Myšlení a jazyk KAPITOLA 7. Jazyk Komunikace ve světě zvířat Vlastnosti lidského jazyka Mohou se zvířata naučit mluvit? - PDF\nMyšlení a jazyk KAPITOLA 7. Jazyk Komunikace ve světě zvířat Vlastnosti lidského jazyka Mohou se zvířata naučit mluvit?\nDownload "Myšlení a jazyk KAPITOLA 7. Jazyk Komunikace ve světě zvířat Vlastnosti lidského jazyka Mohou se zvířata naučit mluvit?"\n1 KAPITOLA 7 Myšlení a jazyk Pojmy Řešení problémů Reprezentace problému Řešení Slepá místa při řešení problémů Usuzování Pravidla formální logiky Předsudky při usuzování Může nás heuristika učinit chytřejšími? Jazyk Komunikace ve světě zvířat Vlastnosti lidského jazyka Mohou se zvířata naučit mluvit? Vztah mezi myšlením a jazykem Hypotéza jazykové relativity Kultura, jazyk a způsob myšlení Psychologické důsledky sexistického jazyka\n2 Slova dávají myšlenkám tvar Situace Představte si, že jste se spolu s dalšími studenty přihlásili na laboratorní experiment. Výzkumníci vám sdělí, že shlédnete několik filmů. Každý má zobrazovat nějakou dopravní nehodu. Nevíte, že všechny ukázky pocházejí z výukového programu pro budoucí řidiče. Každá ukázka bude trvat pět sekund až půl minuty. Máte dávat bedlivý pozor, protože po shlédnutí filmů vám výzkumníci položí velmi konkrétní otázky. V průběhu následující hodiny shlédnete asi sedm filmů. Po každé ukázce máte vlastními slovy napsat, co jste viděli a poté vyplnit dotazník obsahující specifické otázky včetně dotazu na rychlost ve znění: Jak rychle jela auta těsně předtím, než do sebe narazila? Experiment působí dojmem, že se týká jasně vymezené problematiky a jde přímo k věci. Ukázky nejsou náročné, ani otázky nejsou obtížné. Jenže nevíte, že frekventanti řidičského kurzu měli odpovídat na podobnou otázku ohledně rychlosti, která ovšem byla formulována jinak. Slovo narazila bylo nahrazeno slovy střetla se a vřítila se do sebe. Odhad výsledku Odhad rychlosti pohybujícího se objektu, podobně jako odhad času a vzdálenosti, není tak jednoduchý, jak se na první pohled zdá. Je to i příčina skutečnosti, že se svědci nehod automobilů liší v úsudku. Zaměřme se na výše uvedenou situaci. Účastníci experimentu věděli, že budou sledovat ukázky dopravních nehod a po jejich skončení budou odpovídat na otázky. Filmy se promítaly v klidné, tiché laboratoři. K prezentovaným nehodám došlo při rychlosti vozidel třicet, padesát a šedesát kilometrů za hodinu. Jak probandi sledované situace posoudili? Bylo-li v otázce obsaženo sloveso narazit, v průměru odhadovali, že auta jela rychlostí 55 km/h. Domníváte se, že podle jejich odhadu byla rychlost vyšší, nižší nebo podobná, byla-li v otázce uvedena ostatní dvě slovesa? Na škále rychlostí (v km/h) zakroužkujte svůj odhad u všech uvedených sloves. Narazit Střetnout se Vřítit se\n3 Výsledky V rámci tohoto experimentu Elizabeth Loftus a John Palmer (1974) zjistili, že všichni probandi sice shlédli tytéž ukázky, ovšem použité sloveso výrazně ovlivnilo způsob, jak nehodu vnímali. Ve srovnání s průměrem 55 km/h v kombinaci se slovesem narazit průměrný odhad se slovesem střetnout se činil 51 km/h a na otázku se slovesem vřítit se probandi průměrně uváděli rychlost 66 km/h. Vlastně pouze sloveso ovlivnilo odhad. A když se probandů za týden výzkumníci zeptali, zda bylo po nehodě v ukázce vidět rozbité sklo, třetina probandů, kteří odpovídali na otázku se slovesem vřítit se, uvedla, že ano, ačkoli ve filmu žádné rozbité sklo nebylo. Co to všechno znamená? Psychologové studující způsob uvažování a způsob komunikace postupem času dospěli k závěru, že myšlení a jazyk jsou propojeny. V této kapitole si ukážeme, že jazyk je prostředek, jehož pomocí si my, lidé, uspořádáváme pojmy, hledáme řešení problémů a realizujeme proces myšlení jako takový. Rovněž si povíme víc o tom, jak výše popsaný experiment Loftuse a Palmera (1974) poukazuje na skutečnost, že slova, jimiž popisujeme nejrůznější události, do určité míry určují způsob myšlení, jinak řečeno dávají tvar našim myšlenkám. My lidé jsme zvláštní živočišný druh. Naši předchůdci vynalezli kolo, vedli si záznamy o minulosti, z nichž vycházíme nyní a budeme vycházet i v budoucnosti, pronikli na Měsíc, rozbili atom, odhalili složení genetického kódu, vymysleli počítače a Internetem propojili lidi z celého světa. Seznam úspěchů lidstva je dlouhý a působivý. Na druhou stranu se vzájemně zabíjíme ve válkách, ničíme si své životní prostředí, diskriminujeme lidi, kteří mají odlišný původ nebo jinou národnost než my; ubližujeme životním partnerům, hýříme nelehce vydělanými penězi při hazardních hrách, užíváme drogy, kterými si ničíme nejen zdraví, ale i život, podvádíme sami sebe vírou v cizí civilizace. Jak je vůbec možné, že nás náš způsob myšlení vede po cestě racionálního a zároveň i iracionálního uvažování? A jak vlastně řešíme náročné problémy a poté hodnotíme výsledky? K jakým chybám při řešení problémů máme nejsilnější tendenci? Uvažujeme logicky, nebo jsou naše rozhodnutí a úsudky založeny na předsudcích? Jakou roli hraje jazyk ve způsobu myšlení? Co je jazyk? Lze o něm prohlásit, že je to vlastnost, jíž se lišíme od všech ostatních živočichů? Na následujících stránkách se budeme zabývat základními procesy myšlení a jazyka. Neopomeneme ani otázku, jak jsou vzájemně propojeny. Ze všeho nejdřív se však budeme zabývat pojmy, základními stavebními kameny abstraktního myšlení a jazyka. Pojmy Co jsou to pojmy a jak je uchováváme v paměti? Co je to prototyp a proč je červenka považována za typičtějšího ptáka než kuře? pojem Mentální uspořádání lidí, myšlenek, událostí nebo objektů, na základě (podstatných) společných znaků. Svoboda. Sport. Rakovina. Zvířata. Vzdělání. Nábytek. Sex. Válka. Mír. Hudba. Hrdinové. Trojúhelníky. Štěstí. Každé z uvedených slov představuje odlišný pojem čili mentální zobrazení osob, míst, myšlenek, událostí či objektů, které sdílejí společné vlastnosti (Markman, 1999; Van Loocke, 1999). V 6. kapitole jsme si uvedli, že dlouhodobě uchovávané znalosti můžeme zobrazit jako složitou, ovšem dokonale uspořádanou sí pojmů s určitým významem. Jakmile dojde k aktivaci jednoho pojmu v síti, v mysli nám naskočí další příbuzné pojmy čili dochází k asociaci. Podívejte se na významovou sí na obrázku 7.1. Všimněte si, že červenka je spojena čarou s pojmem pták. Spojení samotné je vlastně pojem, který si uchováváme v paměti. Na významových sítích je zajímavé, že jeden pojem dokáže v mysli vyvolat další. Jakmile tudíž uslyšíme slovo pták, snáze si z paměti vybavíme červenka, kuře a zvíře. Za účelem názorného předvedení principu podněcování Davie Meyer a Roger Schvaneveldt (1971) předkládali probandům dvojice písmen. V instrukcích uvedli, že probandi mají vždy co nejrychleji odpovědět na otáz-\n4 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA ku, zda obě složky páru tvoří slova. Slova přitom byla bu významově příbuzná (lékař zdravotní sestra), významově nepříbuzná (chléb lékař) nesmyslná (marb lékař). Ukázalo se, že se probandi nejrychleji rozhodovali, když pár obsahoval příbuzná slova. Po přečtení prvního slova totiž procesem podnícení probandům v mysli naskakovala významově příbuzná slova. Objevilo-li se klíčové slovo lékař, probandi si jej okamžitě spojili se spojením zdravotní sestra, tudíž se jejich rozhodování urychlilo. K podobným výsledkům dospěly i ostatní studie (McNamara, 1994). Další důležitou vlastností významových sítí je stupeň spojitosti. Některé významy jsou si jednoduše řečeno bližší než jiné. Na obrázku 7.1 je znázorněno, že kuře je vzdálenější od slova pták než červenka, ačkoli jsou oba zástupci téže třídy. Výzkumníci se rozhodli, že vyjdou z předpokladu, že odhalení vztahů mezi pojmy, které jsou od sebe dál, trvá déle. Sestavili řadu úkolů založených na měření reakčního času a jali se zkoumat psychologickou vzdálenost mezi pojmy. Kdybych měl změřit, jak dlouho vám trvá než si ověříte, že kuře je pták a poté výsledek srovnal s časovým úsekem, jenž potřebujete k ověření toho, že červenka je pták, s největší pravděpodobností byste rychleji reagovali na druhé tvrzení (Collins & Loftus, 1975; McRae & Boisvert, 1998). Křídla Peří Červená hruď Oči Zvíře Někteří členové této třídy jsou totiž vnímáni jako typičtější zástupci než jiní. Proto je pro většinu lidí červenka reprezentativnější zástupce třídy ptáků než kuře, pštros nebo tučňák, by mají všichni křídla, peří a líhnou se z vajec. Jenže nelétají. Co nás tedy vede k tomu, abychom si určité příslušníky dané skupiny zařadili jako méně či více reprezentativnější zástupce? Znovu se podívejte na obrázek 7.1. Především se zaměřte TABULKA 7.1 Typické vlastnosti členů zařazené do tří kategorií Stupeň vlastnosti Kategorie Vysoce typická Středně typická Málo typická Červenka Pták Kuře Zvíře Létá Křídla Peří Oči Dýchá Vajíčka Křídla Potrava Zvíře Farma Zobá Kvoká Obrázek 7.1 Systém pojmů Dlouhodobou paměť lze znázornit jako složitou síť pojmů, přičemž některé jsou si myšlenkově bližší než jiné. Jakmile dojde k aktivaci jednoho pojmu, jsou podníceny i sousední. Nohy Dýchá Oči Uši Nábytek Ovoce Nábytek Židle Jablko Auto Lampa Citron Loď Váza Kokos Balon na dílčí seznam vlastností spojených s pojmy pták, červenka a kuře. Máme-li vyjmenovat vlastnosti různých pojmů nejtypičtějším zástupcům, takzvaným prototypům, přiřazujeme nejvyšší počet vlastností (Smith a kol., 1974; Rosch, 1975). Porovnejte kategorie v tabulce 7.1. Čím je položka typičtější, tím snáze ji rozpoznáme jako člena dané skupiny a na jejím základě učiníme rozhodnutí o skupině jako celku (Whitney, 1986; Hampton, 1995). Prací s prototypy se zabývala spousta studií. Například Lance Rips (1975) požádal probandy, aby si přečetli příběh o neobydleném ostrově, na němž žijí pouze vrabci, červenky, orli, jestřábi, kachny, husy a pštrosi. Některým probandům bylo sděleno, že červenky postihla nakažlivá nemoc, jiní obdrželi tutéž informaci o kachnách. Následovala otázka: Který další druh se nakazí? Dokázali byste na základě nově nabytých znalostí o prototypech odhadnout, co probandi odpověděli? Jedinci, jimž bylo sděleno, že se jako první nakazily červenky, vyslovili domněnku, že další na řadě budou všichni ptáci. Naopak probandi ze skupiny, která byla informována o tom, že se nakazily kachny, odpověděli, že se nakazí jen husy, příbuzný druh. Je tedy zcela zřejmé, že červenky slouží jako prototyp ptáků, ovšem kachny nikoli. V této souvislosti není bez zajímavosti podotknout, že první slůvka, jimiž děti označují členy nejrůznějších kategorií, se obvykle vztahují na prototypní zástupce. Konkrétně nejdříve pojmenovávají jablka, nikoli citrony, židle a teprve až poté lampy a tak dále (Poulin-DuBois, 1995). prototyp Typický zástupce kategorie, který má nejvyšší počet vymezujících vlastností dané kategorie.\n5 244 KAPITOLA 7 MYŠLENÍ A JAZYK Co si představíte, když zaslechnete spojení domácí mazlíček? Pro tento pojem jsou bezesporu některá zvířata (například zlatý retrívr) typičtější než jiná (králík nebo leguán). Ačkoli podstatná část pojmů sestává z taxonomií (systematických uskupení) založených na podobnostech mezi členy, například psi, jídlo, nábytek, kamínky, poměrná část pojmů vychází z povědomí o jejich tematických vztazích. Jinými slovy, lze roztřídit seznam jídel do taxonomických kategorií jako maso, ovoce, zelenina a mléčné výrobky nebo podle toho, jak a kdy se jedí, například jídla ke snídani, k obědu, rychlé občerstvení a moučníky. Emilie Lin a Gregory Murphy (2001) v rámci několika studií předkládali probandům trojice slov. Každá trojice obsahovala klíčové slovo a dvě slova příbuzná, přičemž jednoho bylo příbuzné taxonomicky a druhé tematicky. Probandi měli za úkol vybrat příbuzné slovo, které se lépe hodí ke klíčovému. Podívejte se na trojice v tabulce 7.2. Jak byste slova k sobě přiřazovali podle uvedených požadavků? Co se více hodí k hranolkům: pečené brambory, nebo kečup? A jak byste se rozhodli u kina, hodí se k němu spíš opera, nebo popcorn? Na základě pěti studií bylo zjištěno, že probandi v šedesáti jednom procentu vybírali tematicky příbuzná slova. Z výsledků vyplývá, že svět lze pojmově vnímat více způsoby a že si lidé nezřídka formulují kategorie podle tematické příbuznosti, nikoli podle taxonomické podobnosti. TABULKA 7.2 Kategorie Zařazují lidé objekty do kategorií podle taxonomické, nebo tematické příbuznosti? Taxonomická Vysoce typická příbuznost Málo typická hranolky velbloud Havaj pivo kino prase iglú paprikový salám saxofon diamantový prsten pečený brambor antilopa Missouri džus opera pes chata nakrájený pórek harfa náramek kečup poušť pláž večírek popcorn chlívek Eskymák pizza džez zásnuby\n6 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA Řešení problémů Co jsou to algoritmy a co znamená heuristika? Jak je možné, že řeší problémy účinnějším způsobem než metoda pokusu a omylu? Co je to analogie a proč je tolik užitečná? Proč se někteří psychologové orientují na řešení problémů vhledem? A proč se zase jiní psychologové domnívají, že vhled je pouhý klam? Jaká jsou slepá místa, která nás omezují při řešení problémů? Když si zamkneme klíče v autě, hrajeme scrabble, usměrňujeme hádku mezi známými nebo se snažíme najít nějakou funkci na počítači, je hledané řešení vždy spojeno s nutností kombinovat a zpracovávat pojmy, a to nezřídka zcela novými způsoby. Pokud není možné, abychom kýžené rozhodnutí prostě jen vylovili z paměti, musíme se hodně snažit. Ukážeme si, že nám může hodně pomoci, když budeme na řešení problému nahlížet jako na proces, jehož součástí je vymezení problému, vytvoření jeho reprezentace a následné hledání, vymezování a ověřování možných řešení. Nejedná se o pevně vymezené kroky, nýbrž o duševní činnosti, k nimž se cyklicky vracíme. Dojde-li tedy k tomu, že při řešení problému uvízneme ve slepé uličce a navíc si uvědomíme, že jsme si daný problém špatně zobrazili v mysli, bývá pak nejlepší začít znovu od začátku. Kontrolní otázky Definujte, co znamená pojem. Uveďte důsledky uchovávání pojmů v paměti v podobě významových sítí. Co jsou to prototypy a jak ovlivňují úsudek? REPREZENTACE PROBLÉMU Spousta problémů, s nimiž máme co do činění, k nám přichází v podobě slov a pojmů, které byly aktivovány ve významových sítích. Jako příklady si můžeme uvést televizní soutěž Riskuj, odrecitování slov staré písničky, luštění křížovky. Problémy lze však zpodobňovat nejen slovy, ale mnoha dalšími způsoby. Představy Informace si nezřídka převádíme do podoby představ čili mentálních reprezentací. Když chcete nastartovat auto, otočíte klíčkem doprava, nebo doleva? A na kterou stranu otáčíte pákou v kuchyni, chcete-li pustit studenou vodu? Kterým směrem se pohybují hodinové ručičky? (Trik s digitálními hodinkami tady neplatí.) Jakou barvu očí má váš oblíbený učitel? A kdybyste měli na mapě světa znázornit Londýn a New York, které město bude ležet severněji? Za účelem zodpovězení podobných otázek využíváme výše zmíněné mentální reprezentace. Psychologové kdysi museli věřit probandům, když jim sdělovali, že si duševní obrazy skutečně vytvářejí. Dnes máme k dispozici mnohem objektivnější způsoby zkoumání očí mysli. Dané metody potvrdily, že představy jsou vše prostupující aspekt našeho myšlení. Uve me si několik příkladů. Margaret Intons-Peterson (1993) v jedné ze svých studií slovně popsala probandům jednoduché kresby sestávající z geometrických tvarů. Jsou uvedeny na obrázku 7.2. Zjistila, že čím více bylo na obrázku rotací, tím déle probandům trvalo, než si obraz představili. Z výsledků vyplývá, že lidé řeší daný problém tak, že si v mysli převracejí popisované tvary. I další výzkum poukázal na možnost, že prostorové problémy řešíme rotacemi objektů v mysli, takže ke konečným závěrům dospíváme delší dobu (Shepard & Cooper, 1982). Další důkazy o povaze imaginace pramení ze studií, které pracují s metodami zobrazování mozku. Vědci zjistili, že když mají probandi řešit úkoly vyžadující mentální reprezentaci, mozek je aktivnější v těch oblastech, jež se za normálních okolností podílejí na zraku (Farah, 1989; Kosslyn a kol., 1999) Obrázek 7.2 Úkoly spojené s mentální rotací Představte si tiskací písmeno T. Otočte ho o devadesát stupňů doprava. Vlevo přiložte trojúhelník tak, aby jeho špička směřovala doprava. Výsledný obraz otočte o devadesát stupňů doprava. Hotovo? Tak, teď se podívejte na výše uvedené obrátky a vyberte ten, k němuž jste dospěli. Kontrolu si můžete provést tak, že si obrazce nakreslíte, nebo se podíváte na okraj strany 266, kde naleznete správné řešení. představa Mentální reprezentace (obraz v mysli) zrakově dostupných informací. 4\n7 246 KAPITOLA 7 MYŠLENÍ A JAZYK Levá Levá Která strana? Která ruka? Pravá Pravá Obrázek 7.3 Byly-li probandům předloženy výše uvedené obrázky, dotyčným jedincům trvalo déle určování, zda má postava černý míč v pravé nebo levé ruce, než zda se černý míč nachází na pravé nebo na levé straně plochy (nahoře). Pomalejší reakce byly zaznamenány i při určování polohy černého míče, když byla postava vzhůru nohama, než byla-li v klasické pozici (dole). Máme-li totiž určit polohu vpravo a vlevo z úhlu pohledu jiné osoby, zvlášť nachází-li se výchozí bod vzhůru nohama, musíme provádět mentální rotace a to nám nějaký čas trvá (Zacks a kol., 1999). Levá Levá Která ruka? Která ruka? Obrázek 7.4 Dokážou paviáni mentálně rotovat objekty? Šest paviánů mělo na znázorněném zařízení pomocí joysticku pohybovat kurzorem na monitoru počítače. Vzorek uvedený vlevo jim byl promítnut jako první, poté si paviáni měli vybrat jeden z otočených tvarů uvedený vpravo, který odpovídal původnímu podnětu. Ze sedmdesátiprocentní přesnosti vyplývá, že paviáni dokázali požadované rozhodnutí učinit, byť písmena jako taková neznají (Vauclair a kol., 1993). Pravá Pravá V zajímavé kombinaci studií Jeff Zacks s kolegy (1999) pracovali následující metodou: ukázali probandům kresby lidských postav, jak v jedné ruce drží černý míč a ve druhé bílý. Probandi měli u každé kresby co nejrychleji rozhodnout, zda je černý míč na pravé nebo na levé straně plochy, nebo zda postava drží černý míč v pravé nebo levé ruce. Ukázalo se, že rozhodování ohledně umístění míče v rukou postavy trvalo probandům déle, protože museli provést mentální rotaci, aby docílili úhlu pohledu zobrazené postavy. Delší dobu na rozhodování potřebovali i v případech, kdy byla postava nakreslená vzhůru nohama, protože taktéž potřebovali provést rotaci. S použitím metod zobrazování mozku výzkumníci zjistili, že rozhodování založené na mentálních transformacích aktivovalo ty části mozku, které se primárně podílejí na zpracovávání zrakově-prostorových podnětů (viz obrázek 7.3). Další studie sledující aktivaci různých mozkových oblastí dospěly k podobným závěrům (Zacks a kol., 2001). Kognitivní psychologové bez výhrad přijímají skutečnost, že duševní představy hrají při řešení problémů důležitou roli (Kosslyn, 1994). Jsou však představy myšlenkovým procesem, který přísluší výhradně nám lidem? Výzkumníci specializující se na myšlení zvířat se domnívají, že nikoli. V neobvyklém experimentu uvedeném na obrázku 7.4 Jacques Vauclair s kolegy (1993) vycvičil šest divoce žijících paviánů, aby posunovali kurzor na monitoru počítače joystickem. Při každém ověřovacím pokusu se pak na monitoru na krátkou dobu objevil podnět (písmeno P nebo F). Následovaly dva srovnávací podněty, které byly otočeny o různý počet stupňů, přičemž vždy jeden byl shodný s prvním podnětem a druhý byl zrcadlově překlopen. Paviáni měli pomocí joysticku vybrat srovnávací podnět shodný s původním. Každá správná odpově byla odměněna potravou. Dokázali paviáni provést nezbytnou mentální rotaci, aby úkol úspěšně splnili? Ano, zvládli to. V rozporu s předpokladem mnoha psychologů byla míra správných odpovědí sedmdesát procent. A stejně jako u lidí se jejich výkon lišil v závislosti na stupni rotace, která byla nezbytná pro to, aby bylo možno učinit srovnání. Mentální modely Víte, jak je možné, že se vir z jednoho počítače dostane do druhého? Dokázali byste popsat princip fungování motoru v autě? A jak jste na tom s ekonomií, víte, v jakém poměru vůči sobě stojí inflace a míra nezaměstnanosti? Některé modely, jak si ukážeme, si můžeme zobrazit v podobě mentálních modelů, což jsou v podstatě intuitivní teorie o způsobu fungování nejrůznějších procesů. Jsou-li správné, okamžitě máme v rukou účinné nástroje pro uvažování. Na základě konkrétních mentálních modelů způsobu fungování lidí, organizací, strojů a dalších věcí dokážeme vymezit problémy a podle nich se dále zařídit (Gentner & Stevens, 1983; Johnson-aLaird, 1983, 2001). Naše mentální modely bohužel nebývají vždy správné. Než budete číst dál, zkuste vyřešit problémy na obrázku 7.5. Používají se ke zkoumání intuitivní fyziky čili mentálních modelů týkajících se zákonů pohybu. Z výzkumů vyplývá, že lidé vůbec nejsou dobří intuitivní fyzici. Zaměřme se na tři nejobvyklejší omyly. Zaprvé, většina lidí chybně věří, že platí pravidlo hnací síly, tedy že objekt uvedený do pohybu získává vlastní vnitřní sílu, která ho udržuje v pohybu. Mají-li lidé nakreslit dráhu kuličky poté, co vyjede z točité trubky, většina se domnívá, že bude následovat točitou dráhu (McCloskey & Kuhl, 1983). Druhé mylné přesvědčení se týká přímého letu předmětu padajícího z výšky. Lidé se zpravidla domnívají, že předmět padá rovně dolů. Mají-li předpovědět dráhu pádu míčku, který upustí kráče-\n8 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA jící dospělý z výšky v úrovni ramen, většina odpoví, že spadne přímo dolů, nikoli že poletí mírně dopředu a dolů (McCloskey a kol., 1983). Třetí omyl se týká úrovně hladiny v nakloněné sklenici. Je znázorněn na obrázku 7.5. Je-li probandům ukázán obrázek nakloněné sklenice nebo nádobky s tekutinou, někteří z nich včetně servírek a číšníků se domnívají, že se spolu s nádobkou nakloní i voda, nikoli že hladina bude vodorovná s podlahou (Hecht & Proffitt, 1995). Zajímavé je, že ani studenti fyziky si při daných úkolech nevedou lépe, což by mohlo poukazovat na pravděpodobnost, že se mentální modely obtížně mění (Donley & Ashcraft, 1992; Kozhevnikov & Hegarty, 2001). Bez zajímavosti není ani skutečnost, že se probandům daří zvládat tyto úkoly lépe, mohou-li si je A. B. vyzkoušet na skutečných objektech, případně stačí, když si představují sami sebe, jak jednotlivé úkony provádějí. Zkuste si to nakreslit pravděpodobnou dráhu kuličky poté, co vypadne ze Obrázek 7.5 Intuitivní fyzika A. Probandi měli za úkol sami. Představte si, že máte dvě sklenice, které jsou stejně vysoké, ovšem jedna má větší průměr dna. Obě jsou naplněny zatočenou dráhu (tečkovaná čára), nikoli rovnou čáru, která byla zatočené trubky. Většina probandů nesprávně nakreslila vodou, v obou je hladina vody stejně vysoká. Myslíte si, že když správná (čárkovaná čára). Vidíte tedy, že naše mentální modely je nakloníte, tak že se z nich začne voda vylévat ve stejný okamžik? Pokud je odpově ne, tak ze které sklenice by začala voda nakreslit čáru znázorňující hladinu vody v nakloněné nádobce. pohybu nebývají vždy správné. B. Probandi měli za úkol téci dřív? Podívejte se na obrázek 7.6, kde je daný problém znázorněný. Když si probandi zavřou oči a představí si, že sklenice řada probandů ji vedla v úhlu znázorněném plnou čarou. Měla být vedena horizontálně k podlaze (čárkovaná čára), ovšem skutečně naklánějí až do bodu, kdy se voda dotkne okraje, zpravidla správně odhadnou, že by užší sklenici museli nahnout více, aby voda vytekla (Schwartz & Black, 1999). ŘEŠENÍ Jakmile si problém zobrazíme pomocí slov, statických představ nebo mentálních modelů, vyzkoušíme pravděpodobná řešení a sledujeme, zda fungují. Podaří-li se nám problém touto metodou vyřešit, směřujeme dál, pokud ne, vracíme se o krok zpátky a zkoušíme jiné metody. K řešení můžeme dospívat mnoha cestami, ovšem z celkového pohledu je lze rozdělit do čtyř základních procesů: pokus a omyl, algoritmy, heuristika a vhled. Pokus a omyl Pokus a omyl je nejjednodušší strategie řešení problémů, a navíc bývá nezřídka účinná. Vzpomeňte si, že jsme si v 5. kapitole říkali, že Edward Thorndike v roce 1898 zkoumal inteligenci zvířat tak, že umístil kočky do klece se dvířky a ven umístil potravu. Poté měřil, jak dlouho bude kočkám trvat než vymyslí, jak se dostat ven. Zprvu kočky zkoušely samé neefektivní chování. Natahovaly se packami po potravě, jenže miska byla příliš daleko. Škrábaly na klec, ovšem ani to nepomáhalo. Tahaly za horní část klece, ale bez úspěchu. Najednou jako by je něco osvítilo a řešení bylo na světě (stouply si na páčku, kterou se dvířka otevřela). Při každém následovném pokusu kočky už věděly, co mají udělat, aby se dostaly k potravě. Vyřešily problém metodou pokusu a omylu. Sami jste se dovtípili, že tato metoda není nejrychlejší. Na druhou stranu musím přiznat, že když svádím boj se svým počítačem, poměrně často začnu ze zoufalství bušit do jedné klávesy po druhé a klikat myší o sto šest ve snaze docílit nějaké změny. Metoda pokus a omyl bývá i nečekaně účinná. Například Thomas Edison, nejplodnější vynálezce v historii Ameriky, vyzkoušel v žárovkách tisíce vláken než přišel na to, které konečně fungovalo. Jenže tato metoda zabere poměrně hodně času, případně zcela selže. Je-li to možné, měl by přijít ke slovu systematičtější přístup založený na plánování. Algoritmy a heuristika Algoritmus je postup krok za krokem, jenž zaručeně dospěje k řešení. Když jste se ve škole učili sčítání dvouciferných čísel nebo dělení několikamístnými čísly, učili jste se algoritmus. Podobnou možností je heuristika, jakési mentální zkratky či praktické návody. Výsledkem může, avšak nemusí být správné řešení. Vhodným příkladem je pravidlo, mentální modely Intuitivní teorie o způsobu fungování nejrůznějších věcí. pokus a omyl Strategie řešení problémů založená na opakovaných snahách o řešení, dokud jedinec nenalezne to, které je účinné. algoritmus Systematická strategie řešení problémů postupující krok za krokem, která vždy dospěje k řešení. heuristika Praktické zkušenosti, na jejichž základě jedinec vyvozuje rychlé, avšak nezřídka mylné závěry.\n9 248 KAPITOLA 7 MYŠLENÍ A JAZYK Nakloníme-li obě nádobky ve stejném úhlu, začne z nich voda vytékat ve stejném okamžiku? Obrázek 7.6a Další problém řešený v rámci intuitivní fyziky. Hladina vody před nakloněním <-Voda-> ve sklenicích Široká sklenice Úzká sklenice Hladiny vody při naklonění o 25 Obrázek 7.6a Další problém řešený v rámci intuitivní fyziky. že v češtině se po písmeni c píše i. Většinou je to naprostá pravda, ale pak přijde slovo cyklista - a ejhle, pravidlo neplatí. Pro správné pochopení rozdílu mezi algoritmem a heuristikou si uvedeme problém s anagramem: máme za úkol sestavit z písmen L A K K I slovo. Jednou z možných strategií je algoritmus, tedy vyzkoušet všechny možné kombinace tak, že systematicky budeme na každé pozici měnit písmena. Nakonec určitě dospějeme ke správnému řešení. Jinou variantou je heuristika, v jejímž rámci můžeme například vyzkoušet nejznámější kombinace písmen. Častým zakončením českých slov je -a, takže zkusíme začít od konce a patrně záhy dospějeme k výsledku: KLIKA. Možná se ptáte, proč nepoužíváme algoritmy pořád, vedou-li vždy k řešení. Jenže ony nejsou vždy realizovatelné či dostupné. Někdy by dokonce zabraly tolik času, že by se ani nevyplatily. Šachoví odborníci tudíž nepromýšlejí všechny možné tahy, protože by to prostě nebylo v jejich časových možnostech. Tato strategie se naopak hodí pro vysokorychlostní počítače. Zůstaneme-li u šachů, je ideální pro počítače Deep Blue z dílny IBM, což je počítačový šachový expert s 512 procesory fungujícími souběžně, aby byl vždy o krok napřed a mohl s dostatečným předstihem navrhnout nejvhodnější tah, což znamená posoudit miliony kombinací a tahů za sekundu. Velcí hráči však musejí spoléhat na heuristiku, například na pravidlo hlídej si střed hracího pole. Některé heuristiky jsou obecné, takže mohou být využity při řešení širokého spektra problémů. Příkladem je analýza prostředků vedoucích k cíli (Newell & Simon, 1972). Je založena na rozdělení problémů na dílčí cíle. Řekněme, že v pondělí začínáte pracovat v nové společnosti a pochopitelně se potřebujete dostat do práce včas. Problém byste mohli vyřešit autem, jenže ho nejdřív potřebujete dát opravit. Tím pádem se dostáváte k dílčímu cíli, jímž je oprava auta. Následně mohou vzniknout další cíle, například najít vhodného automechanika. Při řešení některých problémů se stává, že jsou dílčí cíle komplikované a jejich dosažení není vůbec snadné. Pokud nedostatečně pečlivě zhodnotíme, zda se každým dílčím cílem skutečně přiblížíme k vyřešení problému jako takového, snadno se stane, že ztratíme přehled, kterou část problému vlastně aktuálně řešíme (Simon, 1975). Výhody vymezování dílčích cílů jsou znázorněny na obrázku 7.7 při řešení problému Hanojské věže. Dalším užitečným nástrojem řešení problémů založeným na heuristice jsou analogie. Pokud jste kdysi vyřešili problém, který se podobá tomu aktuálnímu, můžete použít předchozí řešení jako model. Hlavní je poznat, že se druhý Řešení obrázku 7.2: Správná odpově je č. 3. analýza prostředků vedoucích k cíli Heuristický postup řešení problémů, při němž se velký problém rozkládá na několik dílčích cílů. analogie Heuristické řešení problémů využívající starého řešení jako modelu pro nový, podobný problém. V únoru roku 2003 Garry Kasparov, světový přeborník v šachu z Ázerbajdžánu, remizoval s počítačovým šachovým mistrem IBM Deep Junior, který stejně jako jeho předchůdci dokáže analyzovat stovky milionů kombinací za vteřinu (Kasparov dokáže zhodnotit tři kombinace za vteřinu). Na rozdíl od svých předchůdců je naprogramovaný na odvážnou hru, takže se nebojí táhnout tak, aby získal poziční výhodu.\n10 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA problém podobá tomu prvnímu. Pro ilustraci je pro vás připraven problém nádor a záření (Gick & Holyoak, 1980). Zkuste ho vyřešit vlastními silami: Jste lékař a máte před sebou pacienta, který má v břiše zhoubný nádor. Operace není možná, ovšem pokud nádor nezničíte, pacient zemře. Nabízí se varianta využít určitou formu záření o dostatečně silné intenzitě. Stane-li se však, že záření zasáhne zdravou tkáň, zničí ji. Při nedostatečné intenzitě dané záření nepoškodí zdravou tkáň, ovšem ani nezničí nádor. Jak by bylo možné zničit nádor prostřednictvím tohoto záření, aniž by došlo k poškození zdravé tkáně? Znáte odpově? Pokud ne, přečtěte si příběh o generálovi a pevnosti: Malé zemi vládl diktátor, který pobýval v nedobytné pevnosti. Nacházela se uprostřed země, obklopovaly ji zemědělské statky a vesnice. Z pevnosti vycházelo několik silnic, připomínajících paprsky kola. Jeden generál se rozhodl, že pevnost dobude. Věděl, že kdyby povolal celé své vojsko, měl by převahu a zvítězil by. Na druhou stranu měl i informace o tom, že diktátor umístil na každou silnici miny. Byly rozestavěny tak, že malý vojenský oddíl by kolem nich prošel bez potíží, ovšem početná armáda by zapříčinila výbuch. Navíc by nevybuchla pouze silnice, ale byly by zničeny i okolní vesnice. Zdálo se, že pevnost snad ani nebude možné dobýt. Ovšem generál přece jen vymyslel realizovatelný plán. Rozdělil armádu do malých oddílů a každý z nich poslal na konec cesty vedoucí k pevnosti. Dal příkaz, že až bude oddíl připraven, vyšle mu signál. Oddíly by se pak sešly až u pevnosti, a to ve stejný čas. Generálovi se tímto způsobem skutečně podařilo pevnost dobýt a svrhnout diktátora. Nyní se vra me k problému s nádorem a zářením. Pokud vás stále nic nenapadá, trochu vás postrčím: zkuste použít příběh o generálovi a pevnosti jako analogii předchozího problému. Snažte se nahlédnout pod povrch obou příběhů. Nalézáte souvislost mezi generálem a nádorem? Řešení lékařského zákroku spočívá v tom, že by se mohlo vyslat několik paprsků o nižší intenzitě z různých míst tak, aby se všechny střetly na cílovém místě, kde se jejich síla sečte, tudíž vznikne působení o požadované intenzitě a nádor se zničí, aniž by byla poškozena zdravá tkáň. Poukázáním na užitečnost analogie při řešení problémů Gick a Holyoak (1980) zjistili, že pouze osm procent laiků dokázalo vyřešit problém s nádorem vlastními silami. Když si probandi nejprve přečetli příběh o generálovi, zvýšila se míra úspěšnosti vyřešení problému na sedmdesát šest procent. Analogické uvažování hraje klíčovou roli ve vědě. Srdce je přirovnáváno k pumpě, mozek k počítači, oko ke kameře, molekuly ke kulečníkovým koulím, telefon k uchu a rotující zeměkoule ke káče. Z výzkumů vyplývá, že lidé snáz pochopí nové vědecké pojmy, jsou-li vysvětlovány pomocí analogií, než jsou-li podrobně popsány (Donnely & McDaniel, 1993), a že čím je duševní vzdálenost mezi dvěma problémy kratší (jsou tedy příbuzné), tím je analogie účinnější (Holyoak & Thagard, 1997; Chen, 2002). Pro upozornění na analogický vztah mezi problémy jsou obzvláště vhodné diagramy a konkrétní zobrazení, případně pohyblivé modely. Například probandi při řešení problému s nádorem do vysoké míry těžili z grafického znázornění na obrázku 7.8 (Pedone a kol., 2001). Vhled Snažíme-li se vyřešit nějaký problém, obvykle sledujeme své pokroky, abychom posoudili, zda se přibližujeme ke konečnému řešení (Kotovsky a kol., 1985). Stalo se vám někdy, že jste si lámali hlavu nad nějakým problémem, stále jste nemohli přijít na řešení, a tu vás najednou napadlo z ničeho nic, jako by se vám v hlavě doslova rozsvítilo? Heuréka! Pokud ano, zažili jste takzvaný vhled, proces, při němž řešení naskočí do mysli znenadání, aniž by si dotyčný jedinec uvědomil, že se blíží k vyřešení, a aniž by byl schopen uvést, na co v okamžiku vhledu myslel (Sternberg & Davidson, 1999). Vhled je prožitek, k němuž dochází, když se přestaneme snažit, abychom se vymotali ze slepé uličky, zkusíme na problém nahlédnout z jiného úhlu, změníme strategii, odstraníme mentální blok nebo si z předchozí zkušenosti odvodíme analogii (Simon, 1989; Knoblich & Ohlsson, 1999). Někteří výzkumníci zastávají názor, že vhled je výsledek postupného směřování k cíli, ačkoli si přibývající pokroky neuvědomujeme (Weisberg, 1992). Jiní se domnívají, že některé typy problémů vyžadují způsob řešení, který je založený na náhlém osvícení, jež by bylo možno definovat i jako všechno, nebo nic (Smith & Kounios, 1996). Bu k řešení dospějeme, nebo nikoli. Je tedy vhled postupný proces, jehož si nejsme vědomi, nebo je opravdu náhlý? Jis- A B Obrázek 7.7 Hanojská věž Úkolem hráče je přemístit kroužky z čepu A na čip C. Podmínkou je, že může přesouvat pouze horní kroužek a nesmí umisťovat větší kroužek nad menší. Řešení je uvedeno na straně 250. vhled Způsob řešení problémů, při němž řešení jakoby samovolně a z ničeho nic naskočí do mysli. C\n11 250 KAPITOLA 7 MYŠLENÍ A JAZYK totu stále ještě nemáme. Janet Metcalfe a David Wiebe (1987) nechali probandy pracovat na různých druzích úkolů a pravidelně sledovali, nakolik jsou pohlceni řešením. Pozorování zapisovali na sedmibodovou škálu. Zjistili, že při algebraických výpočtech obsahujících několik stupňů výpočtů dosahovali vyššího bodového ohodnocení na škále, čím byli blíže k vyřešení problému. Při problémech, jejichž řešení bylo založeno na vhledu, se naopak pohlcení problémem neměnilo, navíc bylo poměrně nízké. Pak z ničeho nic prudce stouplo. Byl to okamžik vhledu. Je zajímavé, že mají-li probandi popisovat své myšlenkové procesy při řešení problému založeném na vhledu (což znamená, že procesy vnášejí do vědomí), jejich výkon se zhoršuje (Schooler a kol., 1993). Lidé uvádějí, že se dlouhé hodiny neúspěšně snažili vyřešit nějaký problém, pak si dali přestávku a najednou se jim všechno spojilo: přišel vhled a problém byl vyřešený. Zvýšená schopnost řešit problém po odpočinku se nazývá inkubační efekt. Psychologové ho v laboratoři zkoumají například úkolem založeným na sestavování levného řetízku (viz obrázek 7.9). Zkoušejte se dopídit řešení alespoň pět minut, teprve pak čtěte dál. Silveira (1971) pro tyto účely zkoumal tři skupiny probandů. Všechny Obrázek 7.8 Analogie problému s nádorem, pohyblivý model Problém s intenzitou záření je důkazem řešily tentýž úkol po dobu půl hodiny. Jedna skupina pracovala účinnosti analogie při řešení problémů. V jedné studii výzkumníci bez přestávky, druhá skupina měla po čtvrthodinovém snažení zjistili, že probandi dospívali k pochopení analogického vztahu půlhodinovou přestávku a třetí skupina měla pauzu čtyři hodiny. Během odpočinku byli probandi zaměstnáni tak, aby nemě- mezi oběma uvedenými problémy podstatně snadněji, když měli k dispozici pohyblivý model (Pedone a kol., 2001). li možnost dále se zabývat řešením problému s řetízkem. Výsledky výrazně potvrdily hypotézu o inkubaci, protože probandi, kteří měli během řešení odpočinek, spíše vyřešili problém, než jedinci v první skupině. Jednoduše řečeno, čím byla přestávka delší, tím byl výkon lepší. Důsledky tohoto zjištění jsou zcela jasné. Někdy je skutečně lepší odpočinout si od neustálého přemýšlení, máme-li kriticky uvažovat. Příkladem je problém s laciným řetízkem, při jehož řešení je klíčová úvaha, že není možno napojit všechny dílčí řetízky za sebe (Anderson, 1990). Řešení Hanojské věže: Tento úkol je užitečné rozdělit na několik dílčích cílů. Prvním je dostat kroužek 3 dospodu na čep C (přesunout kroužek 1 na čep C, kroužek 2 na čep B a kroužek 1 z čepu C na B, poté umístit kroužek 3 dospodu na čep C). Druhý dílčí cíl je Přemístit kroužek 2 na čep C (přesunout kroužek 1 na čep A kroužek 2 na čep C). Třetí cíl je pak už jednoduchý: pouze přemístit kroužek 1 na horní pozici na čepu C a je to. Historie vědy přímo hýří příklady objevů, k nimž došlo na základě vhledu. Nabízí se otázka, zda je vhled výsledkem objevné mysli. Řada psychologů se domnívá, že vhledu jsou schopni i jiní živočichové, nejen člověk. Nepřisuzují jim pouze metodu pokusu a omylu. Před drahnou řádkou let Wolfgang Köhler (1925) tvrdil, že šimpanz jménem Sultán je živým důkazem vhledu u zvířat. Köhler umístil vně klece banány a dlouhou tyč, aniž by šimpanz mohl na předměty dosáhnout. Do klece mu umístil krátkou tyč. Sultán se pokoušel dosáhnout na banány tyčkou, jenže byla příliš krátká. Po několika pokusech ji odhodil a rozzlobeně odešel. Pak se znenadání celý rozzářil, vrátil se pro ni a jejím prostřednictvím si přitáhl dlouhou tyč, která mu pak posloužila na přitažení banánů. Jednalo se skutečně o vhled? Někteří psychologové tuto možnost odmítají. Tvrdí, že se spíše jedná o výsledek nashromážděné zkušenosti (Epstein a kol., 1984). Jiní naopak s Köhlerem souhlasí. Sociobiolog Edward O. Wilson vypráví podobný příběh o šimpanzovi, který se snažil dosáhnout na listy: Seděl a nekonečně dlouho se díval na strom. Pak si došel pro kládu, dotáhl ji ke stromu a opřel ji o něj. Kousek poodstoupil, aby zhodnotil možnosti nakloněné plošiny. Nevím, jak tu situaci popsat jinak, než že vědomě přemýšlel. (Begley & Ramo, 1993) Tímto líčením se vracíme k otázce, zda zvířata dokážou myslet. Dospívají k vhledu? Používají heuristiku? Jsou schopna vědomého uvažování? Eugene Linden (1999) se ve své publikaci The Parrot's Lament (Papouščí nářek) snaží najít odpově tak, že uvádí své rozhovory s výzkumnými pracovníky, kteří experimentují se zvířaty, zaměstnanci zoologických zahrad a veterináři. Oslovení odborníci mu vyprávěli příběhy o tom, jak se je zvířata snaží přechytračit, jak se jim schovávají, pokoušejí se utíkat, manipulují s nimi a vyjednávají, aby se dostali k vytoužené potravě. Jejich jednání prokazuje známky inteligence, jenže na druhou stranu Stephen Budiansky (1998) v publikaci If a Lion Could Talk (Kdyby lev uměl mluvit) varuje před tendencí vyvozovat\n12 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA z podobných líčení závěry o tom, že koně, psi, kočky a další zvířata mají vlastnosti typické pro lidi, že myslí a jednají s předem stanoveným záměrem. Diskuse na toto téma je obzvláště horlivá ve vědecké komunitě, v níž komparativní psychologové (výzkumní pracovníci zabývající se studiem a srovnáváním různých druhů zvířat) tvrdí, že odborníci zkoumající člověka podceňují schopnosti ostatních živočichů (Balda a kol., 1998; Bekoff a kol., 2002; Vauclair, 1996). V této kapitole si ještě řekneme, že máme poměrně hodně důkazů o tom, že se šimpanzi a další lidoopi mohou naučit řešit problémy vyžadující práci s abstraktními symboly. Tímto směrem výzkumu se budeme blíže zabývat, až se dostaneme ke snahám naučit primáty mluvit. SLEPÁ MÍSTA PŘI ŘEŠENÍ PROBLÉMŮ Řetěz A Řetěz B Řetěz C Řetěz D Metoda pokusu a omylu, algoritmy, heuristika a vhled se zdají být dostatečnou zásobárnou způsobů, jak řešit problémy. Opakovaně jsme však nuceni, abychom si uvědomili, že naše schopnosti jsou omezeny jakýmisi slepými místy. Konkrétněji si je dokážete představit, když se pustíte do řešení problémů na obrázcích 7.10 a Teprve poté pokračujte ve čtení. Výsledky se dozvíte na následujících stránkách. Selhání reprezentace Výzkumníci zabývající se řešením problémů dlouhé roky používali problém devíti bodů, znázorněný na obrázku 7.10 (Burnham & Davis, 1969; MacGregor a kol., 2001). O tomto problému se ví, že je náročný na řešení, přičemž je typickým příkladem toho, jak chybná reprezentace problému dokáže zapříčinit, že se nedobereme správného řešení. Instrukce sice nevypovídají nic o tom, že se máme držet v implikovaném čtverci, jenž uskupení bodů vytváří, přesto téměř každý předpokládá, že vnější body tvoří hranici, kterou nesmějí překročit (chcete-li zjistit příčinu, vra te se zpět ke gestaltistickým principům vnímání ve 3. kapitole). Nebudete-li se takto omezovat, záhy zjistíte, že řešení je vcelku jednoduché. Jenže oprostit se od zažitých forem vnímání není snadné, problém tudíž nabobtnává. Ptáte se, zda je tato tendence omezena pouze na chytré laboratorní experimenty a chytáky? Bohužel ne. V 16. kapitole uvidíme, že kognitivně orientovaní kliničtí psychologové nezřídka zjiš ují, že lidé trpí zbytečně, protože pojímají problémy nesprávným způsobem a v konečném důsledku zbytečně zraňují sami sebe. Funkční fixace Problém se svíčkou na obrázku 7.11 dokládá ještě specifičtější selhání reprezentace. Nazývá se funkční fixace, což je tendence uvažovat o objektech jen v rámci jejich obvyklého využití. V případě svíčky lidé zpravidla vnímají krabičku jako zásobník na připínáčky, nikoli jako potenciální poličku na svíčku. Cihla sice je cihla, ale můžeme ji použít i jako těžítko. Nová, tvořivá řešení po nás však vyžadují, abychom se otevřeli novým možnostem a zkušenostem a neomezovali se pomyslnými hranicemi. Jinak pro běžné předměty nedokážeme najít neobvyklé využití (Sternberg & Lubart, 1991; Weisberg, 1986). Výchozí pozice Cílová pozice Obrázek 7.9 Problém laciného řetízku Ze čtyř dílků vyrobte jeden řetízek. Otevření sponky stojí dva dolary, zavření stojí tři dolary. Řetízek je možno vyrobit maximálně za patnáct dolarů. Řešení najdete na obrázku 7.13 na straně Honem, už začalo Riskuj! ( The New Yorker Collection 1997 Samuel Gross z cartoonbank.com. Všechna práva vyhrazena.) funkční fixace Tendence uvažovat o objektech pouze v souvislosti s jejich běžným využitím, což je omezení komplikující řešení problémů. Mentální nastavení Problém sklenice s vodou na obrázku 7.12 představuje další slepé místo, a sice neschopnost pohlédnout na problém bez toho, abychom se zatěžovali minulými zkušenostmi. Pokud jste problém se sklenicí ještě nezkoušeli vyřešit, vra te se k němu a teprve až pak pokračujte ve čtení. Jak vám to šlo? Dokázali jste vyřešit první problém? Pokud ano, našli jste správný algoritmus: B(127) A(21) 2C (6) = 100. Je možná i ta varianta, že vám problémy číslo dva až sedm připadaly lehké, protože jste na ně mohli uplatnit stejný postup. Jenže číslo osm, devět a deset vyžadují jiný postup. Patříteli k většině lidí, daly vám poslední tři problémy zabrat, by je řešení (A C) Obrázek 7.10 Problém devíti bodů Spojte všech devět bodů čtyřmi úsečkami, aniž byste zvedli tužku z papíru. Řešení je uvedeno na obrázku 7.15 (viz strana 254).\n13 252 KAPITOLA 7 MYŠLENÍ A JAZYK Problémy Sklenice A Objem Sklenice B Objem Sklenice C Objem Žádoucí množství Obrázek 7.11 Dunckerův problém se svíčkou Za použití uvedených předmětů zkuste připevnit svíčku na stěnu. Řešení je uvedeno na obrázku 7.14 (viz strana 253). mentální nastavení Tendence vracet se ke strategii řešení problémů, která byla v minulosti účinná. potvrzující tendence Automatická snaha vyhledávat jen ty důkazy, které potvrdí naše předpoklady. Dva dolary za otevření Tři dolary za otevření Obrázek 7.13 Řešení problému levého řetízku Klíčovým krokem je uvědomit si, že nemůžeme napojit všechny čtyři dílky za sebe. Je třeba rozebrat jeden dílčí řetízek (cena je šest dolarů) a otevřenými spoji napojit zbývající řetízky (cena je devět dolarů) Obrázek 7.12 Lunchinův problém se sklenicí vody Zkuste vyřešit následujících deset problémů. Vždy použijte sklenici A, B i C s uvedeným objemem a rozlijte žádoucí množství vody (sloupec úplně vpravo). Pokud například sklenice A má objem 27 šálků, B má objem 20 šálků a do sklenice C se vejdou 4 šálky, lze odměřit 50 šálků vody na základě výpočtu 2A C nebo velmi jednoduché. Víte proč? Několik prvních problémů nás nasměruje k tomu, abychom si vytvořili určité mentální nastavení, čili tendenci používat strategii, která byla v minulosti úspěšná. Skutečnost, že se spoléháme na předchozí účinné strategie, se projevuje i při řešení matematických úkolů. Probandi z řad studentů při řešení nových početních úloh nadměrně používají pravidla, která byla účinná při řešení podobných typů úloh (Ben-Zeev, 1995). Mentální nastavení vůbec není podobně jako analogie špatný způsob řešení problémů. Pokud jste přišli na pravidlo u prvního příkladu (B A 2C), koneckonců jste vyřešili hned pět příkladů. Potíž je v tom, že se takového nastavení těžko zbavujeme, ačkoli by nám to jedině prospělo. Uvedl jsem, že studenti začnou mít u problémů osm až deset potíže, řešení se zpomaluje. Výjimkou je postup, kdy probandi začnou řešit celý soubor problémů od konce, takže nemají příležitost, aby si vytvořili mentální nastavení. Chcete-li poznat mentální nastavení blíž, zahrajte si s dětmi na schovávanou. Vždycky rovnou zamíří tam, kde jste byli schovaní naposledy. Potvrzující tendence Devět bodů, svíčka i sklenice nejsou obtížné jen proto, že při řešení musíme hodně přemýšlet, ale i kvůli rigiditě myšlení. Tím však potíže s řešením problémů nekončí. Jakmile si totiž myslíme, že jsme přišli na správné řešení, stáváme se obětí potvrzujících tendencí, honbou za důkazy, které pouze potvrdí naše domněnky. A tak si velmi snadno bráníme v tom, abychom si uvědomili, že se mýlíme. Tato tendence je poměrně silná a mívá značně negativní vliv na přístup ke každodenním problémům (Nickerson, 1998). Peter Wason se této otázce věnoval ve studii (1960), kterou zorganizoval se studenty. Předložil jim soubor tří čísel, 2 4 6, a chtěl po nich, aby zjistili pravidlo, podle něhož jsou čísla uspořádána. Měli si vytvořit vlastní soubor čísel a zeptat se experimentátora, zda postupovali podle správného pravidla. Mohli zkoušet tolik postupů a souborů, kolik potřebovali, a pravidlo měli uvést pouze v případě, že si jím byli stoprocentně jisti. Úkol byl zadán jednoznačně a pravidlo navíc nebylo nijak těžké: posloupnost tří čísel vytvořená přičítáním. Přesto z celkového počtu devětadvaceti probandů jich pouze šest přišlo na správný princip hned napoprvé, bez předchozího omylu. Jak k tomu došlo? Probandi začali pracovat se vstupní hypotézou (přičítání dvojek, lichá čísla, přeskakování čísel) a pak hledali už jen tako-\n14 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA vé případy, které by jim danou hypotézu potvrdily. Při předpokladu, že pravidlo je založeno na přičítání dvojek, probandi zkoušeli posloupnosti , , a podobně, ovšem nikdy nezkusili variantu nebo Vzhledem k tomu, že jim všechny posloupnosti vyšly, hrdě oznámili výsledek. Bohužel mylný. Ulpívání Uvedli jsme si, že lidé pátrají po důkazech, potvrzujících jejich domněnky. Co se však stane, když narazíme na informaci, která jednoznačně odporuje naší hypotéze? Přehodnotíme názor jak by určovala logika? Ne vždy. Craig Anderson s kolegy v několika studiích (1980) zjistil, že naše názory bývají v řadě případů velmi odolné vůči změně. Probandi si například přečetli případové studie o tom, že nejlepší hasiči jsou bu lidé, kteří rádi podstupují riziko, nebo naopak opatrní lidé. Následně měli vymyslet teorii, která by uvedené konstatování podpořila. Úvahy jsou vám asi zřejmé: Kdo váhá, je ztracen je teorie na podporu riskování, Dvakrát měř, jednou řež naopak stojí na straně opatrnosti. Poté bylo probandům oznámeno, že experiment už skončil a že informace byly mylné a jen sloužily účelům výzkumu. Myslíte si, že probandi nově vytvořené názory přehodnotili? Nikoli, na to už bylo pozdě. U řady probandů se projevilo ulpívání, tedy tendence držet se původního názoru, ačkoli pak byl ze strany experimentátorů opraven. Takové rozhodnutí sice není možno ani zdaleka považovat za racionální, ovšem pravda je, že naše přesvědčení zpravidla mívají bytelnější základy než důkazy. Knihy věnované návodům, jak si zdokonalit metody řešení problémů, radí, jak omezit výskyt slepých míst (Nadler & Hibino, 1998). Už víme, že při reprezentaci problémů, při používání strategií, posuzování prvotních hypotéz i v reakcích na informace vyvracející naše původní předpoklady musíme být flexibilnější. Základní pravidlo zní uvažovat pružně a neuzavírat mysl. Kontrolní otázky Uveďte příklady, jak si lidé zobrazují problémy pomocí mentální reprezentace. Jaké druhy problémů nejsnáze vedou k reprezentacím v podobě představ? Co to jsou mentální modely? Jak přispívají k řešení problémů a jak řešení brání? Vyjmenujte čtyři základní strategie řešení problémů. Jaké jsou výhody a nevýhody každého z nich? Která slepá místa negativně ovlivňují účelné řešení problémů? Usuzování Co je to sylogistické uvažování? A co znamená kondicionální usuzování? Nakolik dobře umíme využívat pravidla formální logiky? Co je to usuzovací heuristika a jakým způsobem dokládá, že nezřídka upřednostňujeme rychlé úsudky před přesností? Proč se tolik lidí věnuje hazardním hrám či jakýmkoli iracionálním činnostem a navzdory neúspěchu v nich pokračují? Rozhodovat se musíme den co den, příležitostně musíme učinit zásadní rozhodnutí, která budou mít vliv na náš další život. Na jakou školu se mám přihlásit? Mám se oženit/vdát? Mám vzít práci, která se mi příliš nelíbí, a čekat na vhodnější příležitost? Mám na základě toho, co vím, daného člověka posoudit jako viníka, nebo nevinného? Každý by si o sobě rád myslel, že uvažuje účinně a logicky, že dokáže poměřit klady a zápory každého rozhodnutí, posoudit možné následky a zachovat se podle racionálně získaných výsledků. Myslíte si, že skutečně dokážeme být ryze racionální bytosti? Výzkumníci sledující lidi při rozhodování v rámci úkolů vyžadujících formálně logické uvažování i každodenním rozhodování o bytosti jménem homo sapiens, čili o racionálním živočichovi, dospěli k překvapivým závěrům (Gilovich a kol., 2002; Hastie & Dawes, 2001; Shafir & LeBoeuf, 2002). Obrázek 7.14 Řešení Dunckerova problému se svíčkou Chcete-li vyřešit daný problém, musíte si v první řadě uvědomit, že krabičku je možno použít i jako poličku, nikoli pouze jako zásobník na připínáčky. PRAVIDLA FORMÁLNÍ LOGIKY Filozofové, psychologové, ekonomové a další vždy předpokládali, že se náš způsob uvažování přirozeně řídí pravidly formální logiky. Psychologové se rozhodli tento předpoklad zkoumat prostřednictvím experimentů sledujících způsoby řešení ryze logických problémů. ulpívání Tendence upínat se na určitá přesvědčení, ačkoli jsme poznali, že jsou mylná.\n15 254 KAPITOLA 7 MYŠLENÍ A JAZYK Sylogistické usuzování Jedním z aspektů formální logiky, které byly a jsou rozsáhle zkoumány, je sylogistické usuzování. Sylogismus přitom je logický problém, k němuž získáte několik premis, o nichž musíte předpokládat, že platí a poté se rozhodnout, zda z nich lze vyvodit určité tvrzení. Například na základě premis Všechna A jsou B a Všechna B jsou C vzniká závěr Všechna A jsou C. Je platný? Odpově zní ano, jelikož podle premis daný závěr prostě musí platit. Zamyslete se nad sylogismy v tabulce 7.3 a zkuste vyvodit, proč jsou některé těžší a některé lehčí. U každého tvrzení uve te, zda je podle vás platné, či nikoli. Odpovědi jsou uvedeny v dolní části tabulky. TABULKA Některá A jsou B. Všechna B jsou C. Proto některá A jsou C. Sylogistické problémy 3. Všechny červenky jsou ptáci. Všichni ptáci jsou zvířata. Všechny červenky tudíž jsou zvířata. Obrázek 7.15 Řešení problému s devíti body Při řešení tohoto problému si musíme uvědomit, že všechny úsečky musejí přesáhnout pomyslnou hranici vytvořenou body. 2. Všechna A jsou B. Některá B jsou C. Proto některá A jsou C. 4. Všechny banány jsou ovoce. Některé ovoce je žluté. Některé banány tudíž jsou žluté. Odpovědi: 1. pravda, 2. nepravda, 3. pravda, 4. nepravda. A Obrázek 7.16 Různé reprezentace stejné premisy Některá A jsou B. E B 4 7 Obrázek 7.16 Různé reprezentace stejné premisy Některá A jsou B. A B K sylogismus Logický problém, jehož cílem je určit platnost závěru na základě dvou či více předpokladů (premis). Z celkového pohledu v sylogistickém usuzování příliš nevynikáme. Většina lidí však považuje sylogismy za snadnější, pokud jsou uvedeny v konkrétní podobě, nikoli formou abstraktních tvrzení typu Všechna A jsou B. Abstraktní sylogismy přirozeně řešíme tak, že si je převedeme do podoby konkrétních problémů. Jenže nemáme jistotu, že při převodu neuděláme chybu, protože někdy lze sylogismus převést do více podob. Zastavme se u tvrzení, že Některá A jsou B. Grafické znázornění na obrázku 7.16 nám pomůže převést sylogismus do konkrétnější podoby. Všimněte si však, že diagram nalevo sice vypadá přirozeněji, ale i diagram vpravo je platný, jelikož platí-li, že Všechna A jsou B, je správné i Některá A jsou B. Jakmile dospějeme k nějakému závěru, zpravidla činíme chybu, že si úsudek nepřekontrolujeme, abychom si ověřili, že platí pro všechny případy (Johnson-Laird, 1999). Druhou nevýhodu zkonkrétňování sylogismů ukazuje poslední položka v tabulce 7.3. U tohoto druhu problému uděláme chybu velmi snadno, protože konkrétní závěr platí, je-li založen na všeobecných znalostech o světě. Jenže skutečnost nemá nic společného s tím, zda závěr logicky vychází z premis. Některé banány pochopitelně jsou žluté, avšak tento závěr logicky nevychází z uvedených premis. Při rozhodování, zda je tvrzení pravdivé nebo ne, naše původní přesvědčení zpravidla přehluší pravidla sylogistické logiky (Oakhill a kol., 1989; Klauer a kol., 2000). Kondicionální usuzování Další postup řešení vyvozovaný z formální logiky je závislé usuzování, které nabývá podoby tvrzení Je-li A, je B. Uve me si konkrétní příklad. Podívejte se na problém na obrázku Experimentátor vám sdělí, že každá karta má na jedné straně písmeno a na druhé číslo. Vaším úkolem je ověřit hypotézu Pokud je na jedné straně samohláska, je na druhé straně liché číslo. Zkuste použít co nejmenší počet karet. Kterou byste obrátili, abyste dospěli ke kýženému výsledku? Zapřemýšlejte nad tím. Jak odpovíte? Většina lidí dospěje k závěru, že je třeba obrátit kartu s písmenem E. Jedna karta ale nestačí. Vybrali byste číslo 4? Raději ne, to vám moc nepomůže. Kdyby na druhé straně byla samohláska, pravidlo by mohla zpochybnit hned další karta. A kdyby druhá strana obsahovala samohlásku, pravidlo byste nemohli zavrhnout (neuvádí se v něm, že karta se souhláskou nemůže mít na druhé straně liché číslo). Správné volby jsou E a 7. Samohláska na druhé straně karty 7 by znamenala, že pravidlo neplatí. Při experimentech se studenty vysokých škol dospěla ke správné odpovědi pouhá čtyři procenta. Většina probandů totiž zvolila E a 4, čímž si však ověřili jen svou hypotézu (Wason, 1960). Pokud jste se nestrefili, nezoufejte. Vidíte, že nejste sami.\n16 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA PROCESOCES OBJEV JEVOVÁNÍ Daniel Kahneman odborník na kognitivní heuristiku Dotaz: Kdy jste se začal poprvé zajímat o psychologii? Odpově : Někdy před dvacátým rokem mě začaly oslovovat filozofické otázky, protože jsem přišel na to, že spíš najdeme odpovědi na otázky typu Jaké jsou příčiny zloby nebo Proč lidé v kostele prožívají posvátnou úctu, než na otázky ohledně původu etiky nebo existence Boha. D: Jak jste dospěl ke svému významnému objevu? O: Poté, co jsem v roce 1954 ukončil studium psychologie a matematiky na židovské univerzitě, začal jsem pracovat pro izraelské obranné síly. Součástí mé práce byl nábor zájemců o důstojnický výcvik. Tehdy jsem si všiml něčeho, co navždy ovlivnilo moji pracovní dráhu. Kolegové i já jsme totiž byli vždy přesvědčeni o tom, že jsme učinili správné rozhodnutí ohledně vůdčího potenciálu kandidátů, s nimiž jsme hovořili nebo které jsme pozorovali, ačkoli jsme si byli vědomi výsledků výzkumů, podle nichž je schopnost předpokládat efektivitu velitele takřka zanedbatelná. Tento jev jsem si označil jako zdání validity. Zdání validity a zvyk pátrat po zajímavých chybách se za nějakých patnáct let poté staly klíčovou složkou mého života. Tehdy jsem dosáhl doktorského titulu na kalifornské univerzitě a začal jsem spolupracovat s Amosem Tverskym, který už bohužel není mezi námi. Nejdříve jsme statisticky zkoumali intuici, poté proces rozhodování. Zjistili jsme, že v našem uvažování stále dokola dochází ke kognitivním omylům. Na tomto zjištění jsme založili většinu našeho výzkumu. Společně jsme pracovali asi patnáct let a musím říci, že jsme oba odvedli maximum. Velmi podnětné pro nás byly zábavné a především dlouhé hovory. Tversky měl smysl pro humor a zároveň byl velmi přemýšlivý typ. Spolupráce nás i hodně bavila, takže asi právě proto jsme měli trpělivost sepsat a vypilovat několik článků. Nejlepší z nich vyšel v roce Jednalo se o revizi našich statistických studií intuice a o úsudky ohledně nejistých výsledků. Výborný byl i článek z roku 1979, v němž jsme představili naši teorii výhledu aplikovanou při rozhodování, které je založeno na riziku. Oba závěry jsme několikrát revidovali, protože jsme se opakovaně snažili vyřešit všechny možné námitky a zodpovědět nejrůznější otázky k tématu. Naše práce měla zásadní dopad na studium usuzování a rozhodování. Důvodem podle mého názoru byla neutuchající píle a jednoduché a snadno zapamatovatelné příklady. D: K jakému vývoji došlo v oboru, který jste inspiroval? O: V současné době zažívá prudký rozkvět. Inspiroval spoustu nadaných výzkumníků a navíc se osvědčuje v řadě oborů, včetně ekonomie, teorie managementu, politické vědy, práva a rozhodování lékařů. Kognitivní klamy zaujaly i filozofy, což mě vzhledem k mým dětským přáním velmi těší. D: Kam podle vás daný obor směřuje? O: V tomto směru se názory odborníků různí. Nemálo výzkumníků se domnívá, že Tversky a já jsme dospěli k zásadním zjištěním a že zkoumání kognitivních klamů je užitečný způsob, jak pronikat do procesů mysli. Jiní tomuto názoru rázně oponují. Myslím si, že vědecké zaměření na omyly přináší poznatky o schopnostech lidí, které nejsou příliš líbivé, tak možná proto se tolik ohrazují. Každopádně není možno odpovědět na otázku, kam takovéto diskuse budou směřovat. Jedna z revizí tohoto rozkolu správně poznamenala, že ve vědecké diskusi není nad poslední slovo. Daniel Kahneman je profesorem psychologie na Univerzitě Eugenea Higginse a profesorem sociálních věd na Princetonské univerzitě. V roce 2002 obdržel Nobelovu cenu za svůj výzkum rozhodování a politické ekonomie. Podobné příklady potvrzující tendence můžeme najít takřka na každém kroku. Deanna Kuhn (1991) se dotazovala lidí, jak by posoudili své názory na důležité skutečnosti (například příčiny trestných činů nebo chabý školní prospěch) a zjistila, že si jen málo lidí bylo vědomo toho, že by muselo své názory konfrontovat s jiným úhlem pohledu, aby svá tvrzení dokázali posoudit. Každý si chce své názory potvrzovat. Například případové studie patologické vědy ukazují, že vědci ověřují své oblíbené teorie tak, že ani nezbývá prostor pro protikladná či oponující tvrzení (Rousseau, 1992). Je potvrzující tendence nevyhnutelnou překážkou na cestě racionálního usuzování? Patricia Cheng s kolegy (1986) zjistila, že si studenti, kteří absolvovali semestrální kurz formální logiky, oproti jedincům, kteří v tomto oboru neměli žádné vzdělání, vedli o tři procenta lépe. Naděje však neumírá.\n17 256 KAPITOLA 7 MYŠLENÍ A JAZYK Každý, kdo někdy hrál poker o peníze, vhodil mince do výherního automatu, vsadil si na nějakou sportovní událost nebo si koupil sázenku, dobře ví, že hráčská vášeň může být hodně silná. Lidé nejrůznějších vrstev utrácejí těžce vydělané peníze v kasinech, na dostizích, v sázkařských agenturách a na internetových sázkařských stránkách. Američané každoročně utratí stovky miliard dolarů za hazardní hry, přičemž přicházejí o pět až dvacet procent dané částky. Arthur Reber (1996) v knize The New Gambler s Bible (Bible novodobého hazardního hráče) uvádí, že určité hry, například jednadvacet nebo poker, společně se strategickou znalostí pravděpodobnosti dokážou zruinovat kasina, položit dostihové sázky, vyřídit bookmakera i kamarády. Bezpochyby tušíte, že většina lidí takovýmto vybavením nedisponuje. To ovšem nebrání hazardním hráčům v tom, aby se nedrželi leckdy až scestných představ a názorů (Steenbergh a kol., 2002). Hazardní hráčství je velmi zvláštní jev. Lidé se zpravidla vyhýbají vyšším finančním rizikům. Při hypotetické nabídce bu jistého zisku dolarů, nebo pravděpodobnosti 50:50 na zisk dolarů si většina lidí zvolí první alternativu, tedy nižší riziko (Kahneman & Tversky, 1984). Proč však existuje tolik hazardních hráčů a proč hrají pořád dál, ačkoli prohrávají? Nabízí se několik teorií. Z kognitivního hlediska je třeba vyřešit hned tři problémy: 1. lidé se drží přesvědčení, že dokážou obrátit štěstí na svou stranu, 2. nerozumějí pravidlům pravděpodobnosti, 3. mylně si vysvětlují své výhry i prohry. Ellen Langerová (1975) v několika experimentech zdání kontroly zjistila, že lidé obelhávají sami sebe a namlouvají si, že dokážou ovládat výsledek hazardních her, které připomínají situace, v nichž se uplatňují naučené dovednosti. Při karetní hře sázejí více, působíli jejich protivník nervózním, neklidným dojmem. V klasické loterii mnohem váhavěji podávali tiket, na němž zatrhli čísla podle vlastní volby, než tiket, na němž měli přidělená čísla. To nezní moc racionálně, že? Ale copak Doufám, že to dneska srovnám, říká jeden hazardní hráč druhému. Jak to? Potřebuju peníze. BOURÁNÍ MÝTŮ CO PŘIPRAVUJE HAZARDNÍ HRÁČE O PENÍZE se nestáváme obě mi klamných iluzí my všichni? Stačí pozorovat jedince u výherních automatů a hned uvidíte, že se snaží ovládat své štěstí tím, že přecházejí od jednoho automatu ke druhému. Nebo zkuste pozorovat hráče kostek. Neunikne vám, že když chtějí vysoké číslo, házejí s vervou, ale chtějí-li získat nízká čísla, vrhají kostky opatrně (Henslin, 1967). Důsledky hazardních her jsou zřejmé. Zneužívání tendence zaměňovat je za iluzi kontroly nabízí další iluzi, a sice pomyslnou možnost volby například tím, že si hráči sami zvolí čísla. Zajděte si na dostihy. Uvidíte, že si sázkaři znaleckým okem prohlížejí koně a posuzují startovní listiny. V kasinu jsou zaměstnanci vedeni k tomu, že nemají ponoukat hráče tím, že by míchali karty a prováděli přitom artistické kousky. Proč se lidé takto nechají balamutit? Langer se domnívá, že potřebujeme prožívat pocit, že máme nad důležitými událostmi v životě kontrolu. A čím víc lidé potřebují vyhrát, tím snáz se nechají oklamat. V jedné studii si probandi tahali karty, přičemž odměna pro vítěze byla hamburger Big Mac od McDonald s. Hladoví probandi ve vyšší míře přisuzovali výsledek svým dovednostem a byli na úspěch hrdější než sytí probandi (Biner a kol., 1995). Hazardní hráčství pramení i ze zavádějících představ o pravděpodobnosti a predikci (Wagenaar, 1988). Představte si, že jste šestkrát hodili mincí. Které pořadí panny (P) nebo orla (O) je pravděpodobnější: PPPOOO, nebo POOPOP? Většina lidí volí druhou možnost. A přitom jsou obě varianty stejně pravděpodobné. Te si představte, že byste si měli koupit sázkařský tiket, na nějž byste vepsali šest čísel ze čtyřiceti. Líbila by se vám více čísla nebo ? Většina lidí upřednostňuje první volbu (Holtgraves & Skeel, 1992), přestože z možných vítězných kombinací jsou obě varianty stejně pravděpodobné. V jedné hře se denně losuje jedno číslo z rozpětí 000 až 999. Pravděpodobnost výnosu je 500 ku 1 bez ohledu na počet vítězů. V takové situaci zdání kontroly Tendence domnívat se, že můžeme ovládat události, které působí dojmem situací, v nichž se uplatňují různé dovednosti. Z výzkumů vyplývá, že si probandi vedou v testech kondicionálního usuzování vcelku dobře, mají-li k dispozici známé příklady. Zkuste si to sami. Představte si, že máte za úkol ověřit pravidlo Když někdo pije pivo, musí mu být víc než jednadvacet let. Před sebou máte čtyři karty. Na každé z nich je z jedné strany nadepsaný věk, ze druhé název nápoje. Před vámi jsou tyto údaje: 16, 25, kola, pivo. Podívejte se na problém znázorněný na\n18 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA jednoduše není možné cíleně ovlivnit štěstí. Přesto studie výběru čísel poukázala na skutečnost, že se lidé, kteří si tikety kupují, vyhýbají číslům, jež nedávno vyhrála (Halpern & Deveraux, 1989). Proč se dějí takové věci? Kahneman a Tversky (1972) zjistili, že reprezentativní heuristika vede lidi k mylnému předpokladu, že události vyplývající z ryzí náhody by měly i vypadat náhodně. Vzhledem k tomu, že vysoký počet hodů mincí bude mít rozložení přibližně 50:50, lidé očekávají, že stejného rozložení dosáhnou i při nízkém počtu hodů. Na základě této domněnky vzniká hráčský klam přesvědčení, že náhodné procesy jsou jaksi sebeopravné, tudíž že dočasné odchylky jedním směrem budou kompenzovány výchylkou směrem opačným. Proto po sérii panen předpokládáme, že začnou padat orli, nebo že po několika vítězství žetonů na červených políčkách v ruletě přijdou na řadu i černá, takže každý honem sází na druhou barvu. Hráčský klam je i jeden z důvodů, proč se nemalý počet hazardních hráčů závislých na výherních automatech domnívá, že na určitém automatu brzy vyhrají, pokud na něm už dlouho nepadl jackpot. Další problém ohledně posuzování pravděpodobnosti vyplývá z dostupné heuristiky, tendence nadsazovat pravděpodobnost nápadných, snadno zapamatovatelných událostí (Tversky & Kahneman, 1973). Zamysleme se nad tím. Jedním z důvodů, proč lidé kupují sázkařské tikety navzdory neskutečně malé naději na výhru, je okázalé představování výherců v televizi nebo kdekoli jinde. Totéž platí pro kasina. Při své poslední návštěvě tamtéž jsem musel hodně bojovat s pocitem, že tam každý vyhrává. Všichni kolem mě jásali radostí, houkaly sirény, blikala světla a mince se kutálely do kovových přihrádek. Ale co ti, kteří prohrávali? Jednoduše nebyli vidět. Byla to tichá většina, ovšem nebyla ani vidět, ani slyšet. Kdybych nebyl informovaný, myslel bych si, že vyhrávají všichni kromě mě. Vítězství bylo dostupné a velmi snadno se dalo přehánět. Právě skutečnost, že lidé nezřídka sázejí peníze na základě mylných předpokladů, částečně vysvětluje hráčské dilema. Jenže proč někdo hraje i poté, co prohraje? Zaprvé se výběrově zaměřujeme na důkazy, které odpovídají našim hypotézám. Gibson a další (1997) požádali probandy, aby si představili, že jedno ze čtyř uvedených basketbalových mužstev, které postoupí do konečného play-off, vyhraje. Po nějaké době zjistili, že probandi by spíše vsadili na mužstvo, jehož vítězství si předtím představovali. Představa konkrétního výsledku totiž v našich očích zvyšuje pravděpodobnost, že toužebná situace nastane i ve skutečnosti. Zadruhé si vytváříme předpojatá vysvětlení ohledně výher a ztrát. V rámci jedné studie se výzkumníci dotazovali probandů týden poté, co si vsadili na výhru jednoho fotbalového mužstva. Ze získaných odpovědí vyplynulo, že vítězství přijali bez jakéhokoli dalšího zkoumání, ovšem prohry si vysvětlovali jako š astnou hvězdu na straně soupeře nebo jako nesprávné pískání ze strany rozhodčího, nepřehlednou hru na brankové čáře, zranění klíčového hráče a tak dále. Každé vysvětlení spělo k závěru, že vítězství bylo na dosah ruky (Gilovich, 1983). V jiné studii výzkumníci zjiš ovali v řadách hráčů, kteří hráli na třípákovém výherním automatu a neuspěli, proč pokračovali. Měli totiž pocit, že mají vítězství na dosah, což znamenalo, že měli třeba dvě třešně a citron v případě, že tři třešně znamenají jackpot (Kassinove & Schare, 2001). Uvedené výsledky nám připomínají poslední slova, která jsme slyšeli asi všichni: Skoro jsem vyhrál, Chybělo jen málo a mohl jsem. No, tak možná příště. Pravděpodobnost je vždy na straně provozovatele, takže kasina mají velký zájem na tom, abyste hráli co nejdéle a navíc rychle. Proto jsou dobře osvětlená, vzduch je chladný, židle mají opěrky na záda, nápoje jsou zdarma, hráče, z nichž by mohla vypadnout spousta peněz, lákají ke hře atraktivní dívky. V neposlední řadě jsou najímáni pomyslní zabijáci, kteří mají získat šedesát až pětasedmdesát karetních hráčů za hodinu. obrázku Kterou kartu byste otočili? V experimentu se shodným zadáním sedmdesát čtyři probandů zvolilo 16 a pivo, a to je správná odpově (Griggs & Cox, 1982). Jak je možné, že oproti předchozímu experimentu docílili probandi tak dobrého celkového výsledku? Příčinou může být povědomí o tom, že lidé nezřídka pijí pivo před dosažením plnoletosti (ve Spojených státech je\n19 258 KAPITOLA 7 MYŠLENÍ A JAZYK 16 KOLA PIVO 25 Obrázek 7.18 Kondicionální usuzování ve známém kontextu Každá karta má na jedné straně uveden věk, na druhé nápoj. Zkuste obrátit co nejmenší počet karet tak, abyste ověřili hypotézu, že když někdo pije pivo, musí mu být víc než jednadvacet let. reprezentativní heuristika Tendence odhadovat pravděpodobnost výskytu nějaké události podle toho, jak se zdá být typická. tímto věkem právě jednadvacet let, pozn. překl.), a proto probandi cíleně pátrali po důkazech hovořících proti pravidlu. A jaké z tohoto výsledku plynou důsledky? Je tedy možné naučit se logická pravidla závislého usuzování? Do určité míry ano. Hlavní zásada patrně zní, že je třeba postupovat od ryze konkrétních příkladů, jak je to běžné v psychologii, nikoli vycházet z abstraktních pravidel, jak je tomu zvykem ve filozofii. Michael Morris a Richard Nisbett (1993) se rozhodli, že tuto hypotézu prověří. Ve své studii posuzovali kondicionální usuzování postgraduálních studentů psychologie a filozofie v prvním a třetím ročníku na michiganské, chicagské a Brownově univerzitě. Výsledky byly vskutku nečekané: studenti filozofie se za dva roky studia vůbec nezlepšili, zato studenti psychologie dosáhli o třicet procent lepších výsledků. Po nácviku provádění experimentů, které ověřují příčinné hypotézy, se naučili, jak správně uvažovat v podmínkách Je-li A, je B. PŘEDSUDKY PŘI USUZOVÁNÍ Mám si koupit sedan nebo sportovní auto; klasický počítač nebo notebook? Měly by ženy nad čtyřicet let povinně chodit na mamografy? Měli bychom investovat peníze do akcií, dluhopisů nebo nemovitostí? Podobná rozhodnutí činíme každý den. Jsou založená na intuitivním odhadování pravděpodobnosti a pozitivních či negativních závěrů. Jak k výsledným rozhodnutím vlastně dospíváme? Odpovídají těm, která by měla být založena na objektivních údajích? Průkopnická práce Daniela Kahnemana, Amose Tverskyho a dalších ukázala, že lidé opakovaně využívají heuristiku, a to za účelem nejrůznějších rozhodnutí (Kahneman a kol., 1982; Gilovich a kol., 2002). Podívejme se na výzkumná fakta a zamysleme se nad tím, co o nás vypovídají. Reprezentativní heuristika Jedno z pravidel založených na zkušenosti říká, že při odhadech pravděpodobnosti vycházíme z reprezentativní heuristiky, což je tendence posuzovat pravděpodobnost událostí podle toho, jak se nám zdá být typická (Kahneman & Tversky, 1973). Tento druh heuristiky, podobně jako ostatní, nám pomáhá činit pohotová rozhodnutí. Se zvyšující se rychlostí usuzování však jdou ruku v ruce omyly a ztrácí se přesnost. Zkuste odpovědět na otázku, jaké pořadí chlapců (Ch) a dívek (D) je podle vás v rodině se šesti dětmi nejpravděpodobnější: 1. Ch, D, Ch, D, Ch, D; 2. Ch, Ch, Ch, D, D, D; 3. D, Ch, Ch, D, D, Ch? Ve skutečnosti jsou všechny tři varianty stejně pravděpodobné. Přesto většina lidí uvádí, že nejpravděpodobnější je třetí možnost, protože je nejbližší náhodnému rozložení. V Bourání mýtů si řekneme, že použití reprezentativní heuristiky podněcuje hráčskou vášeň při hazardních hrách. Negativním znakem této heuristiky je opomíjení početní pravděpodobnosti. Uve me si příklad. Představte si, že určitá skupina sestává ze třiceti inženýrů a sedmdesáti právníků. Náhodně vyberu konzervativního muže jménem Jack, kterého baví matematické hádanky, ale vůbec se nezajímá o politické či společenské dění. Otázka zní, zda je Jack inženýr nebo právník. Kahneman a Tversky (1973) tento problém představili probandům v rámci studie. Většina uvedla, že Jack je inženýr, protože plně vyhovoval stereotypní představě o inženýrovi, navzdory skutečnosti, že skupina obsahovala sedmdesát procent právníků.v daném případě tudíž reprezentativita přehlušila předpoklad s mnohem vyšší pravděpodobností.\n20 MYŠLENÍ A JAZYK KAPITOLA Dostupná heuristika Druhá mentální zkratka je dostupná heuristika, tendence odhadovat pravděpodobný výskyt nějaké situace podle toho, jak snadno nám naskočí v mysli. Tversky a Kahneman danou problematiku zkoumali ve studii (1973), při níž se ptali probandů, zda podle jejich názoru obsahuje angličtina více slov začínajících na K nebo na T. Probandi si ve snaze přijít na správnou odpově začali vyjmenovávat slova začínající na uvedená dvě písmena. Napadalo je více slov s počátečním T, a tak uvedli, že angličtina obsahuje více slov začínajících na T. Taková odpově skutečně byla správná. Použitá dostupná heuristika se vyplatila. V každém případě byla rychlejší, než kdyby probandi začali počítat odpovídající slova ve slovníku. Ukázali jsme si, že dostupná heuristika nám pomáhá činit rychlá a snadná rozhodnutí. Nevýhodou je, že nezřídka bývají mylná. Tversky a Kahneman pokládali probandům otázku: Která slova jsou častější, ta která začínají písmenem K, nebo ta, která ho obsahují na třetí pozici ve slově? Angličtina totiž obsahuje mnohem více slov obsahujících K na třetí pozici než na první. Přesto ze sto padesáti dvou probandů odhadlo celých sto pět jedinců, že častější jsou slova s K na první pozici. Důvodem této neslučitelnosti je skutečnost, že si mnohem snáz vybavíme slova začínající na K, nikoli slova, která zahrnují K uprostřed, tudíž nám první varianta připadá častější. Takovéto odhady jsou neškodné, ovšem dostupná heuristika dokáže nadělat velké problémy, není-li správně použita. Například nás velmi pohotově napadají nápadné, neobvyklé události, jelikož jsou vysoce medializované a silně útočí na city. Jedním z vážných důsledků je v tomto směru vnímání potenciálních rizik. Jaká příčina úmrtí je ve Spojených státech častější: zasažení částmi zříceného letadla nebo napadení žralokem? Útoky žraloků jsou vděčným tématem médií, tudíž o nich lidé více vědí, a proto odpově většinou bývá žralok. Jenže pravděpodobnost, že jedince zasáhnou kusy havarovaného letadla, je třicetkrát větší (příčiny úmrtí, 1990). Na dotaz, jaké jsou nejčastější příčiny smrti, lidé zpravidla nadhodnocují počet zabitých při přestřelkách, požárech, záplavách, teroristických útocích, nehodách a dalších tragických událostech. Naopak jsou podceňovány příčiny jako infarkt, cukrovka a další vcelku běžné, méně pozoruhodné události (Slovic a kol., 1982). Kvůli aktuálním obavám z terorismu z výzkumů vyplývá, že vnímání rizik je v současné době ovlivněno strachem, úzkostí a dalšími emocemi podstatně víc než kalkulováním a pravděpodobností (Loewenstein a kol., 2001; Slovic, 2000). Dalším důsledkem dostupné heuristiky je ovlivnění životními příběhy oproti tvrdým statistickým faktům. Napadlo vás někdy, proč si lidé vlastně kupují sázkové tikety, když je šance na výhru tak malá, nebo proč se tolik lidí bojí cestovat letadlem, ačkoli pravděpodobnost, že zemřou při automobilové nehodě, je mnohem vyšší? Tyto tendence jsou příznačné pro skutečnost, že lidé v relativně vysoké míře opomíjejí početní pravděpodobnost, a naopak se nechávají ovlivňovat pozoruhodnými a snadno zapamatovatelnými událostmi, například televizním rozhovorem s výhercem několika milionů nebo záběry mrtvých těl, která záchranáři vytáhli z trosek letadla (Bar-Hillel, 1980). Není to moc logické, ale snadno zapamatovatelný obraz nahradí tisíce čísel. Ukotvení Na základě dostupné heuristiky se necháváme ovlivňovat dostupnými fakty uloženými v paměti, která bohužel nedokážou kompenzovat zkreslené informace. Podobný jev je ukotvení, tendence používat podnět jako kotvu či referenční bod při posuzování druhého podnětu. Představte si, že by vám někdo položil otázku: Jaký je podíl jedinců africké národnosti ve Spojených státech? Zamyslete se nad tím. Kolik byste si tipli? Tak, te si ještě představte, že by před odpovědí experimentátor roztočil ruletu, na níž by se nacházela políčka označená čísly od 1 do 100. Tváří se, jako by výsledek byl náhodný, jenže ruleta je nastavena tak, aby se zastavila bu na 10, nebo na 65. Poté se výzkumník zeptá: Je podíl afrických národů ve Spojených státech větší nebo menší než dané číslo? Jaký je váš odhad? Na základě tohoto postupu probandi dodatečně pozměňují svůj odhad v závislosti na tom, které číslo na ruletě (referenční bod) padne. Skončila-li ruleta na 10, probandi v průměru uváděli odhad, že ve Spojených státech žije dvacet pět procent afrických národů. Bylo-li kotvou 65, odhad se Tragická letecká neštěstí se nám do paměti vrývají tak výrazně, že přeceňujeme rizika létání, přestože s mnohem větší pravděpodobností zemřeme při automobilové nehodě než při zřícení komerčního letu. dostupná heuristika Tendence odhadovat pravděpodobnost nějaké události podle toho, jak snadno si vybavíme její předchozí výskyt. ukotvení Tendence používat původní hodnotu jako kotvu či referenční odkaz, na němž je postaven další početní odhad.


Šifon ivory 2 | Textilforum\nŠifon ivory 2\nKód zboží: 03-8000-2\nCena za vybrané množství: 280 Kč Kč\nJednobarevný šifon ivory barvy. Látka je lehká, průhledná, na omak měkká, splývavá. Je vyrobena z polyesterového vlákna, nemačkavá. Vhodný na lehké šaty, halenky, tuniky, šály, šátky. Velmi často se z něj tvoří společenské, plesové nebo maturitní šaty.


Month of My Life - Nerezové míchadlo\nstředa, 03 srpen 2016 15:20\nJednou se to stát muselo. Můj testovací prototyp míchadla (onen prototyp, k jehož dokončení jsem se nikdy nedostal) se odporoučel do věčných lovišť.\nZ této nemilé situace vedou v zásadě dvě východiska. Buďto lze povýšit mé záložní (a snad ještě více „prototypovější“) míchadlo na hlavní, nebo si rovnou můžu pořídit nové. Jelikož si na můj nový bezmíchadlový pivovar ještě nějaký čas počkám, rozhodl jsem se pro druhou variantu. A vzhledem k tomu, že si začínám pohrávat s myšlenkou ponechat si jeden hrnec, míchadlo a indukci i po zprovoznění nového pivovaru, rád bych, aby míchadlo bylo nejenom funkční, ale i „oku lahodící“.\nVolba nakonec padla na výrobek od Brauhardware (varianta pro 36 litrů). Co k k tomu dodat? Je to prostě míchadlo, představu si zajisté uděláte z fotek a videa. Takže jen bodově:\nNaprosto profesionální zpracování vyladěné do nejmenších detailů.\nMá přípravu jak pro malé elektromotorky (vhodné pro menší hrnce), tak i pro motorky od stěračů (36 litrů a výše).\nTrošku mě rozhodilo, že můj stávající elektromotorek z Fabie na víko nepasuje. Převrtávat stávající otvory ve víku míchadla se mi nechtělo, tak jsem si objednal motorek nový. Pokud se dostanete do podobné situace, vězte, že motorek označený číslem 1J0955119 vám pasovat bude.\nKonstrukce míchadla je navržena tak, že se předpokládá otáčení proti směru hodinových ručiček. Je to poměrně netradiční řešení, ale výrobce k tomu uvádí deset tisíc důvodů, které zde nebudu rozebírat ani zpochybňovat. Prostě to tak je. Neříkám, že míchadlo bude míchat špatně, pokud se bude točit doprava, ale záměrem výrobce to zcela jistě nebylo.\nZ otáčení doleva nicméně vyplývá jedna nepříjemnost - během míchání se adaptér hřídele samovolně odšroubovává z motorku. Výrobce doporučuje tento problém vyřešit trvalým připevněním (například přilepením lepidlem na kov) adaptéru na motorek. No kroutily se mi u toho všechny prsty, ale nakonec jsem adaptér přilepil...\nA na závěr jsem si nechal můj osobní problém - lopatky míchadla se při otáčení zasekávaly o sondu termočidla, které jsem si k hrnci připevnil již před dávnými věky (lopatky jsou totiž mnohem delší, než vrtulka z mého původního míchadla prodávaného na stránkách Vyrobte si pivo). Nejdříve jsem chtěl lopatky zvednout až nad termočidlo (podložením motorku), nicméně potom jsem to vyřešil mnohem elegantněji posunutím osy míchadla mimo střed hrnce. Víko míchadla na hrnci sedí pevně bez jakýchkoliv úprav - „uši“ míchadla se opřou o zadní část držadel hrnce a lehce (stačí rukou) se přitáhnou aretační šrouby. Protože víko (včetně aretačních šroubů) jsou umístěny mimo střed hrnce, v místě styku šroubů s hrncem se obvod hrnce ještě rozšiřuje, takže nedochází k posunu víka.\nPřečteno 18686 krát Naposledy změněno úterý, 06 září 2016 08:39\nV krabici je hlavně igelit :)\nNerez díly jsou kryté fólií\nOdklápěcí část víka\nHřídel míchadla a adaptér\nPřipevnění adaptéru k hřídeli\nUmístění víka mimo střed hrnce\nLopatky a termočidlo\nZavřené míchadlo - umístění mimo střed hrnce\nAdaptér se k motorku musí přilepit :(\nVíce z této kategorie: « Kvasná nádoba Mark II Keg & Carboy & Bottle Washer »\n0 # Výrobca motora — Dusan 2016-09-02 15:12\nMáš info, kto je výrobca motora? Tiež to riešim a páci sa mi to pripojenie elektriky na tvojom motore a tiež chcem mat istotu že bude sedieť roztec srobov na upevnenie motora. Na nete som našiel motor 1J0955119 v cenách od 28 do 120 EUR, nechápem v com môže byt taký rozdiel.\n0 # Odp.: Výrobca motora — Martin 2016-09-02 15:16\nNejsem si úplně jistý, kam směřuje tvůj dotaz. V článku mám uvedený přesný tip, který bude pasovat (jelikož jej mám osobně odzkoušený).\nPokud se mě ptáš, jestli můžeš použít jiný motorek, tak nevím...\n0 # Odp.: Výrobca motora — Dusan 2016-09-02 18:28\nPýtam sa na výrobcu, nie na typ (typ si zadefinoval).\nA nájdeš tam ten istý typ 1J0955119 od výrobcov SWAG, MAPCO, VEMO, VALEO, METZGER a iných a aj ceny sú od 28 do 120 EUR. typ je stále 1J0955119.\n0 # Odp.: Výrobca motora — Michal 2016-09-06 08:34\nsi zavolej do toho kramu, jaky je mezi motory rozdil. mozna v prevodovce? plast/kov? treba muj motor z nejake skodovky ma prevody plastove a je delany na provoz jen jednim smerem, protoze u hridele chybi na jedne strane axialni lozisko/kulicka a neni to to prave. ale kulicka se da doplnit a je to o poznani lepsi. proto asi i vyrobce michadla zvolil levou stranu otaceni, aby to nemuseli lidi resit. ale to sem nejak preskocil. zavolej, zjisti a uvidis :) a nebo kup to nejlevnejsi :) verim ze to fungovat bude. a nebo vem motor z vrakace a kdyz nebude pasovat, diry prevrtej. stejne uz tam nejake navic jsou jak koukam?\nja si nechal udelat toto. a ta na dvakrat zakroucena vrtule je proste bozi :)\n0 # Odp.: Výrobca motora — Martin 2018-01-28 13:32\nChtěl bych se zeptat kolik Wattů mají příkon vaše tištěná topná tělesa a jestli máte řešeno i snímání teploty dna varny a jak? Děkuji za odpověd.\n0 # Odp.: Výrobca motora — Michal 2018-01-28 19:20\nzdravim, kazde ma 1kw. Snimani dna mam vyreseno bimetalovou tepelnou pojistkou na teplotu asi 180C - neco takoveho\ntelesa jsou na napeti 230V zapojena vzdy dve paralelne a dvojice pak do hvezdy na 3 faze. Tepelne pojistky jsme dal radeji 3 zapojene v serii a prerusuji spinani ssr rele.\n0 # Odp.: Výrobca motora — Martin 2018-01-29 16:36\nDěkuji za odpověd. Předpokládám, že tištěná topná tělesa by asi nešla namontovat přímo na dno nerezového hrnce? Takže teplotní čidlo+teplotní jímku, která by snímala přímo dno nerezového hrnce je asi zbytečné kupovat. Bimetalovou tepelnou pojistku máte zapojenou přes digitální regulátor teploty s termostatem a tím řídíte teplotu dna varny proti přehřátí? Ještě bych měl dotaz na hřídel od míchadla, ta je v ložisku nebo tam máte jiné vymezení?\n0 # Odp.: Výrobca motora — Michal 2018-01-29 18:46\nnenapada me jak je pridelat a pokud by to slo tak tam bude mizerny prenos tepla. tepelnou pojistku mam napojenou mezi termostat a SSR takze pri prekroceni teploty se prerusi spinani SSR. Po poklesu teploty to zas naskoci. Jednou uz pojistka zafungovala ... pri vareni stoutu, kdy na dne hrnce bylo dost bordelu a tak mizerny prenos tepla.\nHridel je jen nasunuta do diry ve stredu hrnce na slad. ale od michadla a tehle konstrukce "BIAB" jsem odstoupil. cedi to na prd a pri michani projde hodne bordelu do sladiny.\n0 # Odp.: Výrobca motora — Martin 2018-01-31 16:46\nJesli tomu dobře rozumím, nastavíte si tepelnou pojistku dejme tomu na 62°C pokud teplota dna varny překročí danou teplotu vypne se ohřev. Nemůže se stát, že teplota hliníku je vyšší než teplota u vnějšího dna nerezového hrnce?\n+1 # Odp.: Výrobca motora — Michal 2018-02-01 09:49\nmam ji na 180C a pojistkou branim zniceni teles a teplovodneho lepidla. kolik ma nerezovy hrnec me nezajima a ani nevim proc by me to zajimat melo\n0 # Odp.: Výrobca motora — Martin 2018-02-01 17:25\nCo se týče konstrukce varen jsem lajk. Třeba, aby nebyla teplota dna varny vyšší než mají být dodržované teploty musí se přece nějak řídit, aby nedošlo k připálení. Například: cukrotvorná teplota je 62°C tak přece teplota dna by taky měla mít stejně i když tam je míchadlo, tak nemůže zabránit přehřátí díla. Jestli je teplotní senzor snímající teplotu díla tak by měl být i teplotní senzor, který řídí teplotu dna varny a při překročení 62°C by měl vypnout a naopak při poklesu zapnout.\n0 # Odp.: Výrobca motora — Martin 2018-03-18 10:08\nChtěl bych se zeptat, jak jste přivařil šrouby ke dnu hrnce, které drží hliníkovou desku? Je to vařeno odporovou-kendenzátorovou svářečkou, nebo tigem?\n0 # Teplotní čidlo dna nádoby — Martin 2018-01-10 18:58\nChtěl bych se zeptat jestli nevíte jak vyřešit snímání teploty dna nádoby varny. Popřípadě jak nainstalovat teplotní jímku aby snímala pouze dno uvnitř varny. Děkuji za odpovědi a rady prosím o zaslání na martingencev seznam.cz\n0 # Odp.: Teplotní čidlo dna nádoby — Martin 2018-01-10 22:06\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — Martin 2018-01-18 18:31\nZajímalo by mě jak jste vyřešil topení varny a snímání teploty dna varny, aby se zabránílo lokálnímu přehřátí. Myslíte, že by motorek ze stěračů dokázal umíchat i 70l varnu?\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — Martin 2018-01-19 13:28\nHrnec mám postavený na indukčním vařiči.\nNevidím důvod pro měření teploty dna - já měřím teplotu díla teploměrem kousek nad dnem (viz foto v galerii). Lokálnímu přehřívání zabraňuje míchání :)\nNevím. Já mám 30l hrnec a motorek to zvládá.\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — Martin 2018-01-19 16:06\nA v jakých intervalech mícháte? Předpokládám, že asi nemícháte po celou dobu rmutování?:-)\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — Martin 2018-01-19 16:21\nSamozřejmě pořád :)\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — MartinP 2018-01-27 10:57\nDobry den, chtel bych se zeptat jaky pouzivate zdroj pro motorek. Mel jsem nejaky slaby 1000mA, ten motorkem tocil, ale nemel silu, ted mam 6A zdroj, ten ale zase toci motorkem jen skokove. Dekuji MP\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — Martin 2018-01-28 13:36\nBohužel teprve zjištuji jaký motorek by se mi hodil i jaký zdroj:-) aby to umíchalo cca 60L směsi.\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — MartinP 2018-01-29 09:24\nTak jsem vše rozpojil a opět zapojil a už se vše točí. Někde jsem našel, že tento motorek (co je zde uveden) by měl v pohodě točit na grilu 40 kg prase.. A jako zdroj lidi používají autobaterii napojenou na nabíječku, to ale, vzhledem k tomu, že vařím na plynové bombě, jsem nechtěl riskovat\n0 # www.fotozapisnik.eu — Martin 2018-01-29 13:58\nJá jsem si koupil tu nejlevnější nabíječku autobaterií, kterou jsem v obchodě objevil.\nAle když jsem si na ní jednou při vaření spálil pojistku (omylem jsem spojil obě svorky, když byla nabíječka zapojená v zásuvce), napojil jsem motorek na autobaterii.\n0 # Tl.plechu — Slashiik 2018-08-15 17:30\nAhoj, jestli čtu dobře na stránkách výrobce je Materialstärke: 2mm, Welle: Ø12mm, můžeš mi potvrdit, že míchadlo i poklice jsou z 2mm plechu ?\n0 # Odp.: Tl.plechu — Martin 2018-08-16 07:50\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — Miroslav Brada 2018-08-17 13:08\nZdravím, jsa velmi špatný kutil, jdu si to míchadlo objednat. Ještě tam nabízejí jakousi lautern spirale na dno hrnce, nevíte co se tím má na mysli?\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — Martin 2018-08-20 08:51\nSpirála (předpokládám tedy, že se jedná o něco podobného jako tady fotozapisnik.eu/.../..., nemám čas to hledat na stránkách Brauhardware) se používá místo scezovacího dna.\n0 # Odp.: Nerezové míchadlo — Slashiik 2018-08-20 09:23\nTaké bych to raději objednal, ale mají největší vatiantu na 70l hrnec...\n0 # Lepidlo uz netreba — Vita Humpa 2020-04-29 12:52\nAhoj Martine, jen pro informaci - uz neni treba lepit zavit. Yay. Ne, ze by znenili smer zavitu, ale osadili ho otvory na sroubky, kterymi se to da zafixovat. A taky kdykoli rozebrat. Prijemne prekvapeni potom, co mi to prislo :-) Viz: photos.app.goo.gl/G6pLuyLB99NSUULY8\n0 # Odp.: Lepidlo uz netreba — Martin 2020-04-29 12:59\nTak to je sice hustý, ale pro mě trošku pozdě :))))\nNetvař se tak kysele - 5. dubna 2011


Haris Apartments - Řecko | CK FISCHER\nRodinné apartmány na okraji letoviska Chersonissos\nRodinný hotel na klidném okraji letoviska Chersonissos, rušné centrum cca 500 m, nejbližší nákupní možnosti 100 m. Aquapark vzdálen cca 20 minut chůze. Autobusová zastávka pro spojení po ostrově v blízké docházkové vzdálenosti. Letiště v Heraklionu cca 20 km.\nVstupní hala s recepcí, bazén, bar, snack bar, terasa s lehátky a slunečníky, parkoviště.\nST: WC/koupelna, klimatizace (6€/den), lednice, kuchyňský kout, balkon nebo terasa.\nApartmá (AP): 4 dospělí / 3 dospělí + dítě / 3 dospělí / 2 dospělí + 2 děti / 2 dospělí + dítě\nMenší městská písečná pláž cca 200 m od hotelu. Lehátka a slunečníky za poplatek.\nZa poplatek: kulečník, vodní sporty na pláži, aquapark, půjčovna kol.\nZábavní a nákupní možnosti v centru letoviska Chernosissos. Bary, taverny, diskotéky.\nZa poplatek: Wifi v lobby a pevné připojení na pokojích


Samsung uvede combo Blu-ray / HD DVD přehrávač - Novinky.cz\nNovinky.czInternet a PCSamsung uvede combo Blu-ray / HD DVD přehrávač\nSamsung uvede combo Blu-ray / HD DVD přehrávač\n22. 6. 2006, 14:35\nElektronický gigant Samsung stanovil pevný termín, kdy uvede duální stolní přehrávač, který si poradí s oběma formáty záznamových nosičů nové generace.\nZástupci Samsungu uvedli v rozhovoru pro agenturu IDG News Service, že neplánují uvést pouhý HD DVD systém. Kombo mechaniku, která si poradí s oběma druhy médií, tedy HD DVD a Blu-ray, však dodá firma na trh nejpozději počátkem příštího roku.\nPodle manažera Kima Du-Hyonga připravil již Samsung první prototypy nového hardwaru, v současnosti piluje jeho nedostatky.\nDruhou firmou, která má podobné plány jako Samsung, co se týče stolních přehrávačů, je LG Electronics. Vedení LG již před několika týdny odpískalo vývoj vlastního Blu-ray systému, firma sdělila, že se bude raději soustředit na kombo mechaniku, která si poradí mimo BR disků i s HD DVD. Tato mašinka by se na trhu měla objevit koncem léta, nejpozději na podzim.\nSnahy Samsungu a LG Electronics hodnotí příznivě počítačoví nadšenci. Tyto společnosti jsou totiž známé produkcí levných a přitom kvalitních přístrojů. Například Blu-ray přehrávač Samsungu BD-P1000 stojí 999 dolarů [celá zpráva], což je o dobrou polovinu méně, než na kolik vyjde konkurenční přístroj společnosti Pioneer.\nSamsung bude na trhu první s Blu-ray přehrávačem\nJeden z největších výrobců elektroniky na světě Samsung Electronics v polovině týdne potvrdil, že 25. června uvede ve Spojených státech vlastní přehrávač...


Reprofit Brno. Máte zkušenosti? - str. 803\n@cermi77 moc hezky jsi to napsala 😉 , já jsem si sice při každém neúspěchu pořádně pobulela, ale na druhý den už jsem se zase zdravě nas.... 🙂 a řekla si, že prostě jednou to musí vyjít a chtěla co nejdříve zase další pokus 🙂. My jsme bohužel kromě posledního pokusu nikdy mražáčky neměli, takže další IVF cyklus jsme mohli začít vždy za tři měsíce\n@delfi75 mrazacci maji v Reprofitu uspech, to ti tady potvrdi hodne holek\n@delfi75 Je mi to moc líto. I když se ti to možná teď zdá nemožné, určitě to vyjde, když to nevzdáte. Jako samoplátce můžeš zkoušet třeba mini-IVF nebo nativ. Každá se dočká, jen některá musí být víc trpělivá. Ano, je to nespravedlivé, ale opravdu ten úsměv dřív nebo později najdeš, je to jen otázka času! A to samé platí i pro @knedlicek86 !!! Přeju hodně síly a taky pevné nervy.\nA souhlasím s @moni34 - I když se to asi těžko chápe, tak opravdu i při snaze o druhé (a další) dítě je to stejná touha a zklamání, jako poprvé. Od podzimu to prožívám snad ještě intenzivněji, než při pokusech o první dítě a pořád se nemůžu vyrovnat s tím, že bych měla mít jedináčka... Vždycky to nefunguje tak, že "máme aspoň jedno". Takže hodně sil a trpělivosti všem.\n@delfi75 Já otěhotněla vždy jen při KET,při ET nikdy!Ale vždy jsem dala nějaký měsíc pauzu.Pila zelený ječmen,chlorellu a absolvovala kurz horm.jogy.Držím palce,naber sílu a do boje!Teď ještě není chuť,ale přijde!A taky už nepatřím k nejmladším.Pujde to. 😉\nHolky díky, ale tento neúspěch mě položil....asi se to nahromadilo.\n@delfi75 Delfi, to chce čas. Jsi silná ženská, že jsi to dotáhla až tak daleko a máš před sebou ještě obrovskou naději... Věřím, že tu odvahu za čas najdeš a dáš mrazáčkům šanci. Když si svůj neúspěch vynásobím 4x, musí to být šílené, ale věřím, že to ještě zvládneš...\n@moni34 holky dakujem za rady 🙂 ste zlaté cmuk\n@moni34 idem v piatok 3.4 na 10 00 hod tak som zvedavá ako dopadnem bude to 10 den cyklu :-| neni to skoro?\n@ivka3901 ahoj, neboj, brzy to není, Dr. pozná, jak ještě sliznice může dorůst 🙂 přeji hodně štěstí 😉\nHolky, můžu se zeptat, za jak dlouho po vysazeni Utrogestanu a Estrimaxu jste dostaly MS ? Poslední jsem si vzala v pátek ráno a stále nic...\n@knedlicek86 ahoj, já vždy začala i přes léky 😞\n@delfi75 ahojky, a právě proto, že se to nahromadilo, to chce relax a chvíli vysadit hlavně psychicky. Ale uvidíš, že za pár dnů to budeš vidět jinak, snad 😉 . Jak tu píšou holky, i kdyby nevyšly mražáčky (nevím, kolik jich ještě máš), můžeš jít do nativu nebo mini IVF, u tebe půjde o kvalitu a ne kvantitu vajíček. Ale je výhoda, že když má někdo mražáčky, může na KET v podstatě každý měsíc. A cermi77 je důkazem toho, že to vyjde 🙂 . Drž se!!!\n@sikulik máme 6sněhuláčků ve 3pejetách ...ale jak přelstít naprosto zdravé tělo ?\n@knedlicek86 naposledy jsem ji poprvé v životě nedostala vůbec, musela jsem na vyvolávací injekci 😉\n@delfi75 můj gyndař říká, že až si příroda zamane, tak otěhotní i neplodná žena, tak snad jen zkoušet,jestli už si nezamanula, ale jak píšou holky, důležité je na chvilku vysadit, myslet na něco jiného, třeba si udělat dovolenou, nebo jen výlet, prostě něco...\n@moni34 díky, ale u nás je bohužel neplodný muž...\n@knedlicek86 Já asi za 5 dní, dle dr. myslím do týdne by se měl objevit.\n@delfi75 Někdy je holt ta příroda tvrdohlavá a nechce se nechat přečůrat. Ona se ale určitě brzo přestane bránit. Je to sice o náhodě, ale to je "přirozený" početí taky. Jen oni do toho můžou bušit denně. Takže až se potkají všechny veličiny přesně v tu správnou dobu, klapne to! Klidně si dej teď voraz, načerpej energii a psychické síly a až budeš připravená, s chutí hurá do mražáku! 😉\nAhoj! Psala jsem sem uz dávno na zacatku těhotenství a od te doby jsem vaše příspěvky pravidelně četla a držela vsem palce. Rok před Ivf jsem otěhotněla spontánně, ale potratila jsem v 7. tydnu. Měli jsme štěstí a podařilo se mi otěhotnět na první pokus s mini ivf. Bylo 6 embryi, vložili dvě beckove kompaktní moruly (nic na zařazeni nebylo) a před dvěma týdny se nám narodila Florence Isabella C., 3.4kg a 52cm, 11 dni po termínu. Ziji v UK a zrovna ten den tu byl svátek matek 🙂\nStále nemůžu věřit, ze je naše. Pořad čekám, ze někdo přijde a budeme ji muset vrátit 🙂\nTakže bych chtěla vzkazat všem, kteří nevěří v úspěch, ze je to možné! Ale připravte se na to, ze ten stres pak teprve začne... Cele těhotenství jsem se bála a teď se budim kazdou chvíli a kontroluju, jestli Florence dýchá.\n@dandelion85 Gratuluju!Nádherná holčička!Taky mám doma dceru z RF,ale už starší.Já čekala hodně dlouho,a uplne se nám změnil život.Není uklizeno,navařeno,zahrada neposetá.Ale máme dítě a dlouho jsem si zvykala že je naše 😉 Ještě jednou gratuluji a přeji malinké krásný život. 🙂\nahojte kočeny na kolký den cyklu by mohol byť KET či je to individuálne v piatok idem na ultrazvuk to bždem 10 den cyklu tak som zvedavá :-|\n@dandelion85 gratuluji ke krásné, zdravé holčičce a přeji jí všechno nej do života x-).\n@ivka3901 je to individuální, podle struktury a výšky sliznice, pokaždé je to jinak, každý cyklus originál 😉 Většinou v rozmezí 19-21. den cyklu, držím palce.\n@ivka3901 ahojky, já jsem šla na KET 19.den cyklu, tak hooooodně štěstí!!! 😉\n@dandelion85 krásná 🙂 velká gratulace a přeji oběma hodně zdraví!!!!\n@delfi75 důležitá je hlavně psychika, pohoda, klid. Ale já vím, mně se to řekne, taky jsem se snažila být tenkrát v klidu, ale to je prostě podvědomí, a to nijak neovlivníš. Já bych byla trochu v pohodě díky tomu, že máte tolik mražáčků, to by mi dodávalo relativní klid v tom, že to můžeme ještě několikrát zkusit bez další stimulace na nový cyklus IVF. Já jsem měla svůj jediný KET v nativním cyklu (teda bylo to kvůli tomu, že jsem ještě kojila syna), ale tělo nebylo zatěžovaný žádnými hormony. To je možná taky trochu plus, když jsi naprosto zdravá (taky mi nikdy nic nenašli). Tak si užij příjemných pár dnů - týdnů s partnerem, večeře, bazén, masáž, výlet, dovča, sport, prostě se aspoň trochu odreagovat.... Drž se!!!\n@sikulik děkuji, právě psychika je v háji....dovolená nepřichází v úvahu a partner pojede asi opět na služební cestu😞 tak na měsíc a půl...\n@delfi75 tak si s ním užij než odjede, masáže si můžeš užít sama, třeba zaběhat nebo zaplavat si můžeš jít taky sama, úžasně se při tom vyčistí hlava, nebo já jsem třeba chodila na břišní tance (někde jsem četla, že to krásně uvolňuje oblast křížovou a bederní, a podporuje tak otěhotnění - už jsem byla schopná zkusit úplně vše), můžeš pít nějaké čaje na podporu otěhotnění, kontryhel, ještě jsem taky jedla řasu chlorellu na pročištění organismu, byla jsem schopná a ochotná zkusit úplně vše 🙂\n@ivka3901 ahoj, mě říkal doktor že KET dělají 18-20.den cyklu. Já byla teď naposledy 18.den, předtím vždy 19.den.\n@sikulik tak jsem asi zkusila vše, kromě břišních tanců, ale to cvičím mojžíšovku. Kontryhel před KETem mi udělal to, že mi poprvé nedorostla sliznice...ale nějak bude 😉\nmojžíšovku jsem cvičila také, chodila jsem na rehabku k Milošům a cvičila samozřejmě i doma, ale u mě k úspěchu nevedla, tak jsem zkusila ty tance 🙂. Tak to kontryhel už nezkoušej!!! 🙂\n@delfi75 viz výše 🙂