznačných výsledků. Některé pozemské bakterie při setkání s místní mikroflórou jednoznačně vítězily a hltavě požíraly místní formy života, naopak jiné příliš snadno podléhaly. Stávalo se, že pozemské bakteriální kultury zpočátku místní život ničily, ale vzápětí byly samy pohlceny. Jindy tomu bylo naopak a decimované pozemské bakterie se vzpamatovávaly. Život je složitější než si myslíme a tady to mohlo být vyrovnané. Což pro mě bohužel znamenalo – trvalou nejistotu.\nPrůkaznější by jistě bylo použít pokusná zvířata, ale na Perseu nezůstala naživu ani myš – obrazně i doslova. Do výsadkových letounů jsme myši nebrali, s tím se počítalo až v dalším sledu. Mé zkoumání proto stálo na mrtvém bodě a ačkoliv planeta vypadala tak přívětivě, neodvážil jsem se odložit skafandr a při každé cestě spojovací chodbou jsem trpěl dvě minuty v horké lázni biologické očisty. Zatím jsem byl spokojený s tím, že jsem si přes žhavicí filtry doplňoval zásoby vzduchu a vody. Jejich pracovní teplota jeden a půl tisíce stupňů Celsia by měla podle mínění našich biologů dokonale zničit všechno živé, co by se snažilo skrz ně proniknout.\nKolikrát jsem měl chuť strhnout přilbu a pořádně, zhluboka se nadechnout vzduchu, který jsem dýchal jen ve sterilizované podobě! Po stránce chemického složení neměl být zdejší vzduch nebezpečný, ale stačilo mi představit si ošklivý hnědý rosol, jaký zůstával v pokusných miskách, kde zvítězily místní bakterie. Nadechnout se zhluboka vzduchu, v němž poletovaly kdovíjaké bakterie, to také mohlo znamenat sebevraždu. A na tu bylo pořád času dost – a zejména teď!\nZajímalo mě ale, jakými prostředky chce dívka analyzovat mou krev. Ačkoliv – možná jí zbylo z havarované lodi nějaké vybavení, biologická laboratoř. Proč to vlastně odkládám?\n„Počkej tady, vrátím se brzy,“ rozhodl jsem se najednou. Pak jsem otevřel dveře do spojovací chodby a pečlivě je za sebou zavřel.\nDvě minuty očisty mi tentokrát připadaly obzvlášť dlouhé. Ve spojovací chodbičce byla otravná nuda, ale mohl jsem být rád, že konstruktéři výsadkových letounů předvídali poškození přechodové komory a vybavili očistným zařízením i spojovací chodbu.\nKonečně jsem byl zase v pilotní kabině. Neměl jsem čas svlékat skafandr, jenom jsem odepnul obě rukavice a už jsem přehrabával palubní lékárničku.\nInjekční stříkačka s jehlou, sterilní skleněná lahvička. Nabral jsem trochu krve ze zápěstí, uzavřel ji do skleničky a teď rychle náplast, rukavice a honem zpět do spojovací chodby! Ještě termoizolační pouzdro, aby se krev neuvařila – a znovu ty strašné dvě minuty horké lázně.\nPodal jsem dívce pouzdro s lahvičkou a požádal, aby s krví zacházela opatrně, ať nedojde ke kontaminaci planety. A pak jsem jen bezmocně vytřeštil oči. Dívka lahvičku bez ohledu na mé varování klidně otevřela a přistrčila ji své chobotnici, která jí pořád seděla na rameni. Chobotnice protáhla chapadlo, vsunula je do skleničky – a vzápětí byla sklenička prázdná. Prostě ji – vypila.\n„Co to děláš?“ vyhrkl jsem překvapeně, možná i trochu zděšeně a pohoršeně.\n„Zkoumám tvou krev,“ podívala se na mě udiveně. „Proto jsem ji přece chtěla... Ach tak, ty přece určitě neznáš naše agisary! Tvá civilizace má spíše kovové stroje, my máme pro změnu živé pomocníky,“ dodala na vysvětlenou a pohladila jemně tu svou příšerku.\n„Také jsme měli živé pomocníky,“ zabručel jsem. „Jenže už žádné nemáme.“\nPravda, mít pokusné myši a morčata, bylo by to teď trochu veselejší.\nV té chvíli jsem se zděsil znovu. Chobotnice opět natáhla svá chapadla a zakryla jimi dívce oči, ale tentokrát jsem si všiml podrobnosti, která mi předtím unikla a teď mi doslova vyrazila dech.\nDívka si šupinatá ohyzdná chapadla přiložila – přísavkami přímo na otevřené oči. Přitom se neotřásla odporem jako já, jen se pořád usmívala, jako by se nic zlého nedělo.\n„To je zajímavé,“ řekla najednou jako u vytržení, aniž by si chapadla chobotnice sejmula s očí. „Neuvěřitelné! Agisary se přece ještě nikdy nezmýlily! To bude poprask!“\nŘíkala to asi jen pro sebe, ale program ta slova ihned překládal na obrazovku. Nerozuměl jsem smyslu toho co teď říkala, zejména ne číslům, která dodala pak. Strnule jsem pozoroval, zdali ohyzdná, šupinatá chapadla malé bestie dívce neublíží.\nKonečně si odtrhla s očí tu hrůzu, párkrát zamrkala a obrátila se rovnou ke mně s otázkou, která mě zaskočila naprosto nepřipraveného.\n„Poslyš, Vojto, proč ještě chodíš v tom nepohodlném kosmickém obleku, když tvé životní principy tak ideálně vyhovují podmínkám této planety?“\nTo přece není možné, jak může něco takového tvrdit, vířilo mi hlavou. Chvíli se na mě dívala a pořád se jen záhadně usmívala. Pak se konečně zeptala dál:\n„Jak jsi na tom s biologickým průzkumem planety? Nejsi zatím daleko, viď? Proto chodíš pořád v kosmickém obleku?“\nZaváhal jsem, ale nezbylo mi než přiznat pravdu.\n„No... Zatím toho opravdu moc nevím,“ přisvědčil jsem.\n„Pokud si nejsi jistý, děláš dobře,“ souhlasila se mnou dívka. „Ale jestli tvým kovovým strojům trvá rozbor prostředí a vliv na základní životní principy tak dlouho, nejsou tak dokonalé, jak jsem si myslela. Jak dlouho bys s těmito stroji dělal úplný biologický průzkum planety?“\nCo jsem na to mohl odpovědět? Automaty byly podle všeho ve slepé uličce a pokusná zvířata, s nimiž se počítalo, nemám a mít nebudu. Naši vědátoři-biologové by si možná i za těch okolností věděli rady, ale určitě nikdo nepočítal s tím, že by planetu s vlastním životem zkoumal jeden jediný výsadkový pilot bez vybavení.\n„Nejsem biolog,“ přiznal jsem nepříliš ochotně. „Naši vědci by to zvládli rychleji.“\n„Nic si z toho nedělej, Vojto,“ usmívala se Zoidée. „Věřím, že děláš co můžeš. Kdybych neměla agisar a byla tu s holýma rukama, také bych toho moc neudělala. Máte lepší rádio, jak jsem spočítala, jsou vaše hvězdná letadla o poznání rychlejší než naše, ale biologické pomocníky máme určitě lepší my. Jsou tím nejdokonalejším, co naše civilizace dala ostatním.“\n„Tohle zvířátko...“ ukázal jsem prstem na chobotnici, která si už zase nepohnutě hověla na dívčině rameni, „je váš biologický pomocník?“\n„Ano, to je agisar,“ přikývla dívka. „Ale není to pouhé zvíře, protože má i svoje vlastní JÁ. Agisar svým způsobem i myslí, ale na rozdíl od nás lidí se nikdy nemýlí.“\n„Nechce se mi věřit, že by cokoliv bylo bezpečné proti omylu,“ namítl jsem.\n„Agisary se přesto ještě nikdy nezmýlily,“ trvala na svém Zoidée. „Nejprve byly po celá tisíciletí pomocníky lékařů. Když naše znalosti pokročily dál a začali jsme létat do vesmíru, staly se agisary pomocníky kosmických biologů. Bez nich bychom zajisté nedokázali prozkoumat tolik jedovatých planet, kolik jsme jich navštívili, ani bychom neobjevili tolik vlídných, kde se dá žít bez skafandrů, bez obav z biologického ohrožení.“\n„My jsme prozatím na vlídné planety štěstí neměli,“ opáčil jsem zamračeně. „Ani v naší hvězdné soustavě, ani jinde. Všude jedna mrtvá planeta vedle druhé. A některé nejen mrtvé, ale navíc i životu nebezpečné. Známe už čtrnáct takových nehostinných světů – na některých se ani přistát nedá.“\n„V té části vesmíru, kterou jsme prozkoumali my, připadá na jednu planetu vhodnou pro lidi dvacet mrtvých a nebezpečných,“ souhlasila Zoidée. „Vy jste asi měli nadprůměrné štěstí – Poenaid zdaleka není dvacátá planeta od Země a je to přece docela příjemný svět.“\n„A kolik planet jste už navštívili?“ zeptal jsem se zvědavě.\n„Obydlených planet máme čtyřicet,“ řekla Zoidée, čímž mě uvedla do nelíčeného údivu. Neviděla mi do obličeje a nevšimla si, jaký dojem na mě udělala, takže klidně pokračovala.\n„Mrtvých a nebezpečných, jak jsem řekla, jsme našli dvacetkrát víc, už asi osm set. Jedna z nich je například přímo u této hvězdy, nazvali jsme ji Tozurée. Není mrtvá, ale má jedovatou atmosféru a její život je vysloveně agresivní. Proti jejím bakteriím je nechráněné lidské tělo zcela bezmocné. A jako by to nestačilo, její oběžná dráha se protíná s dráhou nezvykle velkého roje meteorů. Právě tam naše výprava nalezla zkázu.“\n„Naše také,“ přidal jsem suše.\n„Vy jste tam byli?“ ožila Zoidée. „No, jak vidím, jsi živý. I když se trochu divím, život té planety byl přece mnohem nebezpečnější než zdejší nestvůry.“\nZatrnulo mi. Ale hned jsem se vzpamatoval. Tam jsme přece neopustili letoun – jen jsme se k tomu chystali. Kdoví, co by nás tam překvapilo.\n„Byli jsme tam jen krátce,“ řekl jsem po pravdě. „Ani jsme se tam pořádně nerozhlédli a nastalo peklo. Byl jsem s letadlem v chráněném údolí, nad kterým meteory neškodně přelétávaly, ale kamarádi, kteří odstartovali, se ani nedostali k hvězdnému letounu – a tam zatím narazil jeden velký meteor. Nepřežil to nikdo.“\n„Kolik letounů ještě v téhle pasti skončí?“ povzdychla si smutně dívka.\n„Žádný,“ zavrtěl jsem hlavou. „Naše letouny už o ní budou vědět – a vaše také.“\n„Kéž bys měl pravdu!“\n„Nesýčkuj!“ vyhrkl jsem, ale hned jsem se zarazil. Tohle přece překladač nezvládne! Na obrazovce se přece objevil nějaký text a dívka se rozesmála. Překladač dokázal přeložit i tuto slovní hříčku – jako prve úsloví s objevováním Ameriky. Neměl bych podceňovat práci našich pozemských programátorů – se svou prací si určitě s obrovským gustem pohráli! Na programové vybavení pro Persea byl vypsán konkurs, zúčastnil se ho snad celý svět. Tak důležitou expedici nebylo myslitelné zlikvidovat nebo jen ohrozit nespolehlivým počítačovým systémem. Programy Persea proto pracovaly na optimalizovaném ruském jádru, další komponenty dodali programátoři celého světa. Přínosem pro svět bylo asi i to, že navzdory astronomickým úplatkům padla žába na prameni počítačového vývoje, systém Widows, který je dusil po celé desítky let.\n„Dobře, máš pravdu,“ smála se dívka. „Ale pro dnešek se už musíme rozloučit. Za chvíli se setmí a já musím mít proti ještěrům výhodu, že je vidím na větší vzdálenost.“\nMrkl jsem na hodinky pod okrajem přilby. Den tu skutečně pomalu končil.\n„Přijdeš zase zítra?“ zeptal jsem se pro jistotu.\n„Samozřejmě! Slíbil jsi mi nějaké vaše knihy, ty si nenechám ujít!“ usmála se.\nPak se obrátila k východu z letounu, na prahu zdvihla svou velkorážnou pušku odloženou při příchodu a bleskurychle sjela s žebříku.\nVyběhla jako sprintér a brzy mi zmizela v nedalekém háji nízkých stromů. Byla zdejší gravitaci jistě dávno přizpůsobená – ale i tak to byl výkon.\nPo jejím odchodu jsem si – pozdě ale přece – uvědomil záhady, které mě měly napadnout dříve. Ze známé vzdálenosti hvězdoletu, který k nám letěl, jsem spočítal jeho rychlost a odhadl, že letouny civilizace Bardžá nedosahují ani čtvrtiny akcelerace, jaké běžně dosahoval Perseus. Navíc se ani nesnaží dosáhnout rychlosti srovnatelné s rychlostí světla, plouží se sotva poloviční mnohem déle a navíc se za letu neprojevují relativistické efekty, jako zkrácení času. Bardžané tento nedostatek kompenzují tím, že většinu cesty prospí, takže asi znají hibernaci, kterou pozemská věda pořád ještě ne a ne zvládnout... Na tom by nebylo nic divného, Zoidée si to ostatně spočítala zpaměti mnohem dříve, než mě napadlo srovnat si totéž.\nJenomže – planeta Bardžá ležela podle Zoidée úplně mimo okraj hvězdné mapy, kterou jsem jí promítal, ačkoliv ta zabírala okruh – více než tří set světelných let od Země!\nProboha, jak to na tak pomalých letadlech dokázali překonat? Poenaid prý nebyla prvním světem, který tato dívenka stačila navštívit! Měla možnost zkoumat nejen krev lidí, ale i ne-lidí, Poenaid je její první samostatná práce – pozor, kosmonaute, pomyslel jsem si, tady něco nehraje. Tahle civilizace na tom nebude o moc hůř než pozemská.\nVyvolal jsem raději na obrazovku rekapitulaci druhého setkání.\n„DRUHÝ KONTAKT ÚSPĚŠNÝ,“ hlásil počítač. „BEZPEČNĚ URČENO 168228 SLOV. DODATEČNĚ BYLA VYSVĚTLENA VŠECHNA ČÁSTEČNĚ URČENÁ SLOVA. ZBÝVÁ URČIT POSLEDNÍCH DVACET OSM SLOV. KONTAKT BUDE POKRAČOVAT.“\n„Jaké knihy byly přeloženy?“ zeptal jsem se.\n»PRVNÍ KNIHA«: 826 STRAN, UČEBNICE JAZYKA BAR S VYSVĚTLENÍM VĚTŠINY SLOV POUŽÍVANÝCH V TÉTO ŘEČI.\n»DRUHÁ KNIHA«: 428 STRAN, OBSAHUJE INFORMACE O PLANETĚ POENAID. PODLE DODATEČNÉ INFORMACE SE JEDNÁ O PLANETU, NA NÍŽ SE NACHÁZÍME. VĚTŠINA SE TÝKÁ BIOLOGIE. BYL VYVOLÁN ANALYZAČNÍ PROGRAM KE SROVNÁNÍ ÚDAJŮ ZÍSKANÝCH NAŠIMI PROSTŘEDKY S ÚDAJI TÉTO KNIHY. ROZDÍL NEZJIŠTĚN. ZÍSKANÁ KNIHA OBSAHUJE VÍCE ÚDAJŮ, NEŽ JSME ZJISTILI NAŠIMI PROSTŘEDKY.\n»TŘETÍ KNIHA«: DEKÓDOVÁNO 452 STRAN, PROCES POKRAČUJE. PODLE NADPISU OBSAHUJE ZÁKLADY BIOLOGIE ČLOVĚKA. BYL VYVOLÁN ANALYZAČNÍ PROGRAM KE SROVNÁVÁNÍ ÚDAJŮ S INFORMACEMI Z PALUBNÍ KNIHOVNY PERSEA. VŠECHNY DŮLEŽITÉ INFORMACE ZATÍM SOUHLASÍ.\nNa poslední větu jsem nevěřícně zíral skoro minutu. Ano, byla to biologie člověka – ale bardžanská kniha nepojednávala o nás, nýbrž o lidech planety Bardžá – o nepozemšťanech!\nVŠECHNY DŮLEŽITÉ INFORMACE ZATÍM SOUHLASÍ!\nPak by to znamenalo, že se lidé Země navzdory předpovědím pesimistů setkali s lidmi tak blízkého biologického druhu, že se nám o něčem takovém ani nesnilo. To by mohlo znamenat, že planety příznivé pro nepozemšťany budou příznivé i pro lidi Země – a naopak! Představa, že bychom se my lidé mohli mezi nepozemšťany na jiných planetách pohybovat bez skafandrů nebo jiné biologické ochrany byla – mírně řečeno, fascinující.\nPřerušil jsem promítání třetí knihy a nasměroval kameru na otevřený kufřík s knihami. Hned nato promítání pokračovalo jako dosud, ale podle mého příkazu teď byly na obrazovce seřazeny přeložené nápisy na průhledných krabičkách. Četl jsem – a nestačil se divit.\n„POPIS DŮLEŽITÝCH ČÁSTÍ HVĚZDNÉHO LETOUNU.“ Nějaká příručka. Tu si budu muset určitě prohlédnout, ale až později, jistě tam budou i zajímavější věci.\n„JEDOVATÉ ROSTLINY PLANETY AZOSZÁA - NEUTRALIZACE ROSTLINNÝCH JEDŮ A JEJICH VYUŽITÍ. OCHRANA A PRVNÍ POMOC PŘI OTRAVÁCH.“ To vypadá na přírodovědnou knihu. Copak je to asi, ta planeta Azoszáa? Kde se asi nachází?\n„BIOLOGIE NE-LIDÍ PLANETY UX.“ Také tu bych si měl určitě prohlédnout. Co je to za tvory – ne-lidé?\n„STRUČNÝ PŘEHLED UMĚNÍ NE-LIDÍ PLANETY UX.“\n„TECHNICKÁ A SPOLEČENSKÁ ÚROVEŇ NE-LIDÍ PLANETY ULLHETTL V DOBĚ OBJEVENÍ A V SOUČASNOSTI.“\n„SPOLUPRÁCE PLANET UX A ULLHETTL. PŘÍNOS SPOJENÍ JEJICH SVĚTŮ, MOŽNÉ DŮSLEDKY PRO PLANETY LIDÍ.“\n„PROBLÉMY URYCHLOVÁNÍ VÝVOJE PLANETY EIO, VČETNĚ PŘEKONÁVÁNÍ NEPŘÍZNIVÝCH PSYCHOLOGICKÝCH BARIÉR SPOJENÝCH SE SKOKEM OBYVATEL Z CIVILIZACE KAMENNÝCH NÁSTROJŮ NA ÚROVEŇ KOSMICKOU.“\nNo nazdar! To jsou ale knihy!\n„POKUS O VYSVĚTLENÍ IZOLACE CIVILIZACE RHYINKÁA.“\n„STAV KOSMICKÉHO PROPOJENÍ DOSUD ZNÁMÉ ČÁSTI VESMÍRU NA POČÁTKU JUBILEJNÍHO ROKU 8700 TŘETÍ GALAKTICKÉ ÉRY.“\n„HISTORIE PLANETY ULLHETTL OD DÁVNOVĚKU K DNEŠKU.“\n„ZKUŠENOSTI SE ZMĚNAMI V DĚDIČNOSTI LIDÍ B-TYPU - PŘESTAVBY BIORYTMŮ ORGANISMŮ, BLOKÁDA CYKLŮ DABYRGY, APLIKOVANÁ NA E-TYP.“\n(Komentář překládacího programu – termín „DABYRGY“ je v naučném slovníku uveden, ale je vysvětlován pomocí pojmu „EGNODUG“ který je křížově zpětně popsán pomocí slova „DABYRGY“. Smysl obou slov tedy nelze rozpoznat.)\n„OSÍDLOVÁNÍ NOVÝCH PLANET. PŘEMĚNA NEVYHOVUJÍCÍHO PROSTŘEDÍ NA VHODNÉ PRO LIDI NEBO JINÉ MYSLÍCÍ. PROBLEMATIKA TŘETINOVÝCH REZERVACÍ a JEJICH ZAKLÁDÁNÍ.“\nPouhé tituly knih – ale jaký bohatý materiál se v nich nachází! Jenom přečtení těchto knih bude trvat několik dní i při rychlosti strojového čtení. Jaké nové vědomosti přinese lidem toto setkání! Páni, tohle bude žeň, o jaké se nám ani nesnilo!\nCo například obsahuje „BIOLOGIE NE-LIDÍ PLANETY UX“? Co je to za podivné bytosti – ne-lidé? Jakého druhu je jejich umění, kterému je věnována celá kniha?\nNa stěně se neustále míhaly stránky knihy biologie lidí planety Bardžá.\n„Kolik stran je dekódováno? Jsou nějaké odchylky od našich údajů?“ zajímalo mě.\n„BYLO DEKÓDOVÁNO 597 STRAN. KNIHA JE PODROBNĚJŠÍ NEŽ OBDOBNÉ KNIHY Z PALUBNÍ KNIHOVNY PERSEA,“ ihned odpověděl počítač. „NĚKTERÉ KAPITOLY NENÍ MOŽNÉ SROVNÁVAT, V NAŠICH KNIHÁCH NEJSOU UVEDENY. BYLA OBJEVENA JEN JEDNA ZÁVAŽNÁ CHYBA. V POPISU TRÁVICÍHO ÚSTROJÍ JE VYNECHÁN APENDIX.“\n„To není chyba,“ ujistil jsem počítač rychle. „Dodatečná informace: tato kniha nepopisuje biologii pozemského člověka. Odchylky od našich dosavadních vědomostí nejsou chybou, ale rozdílem mezi různými biologickými druhy.“\nNo, něčím se přece jenom lišíme, řekl jsem si v duchu. Apendix – slepé střevo – taková zbytečnost! Ale jak to vypadá, civilizace Bardžá je v mnoha oborech pořádný kus před námi, nejen v úrovni znalostí z biologie. Přeměna nevyhovujících planet, jejich osídlování, deváté tisíciletí třetí éry kosmického spojení, změny v dědičnosti lidí... A já si bláhově myslel, kdovíjak nejsme my lidé Země proti lidem Bardžá pokročilí. Člověk zkrátka nesmí dát na první dojem. Možná máme lepší rádio, Perseus snad byl rychlejší než hvězdolety z Bardžá, naše stroje mluví – ale oni prozkoumali přes osm set planet u několika stovek hvězd, udržují s nimi kosmické spojení i bez rádia, asi pravidelnou dopravou... Primitivní vybavení Zoidée je dáno ztroskotáním jejich výpravy – kdybych rozbil výsadkový letoun, nebyl bych na tom třeba mnohem hůř?\nAle co, mávl jsem nad tím v duchu rukou. Něco mají lepší oni, něco my. Budeme-li se poučovat navzájem, prospěch budou mít obě strany. Jestli je civilizace Bardžá příliš vpředu, bude Země větším dlužníkem. Jak je zřejmé, nebude to první případ. VÝVOJOVÝ SKOK PLANETY EIO Z CIVILIZACE KAMENNÝCH NÁSTROJŮ NA ÚROVEŇ KOSMICKOU - Země je snad přece jen dál. Budu se muset podívat, zda programy pro setkání civilizací dokáží sestavit přehled, jak jsme na tom doopravdy.\nKniha o biologii lidí planety Bardžá skončila. Tisíc osm set devadesát šest stran včetně vyobrazení! Kterou další? Vybral jsem velice slibný titul „STAV KOSMICKÉHO PROPOJENÍ DOSUD ZNÁMÉ ČÁSTI VESMÍRU NA POČÁTKU JUBILEJNÍHO ROKU 8700 TŘETÍ GALAKTICKÉ ÉRY.“ Aspoň budu mít jasno, jak je na tom civilizace Bardžá v oboru, který mě bude nejvíc zajímat, v kosmonautice. Když přihlédnu k dokonalejšímu rádiu a k tomu, že naše hvězdolety jsou rychlejší, nemusí být na tom Země tak špatně. V této hvězdné soustavě jsme ztroskotali, ale hvězdolet z Bardžá také a zdá se, že aspoň ve ztroskotání jsem dopadl lépe než Bardžané. Perseus se nezměnil v hromadu rozdrceného kovu a v nouzi nejvyšší by snad byl ještě schopen letu.\nJedno mi ale bylo jasné už teď – třetí galaktická éra trvá už osm tisíc let. To znamená, že tahle civilizace létá do vesmíru mnohem déle než pozemská. Začala s tím mnohem dřív, než lidé na Zemi vystavěli první pyramidy.\nZaložil jsem knihu do promítačky a spustil čtení. Čtení pokračovalo rychlostí tři knihy za den – řekněme, že tato skončí v noci. To znamená, že si teď půjdu lehnout a dám se vzbudit, až kniha skončí. Pak založím další – a věnuji se srovnávání.\nV noci jsem spal necelé dvě hodiny.\n„STAV KOSMICKÉHO PROPOJENÍ DOSUD ZNÁMÉ ČÁSTI VESMÍRU NA POČÁTKU JUBILEJNÍHO ROKU 8700 TŘETÍ GALAKTICKÉ ÉRY“ byla kniha rozsahem nejkratší, ale mému pozemskému sebevědomí zasadila ránu největší. Strávil jsem nad ní zbytek noci – ale bylo to pro mě nejúžasnější čtení v celém mém životě.\nPravda, civilizace Bardžá nemá tak dokonalé mezihvězdné rádio jako my, ale v podstatě je ani nepotřebuje.\nHvězdolety této civilizace nedosahují během mezihvězdných letů ani poloviční rychlosti Persea – ale když se to tak vezme, ani to nepotřebují. Nejsou totiž používány k pravidelné dopravě mezi jednotlivými planetami, jenom k průzkumu neznámých částí vesmíru. Obvykle se už ani nevracejí nazpět a podnikají jen jednu cestu – tam.\nJakmile kosmonauté dokončí průzkum planety (což jim netrvá dlouho), postaví a oživí tam kosmickou stanici, nazývanou v jejich řeči vjosuzgu – a pomocí ní se vrátí domů. Tyto stanice jsou totiž schopné dopravit do cíle cokoliv bleskurychle bez ohledu na vzdálenosti. Kosmonauté Bardžá se vracejí z výprav k neznámým světům mnohem dříve, než kdyby jejich hvězdolety létaly rychlostí světla tam i zpět. Mají na to legendární teleporty, nebo červí díry, něco podobného nadprostoru, spoutaného do nevelkého prostoru stanice.\nKosmické spojení mezi planetami tedy nezajišťují celé flotily hvězdných lodí, jak jsem se domníval, ale ještě bleskovější stanice vjosuzgu. Je jich na každé planetě podle potřeby i několik tisíc, takže pro dopravu na větší vzdálenosti nahradí nejen pomalé a neohrabané lodě kosmické, ale i leteckou a lodní dopravu v planetárním měřítku.\nHvězdolety z Bardžá zajišťují jen průzkum vyhlédnutých hvězdných soustav, nedostávají tedy složitější úkoly než dopravu stanic vjosuzgu na nově objevené planety. Potom není téměř vůbec důležité, jakou rychlostí létají. I když se často stává, že vybraná hvězda nemá planety s příznivými podmínkami, mívá obvykle aspoň planety mrtvé. Hvězdolet přistane na takovéto planetě, kosmonauté postaví stanici vjosuzgu a - vrátí se domů. Mrtvé planety, pokud nejsou příliš životu nebezpečné, slouží i v těchto případech – jako základna k dalším mezihvězdným letům, jako zdroj surovin a energie. Na mrtvých planetách se nikdo nemusí úzkostlivě ohlížet na ohrožování životního prostředí. Proto jsou sem z obydlených světů přemísťovány jedovaté či jinak nebezpečné továrny. Výsledkem je blahodárné ozdravení prostředí na všech obydlených planetách. Nebezpečné továrny spadají pod Radu kosmonautiky a pracují v nich kosmonauté, ale vracejí se po práci do svých domovů v nejpříjemnějších oblastech obydlených světů. Příliš horké světy bývají proslulé gigantickými slunečními elektrárnami, produkujícími jakési B-palivo, jinak též bevufe, představující hlavní energetický zdroj na všech spojených světech.\nJen málokdy se stává, že hvězda nemá planety vůbec, nebo jsou tak nebezpečné, že se na nich nedá riskovat ani přistání hvězdoletu ani stavba stanice vjosuzgu. Kosmonautům v takovém případě nezbývá než zamířit dál do vesmíru a hledat štěstí u další hvězdy. Kosmonauté jsou velice pečlivě vybíraní z milionů uchazečů a takovou situaci nepovažují za smůlu. Naopak, čím větší nebezpečí je třeba překonat, tím větší zásluhy před zraky lidí všech planet získají.\nNapadlo mě, že by bylo ideální použít stanici vjosuzgu za letu přímo na palubě hvězdné lodi, ale ten nápad měli jistě i Bardžané. Už na počátcích letů do kosmu ověřili, že tyto stanice fungují jen na planetách od určité velikosti výše. Škoda, pomyslel jsem si.\nStává se občas i to, že se některé výpravy nevrátí vůbec. Vesmír nebývá vhodné místo pro nedělní výlety, o tom bych sám mohl povídat! Průzkumníci musí počítat s nemalým rizikem, což je na druhé straně vyvažováno nadějí, že právě oni objeví něco zvlášť zajímavého či užitečného. Civilizace Bardžá se v historii kosmonautiky na objevených planetách nesetkala jen se životem nebezpečným. Korunou kosmických cest se stalo několikeré setkání civilizací, takže pozemská civilizace rozhodně v tomhle nebude první. A co víc, první setkání prožila Bardžá v dávných dobách, kdy lidé Země o bytostech v kosmu neměli ani tušení.\nJednou z obydlených planet, kde v historii hvězdných výprav přistála kosmická výprava z Bardžá, byla planeta Eio. Planeta drsného podnebí u pozvolna uhasínající rudé hvězdy, kde zůstával obyvatelný už jen pás kolem rovníku, kdežto většina povrchu byla pokryta stále mohutnějším krunýřem ledu. I na této planetě však žili lidé... Lidé podobní lidem Bardžá, ale s mnoha odlišnostmi v životních metabolismech. Lidé se studenou modrou krví, kteří začali svůj rozum používat příliš pozdě, než aby mohli svou nezadržitelně chladnoucí planetu i sami sebe zachránit. Těmto lidem zápas o holý život nedovolil plně rozvinout kulturu, nedovedli zpracovávat kovy a v dobách hladu pořádali dokonce lidojedské nájezdy proti svým sousedům.\nPrvní kosmonauté z Bardžá se prý vrátili na svou planetu v šoku. Přistáli totiž v oblasti, kde řádil hladomor. Než postavili stanici vjosuzgu, stali se svědky několika hodů, na kterých bylo pojídáno – lidské maso. Jakmile zjistili, že své zásoby potravin mohou místním lidem věnovat aniž by je ohrozili na zdraví, dali jim všechny včetně nouzových rezerv. Místní lidé jim ze samé radosti na oplátku nabídli – celé pečené dítě.\nA vida – dvě generace poté byla planeta Eio schopná své nepříliš početné obyvatele uživit tak dostatečně, že přestala potřebovat a přijímat potravinovou pomoc Bardžá. Nově vychovaní experti na zemědělství z první vysoké zemědělské školy postavili na planetě skleníky, které dovolily už vnukům lidojedů postavit se ve výrobě potravin na vlastní nohy.\nLidé z Eio se nikdy nesmísili s lidmi Bardžá. Jednak mají odlišný metabolismus, ale hlavně jim v tom překážela psychická bariéra. Lidem z Eio bylo na teplejších planetách horko, stesk po domově je vysloveně psychicky ničil. Někteří z nich na Bardžá i na jiných planetách vydrželi, vždy je tam dokázalo udržet vědomí, že tímto způsobem mohou prospět své vlasti. Byli to lidé, nebo jen jakési humanoidní bytosti? V tomto směru byl podle mě bardžanský slovník chudší než náš, protože tak jemné detaily nerozlišoval. Bytosti tvarem podobné člověku, pokud byly obdařené rozumem, zde byly nazývány prostě lidmi, i když měly tak jako lidé Eio studenou krev modravé barvy s krvinkami, v nichž byla místo železa měď. Kdoví, označení lidé bylo asi úmyslné, vždyť biologové z Bardžá dobře věděli o všech odlišnostech. Říkat všem bytostem lidé asi pomáhalo odstraňovat odstup, který by nakonec mohl vést třeba i k diskriminaci. Kolikrát jsme se my na Zemi rozlišovali na nadlidí a podlidí – a což teprve ve vesmíru, kde jde opravdu o odlišné biologické druhy?\nLidé z Eio projevovali lidem z Bardžá vděčnost, ale na svou planetu nedali dopustit. To se ukázalo, když jim po několika desetiletích Rada kosmonautiky nabídla nově objevenou planetu, jejíž podmínky by měly lidem z Eio vyhovovat a kde nehrozilo vyhasnutí slunce. Lidé z Eio tuto planetu odmítli s tím, že se na Eio pořád ještě žít dá a že svou planetu opustí, až když to bude opravdu nezbytné. Záložní planeta, nazvaná Eio-2, dosud čeká na osídlení, ačkoliv od té doby uplynula celá staletí. Rada kosmonautiky rozhodla, že planeta Eio-2 zůstane pro lidi z Eio jako rezerva a rozhodnutí platí dodnes.\nA tak v téže době, kdy španělští conquistadoři rozvraceli vyspělou civilizaci amerických Inků a z hrdých lidí dělali ubohé otroky, na jiném místě vesmíru pozdvihovali průzkumníci Bardžá ubohé lidojedy z doby kamenné do doby kosmické. Při čtení této historie jsem se za Zemi skoro styděl. Čím se my lidé můžeme pyšnit? Jak je to dávno, co jsme na Zemi ještě provozovali vyhlazovací tábory? Jsou ale opravdu pouhou minulostí? Vždyť jsme se nedokázali úplně a beze zbytku zbavit ani rasismu, který paradoxně přetrval až do kosmického věku! Ačkoliv se k takovým názorům na celém světě nikdo oficiálně nehlásí, určitě i dnes by se na Zemi našli lidé, kteří by pro tmavší barvu pleti považovali za méněcenné možná i tak vyspělé obyvatele, jako lidi z Bardžá! A což kdyby spatřili bytosti odlišné úplně? Například ne-lidi planety Ux?\nV knize nebylo obrázků mnoho, ale obrázky ne-lidí z Uxu, Ullhettlu i z Ilooniku naštěstí nechyběly. Zatímco lidé z Eio se od lidí z Bardžá liší nepatrně, ne-lidé se jim nepodobají. Pokud se jim sami podobat nechtějí, vždyť například ne-lidé ze Sirraey dovedou na sebe vzít i lidskou podobu. Že to nedělají, je spíš otázkou jejich etiky, než jejich možností.\nNe-lidé z Ilooniku jsou ještěři. Dalo by se říci, že se nám podobají aspoň siluetou. Dva a půl metru vysoké tělo bez typického ještěřího ocasu, kůže pokrytá pancířem a přitom rozum, který dovoluje chápat jiné bytosti. Nikdo se jich nemusí obávat, ačkoliv mají zuby mnohem větší a početnější než lidé a dokáží jimi snadno překousnout nohu jatečních zvířat podobných našim býkům. Jsou to dravci, ale mezi ostatními myslícími bytostmi se pohybují přirozeně, bez zábran. Jen společenské stavby v Galaktickém společenství musí brát ohledy na jejich rozměry a váhu: dveře místností musí být o polovinu větší než by bylo nutné kvůli lidem ze Země i z Bardžá. To platí nejen o domech a všech společných prostorách planet lidí, ale také o dveřích kontejnerů dálkové dopravy vjosuzgu, létajících strojích a lávkách.\nNe-lidé z Uxu se zase podobají chobotnicím. Žijí stejně dobře na souši jako v mořích. Staví si sice příbytky, ale netvoří z nich veliká města. Protože milují život střídavě na souši a v moři, staví své domy obvykle na pobřeží, část pod vodou a část nad vodou. Aby získali co nejvíce vhodných pobřežních oblastí, neváhali už v dávnověku pozměnit pevniny do podoby všelijak spolu spletených nudlí, aby se dostalo na všechny. Ne-lidé z Uxu nikdy neznali oheň, ale kovy uměli zpracovávat tak dokonale, že jejich technologii po dlouhých diskusích lidé z Bardžá převzali a přestavěli na tom základě hospodářství všech svých planet.\n„Zpracování kovů bez ohně byla největší revoluce průmyslu lidí,“ stojí v knize.\nUžitek ze setkání měli i ne-lidé z Uxu. Projevili zájem o agisary, bardžanské biologické pomocníky. S pomocí odborníků si brzy vypěstovali odrůdu lépe přizpůsobenou podmínkám na Uxu a agisary jim brzy pomohly významně prodloužit průměrný věk obyvatel.\nNe-lidé z planety Ux později osvědčili vlastnost, které by se možná paradoxně dalo říkat lidskost. Jedna hvězdná loď civilizace Bardžá později objevila další planetu ne-lidí. Ullhettl je svět téměř úplně pokrytý mořem, jenom několik ostrovů umožnilo přistání hvězdoletu a stavbu vjosuzgu. V moři byla objevena další civilizace ne-lidí, podobných pozemským kalmarům. Ti nemohou žít mimo vodní prostředí, zatímco lidé z Bardžá nemohou pobývat pod vodou jinak než ve skafandrech. Naneštěstí se brzy ukázalo, že obyvatelé planety Ullhettl potřebují pomoc před blížící se planetární katastrofou. Lidé z Bardžá navíc poznali, že tato pomoc je nad jejich síly. a tehdy se jim podařilo, dokonce velmi snadno, přesvědčit ne-lidi Uxu, aby ne-lidem Ullhettlu pomohli. Skupina odborníků z Uxu se domluvila s ne-lidmi Ullhettlu, zabránila katastrofě jejich světa a spřátelila se s nimi. Mezi oběma planetami pak byly použity modifikované vodní stanice vjosuzgu, jimiž se tyto planety spojily stejně, jako v té době existovalo spojení mezi několika planetami lidí.\nTakže po prvotních civilizacích Askaris, Bajíír, Bardžá, Eio, Iloonik, Sirraea, Ullhettl a Ux, které byly v současné době trvale propojeny stanicemi vjosuzgu, z toho některé už v dávné historii, po další civilizaci Rhyinkáa, která se nedávno připojit odmítla a zůstala raději izolovaná, bude civilizace Země devátou prvotní civilizací, se kterou se lidé Bardžá setkali. S druhotnými civilizacemi, které vznikly později osídlením dalších obyvatelných planet, to představovalo více než čtyřicet planet se stovkou miliard inteligentních tvorů. Světy tvořily Galaktické Společenství Myslících Bytostí, rozrůstající se do všech stran. Snad by nám mohlo nabídnout spojení s více civilizacemi – co by to pro naši Zemi znamenalo? Přinejmenším úžasný pokrok!\nA jak se zdá, narazili by na nás brzy. Po Tau Ceti, kde je v našem směru jejich poslední kolonie Rikiri, měli v plánu Epsilon Eridana – a tady jsme se na planetě Poenaid setkali. Pak by měli ještě tři bližší hvězdy než Slunce: Omikron-2 Eridana, Sírius a Epsilon Indí. Země by tedy byla cílem bardžanských mezihvězdných lodí nejpozději čtvrtá, ale spíš třetí. Planetami Síria by se Bardžané zřejmě vůbec nezabývali. Podle jejich zkušeností bývají planety těsných dvojhvězd vždycky nebezpečné – ostatně, totéž zjištění nás u Síria stálo také mnoho obětí.\nCo lidé Země udělají, až se u Země objeví první diskovitá hvězdná loď Bardžanů? A co Bardžané, až zjistí, že se setkali zřejmě s první civilizací, která se kromě nich odvážila vyslat svou výpravu do mrazivého kosmu? Jak se zdá, přijmou nás mezi sebe rádi. I Země jim může nabídnout ledacos užitečného. Země tím ale bezpochyby získá daleko více, vždyť náš svět je ve srovnání s Bardžá mnohem mladší.\nNavrhněte opravy pro "Zoidée" v kapitole: 04=Zoidée


ERGOBABY Spací vak (18-36m) On the Move – Heart To Heart jen za 9190 CZK Kč - Baby-Core.cz\nTradiční bestseller, ERGOBABY Spací vak (18-36m) On the Move – Heart To Heart se známou značkou Ergobaby - tento artikl se na vás těší v úžasné akci za 919 Kč0 CZK. U nás nakoupíte vždy kvalitní zboží za bombastické ceny. Naplníte-li košík zbožím nad patnáctset, okamžitě máte ZADARMO dopravu až k vám. Zařaďte se ke spokojeným klientům.\nVelmi žádaný produkt, ERGOBABY Spací vak (18-36m) On the Move – Heart To Heart s osvědčenou značkou Ergobaby - tento hit seženete s unikátní slevou za 919 Kč0 CZK. Naše výhodné nabídky čekají právě na vás. NEPLAŤTE DOPRAVNÉ A BALNÉ, nabídka platí pro objednávky v hodnotě nad tisíc pětset korun. Jsme si jistí, že tohle ocení každý zákazník.\nSpací pytel od Ergobaby se smysluplným názvem 2-v-1 On the Move vyjadřuje jeho použití, které vás doslova nadchne. Ultra lehká, měkká a prodyšná bavlna, díky které bude vaše děťátko příjemně zachumlané v pohodlí spící a stejně tak i při chůzi nebo v čase her. Spací vak nese tyto znaky: lehce nastavitelné ramenní pásky, které jednoduše zapnete a důmyslný dvou-cestný zip pro rychlou výměnu pleny. Snadný přechod ze spánku do probuzení při vytažení nohou skrze otvory, které potěší každého malinkého chodce. Spací vak nesoucí myšlenku „Always on the move!“ Specifikace: Velká velikost: 18–36 měsíců/80–86 cm Materiál: 100% bavlna Praní v pračce na 40°C\nParametry produktu ERGOBABY Spací vak (18-36m) On the Move – Heart To Heart\nNázev: ERGOBABY Spací vak (18-36m) On the Move – Heart To Heart\nCena: 919 Kč0 CZK\nVšechny produkty od výrobce Ergobaby\nDalší produkty od výrobce Ergobaby\nERGOBABY Nosítko Omni 360 Cool Air Mesh - Pink Stripes\n46900 CZK Kč\n7850 CZK Kč\n34390 CZK Kč\n36190 CZK Kč\nZobrazit všechny produkty od výroce Ergobaby


Korněv Pavel - Příhraničí 02 - Kluzký | FantasyShop.cz\nPříhraničí 02 - Kluzký (nehodnoceno)\n„ZACHRAŇTE SVĚT JEN S PLNOU PLACATKOU A PATRONTAŠKOU… … ale to pouze tehdy, pokud se vám napřed nepodaří zdrhnout!\nDrsňáci & netvoři\nKluzký úspěšně navazuje tam, kde Led skončil – hlavní hrdina ví, že moc neví, ale potřebuje odpovědi. Aby dostal odpovědi, potřebuje prachy. Aby měl prachy, musí se dostat ke zbraním. A během téhle srandy potkává různé lidi a stvůry. Občas si s nimi dokonce popovídá nebo dá stakan vodky, většinou jde ale o život. Takže je třeba vypadnout z Příhraničí. A co na tom, že to ještě nikdo nedokázal?\nAnotace: Příhraničí. Podivné místo, kde zákony našeho světa už neplatí. Místo, kde téměř celý rok panuje zima a bojová kouzla kosí nepřátele stejně efektivně jako kulky ze samopalu. Dostat se odtud zpátky do normálního světa se ještě nikomu nepodařilo, ale pro bývalého Patroláře se zvláštní přezdívkou Kluzký je to asi jediná šance, jak ze smrtelně nebezpečné hry bez pravidel vyváznout živý. A to si od jednoho chlápka jenom koupil nůž…\nNaše cena: 195 Kč Ušetříte: 84 Kč (30%)\nUšetříte: 93 Kč (30%)\nUvíznout ve virtuální realitě není žádná legrace, ale zůstat uvězněný v mrtvém těle nehráčské postavy je teprve něco. Přesto může existovat cesta ven – tedy za předpokladu, že se Johnovi podaří najít Svitek vzkříšení. Několik měsíců plného ponoření v...\nPouť mrtvého 02 - Království mrtvých\nCo by mohlo být horší než uvíznout ve virtuálním světě? Místo abych si užíval hru, zjistil jsem, že jsem uvězněný v mrtvém těle své postavy. Zachránit se teď můžu jenom jedním způsobem, a to prostřednictvím Svitku vzkříšení. Problém je, že moje šance...\nPouť mrtvého 01 - Mrtvý lotr\nVirtuální světy jsou místem neomezené svobody. Kdokoli se může stát elfským mágem nebo neviditelným lotrem, připojit se ke klanu a účastnit se nájezdů, bojovat, rozvíjet svoji postavu a hlavně uniknout každodenní dřině. Hra je ovšem hrou pouze teh...\n„NA PŘÍHRANIČÍ PŘICHÁZÍ ZLÉ ČASY PLNÉ SMRTI, MAGIE A VODKY!“ On jim věřil a oni ho zradili – odveta bude rázná a čert vem spásu lidstva... Příhraničí. Města a oblasti, které se z našeho světa propadly... někam jinam. Někam, kde funguje magie, v...


Soud: Euro se nemusí omluvit Rittigovi za článek o solárech - Aktuálně.cz\n16. 4. 2015 11:21\nLobbista Ivo Rittig se domáhal veřejné omluvy a stotisícového odškodnění.\nPraha - Vydavatel týdeníku Euro, společnost Mladá fronta, se nemusí omlouvat lobbistovi Ivo Rittigovi za tvrzení, že firmy spojené s Rittigem vydělaly stovky milionů na solárním byznysu.\nVe čtvrtek o tom pravomocně rozhodl pražský městský soud. Lobbista se žalobou na ochranu osobnosti domáhal omluvného dopisu, veřejné omluvy v Euru a odškodného 100 tisíc korun. Podle soudu však týdeník použil přípustnou novinářskou zkratku.\nRittig žalobou napadl tvrzení z článku nazvaného "Šťára do nitra solárního byznysu", který v Euru vyšel 16. prosince 2013 a který pojednává o společnosti Amun.Re.\nKonkrétně mu vadila věta, podle které společnosti, v nichž "přímo či nepřímo figuroval, vydělaly stovky milionů korun na prodeji solárních projektů elektrárenské společnosti ČEZ". Lobbista to označil za nepravdu, se solárním byznysem prý nemá nic společného.\n"Skutkový stav v podstatě odpovídá tomu, co bylo v článku napsáno. Byly tam zjištěny osoby, které velmi úzce spolupracují s žalobcem - ať už se jedná o právníky, nebo o Petera Kmetě, který je obchodním partnerem žalobce (Rittiga). Je proto regulérní dovodit, že žalobce v těchto firmách nepřímo působí," konstatoval předseda soudního senátu Tomáš Novosad.\nLobbista také bude muset zaplatit vydavatelství Mladá fronta náklady řízení, jejichž výši soud teprve vyčíslí.\nRittig chce od vydavatele Blesku milion za články o DPP\nSporů na ochranu osobnosti vede Rittig hned několik. Částečně uspěl s žalobou proti ministrovi zahraničních věcí Lubomíru Zaorálkovi (ČSSD), který lobbistu v červnu 2013 ještě coby opoziční poslanec označil při projevu na půdě Sněmovny za "lupiče" a rovněž jej spojil s majetkem zabaveným při razii.\nSoudy pravomocně rozhodly, že se za toto dehonestující spojení Zaorálek musí omluvit, zároveň se ale nemusí omlouvat za "lupiče" ani platit požadovaných 100 tisíc korun. Za spojení se zlatem a miliony se Rittigovi podle dalšího verdiktu musí omluvit také Česká televize ve svém zpravodajském pořadu Události.\nPodle dalšího - zatím nepravomocného - rozsudku se má Rittigovi omluvit také vydavatelství Economia, a to za článek "Razie proti kmotrům", který prý zasáhl do lobbistovy občanské cti. I v tomto případě ovšem soud zamítl Rittigův požadavek na stotisícové odškodné.\nRittig zažaloval také společnost Ringier Axel Springer, která vydává deník Blesk. Chce od ní milion korun za tvrzení, že u něj končila část peněz z předražených jízdenek vyrobených pro pražský dopravní podnik.\nRittigovi advokáti bojují se Slováky. Mohou přijít o miliony\nSoud: ČT se musí omluvit Rittigovi, zlato se u něj nenašlo\nZaorálek se musí omluvit Rittigovi, ten mu zaplatí soud\ndomácí Aktuálně.cz Ivo Rittig soud lobbista Mladá fronta Dnes Lubomír Zaorálek Česká televize Economia blesk


Recenze unikátního online automatu Pinky Cat od Apolla | 24casino.cz\n24. 9. 2021 | Autor: Zdenka\nAtmosférický online automat Pinky Cat, v němž hraje hlavní roli uličnická růžová kočka, zaujme na první pohled svým tématem a jedinečným vzhledem. Podobnost „růžové kočky“ s Růžovým panterem nelze přehlédnout, inspirace touhle kultovní postavičkou se odráží nejen v grafice, ale také v hudbě a celkové atmosféře tohoto slotu.\nNení to ale jen o originálním pojetí, zajímavém tématu a pěkném designu. Tento unikátní Apollo automat Pinky Cat je ale především moderní hrou plnou zábavných funkcí, bonusových her a skvělých efektů. Pinky Cat má 5 válců, 3 řady a 11 výherních linií. Hráče hrající o skutečné peníze pak potěší zejména maximální výhra 500 000 Kč a nadstandardně vysoké RTP 99 %.\nApollo automat Pinky Cat v CZ casinech\nHrací automat Pinky Cat je unikátní slot, který najdeme pouze v jediném z českých legálních online casin, a to v novém a moderním casinu Apollo Games. Chcete-li hrát o skutečné peníze, je třeba se nejprve zaregistrovat – online registrace je ale snadná a zvládnete ji kompletně z mobilu nebo PC. Zabere to zhruba pět minut.\nRegistrujte se v Apollo Games a vyzkoušejte unikátní hru Pinky Cat!\nApollo Games casino nabízí novým hráčům možnost získat velmi pěkný bonus, který navyšuje součet všech vkladů uskutečněných do 30 dnů od registrace o 100 %. Na všech hrách od Apolla tu také běží progresivní casino jackpoty. Jsou klasicky 3úrovňové: Bronzové, stříbrné a zlaté. Každým spinem tu tak hrajeme nejen o běžné výhry, ale navíc také o Apollo jackpoty, které mohou dosáhnout až statisícových hodnot (v případě zlatých jackpotů). I ty nejvyšší jackpoty navíc mohou padnout i při točce za minimum, což je na automatu Pinky Cat 5 Kč.\nBonusové symboly a funkce automatu Pinky Cat\nVýherní automat Pinky Cat obsahuje celkem 10 symbolů, a to včetně speciálního symbolu Wild v podobě růžové kočky a symbolu BONUS. Automat obsahuje také 4 zajímavé speciální funkce, které mohou aktivovat na konci hry v případě, že se nepovedlo utvořit žádnou výherní kombinaci. Hráči díky tomu získají vlastně druhou šanci na získání výhry.\nSpeciální symbol Wild (Pinky Cat): Divoký symbol v podobě růžové kočky plní funkci žolíku a zároveň funkci multiplikátoru výher. Nahrazuje libovolné běžné symboly a pomáhá tak utvořit co nejlepší výherní kombinaci. Každý takový Wild, který je součástí výherní linie, násobí výhru 2x. Maximálně mohou být v jedné výherní linii 4 Wildy (1 běžný symbol a 4 Wildy), v tom případě by Wildy násobily výhru 16x (2x2x2x2). Tyto symboly nemohou vytvářet samostatné výherní linie.\nSpeciální symbol Scatter (BONUS): Padnou-li kdekoli na válcích alespoň 3 symboly BONUS, dojde k aktivaci bonusové hry Free spins s volnými točkami. Scatter symboly se nemusí nacházet na výherní linii.\nBonusová hra Free spins: Jestliže hru spustily 3 BONUS symboly, hráči je uděleno 10 free spinů. Pokud hru spustily 4 BONUSy, hráč získá 20 toček a pokud 5 BONUSů, hráč získá dokonce 30 free spinů. Bonusové točení probíhá v takové ceně za spiny, při jaké byla hra aktivována. Během hry je možné získat další free spiny.\nPokud hráč zatočil, ale nepovedlo se utvořit žádnou výherní kombinaci, hráč má stále šanci získat nějakou výhru. A to s pomocí těchto 4 speciálních funkcí, které se náhodně spínají na konci hry:\nSpeciální funkce Ninja Mouse: Myší ninja odstraní některé náhodně vybrané symboly. Na jejich místo propadnou další symboly, což může pomoci vytvořit nějakou novou výherní kombinaci.\nSpeciální funkce Cat Thief: Nepovedlo se sestavit žádnou výherní kombinaci? Na pomoc vám může přispěchat kočičí zlodějka. Ta tajně nahradí některé symboly za Wildy, což vám může pomoci získat výhru!\nSpeciální funkce TNT Cat: Stejně jako u funkce Ninja Mouse dojde k odstranění náhodně vybraných symbolů. Na jejich místa pak propadnou další, což může vést k utvoření nových výherních kombinací.\nSpeciální funkce Wanted: Stejně jako u funkce Cat Thief tu dojde k náhodné záměně některých symbolů za Wildy.\nNa jedné výherní linii se vyplácí vždy ta nejvyšší výhra a výhry z jednotlivých výherních linií se sčítají. Některé symboly vyplácejí výhru už v případě, že se sejdou 2 za sebou na jedné výherní linii, většinou však musí být alespoň 3.\nSymboly vysokých výher Detektiv (Pes) 500x 128x 16x 4x\nMyš 256x 32x 12x 3x\nTrezor 32x 8x 4x –\nOdznak 16x 6x 3x –\nSymboly nízkých sázek Srdce, Trefy 8x 4x 2x –\nPiky, Kára 4x 2x 1x –\nNejcennější běžný symboly je obrázek psího detektiva, který násobí sázku až 500x. Nejkrásnějších výher hráči samozřejmě většinou dosahují s pomocí speciálních symbolů (hlavně Wildů, které násobí výhry až 16x) a bonusových her s free spiny. Právě výherní kombinace sestavená z 5 symbolů psího detektiva vyplácí při maximální sázce (1 000 Kč) hlavní výhru 500 000 Kč.\nCena spinů na automatu Pinky Cat se pohybuje od 5 Kč do 1 000 Kč. Při nastavování výše sázky ale nezapomínejte, že maximální výhra, kterou lze jednou točkou získat, je ze zákona limitována na 500 000 Kč. Víc tedy vyhrát nelze, a to ani v případě, že se vám podaří sestavit kombinace, které by vám teoreticky měly vyplatit více. Každým spinem, i tím za 5 Kč, máte navíc šanci na trefu jackpotu. Než se pustíte do hry o peníze, dobře si promyslete, jak si nastavit bankroll management a zvažte, zda není lepší hrát za menší částky. V každém případě hrajte hlavně tak, aby vás to bavilo!\n▶ Zahrajte si Pinky Cat a získejte bonus od Apollo Games ◀


Podzimní letargie? Nic pro vás, běžci! - Sport.cz\n13. listopadu 2017 12:16 - Praha\nNa sklonku roku, na podzim a v zimě se dostáváme do změněných psychických stavů, které nejsou zrovna příznivě nakloněny tréninkovému úsilí. Zkrátka jak se začne krátit den a teploty klesat, do trénování a běhání se musíme více přemlouvat a možná se cítíme i trochu unaveněji. Je to přirozené. Všechno v přírodě podléhá určitým cyklům, dokonce i všechno v našich tělech. A psychiku z toho bohužel nemůžeme vyčlenit. Jak si poradit s klesající motivací a do jara se úplně nerozložit a neshnít?\nPodzimní únava? Důležité je nepřestávat.\nBěžecká sezóna se chtě nechtě chýlí ke konci. Maratony už jsou vypsané až na další rok a ani těch kratších závodů už v termínovkách moc nenajdete. A další sezóna se zdá tak vzdálená, že určitě ještě není nutné začít pracovat na přípravě. Opak je ale pravdou. Necháte-li tělo přes studenější část roku zrezivět, kdo ví, jak se vám jej podaří nastartovat na jaře!\nPsychologové už dávno odhalili vliv délky slunečního svitu na lidskou psychiku a ne nadarmo jsou Islanďané žijící v podstatě na severním polárním kruhu největšími konzumenty antidepresiv na světě. Vše se mění a nic není jako dříve. To ale neznamená, že rezignujeme, vykašleme se na pohyb a začneme s kamarády z mokré čtvrti více navštěvovat nejrůznější pivnice a nálevny, viďte? Nejdůležitější je připustit si realitu takovou, jaká je. Určitě to bude do jara těžší. V zimě ani příroda kolem nás nepřekypuje nějakou přehnanou aktivitou a my jsme v tomto směru stále ještě součástí přírody.\nNevadí! Zásada číslo jedna: Smířit se s tím a odpustit sami sobě, že výkony zkrátka nebudou takové jako třeba ještě před měsícem či dvěma. Úroveň naší energie asi trochu poklesne, ale my už víme, že se tím nemusíme ubíjet. Zároveň by ale bylo dobré udržovat tu výkonnostní úroveň, kterou jsme si během předchozích příznivějších období vypracovali, co říkáte? Je na čase zvolnit a hodit se více do pohody. Odpočinout si od závodních stresů a v klidu si nabíhat pomalé, relaxované kilometry. Ty nám vytvoří silnou základnu obecné vytrvalosti, na které budeme moci na jaře kvalitně stavět.\nJak se postavit klesající motivaci a rostoucí nechuti? Nejlépe zády! Prostě se od nich odvrátíme a zvolna, leč vytrvale jim budeme utíkat. Výborným pomocníkem nám bude upravený tréninkový plán na příští měsíc či dva. Upravený v tom smyslu, že bude realisticky odrážet potřeby znaveného těla. Důležité není udržet rychlost nebo kilometráž předchozích tréninků. To nejdůležitější je vytrvat. Můžete ubrat na rychlosti, při potřebě snížit dávky nebo počet tréninků týdně, dopřejte si zkrátka cokoli, co vašemu tělu udělá dobře, ale zachovejte alespoň tři tréninky týdně. Všichni jsme tak trochu Sisyfos a když přestaneme ten svůj balvan valit vzhůru, skutálí se nám zase zpátky do údolí. Důsledně realistický plán na zimní měsíce nám pomůže udržet alespoň nějakou hladinu motivace a udržet fyzičku.\nPrávě tmavší měsíce roku jsou tím nejvhodnějším obdobím na to vyzkoušet něco nového. Zkuste si třeba koupit na měsíc dva permanentku do fitka a nějaký vám zcela neznámý druh cvičení. V dnes tolik moderním cross trainingu určitě najdete pár cviků, které vám budou pomáhat i do budoucna. V zimě přibude času na důkladné protahování (vždyť ten strečink je stejně jenom takové válení na zemi!) a uvolňování svalů (zkuste třeba válec). Můžete si také najít nějakou skupinku přátel, s nimiž si půjdete příjemně pokecat za běhu. Zkuste třeba i nějaká funkční vyšetření a navštívit fyzioterapeuta. Pokud je pro vás více tmy nepřekonatelnou bariérou, zkuste více aktivně využívat víkendy. Oblíbené hory, lyžovačky, výšlapy k tomu úplně vybízejí.\nV méně aktivnějších měsících dopřejte tělu úplné zotavení. Více času teď můžete věnovat třeba i tak jednoduché věci, jakou je spánek. Můžete vypilovávat stravu, věnovat se dalším koníčkům a přátelům. Zima je zkrátka fajn, i když si z ní nejspíš žádný běžecký osobák neodnesete.\nPokračuju v tréninku, i když třeba méně intenzivně. 85,9 %\nVěnuju se hlavně regeneraci, kompenzačním sportům a pod. 9,2 %\nVůbec nic. 4,9 %


Lázeňský pohárek 2019 - AKC ČR\nLázeňský pohárek 2019\nXXI. ročník přehlídky kuchařského umění žáků SOU a SOŠ\nVýsledkové listiny jsou k nahlédnutí v příloze.\nPROPOZICE Lázeňský pohárek 2019\n03.12.2019, 7:00-17:00, Slavnostní sál Grandhotelu Pupp, Karlovy Vary\nØ startovné pro 1 vystavovatele činí 890,- Kč/vč. DPH + vratná kauce 1000,-Kč\nØ každý soutěžící má přidělenu výstavní plochu stolu cca 120 x 80 cm nebo kulatý pr.140 cm\nSoutěž kuchařů „Lázeňský pohárek“ se koná 3. prosince 2019\nSoutěže se může v kategorii kuchař nebo cukrář účastnit pouze žák středního odborného učiliště nebo střední odborné školy, který není v oborech kuchař nebo cukrář vyučen a není v den konání soutěže starší 20 let.\nØ celková váha slavnostního dorty se musí pohybovat v rozmezí 900g-1100g\nKaždý je povinen zajistit odnos svých věcí které používá v kuchyni zázemí okamžitě při jejím opuštění (commis).\nPřihláška na soutěž on-line na www.akc.cz nejpozději do 15. 11. 2019.\nSoutěž Lázeňský pohárek se koná za podpory statutárního města Karlovy Vary.


Zorba že ja Buddha: Smutek přetavit v radost | Jazz\nZorba že ja Buddha: Smutek přetavit v radost\nV listopadovém Rozhovoru měsíce jsme se zaměřili na nové album alternativně jazzové formace Zorba že ja Buddha. Desku Organ Chaos přišli do studia ČRo Jazz představit hned tři členové: Zpěvačka Ashley Sarah Abrman, baskytarista Ondřej Hauser a bubeník Marek Urbánek. Poslouchejte rozhovor ze záznamu.\nFormace Zorba že ja Buddha funguje na scéně už přes pět let a vznikla z iniciativy zpěvačky Ashley Sarah Abrman (The High Corporation, Carpet Cabinet) a baskytaristy Ondřeje Hausera (Prago Union Live Band, David Kraus Band, Project Ochepovsky). Ve své tvorbě kombinují velké spektrum žánrů od jazzu, přes soul, hip-hop, až po elektroniku. Mohou za to především rozmanité zájmy a aktivity všech členů. S novou deskou Organ Chaos působí jako ansámbl ještě odvážněji a celkové rozmanitosti desky pomáhá i plejáda zajímavých hostů.\nnAMOLL BEJT - Zorba že ja Buddha (4/4 live sessions)\nVideo of nAMOLL BEJT - Zorba že ja Buddha (4/4 live sessions)\n„Jsem primárně rád, že se nám podařilo album dokončit a vydat, protože to stálo mnoho času a úsilí. Podílelo se na tom hodně lidí a je tam obtisknuta část každého z nás. Hlavní rozdíl byl v tom, že oproti předchozímu albu jsem spolupracoval s celou kapelou,“ říká na úvod Ondřej Hauser, kterého doplnila Ashley a nastínila, jak dlouho některé skladby kapela dolaďovala: „Jsou tam jak čtyři nebo pět let staré skladby, tak i úplně čerstvé songy, které jsme dokončovali až během nahrávání.“\nKapela nemá díky širokému spektru přátel a známých nouzi o zajímavé hosty. Například ve skladbě Tendencies Replacing Memories hostuje kytarista Igor Ochepovsky. „Je to kámoš a kromě toho jsme spolu chodili na jazzovou harmonii do školy,“ říká Ashley, kterou doplnil Ondra: „Já se s ním znám už taky dost dlouho. Hraju v jeho Ochepovsky Project na basu, takže oslovitho byla naprosto přirozená věc. Líbí se nám navzájem, co děláme, takže se vzájemně podporujeme.“\nV této skladbě vynikají i dechové nástroje a bubeník Marek Urbánek mohl při této příležitost zmínit i velký úspěch kapelníka: „Rozhodně si zaslouží nějakou pozornost Miroslav Hloucal, který napsal všechny aranžmá dechů. Doplňují ho ještě Petr Kalfus, Pavel Zlámal a Jan Jirucha. V takovém složení dechovou sekci nevídáme nikde. Za to může Ondra Hauser, který k té velice propojené trojici přidal i Pavla Zlámala,“ říká Urbánek, v jehož případě by výčet projektů, ve kterých je zapojený, zabral opravdu hodně prostoru.\nBěhem rozhovoru jsme také upřesnili životní cestu zpěvačky Ashley, která má rodiče Slováky, ale narodila se v americkém Houstonu: „Moje rodinné kořeny jsou ze strany obou rodičů křesťanské. V osmdesátých letech se odstěhovali do Ameriky. Přes léto a přes zimu jsme ale začali postupně jezdit pravidelně zpátky na Slovensko, kde pracovali s mladými lidmi. Fungovali jsme jako misionářská rodina, na což jsem byla zvyklá už z USA, kde jsme neustále jezdili po kostelech. I dnes do USA občas jezdím.“\nMiroslav Hloucal, Petr Kalfus, Ashley Abrman|foto:David Peltán\nHudba, kterou začala studovat v patnácti, má úzce spojenou se spiritualitou, ale skládání vlastní tvorby má pro ni i terapeutický efekt. „Já mám tendenci psát pouze melancholickou hudbu. Píšu absolutní depky, ale potom do toho přijdou další lidi a celé se to překope. (smích) V psaní mě moc inspiruje Alice Coltrane nebo klasická hudba,“ říká Ashley a dodává pozadí skladby Half A Hole:\n„Text pro skladbu jsem dopisovala ve studiu, i když základ mám v hlavě už asi rok a půl. Zcela upřímně řeší bipolaritu. V životě jsem zažila vícero období, kdy jsem pociťovala bipolaritu ve vztahu k různým věcem a lidem. Existovala tenká linie mezi láskou a nenávistí. Došlo mi, že to není v pohodě. Pomocí skládání a psaní zpracovávám nevyřešené věci. Musí to jít ven, abych našla odpovědi na ty otázky.“\nTerapeutický efekt má hudba i pro baskytaristu Ondřeje Hausera: „Text ve skladbě LIDI se věnuje nenaplněné lásce nebo smutku, který je spojený s láskou a bez kterého to nejde. Moc se mi líbí, že jsme tam zakomponovali myšlenku, že tu smutnou energii můžeme transformovat. To, že je možné z toho smutku udělat radost. Energie je pouze jedna a vše ostatní je naše perspektiva.“\nNa závěr jsme probrali budoucí plány kapely, včetně plánovaného křtu: „Na podzim budeme určitě nahrávat live session videa, ale jinak další koncerty neplánujeme, protože uskutečnit koncert je náročné jak pro pořadatele, tak pro nás, obzvlášť v těchto časech. Křest plánujeme orientačně v březnu.“


Doručovatelka vybírala lidem složenky | iDobryDen\nDoručovatelka vybírala lidem složenky\nUherskobrodsko Zprávy 26 / 07 / 2012\nOsmatřicetiletá poštovní doručovatelka z Brodska je obviněna z trestného činu zpronevěry, kterého se dopouštěla od minulého podzimu. Žena zneužívala starší nebo tělesně postižené, kteří žádali o výplatu peněz v místě svého bydliště. Doručovatelce, která byla ve finanční tísni kvůli nesplacených dluhům, dnes hrozí za zpronevěru dva roky vězení.\n„Například téměř osmdesátileté ženě zatajila, že jí přišla složenka na 1 570 korun. Podepsala ji za ni a peníze si nechala. Prošlo jí to, a tak zkusila takto „vyplatit“ další poukázku na 3 254 korun. I to se zpočátku zdálo jako bezproblémové,“ řekl k prvním případům Aleš Mergental, mluvčí policie v Uherském Hradišti. „Další stařence se rozhodla dát aspoň něco, tak vypsala kompletně novou poukázku, na kterou uvedla zhruba polovinu skutečné částky. Tu adresátce předala s vysvětlením, že se jedná o zálohu, která bude později doplacena.“\nPenzistka ale další peníze už neviděla. Doručovatelka se postupně nebála falšovat podpisy adresátů. K jejímu odhalení přispěla stížnost a reklamace jedné ze starších žen. Poště oznámila, že nedostala poukázku ani peníze, které jí společnost prokazatelně odeslala. „Zaměstnanci pošty začali reklamaci prověřovat a krátce nato se obrátili na policisty s trestním oznámením. Podezřelému jednání uvedené doručovatelky se začali věnovat uherskohradišťští kriminalisté, kteří zjistili, že nepoctivá žena zpronevěřila v osmi případech celkem něco přes jednadvacet tisíc korun,“ shrnul případ Aleš Mergental.\nObviněná už všechny zpronevěřené peníze vrátila zpět.


Susies House CR: Další z mých šicích počinů..\nDalší z mých šicích počinů..\njsou tentokrát doplňky do kuchyně a jak jinak než v oblíbeném červeno-vínovém kárečku\na věneček nesmí chybět\nVystavil Susie v 0:55\nSusie, moc krásné!!!\nČervaná kostička ale i puntík společně s bílou prostě nemají chybu:))\n4. listopadu 2010 1:31\nZuzi, Ty jedeš jak motorová myš, opět to máš nádherné jak píše Flerette, tato kombinace nemá chybu.:-)\n4. listopadu 2010 1:46\nMy Casa Bella řekl(a)...\nbeautiful herb bags!\n4. listopadu 2010 7:11\nCiao cara susie, il tuo blog è splendido, + lo guardo e + mi piace, sei bravissima e le cose che trasformi bellissime!bacioni\n4. listopadu 2010 11:06\ngrazie per il bel commento, sono molto felice che il mio blog è come nella mia amata Italy.Gracie e auguro a tutti voi bella :-)\nMCB: Thanks :-))\nHolčičky děkuji za milé komentíky, moc si jich vážím :-)\n4. listopadu 2010 23:51\nZUZANKO, TATO I ZELENÁ BARVA KÁREČKA SE MI MOC LÍBÍ. U TEBE VYPADÁ KRÁSNĚ. KÁREČKO DOMOV PĚKNĚ ZÚTULNÍ.\nO VÍKENDU SE CHYSTÁM, KONEČNĚ, NA TVOU HRU.\nV SOBOTU MÁM ŠKOLU A VŮŮŮBEC SE MI NECHCE. STUDUJI VYSOKOU ZDRAVOTNICKOU. TAKŽE BIOFYZIKA, RADIOLOGIE, LATINA ATD, ATD. VŠE ZVLÁDÁM LEVOU ZADNÍ. HAHAHA\nMĚJ SE HEZKY A PĚKNĚ SI UŽIJ VÍKENDÍK. BOHDA\n5. listopadu 2010 0:57\nZuzi krásná kombinace.\n5. listopadu 2010 11:43\nZuzi, vše je tak krásně ušité. Jsi velkáááá šikulka. Moc se mi líbí látečky a jejich kombinace. Dýchá na mě z tvého domova pohoda a útulno. Přeji hezký večer a děkuji za krásnou a moc milou zprávičku u mne. Také přikládám receptík, který jsem slíbila na "Posvícenské koláčky" který mám od jedné maminky z MMB a nemohu si ho vynachválit. Kynuté těsto-500g hladké mouky, 65g cukru krystal, 3 žloutky, 150 ml vlažného mléka, 100 ml smetany, 1 kostka droždí, 100g rozpuštěného vlažného másla(hera), špetka soli.Z kostky droždí a malého množství mléka, mouky a cukru necháme vzejít kvásek a přidáme k ostatním ingrediencím. Vypracujeme těsto a necháme v teple 2h vykynout.Tvarohová, povidlová a maková náplň obvyklým způsobem jako do buchet. Z tohoto těsta dělám i buchty a potřu je vždy sádlem. Jsou opravdu vynikající. Tak snad se vše povede...třeba o víkendu.Pa Soňa\n5. listopadu 2010 13:55\nMoc krásné šitíčko! Líbí se mi použití krajek. Je to takové venkovské a romantické :o)\n8. listopadu 2010 2:30


24. záøí 2020 Èeské nápoje komentáøe (0) 561 x\nSamson obhájil další vítìzství na prestižní svìtové degustaèní soutìži World Beer Awards v Londýnì. Speciál SAMSON BOCK si odnesl støíbrnou medaili v kategorii ležák typu „Bock“. Navázal tak na loòská vítìzství, kdy si z Anglie odvezl medaile hned ètyøi – zlatou opìt v kategorii ležák typu „Bock“ se speciálem BOCK, zlatou za nejlepší tmavý ležák i za nejlepší nealkoholické pivo Èeské republiky a bronz v kategorii svìtlý ležák èeského typu. Rok pøedtím to byly medaile dvì – zlatá a støíbrná. Opakovaný úspìch je zejména v nynìjší komplikované dobì pro pivovar radostnou událostí.\nWorld Beer Awards (WBA) je celosvìtovì uznávaná mezinárodní degustaèní soutìž, ve které se potkávají piva z celého svìta. Do poroty usedají pouze nejvìtší kapacity oboru, a proto patøí ke špièce svìtových pivních klání.\nPivní speciály se nyní tìší velké oblibì. Proto sládci oprášili recepturu speciálu BOCK ze staré historické knížky, která byla kdysi vydána ke stému výroèí Pivovaru Samson. Ukázalo se, že navázat na tradici se vyplatí.\n„Dbáme na vysokou kvalitu a tìší nás, že si toho opakovanì všímají i pivní znalci za hranicemi Èeské republiky. Jsme hrdí, že jsme uspìli i na mezinárodním poli. Samson sází na kvalitu a také na tradièní receptury. Modernizace pivovaru a um našich lidí jsou klíèové ingredience pro to, abychom se dlouhodobì drželi na špici èeského pivovarnictví,“ dodává generální øeditel Pivovar Samson Daniel Døevikovský.\nV Londýnì už piva z Pivovaru Samson dobøe znají. V roce 2018 zde pivovar získal ocenìní za nejlepší ležák èeského typu vzniklý v Èeské republice. Úspìšné bylo i nealkoholické Pito, které získalo støíbrnou medaili. Loni byl Samson ještì úspìšnìjší, kdy zazáøil opìt se svým speciálem SAMSON BOCK v kategorii ležák typu „Bock“ a odnesl si celosvìtový titul World’s Best Lager Bock. Zlaté medaile obdržel také v kategoriích nejlepší tmavý ležák a nejlepší nealkoholické pivo Èeské republiky. Bronzová medaile padla v kategorii svìtlý ležák èeského typu.\n„BOCK má svùj øíz. Vsadili jsme na tradici a na prvotøídní suroviny. Už druhé vítìzství tohoto piva jen dokazuje, že naši lidé odvádìjí kontinuálnì skvìlou práci,“ øíká sládek Pivovaru Samson, Radim Lavièka.\nLetos se v soutìži Pivovar Samson pøedvedl v novém kabátì. Koncem minulého roku totiž èeskobudìjovické pivní portfolio prošlo obmìnou a piva získala nové etikety. Vedení vsadilo na jednoduchost a styl doplnìný bílým pozadím, hrdla ocenìných piv hrdì ukazují své londýnské medaile.\n„Stejnì jako všechny pivovary, i Samson prožívá krušný rok kvùli pandemii COVID-19. Zareagovali jsme rychle a efektivnì, omezili jsme výrobu sudového piva a posílili výrobu piva lahvového, což se ukázalo jako dobrý krok. Díky tomu jsme nemuseli vylévat pivo takzvanì na kanál,“ øíká generální øeditel Daniel Døevikovský.


Život z písmenek: Steampunk is what happens when goths discover brown.\nSteampunk is what happens when goths discover brown.\nOlivku popadá další/nová mánie. Ne že by to u ní bylo něco extra podivného, čas od času se to prostě stane. Jen jí prostě přijde vtipné, že se to vlastně pořád točí okolo jednoho.\n/A dost mluvení o sobě ve třetí osobě./\nMoje jarní prázdniny utekly velice rychle. A zítra opět hurá *ironie* do školy. No dobrá, tak moc velká ironie by to být nemusela. Pokud vyjdou moje "výpočty" /jakožto že jsem se v nich téměř vždycky zatím sekla/, tak aspoň ta cesta dom by mohla být fajn.\nA co mě jinak čeká? No ve středu jízdy a jinak... nevím? V neděli už snad po čtrnácti dnech šerm. Ach ano, a v úterý jdeme s Hancul na squash. Nikdy jsem to nehrála, tak jsem zvědavá :)\nV úterý jsem měla snad tu nejlepší horkou čokoládu na světě u nás v ovocném baru. Ve středu jsem byla s Klárkou a K. Z. v kině na filmu z filmového klubu Na cestě. Podle mě to byl zajímavý film.\nMálem bych byla zapomněla zmínit hru Za zdí, na kterou jsem se byla s Hancul, Horisem, Lemurem, Kájou a já nevím s kým ještě podívat minulý čtvrtek v rámci divadelní přehlídky Modrý kocour. Pokud řeknu, že to bylo zajímavé, pak to slůvko "zajímavé" zde nabývá naprosto jiného rozměru než v předchozím případě. Zaměřit se texty písniček je skvělý nápad, protože podle mě skrývají poselství, kterému se málokdo věnuje, protože většina současných písniček je v angličtině a komu by se to chtělo věčně překládat? /A navíc ty dvě hodiny čekání s Hancul, Horisem a Kájou v klubu... ach to taky byla atmosféra k nezaplacení./\nA s hlubokou lítostí v srdci oznamuji, že jsem dokoukala druhou sérii Misfits. To je taková hloupost, která člověka tak dokonale chytne /a navíc má dohromady zatím jen 13 dílů/. A teď čekat do podzima na třetí sérii. Asi se nedočkám...\nVčera tu byly děti a Hancul. Ta si nechávala naplést ze zbytku kanekalonu pár rastů. No už jsem vylepšila techniku, takže mi to jde líp:)\nPozoruji na sobě to, co mi popisoval V. Totiž jak se snažíte utéct od toho, co musíte. Třeba já bych se právě podstatně raději naučila biologii, fyziku, možná i tu matiku, než si šla uklidit a učit se autoškolu. Jen je to všechno stejně nevyhnutelné.\nHoris mi oznámil, kdy budou mít s Dádou oslavu. Což mi teď tak připomínná, že jsem už asi měsíc nemluvila s Dádou. Je to zvláštní, dřív by mi to tak divné nepřišlo, ale teď mi docela chybí, přestože tu okolo mám spoustu jiných lidí.\nZa čtrnáct dní je na špéře ples. Hmm, mají hezké vstupenky. No celkem se i těším. Vlastně... no těším se:)\nVčera jsem si díky Acháje Eressiel rozšířila hudební obzor o Abney Park. A také jsem u ní /a ne poprvé/ narazila na pojem steampunk. No a to je ta moje nová mánie...\nNejlepší na tom je, že do ní můžu bez obav narvat svoji starou mánii, a to lolita styl, a posedlost viktoriánskými cingrlátky. Plus pár dalších věcí.\nNo má to pár háčků, ale třeba se s nima nějak časem vypořádám...\nMějte se krásně, objevujte nepoznané a užívejte života...\nprožila Olivka v 13:13\nzaškatulkováno v poslouchám, sleduju, žiju\nrionka 4. března 2011 22:06\nKruciprdel, to je ale hezký blogüsek. Víš, tím steampunkem, korzety a starými věcičkami se mi krásně trefuješ do noty. K narozeninám jsem teď od kamarádky dostala funkční natahovací hodinky na řetízku a na šněrování, rukavičkách, kloboučkách a slunečníčkách si vyloženě ujíždím. Žúúžo. (Mimochodem, oslovovat se ve třetí osobě je ještě v pohodě, větší mazec je mluvit o sobě v mužském rodě!)\nSteampunk is what happens when goths discover brow...\nA tohle na tom všem asi nejvíc miluji...\nAbyste věděli, tak moje posedlost psát si deníček ...\nJá že se cpu? Vdyť to je teprve třetí divočák!


Email: info@sledujeme-filmy.cz https://sledujeme-filmy.cz/sledovat?zanr=novinky2016&film=S%C3%A1zka%20na%20nejistotu%20%282015%29 Koukat na celé filmy online zdarma. nejlepší novinky ze světa filmů a seriálů, filmové premiéry\nNovinky 2016 Novinky 2016, Pustit, film, Sázka na nejistotu (2015), na výběr titulky Novinky 2016\nSledovat film Sázka na nejistotu (2015), pustit online česky v HD, celý film online. Přehrát celý online film zdarma a bez omezení. Přehrát online s možností stáhnout film. Sázka na nejistotu (2015) je zřejmě nejdiskutovanější…\nPřehrát film Sázka na nejistotu (2015) z alternativního zdroje 1 a otevřít reklamu v novém okně\nPřehrát video Sázka na nejistotu (2015) z alternativního zdroje 2 a otevřít reklamu v novém okně\nStáhnout film Sázka na nejistotu (2015) v HD kvalitě a otevřít reklamu v novém okně


Pronájem skladu CTPark Cerhovice, okres Beroun, 11 000 m² | Sklady.cz\nSklad k pronájmu - CTPark Cerhovice, 11 000 m²\nK dispozici prostory BTS 11 000 m2.\nNabízíme pronájem zděného skladového prostoru 400 m2 na frekventovaném místě v Berouně, přímo u Billy, Kauflandu a Penny Marketu, navíc na strategické pozici u výjezdu z dálnice D5 exit 18. Sklad se nachází v 1.patře objektu. Technické...\nUž. plocha 7 183 m²\nNabízíme k pronájmu novou samostatnou moderní halu, která je umístěná v obci Cerhovice (okres Beroun), hned u dálnice D5 (Praha - Plzeň) , dojezdová vzdálenost na mezinárodní letiště Praha-Ruzyně (50 km - 30 minut). K dispozici hala o velikost...\nUž. plocha 18 634 m²\nPronájem skladu Horní Počernice, 308 m²\nPronájem Komerční Liberec, 4 400 m²


Stopníky přímky (Mongeovo promítání) Ivana Kuntová - ppt stáhnout\nStopníky přímky (Mongeovo promítání) Ivana Kuntová\nPrezentace na téma: "Stopníky přímky (Mongeovo promítání) Ivana Kuntová"— Transkript prezentace:\n1 Stopníky přímky (Mongeovo promítání) Ivana Kuntová\nPrezentace 20 min., test 20 min. Pokud se Vám test nespustí z odkazu na poslední stránce, stačí si upravit hypertextový odkaz. Test můžete spustit i nezávisle na prezentaci. V prezentace v PowerPointu má více animací. Ivana Kuntová Autorem materiálu a všech jeho částí, není-li uvedeno jinak, je Ivana Kuntová. Dostupné z Metodického portálu ISSN: , financovaného z ESF a státního rozpočtu ČR. Provozováno Výzkumným ústavem pedagogickým v Praze.\n2 Stopníky přímky Stopník je průsečík přímky s průmětnou.\nnárysna z Bod P je půdorysný stopník, bod N je nárysný stopník. a a2 N=N2 x12 půdorysna Nárysný stopník P2 P=P´1 Půdorysný stopník y Sdružení průměten N1 Spojnice bodů P1 a N1 je půdorys přímky a (a1). P1 a1 Spojnice bodů N2 a P2 je nárys přímky a (a2). yM\n3 Stopníky přímky Stopník je průsečík přímky s průmětnou. z a2 N=N2 x12\nBod P je půdorysný stopník, bod N je nárysný stopník. P2 N1 Spojnice bodů P1 a N1 je půdorys přímky a (a1). P1 a1 Spojnice bodů N2 a P2 je nárys přímky a (a2). yM\n4 Stopníky přímky Stopník je průsečík přímky s průmětnou. a2 N2\nNárys přímky a Nárys půdorysného stopníku přímky a a2 N2 Bod P je půdorysný stopník, bod N je nárysný stopník. P2 x12 N1 Spojnice bodů P1 a N1 je půdorys přímky a. Spojnice bodů N2 a P2 je nárys přímky a. P1 Půdorys přímky a a1 Půdorys půdorysného stopníku přímky a Doplňte název bodu N2: nárys nárysného stopníku\n5 Stopníky přímky N2 a2 Přímka rovnoběžná jen s jednou průmětnou má jen jeden vlastní stopník. x12 N1 Přímka rovnoběžná s půdorysnou (horizontální přímka) může mít pouze stopník nárysný (viz obr. 1). Přímka rovnoběžná s nárysnou (frontální přímka) může mít pouze půdorysný stopník (viz obr. 2). Přímka rovnoběžná s osou x nemá žádný stopník (obr. 3). a1 obr. 1 a2 P2 x12 a1 obr. 2 P1 a2 x12 obr. 3 a1\n6 Určení stopníků přímky\nPř.: Určete stopníky dané přímky. Určení stopníků přímky Nejprve najděte (například ) nárysný stopník, začněte jeho půdorysem N1.\n7 Určení stopníků přímky\nNyní najděte nárys nárysného stopníku N a označte ho N2. N1\n8 Určení stopníků přímky\nTeď hledejte půdorysný stopník P, nejprve jeho nárys (P2). N2 N1\n9 Určení stopníků přímky\nNakonec najděte půdorys půdorysného stopníku P a označte jej jako P1. N2 N1 P2 Dostupné z Metodického portálu ISSN: , financovaného z ESF a státního rozpočtu ČR. Provozováno Výzkumným ústavem pedagogickým v Praze.\n10 Určení stopníků přímky\nPodle stopníků je vidět, že přímka v I. kvadrantu klesá směrem vzad. Nejprve protne nárysnu, půdorysnu protne až v II. kvadrantu. Určení stopníků přímky N2 P1 N1 P2 Určete souřadnice obou stopníků. N [ 1; 0; 3 ] P [ 7; -3; 0 ]\n11 Stopníky přímky − už to umím?\nZopakujete si základní pojmy a ověříte si, zda jste učivo pochopili. Spusťte si interaktivní opakovací test. Navíc se i dozvíte, ve kterých otázkách chybujete. Pokud si věříte, zkuste interaktivní klasifikační test, kde jsou otázky náhodně generovány ze zásobníku. Vaše úspěšnost bude hodnocena v %. Testy si můžete stáhnout na kde najdete i návod na ovládání testů.\nStáhnout ppt "Stopníky přímky (Mongeovo promítání) Ivana Kuntová"\nStopníky přímky Stopníky jsou průsečíky přímky s průmětnami. z\nVY_32_INOVACE_33-03 III. Zobrazení přímky.


F.4.6. OBSAH DOKUMENTACE - PDF Free Download\nDownload "F.4.6. OBSAH DOKUMENTACE"\n2 F.4.6. OBSAH DOKUMENTACE Technická zpráva 01 Půdorys 1.NP 02 Půdorys 2.NP 03 Půdorys 3.NP 04 Půdorys 4.NP 05 Půdorys 5.NP 06 Půdorys střechy hromosvod 07 Schéma rozvaděče RH 08\n4 Úvod Projektová dokumentace pro stavební povolení řeší návrh vnitřních rozvodů elektroinstalací silnoproudu, hromosvodu a koncepci slaboproudých rozvodů v budově sídla společnosti v Praze Hostavicích, k.ú. Hostavice, číslo parcelní 3 v rámci přestavby stávající sýpky. Řešená parcela s objektem je součástí původní zástavby budov průmyslového a skladovacího areálu podél přilehlé dopravní komunikace. Pozemek je nepravidelného tvaru, ohraničen ze západní světové strany veřejnou dopravní komunikací, z ostatních stran pak s pozemky sousedních staveb zástavby. Pozemek je rovinný, rozměrů cca 150,00 x 100,00 m. V současné době je pozemek zastavěn budovami pro obchod, služby a skladování, je napojen na dopravní infrastrukturu vjezdem, a na technickou infrastrukturu formou přípojek do veřejných řadů v přilehlé komunikaci. Zajištění el. energie NN Stávající přípojka elektrické energie silnoproudu je přivedena z veřejné silové sítě nízkého napětí v přilehlé dopravní komunikaci do provedené přípojkové skříně umístěné v technickém sloupku na hranici pozemku. V technickém sloupku rovněž je umístěna vedle nové přípojkové skříně také skříň s hlavním jističem a elektroměrem. Více viz koordinační situace. Zajištění napojení na sdělovací kabely Není v tomto stupni PD řešeno. Parametry navržené soustavy napájení : el. instal. rozvody : 3+PEN, stř. 50 Hz, 230/400 V (TN-C) 3+N+PE, stř. 50 Hz, 230/400V (TN-S) ochrana před úrazem el. proudem dle ČSN : samočinným odpojením od zdroje pro venkovní rozvody a koupelny navíc : rozšířená o doplňkové pospojení a chráněna proudovým chráničem prostředí : soudobý příkon : základní a venkovní 39,50 kw ochrana před přetížením vodičů instalace : jističi ochrana před přepětím dle : 1. stupeň ochrany bude osazen v rozvaděčích RE 2. stupeň ochrany bude řešen v rozvaděčích bytu RH\n5 Provedení el. rozvodů V rámci předmětné stavby budou provedeny vnitřní rozvody silnoproudu. Vnitřní rozvody budou vedeny od napojovacího bodu elektrických rozvodů v přípojkové skříni areálové sítě silnoproudu. V rámci navržených rozvodů bude zřízen centrální rozvaděč pro řešený objekt, bude umístěn v 1.NP viz výkresová dokumentace. Dimenze všech vodičů i jistících prvků v rozvaděčích je zpracována v rámci projektu, bude případně dále řešena v rámci dokumentace pro provedení stavby. Skladba rozvaděče a elektrické okruhy budou navrženy v rámci předmětné dokumentace. V rámci rozvodů bude provedeno napájení centrální ventilační jednotky umístěné v suterénu, a výtahu. Osazení spínačů a zásuvek Případné spínače a zásuvky v exteriéru objektu budou osazeny v krytí IP44, uvnitř domu v jednotlivých místnostech v provedení obyčejném. Spínače jsou navrženy ve výšce cca 120 cm, zásuvky do výšky 40 cm od čisté podlahy (mimo pracovních zásuvek v koupelnách, které budou instalovány do výšky 120 cm). Zásuvky v kuchyňských linkách budou řešeny dle návrhu kuchyně a zařizovacích předmětů. Zásuvky v exteriéru objektu budou v těsném provedení, ve výšce cca 80 cm. Osvětlení Osvětlovací tělesa musí respektovat normu ČSN EN Druhy svítidel a umístění je dle výkresové části a může být upraveno při stavbě na základě požadavků investora. Ovládání svítidel bude spínači v jednotlivých místnostech na stěnách. Umístění spínačů bude podrobně specifikováno v rámci předrealizační přípravy na základě dokumentace interiérů nebo požadavků investora. Vytápění Zdrojem vytápění rodinného domu je plynový kondenzační závěsný kotel, u něj bude navržena zásuvka 400 V a 230 V pro napojení čerpadla. Ohřev TV Ohřev TV je řešen zásobníkem v sestavě s plynovým kotlem, přímotopné bivalentní dobíjení zásobníku není řešeno. Uložení kabelů Kabelová vedení budou uložena pod omítkou, v podlaze a v příčkách, Slaboproudé rozvody budou uloženy do trubek PVC. Hromosvod Sedlová střecha objektu bude pokryta šablonami z falcovaného plechu, např. systém Lindab, po ní bude rozvedena jímací soustava s tyčovým jímačem, pomocnými jímači a dvěma svody k uzemňovací soustavě, svedené do plochy areálu. V další fázi, nebo v rámci předrealizační přípravy bude posouzena nutnost ochrany proti přepětí.\n6 Slaboproudé rozvody Telefonní rozvody V objektu není v tomto stupni PD řešen rozvod telefonu. Zvonkové tablo U vstupu do areálu a budovy bude osazeno tablo se zvonkovými tlačítky, domácím telefonem a automatickým elektrickým vrátným. Tlačítka el. vrátného a domácího telefonu budou osazeny v centrální hale v přízemí. Centrální datová síť Projektová dokumentace předpokládá instalaci rozvodů datové sítě. Rozvaděč bude umístěn u bytového rozvaděče. Zabezpečovací systém V rámci řešené budovy bude provedena instalace centrálního zabezpečovacího systému. V tomto stupni projektové dokumentace není řešeno. Potřeba elektrické energie Instalovaný příkon: - Světelné okruhy 10,00 kw - Zásuvkové okruhy 230 V 20,00 kw - Zásuvkové okruhy 400 V 5,00 kw - Zásuvky kuchyně 10,00 kw - Zásuvky koupelny 5,00 kw - Ostatní zařízení 2,00 kw - Ventilační jednotka 3,00 kw - Osobní výtah 5,00 kw - Myčka nádobí 4,00 kw - Kávovar 10,00 kw - Mikrovlnná trouba 5,00 kw - Celkový příkon 79,00 kw - - Soudobost 0,5 - Maximální soudobý odběr rodinného domu 39,50 kw Celkové výpočtové zatížení výpočet potřeby el. energie 39,50 kw Navržená velikost hlavního jističe Maximální soudobý příkon odběr 3 x 63 A 41,50 kw\n7 Závěr Veškeré elektroinstalační rozvody musí být provedeny dle platných norem ČSN a souvisejících předpisů. Zejména dbát ČSN , ČSN , ČSN ČSN a ČSN Tímto způsobem bude zajištěna i bezpečnost práce při provozu elektrického zařízení. Po dokončení celé elektroinstalace v objektu rodinného domu musí být provedena výchozí revize elektro celého zařízení dle ČSN a ČSN Podrobné zpracování všech výše popsaných elektrických rozvodů bude součástí další fáze projektové dokumentace. Vypracoval: Ing. František Denk


Na Erasmu v Německu - OU@live\nNa Erasmu v Německu\nJiž od studia na gymnáziu jsem věděla, že chci jednou studovat v Německu.\nSen se splnil. Jako studentka Politické a kulturní geografie jsem právě na ročním pobytu ve spolkové zemi Severní Porýní – Vestfálsko. Když říkám ve spolkové zemi, tak to myslím doslovně. Sice bydlím a studuji v nádherném historickém, studentském a koly obsypaném městě Münster, ale díky semestrální jízdence můžeme jezdit po celém kraji (vlaky, autobusy, U- i S-Bahny…). Takže Kolín nad Rýnem, Dortmund, Düsseldorf, Cáchy, Bonn, Essen, Duisburg, Bochum neboli Porúří (my Ostravané zvlášť oceníme:)). Kousek to máme i do Amsterdamu nebo Hamburku….a k moři!\nStuduji geografii na velmi kvalitní a uznávané univerzitě Westfälische Wilhelms Universität Münster. Studium je perfektní, jelikož profesoři jsou velmi ochotní, fakulta sídlí v nové vysoce modernizované budově a atmosféra je motivující. Na výběr jsou zajímavé předměty nejen z klasické geografie ale i městské plánování nebo aplikovaná geografie. Jako Erasmus studenti geografie jsme se sešli tři. Teď to bude znít jako začátek nějakého vtipu ale jsem to já (Čech), Slovák a Maďar žijící v Rumunsku….jsme komická trojka 🙂 I když nás všichni považují za východní Evropu, diskriminaci nepociťujeme 🙂\nKe studiu je možnost navštěvovat i jazykové kurzy a to nejen němčiny (s možností udělat si certifikát), ale i ostatních jazyků. Právě na těchto kurzech poznávám studenty z celého světa. Ale hlavní „ multi-kulti“ stanoviště se nachází v ulici, kde bydlím ( Gremmendorf). Dvě ulice plné jen mezinárodních studentů v řadových domcích po britských vojácích. Takže si umíte představit, jak to tady asi vypadá. Jednou je italský večer u sousedů z Palerma a Benátek, stěžujících si na německou kávu, která se nedá s tou jejich vůbec srovnat. Spolubydlící jsou Číňanky, Indka a Belgičanka. Takže vůně kari nebo sojových omáček je u nás na denním pořádku. O britských nočních večírcích ani nemluvím. Je to asi přirozenost, ale my Slované jsme jedna rodina. S Poláky, Slovinci a Slováky se bavíme česky, stejně tak i s kamarády z Ukrajiny nebo Ruska (mé pokusy o plynulou ruskou mluvu je vždy rozesmějí). Zrovna dnes pro ně pořádám český večer s gulášovkou, řízkem s bramborovým salátem a švestkovými knedlíky a samozřejmě nesmí chybět slivovice 🙂 Musím jim přece oplatit ten boršč a vodku 🙂\nTakže co se týče rozmanitosti národností, jste na správném místě. Zlepšíte si jazyk, porovnáte britskou, kanadskou či australskou angličtinu, ukrajinštinu s ruštinou nebo němčinu s regionálním dialektem…Co si geograf může více přát než denně potkávat nové a nové studenty z celého světa? A navíc Münster je pro studenty jako dělaný, kulturní, sportovní ale i náboženské akce jsou na denním pořádku. A holky, nejlepší obchody a butiky jsou v Essenu…\nA to jsem ještě nemluvila o jídle. Šest menz, ve stylu rautů lepší restaurace. Kvalitní, vynikající a levné s výhledem na jezero Aasee.\nRada na závěr: Vůbec nemějte obavy, že byste to nezvládli. Němci jsou (aniž se to na první pohled nezdá) velmi ochotní a milí. Němčina se vám začne zlepšovat ze dne na den (zvlášť když musíte volat opraváře na topení a ti vám vysvětlují, že máte ucpané topné tělísko)… Sžijete se tak rychle, že vám běžná komunikace v bance či na radnici přijde jako rutina…\nZjišťujete, že udržujete přátelství s lidmi, které byste jen tak v Česku asi nepotkali, osamostatníte se, naučíte vařit, hospodařit s penězi…..ale hlavně získáváte světový pohled na věc!\nTakže neváhejte a využijte, když můžete! Tohle napíše jen život…život v zahraničí…\nOstravská univerzita ocenila za zásluhy o svobodu a demokracii Petra Fialu\nFakulta umění staví most mezi uměním a kreativní ekonomikou\nZnáte Krizové centrum Ostrava? Nebojte se si říct o pomoc v těžké životní situaci


Zdravím, podařilo se mi aktualizovat hardware na kterém běží tyto stránky, Což by se mělo projevit zejména v rychlosti načítání webových stránek. Krom toho jsem kompletně předělal stránky s údaji z meteostanice, které můžete najít v nabídce pod položkou Meteostanice. Bohužel ten meteoserver je stále nestabilní a čas od času se seká. Musim tedy vymyslet něco jiného, než jak jsem měl vymyšlenou šablonu generovanou meteoserverem. Prozatímně jsou tedy jen zobrazovány textové informace z meteostanice za posledních 24 HODIN.