Jak milovat Skota - 11. kapitola | Haar.cz\nJak milovat Skota - 11. kapitola\nNe, 13/01/2019 - 16:56\nNásledující dny se stala lady Liliana opravdovou paní domu. S pomocí dobrosrdečné kuchařky se rychle naučila pohybovat v kuchyni, zjistit dostatek zásob, či poznávat léčivé bylinky a byliny do jídel. Síň po úklidu pořádně prokoukla a dívka se musela nad tou změnou usmát. Už to nebylo špinavé místo, ale honosná místnost, která reprezentovala její domov.\nS Gruagem každý den trávila několik hodin na nedalekém kopci, kde si v gaelštině povídali, nebo ji seznamoval se zajímavostmi ze skotské krajiny. Vždy nadšeně hltala každé jeho slovo, a to které neznala, to se jí snažil přiblížit nějakým jiným popisem. Někdy to dopadlo tak, že se museli domlouvat rukama a nohama, ale vždycky se po nějaké době dorozuměli.\nBylo to osvěžující. Mladá lady si ty hodiny užívala a díky nim začínala znát zemi, do které se provdala a pomalu k ní nacházela cestu. Okouzlovaly ji různé mýty a zvěsti o magii v této zemi. Občas si to dokázala představit, když společně hleděli na volné pláně a lesy. Cítila z nich svobodu a volnost.\nI ze starcových slov cítila náklonnost k této zemi. V jeho slovech byla hrdost na to, že byl Skot a díky jeho jistotě, se kterou jí povídal o Skotsku, si ho začínala zamilovávat i ona sama. A hodiny se starým mužem se tak stávaly něčím víc. Toužila po jeho moudrosti, a navíc v tom zvláštním starci našla opravdového přítele. V jeho přítomnosti se cítila neuvěřitelně uvolněně. Věřila mu celým svým srdcem. Budil v ní důvěru. Nebála se mu s čímkoliv svěřit. Tudíž mu i přiznala, že se jí stýská po její domovině. Někdy když jen hleděla na ty planiny, toužila se rozjet zpátky domů, aby mohla znovu vidět své rodiče. Nikdy si nemyslela, že by od nich mohla být tak daleko. Stýskalo se jí po matce, která by jí dala nějakou dobrou radu a po otcově úsměvu.\nVěděla, že bude muset odejít z domova, ale nikdy ji nenapadlo, že bude nucena odejít tak daleko. Nebylo jednoduché si zde zvyknout. Chladné počasí ji často zaskočilo. Musela se balit do plédu, aby se ubránila nehostinnému větru.\nSe všemi svými starostmi a smutky se svěřila právě tomuto prošedivělému muži, protože u něj cítila, že budou její starosti v bezpečí, a že ji pochopí. Nevěděla, jak to ví, ale prostě to věděla. Dokonce se mu přiznala, když se společně procházeli po kopci, že se jí stýská po plesech po tancování a po možnosti si jen tak popovídat s dalšími dámami. Ve Skotsku to bylo tak izolované. Žádné plesy se tu očividně nekonaly.\n„Plesy, Anglie to nebyl váš osud, má paní. Vždyť vám to nic nepřineslo, ale Skotsko je dar největší. Tato drsná země nabízí mnoho možností. Věřte mi. Dejte tomu čas a zamilujete si ji. Je tu tolik možností. Můžete se naučit neznámé léčivé techniky, které jinde nenaleznete, nebo se naučit střílet z luku, či pomáhat prostým lidem,“ odpověděl jí na to muž moudře a věnoval jí vážný pohled, který jako kdyby v sobě ukrýval tu nejstarší moudrost světa.\nLiliana popošla pár kroků a utrhla si další květinu, načež si k ní zamyšleně přičichla. Přemýšlela nad jeho slovy. Byla moudrá jako obvykle. Chtěl, aby se tu cítila jako doma. Přesto se jí z toho všeho, co řekl, v hlavě opakovalo jen jedno jediné slovo. Oči se jí rozšířily úžasem a rty se jí zvlnily v nadšeném úsměvu. Prudce se otočila, až se jí kolem boků zavlnila sukně, a upřela na svého průvodce jiskřivý zrak.\n„Říkal jste luk?“ vyhrkla s bezmezným nadšením.\nMuž se nejistě zamračil, protože nechápal souvislost s tím, co řekl, ale to už mladá dáma dodala: „Máte naprostou pravdu. Musím se umět bránit, co kdyby na nás nějaký klan podnikl nájezd? Nemůžu doufat, že bude můj manžel stále někde poblíž. Musím se umět ochránit sama! A aspoň už si nikdo nedovolí říci, že jsem jen slabá Angličanka.“\nJejí průvodce na ni nevěřícně zíral, zatímco si začínal uvědomovat, co hodlá jeho paní udělat, a že ji na to neupozornil nikdo jiný než on sám. Navíc když si představil výraz pána panství, až to zjistí, mohl už nyní říct, že mu za to rozhodně nepoděkuje.\n„Má paní, to jsem řekl jen tak…,“ snažil se ji od toho bláznivého nápadu odradit, ale dívka už dál rozvíjela svoje nadšení a nevnímala jeho další slova. Jakmile se toho tak chytila, už ji nikdo nemohl odradit. Byla přímo ve svém živlu. Už se na novou činnost těšila. Všem ukáže, co všechno Angličanky umí. Skoti budou zírat!\nKdyž se se svým moudrým učitelem gaelštiny, který se jí marně snažil její nadšení rozmluvit, rozloučila, vydala se zpátky na nádvoří. Hodlala se do svého nového cíle pustit co nejdřív. Nebylo na co čekat. Cítila vzrušení v celém těle, když si představila to, na co se chystala. Třeba z ní ještě jednou bude slavná lučištnice. Zasnila se a pousmála se.\nUvnitř panství se rozhlédla a chvíli pozorovala bojující muže, pobíhající služebné, až se pohledem zastavila u nejlepšího přítele jejího muže a v tu chvíli, kdy pozorovala, jak mu na rtech hraje pobavený úsměv, věděla, že on je přesně ten, koho hledá.\nProto si pozvedla sukně a vydala se k němu. Muž zrovna mluvil s pár Skoty, takže hned jak k nim došla, všichni se jí uklonili a zdvořile pozdravili, zatímco ona jim pokynula s milým úsměvem. Nezdrželi se však dlouho, během chvíle se rozprchli do všech stran, až zůstal jen muž, se kterým chtěla mluvit.\nPozoroval ji s úsměvem, než se zdvořile otázal: „Co potřebujete, má paní?“\nLíbilo se jí, že si nehrál na nějaké zdvořilosti, ale šel rovnou k věci. Ona také nehodlala čekat, proto mu rovnou řekla, co má na srdci. Nezabalila to do žádných vysvětlovacích frází, prostě jen promluvila naprosto vážně: „Chci se naučit střílet z luku!“\nV ten moment Ianovi spadla brada ohromením, a vypadal, jako kdyby si myslel, že se přeslechl. Dívka mu však pevně vracela pohled, čímž znemožňovala možnost, že by se její společník mohl přeslechnout. Jakmile našel ztracenou rovnováhu, opatrně se zeptal: „Střílet z luku, má lady? Vy se snad s námi necítíte v bezpečí?“\nLady se na oko vážně zamyslela. Jenže ona se nebála, že by byla v nebezpečí. Prostě se to jen toužila naučit. Chtěla to zkusit a všem ukázat, co dokáže, když chce. To bylo jediné vysvětlení, které existovalo, ale muži proti sobě jen řekla tichým a rozhodným hlasem: „Tím to není, Iane. Cítím se v naprostém bezpečí, jen se prostě chci umět bránit jako vy.“\nChvíli ji zamyšleně pozoroval, než mile pronesl: „Měla byste se nejdřív zeptat svého muže, má paní.“\nLiliana ovšem něco takového neměla v plánu. Už nyní jí bylo jasné, že její manžel by jí to šmahem zakázal, a to nehodlala dopustit. Proto byl nejlepší čas nyní, když byl její manžel na prohlídce panství. Měla tak aspoň malou šanci si střílení z luku doopravdy zkusit na vlastní kůži. Proto hrdě pozvedla bradu a vrhla na Iana rozhodný pohled, aniž by dbala na jeho šokovaný výraz.\n„Nepotřebuju jeho svolení! Jsem tu paní a hodlám se to naučit,“ odpověděla chladně a smrtelně vážně.\nVěčně optimistický Skot na ni jen zůstal hledět. Takhle rozhodnou svou paní snad nikdy neviděl a musel říct, že tím byl ohromen. Vypadalo to, že byla doopravdy pevně rozhodnutá se naučit střílet z luku.\nUž jen při představě šoku lairda panství, až to zjistí, mu zacukaly koutky úst. To ještě bude zajímavá situace. Nejspíš mu bude chvíli trvat, než něco takového vydýchá, jestli se mu to povede vůbec někdy.\nFergus se spokojeně vracel z prohlídky panství, která dopadla více než obstojně. Žádný zbytečný nájezd se neodehrál, a tak nikde nic nechybělo a jeho lidé byli zajištěni na horší časy. Vyřešil pár sporů mezi rolníky, ale nejednalo se o nic vážného. Skoro litoval, že sebou nevzal svou ženu. Chtěl jí ukázat, jak velké je vlastně jeho území. Byl si jist, že by to na ni udělalo velký dojem. Byl hrdý na to, co získal a co si udržel. Nebylo lehké si ve Skotsku ubránit, co bylo jeho, ale on to dokázal.\nNyní se však už těšil, až uvidí svou lady a spokojeně se rozvalí u ohně s korbelem dobrého moku. Ovšem na to ještě nějakou dobu nemělo dojít, protože když vjel branou na panství, nestačil se divit.\nVšechno bylo vzhůru nohama a rozhodně ne v tom správném pořádku, ve kterém to opouštěl. Před jeho odjezdem jeho muži usilovně trénovali boj, jiní se starali o obranu, zatímco nyní, když zastavoval svého koně, postávali u hradeb a tvářili se, jako kdyby ani neznali svoje jméno.\nCo to k čertu má být, prolétlo mu hlavou, když hbitě seskočil ze svého oře a houkl na prvního muže, kterého si v tom lenošivém davu všiml: „Malcolme, co se to tu zatraceně děje? Můžeš mi to nějak rozumně vysvětlit dřív, než se doopravdy rozzlobím?“\nShromáždění Skoti sebou okamžitě trhli při zaburácení hlasu jejich pána. Ihned se snažili dělat, že něco dělají, ale moc se jim to nedařilo. Akorát se jeden druhému pletli pod nohy a jeden druhému nadávali. Zatímco oslovený se hnal co nejrychleji ke svému vůdci s obličejem bledým jako smrt, přičemž už při běhu gaelsky blekotal: „Mohu to vysvětlit... samozřejmě, že mohu… opravdu mohu! My bychom opravdu rádi trénovali, můj pane. Opravdu… ale…ehm… ale zrovna tam trénuje někdo jiný.“\n„A kdo si dovoluje narušovat zaběhnuté pořádky?“ zahřměl rozčíleně mohutný vůdce. Tohle se mu vůbec nelíbilo. Nikdy dřív se nic takového nestalo. Nechápal, jak si někdo mohl dovolit vyhnat jeho bojovníky z jejich cvičiště. To si nikdy nikdo nedovolil.\nNež se však mohl rozčílit ještě víc, znenadání se za ním vynořil starý muž opírající se o svou hůl. Ten tu tak chyběl, prolétlo hlavou Fergusovi, ale než mohl něco říct nahlas, předběhl ho příchozí.\n„Vaše žena, můj pane,“ pronesl klidně tichým hlasem, ale stařecké oči mu zajiskřily pobavením. Na tenhle okamžik se těšil. Uvidí se, jak to vůdce klanu zvládne.\nNo, nevypadalo to, že by se mu vedlo nějak dobře. V první chvíli vypadal, jako že nevěří vlastním uším, načež nebezpečně ostrým hlasem zahromoval: „Má žena? Co ta tam zatraceně dělá?“\nJeho muži, kteří se snažili dělat, že něco dělají, to po tomhle řevu vzdali a naprosto nevojensky se rozprchli do všech stran. Nehodlali pocítit na vlastní kůži vztek jejich pána. Jediný, kdo tam v prachu zůstal byl usmívající se stařec a nervózně pochodující Malcolm, který si nemohl dovolit utéct.\nNež však mohl ohromený muž ještě něco říct, další sdělení ho dorazilo úplně: „Učí se tam střílet z luku.“\nA to sdělení se ozvalo od pobaveně se usmívajícího přítele, který se vynořil zpoza jeho zad a sledoval ho s nehorázným nadšením.\n„Cože?!“ zařval vůdce klanu naprosto a dokonale zaskočen, přičemž se k usmívajícímu Skotovi otočil, ale dočkal se samozřejmě jen úsměvu.\nA ač muž otvíral ústa, aby něčím přispěl do hovoru, jeho pán už toho měl v tu chvíli tak akorát dost. Prudce se od všech beze slova odvrátil a bez sebe zlostí se hnal na bojiště. Tohle mu bude muset někdo pořádně vysvětlit!\nLiliana si pomalu, ale jistě přestávala myslet, že se s lukem dokáže někdy naučit zacházet. Ian jí to donekonečna vysvětloval, ukazoval a opravoval ji, jenže ona si z toho stejně skoro nic nepamatovala. Myslela si proto, že třeba praxe bude lepší než ty jeho poučky. Navíc i on byl výrazně optimistický. Nemyslel si, že by to mohl být nějaký problém, a to ji aspoň na chvíli uklidnilo.\n„Stačí jen dobře zamířit a trefit se do středu,“ konstatoval pobaveně s takovým otcovským pohledem, který člověk věnuje dítěti, které něco učí. Přesně tak to totiž mohlo na přihlížející působit.\nDívka s vážným výrazem kývla. Nejspíš to opravdu nebude tak složité jako to jeho nekonečné vysvětlování. Prostě udělá, co řekl a ono to půjde. A tak se zhluboka nadechla, načež v rukou pevněji sevřela luk a pokusila se do něj vložit šíp. Jenže si jím sama málem vypíchla oko, a když jí chtěl Ian pomoci, ona se k němu otočila s tak nebezpečně nekontrolovanou zbraní, že se klidil na zem, aby mu šíp neskončil přímo v hlavě.\n„To nic. Já vám pomůžu,“ prohodil jako by nic, když se zvedal z prachu země.\nVzápětí se však ukázalo, že to nebyla jenom nevědomost či začátečnická chyba. Jamile se jí totiž konečně povedlo dát do luku šíp a opravdově vystřelit, nedopadl zrovna, kam chtěla. Jen maličko, trošilinku vedle…\nDopadl přímo mezi soustředěně bojující válečníky. Liliana se vyděšeně chytila za pusu, když muži začali křičet a rozhlížet se po nepříteli, který je napadl.\n„Omlouvám se!“ zavolala celá rudá rozpaky nad některými jejich kletbami.\nKdyž se na ni všichni ohromeně otočili a zjistili, kdo je to vlastně ohrozil, rázem nadávky ustaly. Nemohli přece nadávat v přítomnosti manželky jejich vůdce. To se nehodilo. I jejich tváře změnily výrazy z vyděšených nebo rozzlobených na milé a starostlivé.\n„To se nic nestalo, paní!“\n„Napoprvé velmi dobré!“\n„Jen víc dopředu!“\n„Nic se nestalo, stejně jsme potřebovali přestávku.“\nZačali ji omlouvat a dělat, že se vůbec nic nestalo. Vůbec je nevyděsila k smrti. Nic takového. Přičemž po ní vrhali jeden úsměv za druhým. Nikdo by si rozhodně manželce jejich pána nedovolil říct, že je nemehlo, nebo že jí to ani trochu nejde, a to nejen ze strachu z jejího manžela, ale i z důvodu jejího okouzlujícího úsměvu, při kterém všichni roztávali.\n„Děkuju vám,“ zavolala na ně s úlevou. Nechtěla jim ublížit a byla ráda, že se na ni nezlobili. To by ji mrzelo.\nProstě poprvé to nejde hned nikomu, uklidňovala se. To si nejspíš řekli naprosto všichni, protože se zase pustili do boje, aniž by očekávali nějaké další potíže. Jenže vzápětí se ukázalo, že s lukem je nebezpečnější, než by kdo řekl.\nLiliana se opravdu snažila mířit na terč, ale místo v něm to skončilo v kupě slámy, a když se snažila dál, chtěl jí Ian poradit, ale vyrušil ji ze soustředění, tak se po něm otočila a zapomněla, že drží napnutý luk, a tak na něj nechtěně pustila šíp. Ian zděšeně vykřikl a padl po hlavě do sena za smíchu ostatních Skotů, ovšem když se na ně dívka otočila, všichni se stejně vyděšeným křikem popadali na zem jako hrušky.\n„Nemusíte se bát,“ snažila se je uklidnit. Věřila, že to má pod kontrolou. Tamty pokusy se trochu nepovedly, ale už se zlepšovala. Cítila to v kostech.\n„My se nebojíme, paní!“\n„To je nové cvičení!“\n„Ano, máme se plížit.“\nUklidňovali ji a vzdalovali se z bojiště. Bylo tak pěkné, že se ji tolik snažili chránit. Liliana se za nimi dívala, než vzala další šíp a vložila ho do luku.\n„Hlavně v klidu, není kam spěchat, lady Liliano, pořádně se zaměřte na svůj cíl,“ nabádal ji Ian, který se ledabylým krokem přesunul za ni.\n„Proč stojíš za mnou, Iane?“ otázala se sladce, zatímco se snažila si všechno v klidu připravit.\n„Myslím, že dozadu šíp nestočíte, má paní!“ odvětil s odzbrojující upřímností, až mladé lady zacukaly koutky úst a vzápětí se bez rozpaků rozesmála.\n„To je to tak hrozné?“ optala se, když se jí konečně povedlo popadnout dech bez toho, aby se znovu začala smát. Veselý Skot přešel k ní a zadíval se jí do očí.\n„Rozhodně ne!“ zalhal, ale dívka jen zvedla obočí, a tak s těžkým povzdechem kývl.\nOna se však neurazila, ale rozesmála se a její společník se k ní vzápětí přidal. Jakmile znovu zvážněli a začali se věnovat výuce, všechno jí s novou trpělivostí vysvětloval i ukazoval.\nProto kývla na srozuměnou a znovu se pustila s novým odhodláním do práce. Přece to nemůže být tak těžký!\nBylo! Ian se při jejích snahách o střelbu z luku vznášel mezi záchvaty smíchu a strachu. Nešlo jí to totiž ani trochu. Její střely byly naprosto nevypočitatelné. Člověk nesměl šíp spustit z očí, dokud se konečně někam nezabodl, jestli si chtěl být jist vlastním životem.\nOvšem když se doprostřed jejího pole přiblížil Gruag, málem omdlel.\n„Zmizte, starče, nebo vás trefí šíp,“ zavolal na něj a tím dokázal dostat dívku z koncentrace, takže upadla na zem, jak se jí zamotaly nohy, a jen rychlou reakcí Iana, který jí vytrhl šíp, ho do sebe nezabodla.\nStařec se k nim dál posunoval, aniž by dbal na jeho rady. Jako by ho vůbec neslyšel. Ian nad tím jen mávl rukou a pomyslel si, že je tu na vlastní nebezpečí. On ho varoval.\nLiliana se mezitím snažila vstát, a přitom se pořád omlouvala: „Je mi to líto, Iane. Opravdu se snažím.“\nMuž ji lehce zvedl na nohy a nenápadně si otřel zpocené čelo, tak aby to neviděla.\n„Má paní, zítra to půjde líp,“ prohlásil galantně a opravdu v to doufal. Nebo se spíš modlil k bohu, aby to byla pravda.\nTo už Gruag došel až k ní a zatleskal jí, načež se uklonil.\n„Má lady, vidím, že se opravdu snažíte,“ promluvil tiše a důstojně.\nIan starcovi přítomnosti okamžitě využil a nechal ji v jeho rukou, ale ještě, než odešel ho šeptem varoval, aby se k ní neotáčel zády a nespouštěl zrak z šípu.\n„Snažím se, ale už jsem odsud snad všechny vyhnala až na Iana. Ten je moc velký dobrák než, aby mi řekl, že jsem strašná,“ prohodila vážně a sedla si na okraj ohrady. Byla už z toho neustálého neúspěchu vyčerpaná a potřebovala se s tím někomu svěřit a starý muž byl přesně ten pravý.\n„Má paní, snažíte se první den. Nikdo se to hned nenaučí! A i kdyby vám to nikdy nešlo, v krizové situaci dokážete věci, které byste nikdy nečekala. Věřte mi,“ promluvil moudře, a jí tím zvedl zhoršující náladu.\n„Navíc víte, kdy naposledy měli volno? Již dlouho ne, udělala jste jim službu,“ dodal klidně, načež dívce podal luk s novým šípem.\n„Nevzdávejte se! Tohle od vás vaši nepřátelé čekají, má paní. Přece jim nedopřejete vítězství,“ pronesl klidně a na okamžik se v jeho očích zaleskly šibalské ohníčky.\nDívka ho chvíli pozorovala, než pevně kývla s nově nabitými silami díky jeho slovům, stoupla si a dala do luku šíp. Kolem ní jako kdyby se zastavil jakýkoliv zvuk, když zamířila na terč a soustředila se. Skoro jako by už šíp viděla letět. Lehce nadzvedla prsty odhodlaná tentokrát vystřelit na terč…\n„Liliano?!“ rozlehl se kolem ní náhle řev jejího manžela.\nŽena vyjekla leknutím, otočila se a pustila šíp. Jakmile pohyb dokončila, z hrdla se jí vydral výkřik, když nevěřícně sledovala šíp, který mířil přímo na ohromnou postavu jejího manžela.\nPán panství v první chvíli vypadal naprosto ohromeně, když jen sledoval, jak na něj šíp letí, vzápětí však než mu šíp mohl ublížit, na poslední chvíli uskočil na stranu a jen stěží udržel rovnováhu. Ale povedlo se mu to. Na okamžik zůstal stát, aby našel ztracenou rovnováhu a hned vzápětí se rázným krokem vydal rovnou k ní.\nGruag se diplomaticky stáhnul do pozadí, ale koutky úst mu cukaly smíchy.\n„Co to má znamenat?!“ zařval Fergus rozzuřeně, když nabral dech z toho šoku.\nLiliana se okamžitě napřímila a odsekla: „Učím se střílet z luku, to jsi nepoznal, můj pane?“\nMuž doběhl až k ní a odhodil luk a šíp z její blízkosti.\n„Vždyť se můžeš zabít!“ zahromoval a zatřásl s ní.\nDívka se mu pokusila vytrhnout, ale držel ji pevně.\n„Tak mi to hned nejde, můj pane. To je toho! No jistě, já zapomněla, ty jsi hned od narození uměl s mečem, tak to se omlouvám,“ rozhněvaně vyjekla s blesky v očích.\n„Nepotřebuješ to umět,“ odvětil rozčíleně.\n„Potřebuju! Chci to umět, nechci být slabá, aby mě pořád musel někdo bránit!“\n„Vždyť jsi dáma! Ježiši! To se od nich čeká,“ zařval rozezlen na nejvyšší míru.\n„Takže mám být slabá! Ale já už dáma nejsem, jsem lairdova manželka,“ odsekla stejně hlasitě.\n„Budeš mě poslouchat! Já jsem laird a já ti to zakazuju!“ zařval v odpověď, načež se sklonil a drtivě se zmocnil jejích úst.\nDívka se snažila dostat z jeho sevření, ale on ho jen zpevnil a zjemnil tlak na její ústa. Liliana se hraně podvolila, ale vzápětí vykopla koleno a uhodila ho do stehna, až zahučel bolestí a nedobrovolně uvolnil sevření. Lady toho okamžitě využila a vykroutila se mu.\n„Možná jsi laird, ale to neznamená, že budu dělat jen to, co chceš ty, můj pane, když mám jiný názor!“ odsekla a rozeběhla se pryč.\nNedostala se však daleko. Sotva zahnula k nádvoří, byla náhle nešetrně zdvižena do vzduchu, až zakřičela strachy, a hozena přes manželovo tvrdé rameno.\n„Ty jeden zatracený Skote! Okamžitě mě pusť dolů! Co si to dovoluješ, můj pane?“ křičela na něj, zatímco mu svými malými pěstmi bušila do zad.\nMuž ji však jen nešetrně plácl po zadku a odvětil: „Když mě nechceš poslouchat, budeš muset zůstat v komnatě, než dostaneš rozum, maličká.“\n„Ty mě tam chceš zavřít, ty jeden… To si nemůžeš dovolit! Jsem tvá žena!“ zakřičela v odpověď a kroutila se ještě víc.\n„Zavřu, a teprve až dostaneš rozum, maličká, pustím tě,“ pronesl rozzlobeně.\nVzápětí vstoupil do jejich pokoje, hodil ji na postel. Dívka se okamžitě převalila a její oči metaly blesky.\n„To neuděláš!“ odsekla hlasitě.\nMuž se však opřel o dveře a zahleděl se jí do očí.\n„Když řekneš, že luk a šípy necháš na pokoji, tak to neudělám!“ pronesl klamně milým hlasem.\n„Nikdy!“ zařvala v odpověď.\n„Tyrane, zbabělče, Skote,“ vyjmenovávala nadávky. „Nesnáším tě!“\n„To jsou silná slova, drahá, ty jsi jen rozezlená,“ odvětil nevzrušeně, načež se otočil a zavřel za sebou.\nVzápětí slyšela i zasunutí závory. Prudce vzala knihu a mrskla jí proti dveřím. On ji tu opravdu zavřel! Ten bastard! Myslí si, že může všechno! Kdyby se mu podvolila, za chvíli by jí zakázal i vycházet ven. Nedělala nic špatného! Rozzuřeně si sedla na postel a pak na ni unaveně padla. Bolely ji ruce, a tak se stulila do klubíčka a během chvíle, kdy vymýšlela ty nejhorší pomsty, vyčerpaně usnula.\nFergus rozčíleně sešel ze schodů, v síni si sednul k ohni a od Alice přijal pořádně plný korbel piva. Zatracená ženská, nemůže ho jednou poslechnout! Vždyť se mohla zabít, pomyslel si, když se zhluboka napil dobrého moku. To ho možná na chvíli uklidní.\n„Řekni mi, že jsem si tvou náklonost k tvé ženě jen špatně vysvětlil, lairde, že mě klamal zrak,“ ozval se za ním vesele Ian. Přešel k němu a usedl vedle něj.\n„Mohla se zabít!“ pronesl Fergus temně a znovu si přihnul.\n„Takže si vyvozuji naprosto dobře celou situaci. Zbláznil ses? Tys ji zamknul v komnatě? Co jsem říkal? Květiny! Kytky, to jsou ty věci, co rostou venku, stačí jich pár natrhat a se ženami to dělá divy.“\n„Zmlkni!“ utrousil rozzlobeně. Ian si ho však nevšímal, sebral mu korbel a napil se.\n„Milá slůvka, drahý příteli, s dovolením já vůbec nechápu, že ti kdy nějaká žena padla kolem krku. S tímhle chováním barbara…“\nPán panství nečekaně vymrštil ruku a chytil přítele pod krkem, než zahučel: „Ještě jedno slovo a neručím za sebe, Iane!“\nIan se mu vytrhl, vstal, a ještě na odchodu odsekl: „Tak si tu seď sám, ale děláš chybu!“\nA s těmi slovy se vydal ven ze síně. Tady bylo očividně příliš přeplněno.\nZamračený Skot se zamyšleně díval do ohně, když se vedle něj ozvalo: „Laird by neměl být smutný.“\nZvedl zrak, aby zjistil, kdo ho chce ještě víc naštval, ale to už vedle sebe poznal Marianu, která v rukou svírala džbán a sladce se na něj usmívala.\nPovolně se uklonila a zpod sklopených zrak pronesla: „Můj pane a vládce, kdysi jsme si byli blízcí!“\nMuž přikývl a nechal si od ní dolít pivo. Měl zlost na svou manželku a na sebe, že mu všechno není jedno a taky na Iana s těmi jeho pitomými radami.\n„Já bych si nikdy nedovolila vám veřejně odmlouvat, můj pane,“ pronesla zastřeně a vzápětí se dotkla jeho úst. Fergus překvapeně zvedl zrak a tvrdě ji od sebe odtáhl.\n„Co si to dovoluješ, Mariano?!“ zahřměl.\n„Kdysi vám to nevadilo,“ odvětila provokativně a znovu se nad něj naklonila. Muž ji však odstrčil a vstal.\n„Kdysi je dávno, Mariano. Nyní mám manželku a naše přátelství skončilo!“ pronesl chladně.\nŽeně zajiskřily oči a ústa stáhla do úzké linky.\n„Nemusí to přece skončit, můj pane,“ dodala svůdným hlasem, ale to už od ní mohutný Skot ustoupil a chladně odsekl: „Ještě jedno slovo a budu tě muset poslat zpátky do vesnice, kde žije tvá rodina, Mariano. Takže mě dál nepokoušej, plň si své povinnosti, a když budu spokojen, zapomenu na to, co se tu stalo! A teď mi zmiz z očí!“\nŽena po něm vrhla vražedným pohledem, načež beze slova odešla. Muž se za ní chvíli díval a vrtěl hlavou. I když se zlobila stále nezapomínala na nepádné svádění. Její pozadí se při chůzi ladně vlnilo, ale on se jen zachechtal. Ještě nedávno by si dal říct, ale nyní neměl zájem, protože před očima se mu objevovala jen vzpurná malá Angličanka a její nádherné, hebké rty k nakousnutí.\nLiliana rozzlobeně rázovala po místnosti. To ji tu jako vážně nechá zavřenou? To přece nemůže myslet vážně. Ten zatracený barbar! Myslí si snad, že je vládce světa? Není!\nRozčíleně se zastavila u okna a na chvíli zavřela oči, aby se pokusila uklidnit. Bohužel ani to nepomohlo, a tak se otočila na patě a se stejnou razancí jako předtím pochodovala zpátky k posteli.\nRoztrhá ho na kusy, jakmile se vrátí. Konečně pozná, jak vypadá, když se doopravdy zlobí. Ještě bude prosit za odpuštění.\nNajednou jí však hlavou prolétla jistá myšlenka. Zastavila se uprostřed kroku. Mohla by to udělat? Nápad se však už usídlil v její mysli. Načež se krvelačně pousmála a vrhla se k manželově truhle. Nešetrně ji otevřela, až víko uhodilo do zdi, ale to ji ani v nejmenším nezajímalo a rovnou se v ní začala hrabat. Rozházela mu tam věci, dokud v rukou nesevřela jeho košile a nůžky. V tu chvíli ustala v pohybu a jen se spokojeně usmála.\n„Chceš válku, drahý manželi? Máš ji mít!“ pronesla do ticha místnosti, když si promýšlela svůj ďábelský plán.\nKdyž se o několik hodin déle dveře s rachotem otevřely, dívka nevzrušeně seděla na posteli a mlčela.\n„Tak sis to, drahá, rozmyslela?“ otázal se Fergus klidně.\nDívka k němu zběžně zvedla zrak a zatvářila se zamyšleně.\n„Ne, nerozmyslela a ty sis to, drahý, nerozmyslel?“ otázala se sladce. Muž vešel do komnaty a zavřel za sebou.\n„Já nemám, co, drahá, je to jen na tobě.“\nLiliana se na něj zadívala a pomalu vstala.\n„Možná za chvíli změníš názor, můj pane,“ pronesla sladce, načež po něm mrskla jeho košilí a sama popadla další a z kapsičky vytáhla nůžky.\n„Co to k čertu děláš?“ vyjekl, když si sundal košili z hlavy.\n„Jestli mě nepustíš ihned z komnaty, rozstříhám ti všechno šatstvo!“ vykřikla smrtelně vážně a přiblížila nůžky až k látce.\n„To bys neudělala! Nedovolila by sis něco takového,“ odvětil naprosto nevzrušeně, jist si svou převahou. Byl přece laird. Nikdo by si takovou věc nedovolil. Ani jeho žena. To by bylo nedůstojné i na ni.\n„Né? Myslíš?“ otázala se sladce, přičemž se v duchu ušklíbla. Jak jen ji podceňoval! Ona mu ukáže, zač je toho loket. A v tu chvíli začalo to pravé peklo.\nDívka se jako šílená vrhla na jeho košile a začala do nich bez rozmyslu stříhat, a jakmile byla hotová s jednou, popadla další a stříhala je společně. Její manžel tam jen nevěřícně stál a v naprostém šoku sledoval manželčino počínání. Nebyl schopný se ani hnout. Jen zíral na její řádění, skoro jako kdyby se ho to ani netýkalo.\n„Rozstříhám to všechno,“ odsekla a dál trhala a stříhala svoje oběti, které se jí dostaly pod ruce.\n„K čertu, ženská, okamžitě toho nech!“ zařval manžel, jakmile se probral z naprostého šoku.\nRozeběhl se k ní, ale dívka před ním uskočila a mrskla po něm další rozstříhanou košilí.\n„Nikdy, až mě pustíš ven, barbare,“ vyjekla rozhodně a znovu se s nůžkami pustila do další košile.\nPřičemž hbitě uskočila k posteli a než se po ní mohl natáhnout, překulila se na ní a nechala mu tam na památku další rozstříhanou košili. Fergus popadl do rukou košili a rozzuřeně zařval, že to muselo být slyšet i dole, možná i na nádvoří. Díry byly snad všude a jeden rukáv už dokonce držely jen poslední nitky.\n„Zatracená ženská,“ zařval.\nDívka se sladce usmála na druhé straně postele.\n„Stačí jediné slovo, můj pane, a tvoje košile budou v bezpečí,“ křikla v odpověď a zlomyslně na něj zamávala nůžkami!\n„Já tě uškrtím,“ vyjekl přiškrceně při pohledu na další naprosto zničené košile, načež se k ní mrštně vrhl přes postel. Očividně mu došla každá kapka trpělivosti. Jeho obličej vykazoval obrázek naprosté vraždy.\n„To nebylo to slovo,“ odsekla škodolibě, když nůžky znovu pustila do dalšího kousku jeho oblečení. Avšak ani při práci nezapomněla unikat před jeho vraždu hlásícíma rukama.\nJen ať trpí, to má za to, pomyslela si rozhodně.\n„Ty malá potvoro,“ zasyčel.\n„Ale no tak, taková silná slova. Jen se učím tvoje taktiky, můj drahý manželi,“ zavolala na něj pobaveně.\nUskočila k truhle, ale to už jí muž nešetrně chytil kolem pasu, až vykřikla a mrskl s ní na postel. Dívka vyhekla a málem si vyrazila dech, ale hbitě se odkulila z dosahu, než se k ní dostal.\n„Polož ty nůžky, Liliano! Hned!“ vyjekl hrozivě.\n„A pustíš mě ven?“ otázala se drze z dostatečné vzdálenosti.\n„Nikdy!“ odsekl tak rozhněvaně, až dívce zajiskřilo v očích, když zvedla nůžky.\n„Pak ani já nikdy!“ prohodila rozhodně.\nTo už ji muž zatlačil do rohu a ona už neměla kam utéct. Pokusila se mu podlézt pod rukou, ale to jí nedovolil a nevzrušeně se opřel oběma rukama o zeď vedle jejího obličeje a klidně jí hleděl do očí. Liliana mu pohled vzpurně vracela. Už nikdy se jím nenechá zastrašit! Nevyděsí ji. Bude si stát na svém.\n„Mám tě,“ prohodil tiše jen pár centimetrů od jejího obličeje.\nDívka mu vražedný pohled vrátila, načež zvedla ruku s nůžkami a zastříhala mu přímo před šokovaným obličejem.\n„A já mám zase tohle,“ zašeptala vážně.\nK jejímu ohromení se na ni vzápětí její choť naštvaně nevrhl. Naopak zavrtěl hlavou a vzápětí se komnatou rozezněl jeho smích. To pro ni byl opravdu obrovský šok. On tam stál, držel ji v šachu a nemohl zastavit záchvat smíchu. Nechápavě na něj upírala zrak.\n„Tohle rozhodně není k smíchu, řešíme tu vážné věci,“ zaprotestovala rozzlobeně, ale dál ji nenechal domluvit. Očividně čas na debaty skončil, protože než se vůbec stihla nadechnout k dalšímu dlouhému monologu, zmocnil se jejích úst.\n„Jsi krásná, když se zlobíš,“ vdechl jí do úst a tělo se mu stále otřásalo smíchem.\nSnažila se mu vytrhnout, nechtěla, aby si myslel, že najednou je vše zapomenuto. Nikdy. Ovšem manžel stále se otřásající smíchy ji předklonil a políbil s neuvěřitelnou vášní. Byla naprosto omámená, a tak jí nezbylo nic jiného než se se vší důstojností vzdát. Omotala mu ruce kolem krku a opětovala polibek. Vzal ji něžně do náručí, aniž by přerušil polibek a nesl ji k posteli.\n„Nevzdávám se,“ zamumlala dívka, když ji něžně položil na pokrývku.\n„Ani já ne,“ zamumlal, zatímco ji líbal po celém těle. Soustředil se jen na vášeň stejně jako jeho žena. Vztek, který je oba naplňoval, byl zapomenut a oba se s poddali jiskření, touze, která mezi nimi panovala.\nDoteky je rozezněly, oblečení popadalo na zem, když se společnými silami dostali k vrcholu. Když mu potom ležela v náručí, mohutný Skot ji něžně hladil po vlasech a namotával si je na prsty.\n„Doufám, že si nemyslíš, že se tímhle všechno vyřeší,“ zamumlala užívající si jeho něžné objetí, načež se nadzvedla a lípla mu pusu na krk. V ten moment si ji k sobě její milenec přivinul a s nečekanou něhou ji pohladil po levé tváři.\n„To bych si nikdy nemyslel, maličká, ale třeba sis to rozmyslela,“ odvětil něžně.\nDívka se převalila na břicho a zamumlala: „Měli bychom společně i mluvit. A ne všechny problémy vyřešit v posteli.“\n„O čem bys chtěla mluvit, maličká?“ otázal se pobaveně, než vesele dodal: „Snad o tom žes mi rozstříhala všechny košile?“\nDívka ho rozčíleně plácla se smíchem po břiše. Najednou si z toho dělal legraci. Jenže ona to chtěla probrat naprosto vážně.\n„Ne, něco o sobě. Co máš rád, co se ti na tvém domově líbí, nebo něco o tvé rodině, drahý. Skoro nic o sobě nevíme,“ nadhodila jemně.\nNačež se vyhoupla, unikla z jeho objetí a sedla si s očima jiskřícíma radostí.\n„Já klidně začnu tím, co mě baví. Mám ráda střílení z luku,“ vyhrkla jako první s vážným podtónem, aby mu dokázala, že to myslí vážně.\nFergus po jejích slovech zasténal a chytil se za hlavu. Očividně nebyl rád, že jsou znovu u tohoto tématu, protože se hbitě převalil tak, až dívka vykřikla a on ji uvěznil pod svým tělem.\n„Je to moc nebezpečné, maličká,“ zamumlal klidně a rozhodně.\n„Tak já ti taky zakazuju zbraně, když ty je můžeš zakazovat mně!“ zašveholila sladce a přivinula si jeho hlavu k té své, načež mu těsně, než ji mohl políbit, dala prst na ústa.\nJejí Skot se zachechtal a provokativně ji políbil na prst, což ženě vykouzlilo úsměv na tváři, a tak příliš neprotestovala, když se znovu zmocnil jejích mluvících úst.\nDlouze a vášnivě se líbali, když se ozvalo zaklepání a pobavený hlas Iana: „Žijete ještě? Můj předrahý pane, povinnosti čekají!“\nSkotský bojovník tiše zasténal, naposled ji políbil na odhalenou šíji, načež se z ní svalil.\nDívka si okamžitě přivinula pokrývku až ke krku, aby se zahalila, když už ji nezahřívalo manželovo tělo, načež se uličnicky zazubila a nevinně zavolala: „Já žiju, ale tvůj pán už je po smrti!“\n„Ty jedna,“ zamumlal její druh pobaveně, zatímco slézal z postele.\n„Cože?! Panebože, já mu říkal, že to nebyl dobrý nápad. Kristovy rány, má paní, chápu, že jste měla vztek, ale vražda panebože…“\n„Uklidni se, Iane, to byl jen vtip,“ zavolal se smíchem pán panství, zatímco vstal a přešel k poházeným věcem a začal se oblíkat.\nOvšem když nastal čas vzít si košili, k dívčině pobavení muž opravdu nemohl najít košili, která by přežila její řádění. Liliana ležela na břiše a pohupovala nohama ve vzduchu, přičemž se tiše chichotala do dlaní. Její drahý choť chodil po komnatě a zvedal jednu košili za druhou a po každém pohledu na rozstříhané oblečení mu zacukala čelist zlostí.\n„Snad se ti žádný moderní střih nelíbí?“ zašveholila sladce lady rozvalená na posteli. Ona nikam nespěchala.\n„Liliano, já tě uškrtím,“ drtil mezi zuby.\nOčividně se opravdu snažil ovládnout svůj hněv. Jeho žena však jen pohodila dozadu svými dlouhými loknami, než sladce prohodila: „Aspoň vidíš, můj manželi, že si se mnou taky nemůžeš jen tak zahrávat.“\nNačež se vyklonila z postele a dlouhými prsty sebrala ze země nejbližší košili.\n„No vidíš, tahle vypadá pěkně.“\nA se smíchem po něm hodila košilí bez obou rukávů, a když po ní vrhl vražedným pohledem, jen nevinně pokrčila rameny.\n„Víš, co stačí udělat, aby tvé košile znovu vypadaly jako nové,“ prohodila naprosto vážně.\nMuž si s povzdechem vzal nejmíň postřiženou košili a přetáhl si ji přes hlavu. Načež se na ni vážně podíval a pronesl klidně: „Maličká, slib mi, že nebudeš střílet z luku a můžeš jít, kam chceš.“\nDívka se na něj však jen dlouze zahleděla, zatímco se pomalu posadila na posteli a zavrtěla hlavou. Nemohla ustoupit. Ne v tomhle. Bylo to pro ni kupodivu hodně důležitý.\n„Takže to začíná znovu?“ otázal se s povzdechem, když viděl, že s ní nehne. Jen se mlčky oblékla a přes hlavu přetáhla šaty. Načež klidně vstala a pokrčila rameny. Čekala až něco řekne on. Nějaký kompromis. Nějaký návrh výhodný pro ně oba.\nNičeho takového se však nedočkala.\n„Tak to se asi budu muset pustit do kalhot,“ poznamenala smutně, když mlčel, a tak sebrala ze země svoje nůžky a zastříhala s nimi.\nChvíli se měřili vážnými pohledy, než k němu mladá dáma přišla a objala ho kolem pasu. Fergus zvedl překvapeně obočí, protože něco takového nečekal. Spíš se obával, že mu bude rozstříhávat košili přímo na těle. Ovšem dlouho se její přítulnosti nebránil. Nejspíš si chtěla stejně jako on ještě chvíli užít vyhlášeného příměří. Proto se nechal jejími drobnými pažemi obejmout a opětoval její sladký polibek, takže si při něm ani nevšiml, že ho ta mrška malá posunovala, kam potřebovala.\nJakmile totiž byla ve dveřích, prudce se od něj odtrhla a než se vůbec vzpamatoval, práskla mu dveřmi přímo před obličejem a nezapomněla stejně rychle zasunout závoru.\n„LILIANO!“ zařval manžel vzápětí a dveře se otřásly pod jeho rameny.\n„Je mi líto, nezůstanu tam zavřená už ani den, můj pane. Užívej si klidu a míru, stejně jsi neměl co na sebe, teď máš aspoň čas na zašívání,“ zavolala za ním a rozeběhla se pryč.\n„Já tě zabiju! Zatracená ženská! Tohle si vypiješ!“ slyšela za sebou jeho řev, ale to už utíkala po schodech dolů. Konečně byla pryč z toho dusného prostředí komnaty a cítila se volná. Nedbala na provázející křik. On jí udělal to samé. Tak aspoň ochutnal vlastní medicínu.\n‹ Jak milovat Skota - Kapitola 10


J. V. STALIN: O TŘECH ZVLÁŠTNOSTECH RUDÉ ARMÁDY\nPřidáno v pátek 18. 6. 2010\nŘeč na slavnostním plenu moskevského sovětu 25. února 1928, věnovanému desátému výročí Rudé armády\nSoudruzi, dovolte mi pozdravit jménem Ústředního výboru naší strany vojáky naší Rudé armády, vojáky našeho Rudého letectva a konečně naši mládež v předvojenské výchově a ozbrojené dělníky SSSR.\nStrana je hrdá na to, že se jí podařilo vytvořit s pomocí dělníků a rolníků Rudou armádu, nejlepší na světě, která v nejtěžších bojích bránila a ubránila svobodu dělníků a rolníků.\nStrana je hrdá na to, že se Rudé armádě podařilo se ctí projít těžkou cestou velmi krutých bojů s vnitřními a zahraničními nepřáteli dělnické třídy a rolnictva naší země, že se jí podařilo stát se největší bojovou revoluční silou pro strach nepřátelům dělnické třídy, pro radost všem utlačovaným a vykořisťovaným.\nStrana je hrdá na to, že si Rudá armáda, prošedši dlouhou cestou osvobození dělníků a rolníků z jařma statkářů a kapitalistů, vybojovala nakonec právo slavit své jubileum v den desátého výročí svého vzniku.\nSoudruzi, v čem je síla, kde je zdroj síly naší Rudé armády?\nV čem spočívají ty zvláštnosti, jimiž se naše Rudá armáda od základů liší od všech a všelijakých armád, které byly dosud na světě?\nV čem spočívají ty zvláštnosti, které tvoří zdroj síly a moci naší Rudé armády?\nPrvní a základní zvláštnost naší Rudé armády spočívá v tom, že je armádou osvobozených dělníků a rolníků, že je armádou Říjnové revoluce, armádou diktatury proletariátu. Všechny dosavadní armády, ať byly jakéhokoliv složení, byly armádami sloužícími upevnění moci kapitálu. Byly a zůstaly armádami vlády kapitálu. Buržoazie všech zemí lže, říká-li, že je armáda nepolitická. Není to pravda. V měšťáckých státech je armáda zbavena politických práv, je vyloučena z politického života. To je pravda. Ale to naprosto neznamená, že je nepolitická. Naopak, vždycky a všude ve všech kapitalistických zemích byla a je armáda zatahována do politického boje, jsouc nástrojem k potlačení dělníků. Což není pravda, že tam armáda utlačuje dělníky, že tam slouží ochraně pánů? Na rozdíl od takových armád má naše Rudá armáda tu zvláštnost, že je nástrojem upevnění vlády dělníků a rolníků, nástrojem upevnění diktatury proletariátu, nástrojem osvobození dělníků a rolníků ze jha statkářů a kapitalistů. Naše armáda je armádou k osvobození pracujících.\nPovšimli jste si, soudruzi, že se lid v kapitalistických zemích v minulosti a dokonce ještě i dnes bál a nadále bojí armády, že je mezi lidem a armádou zeď, oddělující armádu od lidu? Nu, a u nás? U nás naproti tomu tvoří lid a armáda jeden celek, jednu rodinu. Nikde na světě nemá lid tak vřelý a starostlivý poměr k armádě jako u nás. U nás lidé armádu milují, váží si jí, pečují o ni. Proč? Proto, že dělníci a rolníci vytvořili první na světě svou vlastní armádu, která neslouží pánům, nýbrž bývalým otrokům, nyní osvobozeným dělníkům a rolníkům.\nV tom je zdroj síly naší Rudé armády.\nA co znamená láska lidu k své armádě? To znamená, že taková armáda bude mít velmi pevné zápolí, že taková armáda je neporazitelná. Co je armáda bez pevného zápolí? Nic. Největší armády, nejlépe vyzbrojené armády se rozpadaly a obrátily v prach bez pevného zápolí, bez podpory a porozumění zápolí a pracujícího obyvatelstva. Naše armáda je jediná na světě, která má porozumění a podporu dělníků a rolníků. V tom je její síla, v tom je její pevnost.\nTím především se naše Rudá armáda liší od všech jiných bývalých i dnešních armád na světě.\nPřání strany a její úkol spočívá v tom, aby byla tato zvláštnost Rudé armády, tento její těsný a bratrský svazek s dělníky a rolníky v Rudé armádě zachován a upevněn.\nDruhá zvláštnost naší Rudé armády spočívá v tom, že je naše armáda armádou bratrství mezi národy naší země, armádou osvobození utlačených národů, armádou záštity svobody a nezávislosti národů naší země. V dřívější době byly armády obvykle vychovávány v duchu imperialistické politiky, v duchu uchvatitelské politiky, v duchu nevyhnutelnosti pokořit slabé národy. Tím se vlastně také vysvětluje, že armády starého typu, armády kapitalistické, byly současně též armádami koloniálního útlaku. V tom spočívala jedna ze základních slabostí starých armád. Naše armáda se od základu liší od armády koloniálního útlaku. Celá její podstata, celý její řád spočívá na upevnění přátelského svazku mezi národy naší země, na myšlence záštity svobody a nezávislosti socialistických republik, které vytvořily Sovětský svaz.\nV tom je druhý a základní zdroj síly a moci naší Rudé armády. V tom je záruka toho, že naše armáda najde v kritické chvíli tu největší podporu u milionových mas všech nejrůznějších národností, obývajících naši nesmírnou zem.\nPřání strany a její úkol spočívá v tom, aby byla také tato zvláštnost v naší Rudé armádě zachována a upevněna.\nNa konec třetí zvláštnost Rudé armády. Spočívá v duchu internacionalismu, v pocitu internacionalismu, pronikajícím celou naši Rudou armádu. V kapitalistických zemích jsou armády obvykle vychovávány v duchu nenávisti k národům jiných zemí, v duchu nenávisti k jiným státům, v duchu nenávisti k dělníkům a rolníkům jiných zemí. Proč se tak děje? Proto, aby se armáda stala poslušným stádem v případě válečných srážek mezi státy, mezi mocnostmi, mezi zeměmi. V tom je zdroj slabosti všech kapitalistických armád. Naše armáda je vybudována na zcela jiných základech. Síla naší Rudé armády, soudruzi, spočívá v tom, že je od prvního dne svého vzniku vychovávána v duchu internacionalismu, v duchu úcty k národům jiných zemí, v duchu lásky a úcty k dělníkům všech zemí, v duchu zachování a upevnění míru mezi zeměmi. A právě proto, že je naše armáda vychována v duchu internacionalismu, v duchu společných zájmů dělníků všech zemí, právě proto je naše armáda armádou světové revoluce, armádou dělníků všech zemí. A to, že je tato okolnost zdrojem síly a moci naší armády, o tom se kdykoli přesvědčí měšťáci všech zemí, odváží-li se napadnout naši zem, neboť tehdy shledají, že naše Rudá armáda, vychovaná v duchu internacionalismu, má nesčíslné množství přátel a spojenců po celém světě, od Šanghaje až po New York, od Londýna až po Kalkutu.\nTo je, soudruzi, třetí zvláštnost, pronikající ducha naší armády a tvořící zdroj její síly a moci.\nPřání strany a její úkol spočívá v tom, aby byla rovněž tato zvláštnost v naší armádě zachována a upevněna.\nTěmto třem zvláštnostem vděčí naše armáda za svou sílu a moc. Tím se také vysvětluje skutečnost, že naše armáda ví, kam směřuje, protože se neskládá z cínových vojáčků, nýbrž z uvědomělých lidí, kteří chápou, kam je třeba jít a zač bojovat.\nArmáda však, která ví zač bojuje, je neporazitelná, soudruzi.\nProto tedy má naše Rudá armáda všechny důvody být nejlepší armádou na světě.\nAť žije naše Rudá armáda!\nAť žijí její vojáci!\nAť žijí její velitelé!\nAť žije diktatura proletariátu, která dala vzniknout Rudé armádě, která jí dopomohla k vítězství a která ji ověnčila slávou! (Bouřlivý, dlouhotrvající potlesk.)\nO třech zvláštnostech Rudé armády\nVydalo nakladatelství Naše vojsko v roce 1950


Mefistofelle - Pacient č. 89R7S10 | Komentáře | ČSFD.cz\nPacient č. 89R7S10\nVcelku neškodný magor\nNa ČSFD.cz od: 14.7.2010 14:05\nPíšu komentář ještě začerstva, pár hodin po skončení promítání, tudíž asi jsem trochu pod vlivem prvních dojmů a je možné, že komentář časem upravím. Zatím beru tenhle film jako ukončení celé dlouhé série filmů o Rockym a svým způsobem doufám, že skutečně bude filmem posledním. Ne ani tak proto, že by to byla naprostá katastrofa. Spíš naopak - je to vcelku důstojné rozloučení s příběhem trvajícím několik desetiletí (jak těch ve filmu, tak reálných). Nechybí tomu ten správný druh nostalgie, takže film dokáže místy navodit stejnou atmosféru jako měly staré díly. A opět dochází ke konfrontaci dvou světů, resp. dvou generací boxerů. Ovšem neděje se tak násilně a konfrontačně jako tomu bylo v pátém a šestém díle. Zde se oba světy, resp. obě éry, prolínají ve společné snaze dosáhnout vysokého cíle, mladší se učí od starších a naopak. Sly předal žezlo mladšímu kolegovi a sám sebe pasuje do role laskavého mentora, který už má všechno za sebou, ale pořád se necítí natolik starý, aby nadobro odešel z boxerské scény do ústraní. Role trenéra mu sedí skoro stejně jako role boxerského šampiona a koneckonců je s ohledem na Slyův věk vhodnější. Co se svěřence týče - než začnete s kritikou, vzpomeňte si na Tommyho Gunna a zkuste si je srovnat. Myslím, že Michael B. Jordan odvedl poměrně dobrou práci a v roli Apollova syna mi byl velmi sympatický. Jasně, není to Rocky (toho jako hlavní postavu v této sérii nemůže nikdo nahradit), ale je jeho velmi obstojným nástupcem. Abych však jenom nechválila, nesmím opomenout i nedostatky. Prvním z nich je hudba. Obyčejně si hudby u filmů zas tolik nevšímám, proto mě překvapuje, že jsem si toho vůbec všimla, ale na můj vkus to až moc přeháněli s hip-hopem. Jasně, hlavní postava je černoch, ale to sakra neznamená, že by měl hrát hip-hop pokaždý když trénuje nebo si jde zaběhat. Možná jsem sama koho to rušilo, každopádně k filmu kde je jednou z hlavních postav Rocky mi přemíra hip-hopu moc nesedí. Dalším nedostatkem je nekonzistence co se dynamiky děje týče. Přibližně druhá třetina se poněkud táhne a zaobírá se příliš podružnými motivy a zbytečnými dějovými vložkami (jasně, Adonis si našel holku, ale toho cukrování a vrkání bylo místy trochu moc). Posledním velkým nedostatkem je finální zápas a příprava na něj. Ne že bych očekávala dlouhé tréninkové montáže plné lesknoucích se svalů a potu na tvářích obou budoucích soupeřů, těch jsme si užili ve čtyřce dost, ale chybí mi takové to pumpování napětí do diváka, které ústí v to, že když konečně dojde na zápas, sedíme napnutí jak struny a těšíme se jak to dopadne. Tady se oznámí zápas a pak už jenom čekáme a pozornost od něj je neustále odpoutávána někam jinam, takže nakonec zapomeneme, že nějakej zápas vůbec měl bejt a vzpomeneme si na něj zase až když Adonis leze do ringu. Jinak ale nemám moc co vytknout. Čekala jsem něco mnohem horšího a proto mě Creed velmi příjemně překvapil.\nJá prostě miluju horory odehrávající se v lese. Vedle opuštěných sanatorií je to moje oblíbené prostředí. Další věc, kterou mám hodně ráda, je propojení starých evropských legend a mýtů s moderní dobou. A toho všeho jsem se zde dočkala v hojné míře. Jenže výsledek je nakonec takový polovičatý. Zkrátka to nemá ten správný drive. První polovina je sice velmi dobrá, ta druhá však už trochu pokulhává. Najednou se toho začne dít hrozně moc, pokračovalo to ve stále stejném tempu a to mi trochu vadilo. Nepomohli tomu ani nevýrazní herci, ke kterým jsem si nedokázala vybudovat žádný vztah. A další věc je, že ty bubáky ukazovali až moc. Dokud to byli záhadní tvorové schovaní ve křoví, měla jsem z nich nahnáno mnohem víc, než když je ukazovali v každém druhém záběru. Tomuhle filmu by velmi pomohlo kdyby ty zrůdičky režisér pojmul trochu více ve stylu jako pojal Shaymalan ve Znamení své emzáky, ze kterých až do samého závěru nevidíme prakticky nic. A pak tu jsou samozřejmě efekty, které opravdu nejsou nic moc. Zde zkrátka platí pravidlo, že pokud chceme mít film kde je hodně efektů, musí ty efekty být dobré. Pokud efekty nezvládáme na jedničku, snažíme se, aby to divák moc nepoznal, a tak je dávkujeme velmi střídmě. Aspoň myslím, že takhle by to mělo být. Závěr z toho všeho je, že prostředí a hlavní motiv jsou opravdu moc fajn, ale nepodařilo se tak zcela dosáhnout onoho mýtického staroanglického nádechu, který by tam vzhledem k námětu měl být.\nKouzlo prvního Insidious vyčichlo už někde v průběhu druhého filmu a na třetí díl už ho zbejvá jen velmi málo. Nejvíc mi asi vadil nedostatek invence, se kterým k tomu řežisér přistupoval. Z předchozích dílů si vzal to nejlepší - zejména vizuální stránku světa mrtvých a základní kostru příběhu. Avšak už jaksi poopomněl přidat něco nového. Takže vlastně znovu dostáváme trochu přepracovaný první díl a chytrej divák si toho všimne poměrně snadno. Finálním zklamáním pak bylo, že jsem se nic nedozvěděla o démonovi s dýchací maskou (taky vám zněl jako Darth Vader?), kterej za tu celou patálii vlastně mohl. Při srovnání s horory, které vyšly po roce 2010 sice slušně tento snímek obstojí, ale s prvními dvěma díly se nedá absolutně srovnávat.\nTak tohle byl z mé strany vrcholný masochismus. Věděla jsem, že jdu do filmu, kterej se mi zcela určitě líbit nebude, ale všechen ten hejt kolem toho byl prostě tak lákavej, že jsem se musela přesvědčit na vlastní oči. Ještě větší masochismus by byl přečíst si knihu a film s ní srovnat, ale myslim, že to je hranice, kterou nejsem ochotna překročit. Dvě hodiny s tou debilní pipinou Anastázií mi bohatě stačily. Vim, že to není chyba herečky, že hraje úplnou krávu, z jejíhož chování dostávám osypky a epileptické křeče, ale myslim, že i kdybych ji viděla v jiném filmu a v lepší roli, už nikdy mi díky téhle pitomé roli nemůže přijít sympatická. Předsudky? Ano, ale who cares. Avšak i přes odpor k její postavě musím uznat, že svoji rolik zvládla dobře, stejně jako herecký kolega Jamie Dornan. Za každýho dávám jednu hvězdičku. Tu třetí dávám za krásné interiéry a kostýmy. Myslim, že jsem se k té pizdovině snažila být extrémně férová. Osobně asi chápu, co na tom spousta ženskejch vidí, přeci jen po deseti letech manželství se soustružníkem Lojzou, jehož vrcholná erotická představa je být vykouřen při čumění na fotbal, je představa namakaného milionáře se záhadnou minulostí a sexuální úchylkou, která nepůsobí vysloveně odpudivě, docela lákavá a sexy. A koneckonců z toho mohou mít benefit i někteří pánové, jelikož partnerky, které doteď byly v posteli jako prkna, najednou chtějí zkusit něco nového a tak v Erotic City koupí plyšový pouta a nějaké sexy prádlo. Poslední poznámku chci věnovat takovému zamyšlení nad tím jak jsou dneska erotické filmy trapné. Neříkám, že erotickej film nutně musí mít obří čuráky a kozy vyplňující 2/3 stopáže. Od toho máme porno. Ale přijde mi, že dřív se toho tvůrci báli tak nějak míň a ukazovalo se toho mnohem víc a s větším naturalismem. Zde vlastně po celou dobu nevidíme vůbec nic, co nevidíme v každém druhém filmu, akorát možná o něco častěji. Sakra, když už to je film podle knihy kde erotika hraje zcela zásadní roli, mohli se tomu přizpůsobit a aspoň toho ptáka nebo šlinc na prdeli od bičíku sem tam ukázat. Vzpomínáte na film Nymfomanka a na sado maso scény ze druhého dílu? Když to srovnám s 50 odstíny hnědi, je to úplně jinej level.\nNevím jestli se Shaymalan vrátil a odkud, ale to není podstatné, protože tohle je velmi povedený film, který posouvá americkou hororovou tvorbu zpět na správnou kolej - pokud se tím tedy ostatní tvůrci nechají inspirovat a přestanou točit nudné duchařiny. Takhle totiž má horor vypadat. Krásné prostředí, dávkování napětí po dávkách bez spoléhání se na laciné lekačky typu "bububu, tak já zas jdu a za pět minut vybafnu znovu", zajímavé postavy, gradace, dobrá práce s kamerou - tohle všechno zde je a tvoří předpoklady pro kvalitní film. Vesnická idylka s roztomilou babičkou, která vaří vnoučatům ve své roztomilé kuchyňce dobroty, se velmi postupně a plíživě mění v děs a hrůzu když se z roztomilých prarodičů stávají absolutně neroztomilí psychouši. Jednotlivé hororové scény způsobují kůži husí kůži, zejména pak scéna se schovávačkou pod domem. Jiné scény nás zase napínají tak, že máte oči doslova přilepené k obrazovce - např. scéna s čištěním pece. A velmi mě potěšilo, že práce s ruční kamerou nevypadá jak kdyby někdo dal do ruky lacinou kameru šimpanzovi s parkinsonem. Z většiny handycam záběrů po čase člověka bolí hlava, zde tomu tak ale není. K dokonalosti chybí velmi málo a Shaymalan zavřel hubu všem pochybovačům, kteří si mysleli, že už dokáže točit jenom nasládlé sentimentální blbosti.\nJá opravdu nejsem vieweghovský fanoušek, proto jsem šla na promítání s určitým předsudkem v sobě. A odešla jsem aniž bych si z toho odnesla jakýkoliv hlubší prožitek, ačkoliv film jako takový je řemeslně dobře zvládnutý a nikoliv bez zábavných momentů. Bohužel jsou ale tyto momenty protkány unylým a po polovině filmu velmi otravným fňukáním o tom jak to ošklivý holky mají blbý a jak vztahy lidem nevycházejí podle představ. Humor Genzera a Suchánka je už poněkud obstarožní. Zato mladí představitelé hlavních postav neudělali i přes svou relativní nezkušenost ostudu. Shrnuto a podtrženo, dívat se na to určitě dá, výraznější nuda nebyla, ale jinak je to film bez jakékoliv náboje.\nV záplavě víceméně nudných, lekačkových a jak přes kopírák obšlehnutých hororů jako je Annabelle je tento nenápadný horor skutečný blaho. Už v prvních záběrech zaujme dokonalou vizuální stránkou. Autenticitu dodává i archaický způsob jakým postavy mluví (tohle bych fakt bez titulků nedávala). A hudební podkres, minimalistický a zároveň propracovaný, dotváří depresivní prostředí, které byste rozhodně nechtěli zažít na vlastní kůži. Příroda zde zobrazená je na první pohled statická a klidná, ale zároveň je z ní cítit nehostinnost a číhající nebezpečí. Do hlavních rolí se podařilo obsadit herce, kteří nezklamali, a zejména představitelé dětských rolí (hlavně Caleba a Thomasin) odvedli pořádný výkon. Mnoho lidí filmu vyčítá, že se tam toho děje málo a že je vyplněn spoustou vaty v podobě náboženskejch kydů. A jindy bych si možná taky stěžovala, že se dlouho nic neděje, ale v tomto případě mi přijde, že víc nepřirozených úkazů a zjevení čarodějnice by tomu neprospělo, spíše naopak. Nepřijde mi, že děj by se odvíjel pomalu, naopak stále graduje až k velkému finále, které zanechá husí kůži. Nejedná se přitom o horor nějak extra strašidelný, gore tam prakticky žádné není. Spíše se snaží zapůsobit na tu naši vnitřní část, kterou máme už od pravěku, a která nás nutí bát se přírodních sil a nevysvětlitelných entit, které tyto síly ovládají. Plus je tu samozřejmě pocit naprosté izolace a vydání na pospas, který filmovou rodinku nezadržitelně a pozvolna obrací proti sobě, zatímco ztrácí víru v to, že je Bůh zachrání. Závěrem mě ještě napadá, že jak vizuální stránkou, tak atmosférou a symbolikou mi The Witch strašně připomíná Antikrista od Larse von Triera.\nVelmi příjemné překvapení v podobě ženy, která má na kontě teprve první film. A na prvotinu je to velice zdařilé. Lecjaká větší režisérská hvězda by nejradši své prvotiny schovala do skříně spolu s Babadookem, ale myslím, že Jennifer Kent nic takového dělat nemusí. Svůj film postavila na psychologii postav a podařilo se jí vykreslit dokonale napjaté prostředí. Matka Amelia působí vyčerpaně a psychicky v prdeli v podstatě od první minuty a její heperaktivní malej poděs jí v tom příliš nepomáhá. Což je příjemná změna oproti těm šťastnejm dokonalejm rodinkám, které vídáme v podobných filmech. Nakonec Amelia zcela podléhá tomu, co dost dobře může být reálný bubák, ale vzhledem k tomu, že protagonistka samotná není v dobrém stavu, můžeme se zároveň domnívat, že by se mohlo jednat i o halucinace. Můžete si vybrat sami, mně sedí obě verze. Posledních patnáct minut sice podléhá silně žánrovému klišé a konec je takový divný, ale pořád to není nic, co by film absolutně shodilo. I dětský herec odvedl dobrou práci. A já jen doufám, že režisérka bude pokračovat v cestě, kterou si tak dobře vyšlapala tímto psycho hororem.\nUplynul nějaký čas a my se opět můžeme kochat nazi zombíky v druhém pokračování Dead Snow. Od prvního dílu se změnilo pár věcí - přidalo se více komediálních prvků, uvidíme zajímavější postavy (Zombie Squad parta, dost možná inspirovaná nerdy ze seriálu Big Bang Theory), děj se přesunul ze zasněžených hor do města. Gore level je zde docela vysoký - vyhřezlými střevy se zde odsává nafta z nádrže, vybuchují maminky i s kočárky, kolem od auta jsou destruovány zombie genitálie atd. A finální bitka mezi dvěma zombie bossy je docela epická. Vtípky nezní vůbec trapně, přichází v pravý moment, žádného většího kiksu stojícího za zmínku jsem si nevšimla, zkrátka tenhle malý milý zombie masakr aspiruje na kultovku srovnatelnou se Shaun of the Dead.\nMůj osobní letní hit, na který jsem se v letošní sezóně těšila snad nejvíc. Vysloveně zklamaná jsem nebyla, ale přesto je tu pár věcí, které mi zážitek trochu kazily. Ale těm se budu věnovat později, začněme z jiného konce. Film začíná naprosto famózní honičkou helikoptéry s vlakem. Staří (doslova) známí v čele se Slyem osvobozují svého kdysi-dávno-k-nám-patřil člena týmu v podání Wesleyho Snipese, ze kterého se vyklube třeskutě vtipná postava, která spolu s Banderasem, který se však objeví o něco později, hází jednu suprovou béčkovou hlášku za druhou. Člověk hned na začátku získá dojem, že v podobném duchu budou ubíhat i další zbývající skoro dvě hodiny. Jenže jakmile dojde k prvnímu seznámení se se záporákem Melem Gibsonem, ubírá film na tempu, které následně opět nabírá až v poslední dvacetiminutovce. Co se postradatelné crew týče, dědkovitosti se to místy nevyhne, ovšem pánové umí stárnout s grácií a stále se na ně ještě dá dívat. Hůř je na tom Árný Černonegr, který tam dle mého názoru je pouze do počtu, nic moc toho nepředvede a navíc působí jako by se potřeboval po každé scéně napojit na ventilátor. Zato přítomnost pana Forda docela potěšila, i když už to taky není ten sexy švihák Han Solo, který, jak všichni víme, vystřelil první. Sly podává standardní výkon srovnatelný s předchozími díly. A zbytek staré crew? Bohužel, a to je hlavní slabina filmu, je jim věnován prostor tak malý, že na každého vyjde jenom pár vět. Těšila jsem se třeba, že uvidím svého oblíbence Dolpha Lundgrena v nějaké pořádné akci, že s jeho postavou Gunnara bude stejná prdel jako ve dvojce, ovšem ve scénáři s ním jaksi moc nepočítali, stejně jako s ostatními členy staré party. Takže skoro polovina filmu se odehrává v jejich nepřítomnosti. No jo, ale na úkor koho? Ano, na úkor mladé generace. Sami o sobě ti mladí nejsou špatní. Ono koneckonců není lehké konkurovat starým akčním hvězdám, kvůli kterým většina z nás do toho kina šla především. A v jejich stínech si mladíci (a dáma) rozhodně nevedli špatně a obstáli s důstojností. Ano, ale stejně bych radši viděla víc akce se staříkama, než s těma mladýma, i když ti ovládají mj. super elektronické hračky a jejich modus operandi nespočívá nutně v tom, že "něco rostřílí na sračky". Jinde by to bylo plus, ale zde to rozstřílení všech a všeho na sračky CHCEME. Série Expendables se totiž od začátku tváří jako pocta osmdesátkovým akčňákům i jejich protagonistům, proto u toho měli zůstat. Co zmínit ještě? Ano, zbývají dvě postavy, které jsem zatím jenom zmínila, ale nerozepisovala se o nich. Tak tedy.... Mel Gibson! Toho chlapa nemám ráda, ale ne na základě jeho hereckých výkonů. Nesnáším ho jako člověka, což mi paradoxně pomohlo při sledování scén s ním, jelikož hraje zcela zápornou postavu. A hraje ji velmi dobře. Rozhodně je jako záporák lepší, než nemastný-neslaný Žán Klód. Jenom škoda, že finální fight se Slyem byl takový... o ničem. Herecký talent se nezapře ani v případě Banderase. Jeho comic-relief postava sice leze krkem snad všem hlavním hrdinům, ovšem já jsem se jako divák bavila. Tenhle užvaněnej skrček mě hodně bavil. Abych to shrnula, rozhodně se mi to líbilo, byla bych i ochotna to vidět znovu, ale pár zklamání, která jsem navíc tak úplně nečekala, mě nutí udělit pouze slabší 4 hvězdičky a hodnotit trojku jako zatím nejslabší díl série.\nMěstské legendy jsou zajímavé téma, navíc celosvětové. Koneckonců i u nás by se spousta takových legend našla (dopuručuju přečíst Černou sanitku, která se jimi přímo zabývá). Takže podobný dokument jsem uvítala. Poměrně hezky vysvětluje proč takové legendy vznikají, jak se šíří, proč je obliba podobných historek tak velká . A samozřejmě nesmí chybět i příběhy skutečné, které stojí za vznikem novodobých legend. Mnozí by mohli namítat, že přístup k výzkumu je moc povrchní, ale očividně je to dokument, který chce zaujmout běžného diváka a nechce ho zatěžovat tunou vědeckých zbytečností, mezi kterými by se ztrácela údernot a děsivost jednotlivých případů. Proto se zde například nedozvídáme nic moc o psychologických profilech zde prezentovaných vrahů. Jde jenom o vyprávění příběhů - těch, které si lidi vypráví, i těch, které se skutečně staly. A ačkoliv se to dalo očekávat, zabývá se dokument jenom americkými městskými legendami, proto nejdu s hodnocením výše. Přitom srovnání například s evropskými verzemi těchto příběhů by bývalo bylo zajímavé...\nSnad poprvé v životě mě mrzelo, že neumím znakovou řeč, ačkoliv její znalost není ke sledování filmu nutná. Film mě zaujal na první pohled nejen zemí původu (poslední dobou se hodně zaměřuju právě na filmy z východní Evropy), ale hlavně nezvyklým formátem, který režisér zvolil. Je jasné, že tenhle film díky tomu nemá šanci stát se kasovním trhákem pro masy, zároveň se ale nejedná o čistej art, kterej by pochopilo jen pár kavárenských inteleguánů. Žánrově se pohybuje někde mezi dramatem a thrillerem, nejlíp k němu však sedí slovo naturalistický. Bez jakéhokoliv hudebního podkresu a řeči slyšíme pouze zvuky okolí a tak se můžeme lépe zaměřit na děj samotný, který je nám prezentován v dlouhých kamerových záběrech téměř bez střihu. A ačkoliv byli do hlavních rolí zvoleni neherci, kteří nikdy před kamerou nestáli, odvedli výkon velmi nadpůrměrný, zejména pak Yana Novikova v roli mladičké hluchoněmé prostitutky. I prostředí samotné je bez problému uvěřitelné, stejně jako chování postav. Za mě velký palec nahoru a ve znakové řeči pravím "děkuju".\nFuj, z tý ženský mi celou dobu běhal mráz po zádech. A za to mohu děkovat Macareně Gomez, která ji ztvárnila opravdu dokonale. Ostatní postavy vedle té její poněkud zanikaly, ovšem role je to tak dobrá, že mi to ani trochu nevadilo. Víceméně už od začátku příběhu je jisté, že nic zdaleka nepůjde podle plánu, protože Montse je tak neskutečně narušená, že to z ní leze každým jejím pórem. A odnáší to chudák ségra i týpek, kterého Montse drží ve svém bytě a chová se k němu jak k nějakému poraněnému domácímu mazlíčkovi. Jenže její umělá idylka nemůže trvat věčně a pak... shit hits the fan a nakonec se dočkáme velice slušnýho psychoušskýho bordelu. A celou tu dobu jsem vůbec nevěděla, má-li mi Montse být líto nebo jestli si zaslouží zhebnout. Zkrátka, nic není černobílé a některé motivace za šílenými činy se zdají být skoro logické. Na konci navíc dojdeme k pointě, která je pro příběh sice trochu zbytečná, zato docela příjemná. Španělům a jejich tvorbě hodně fandím a ještě se mi snad nestalo, že by mě španělský horor nebo thriller zklamal. Doufám, že podobných kousků uvidím ještě hodně.\nAť se na to koukám z jakéhokoliv úhlu, nevidím na tom absolutně nic výjimečného. Možná kromě té nechtěné směšnosti, která mi bránila se plně ponořit do atmosféry. Příklad: týpek se snaží sundat klaunský kostým jakousi elektrickou pilou a nedaří se mu to. Má u toho barevné vlasy, make-up a klaunský nos. Působilo to na mě tak nějak divně, jako kdyby to ani nebylo bráno vážně. A podobných divných scén je více. Taková nechtěná parodie na horory s klauny. Působí to neskutečně směšně, nikoliv děsivě. Neumím ani pořádně vysvětlit svou averzi, ale doufám, že nejsem jediná komu na tom něco nehrálo.\nVím, že v Rusku je možné opravdu leccos a že korupcí a humusem je jejich policie neskutečně prolezlá, ale až tak vyhrocenou situaci jsem nečekala. Zkrátka jim to tak docela nežeru. A nežeru jim ani myšlenkové pochody hlavních postav, které se předhánějí v tom kdo je větší kokot, ale opět tím trpí realističnost. Přitom začátek se zdá velmi slibným. Vysloveně pochválit se dá snad jenom kamera a hudební doprovod, ale to je vše.\nTak jsme se konečně dočkali dlouho očekávané novinky, jejíž nápad vzešel z tříminutového kraťasu stejného jména z roku 2008. Chtěla jsem být překvapená a jakmile byl k dispozici popis k tomuto snímku, odmítala jsem ho číst. Nakonec se kdovíjak převratné překvapení nekonalo, přesto jsem spokojená. Mama začíná jako klasická duchařina a děj se odvíjí dost pomalu, ne však tak, aby vznikala výraznější hluchá místa. Herecké výkony jsou víc než uspokojivé a budování atmosféry vypadá přesně tak, jak by vypadat mělo. Rozhodně to není jen o lekačkách, i když těch ve filmu najdeme také dost. Na příkladu Mama je vidět, že napětí lze budovat i prostřednictvím něčeho jiného - hry světla a stínu, kamery a dalších věcí, které by ke správnému hororu měly patřit, ale v moři lekaček se na ně často zapomíná. Za zvláštní zmínku pak stojí začátek a zejména konec, který je svým zvláštním a strašidelným způsobem dojemný. Přesto mi ve filmu něco chybělo. Takhle za čerstva nejsem schopna říci co, možná na to přijdu až s odstupem času, každopádně to není na čistých pět hvězd.\nMike Tyson: Naprostá pravda (TV pořad) (2013)\nExistují pouze dvě možnosti - buď máte Tysona rádi a obdivujete ho... nebo ho nemůžete vystát. Osobně se řadím k té druhé skupině. Sledovat tohoto přestárlého boxera kterak se pokouší být vtipný a sympatický je svým způsobem utrpení. Mikovi hodně napomáhá značně nenáročné publikum, kterýmu stačí když Mike řekne fuck nebo nigga a reagují nadšeným smíchem a tleskáním. Tyson více než dojmem komika na mě působí jako nekriticky zbožňovaný kazatel, který velebí Boha, v tomto případě sebe. A i když je jeho životní příběh nepochybně zajímavý, jeho sebeprezentace mě strašně rozčilovala. Tyson vypráví o přepadávání a loupežíchv ghettu jako kdyby to byly nějaké veselé příhody ze života Huckleberryho Finna. A publikum to žere. Co na tom, že Tyson je asociál, zločinec a samolibá zkoksovaná celebritka, lidem se takhle líbí, po Rockym přijde vhod anti-Rocky. Na mě ale tohle nefunguje.\nMária a Mária (TV film) (2013)\nPěkný projekt, který si zaslouží pochvalu. Dokument je zajímavý jednak proto, že dokumentuje tento projekt jako takový, ale slouží i jako exkurze do života v chudé cikánské komunitě, její mentality a z ní vyplývajících problémů. Podobné projekty, na rozdíl od jiných, smysl mají, mimo jiné proto, že lidem humanitární pracovníci nejen rozdávají, ale zároveň se je snaží učit jak žít ekonomicky - matku Máriu například naučili, že dřevo kupovat nemusí, ale může si na něj dojít do lesa. Tato forma pomoci se mi zdá mnohem užitečnější a dobrá rada navíc nic nestojí. To Neklan066: Kdyby to byly peníze darované státem, dalo by se polemizovat o tom proč se posílají jinam, ovšem zde jsou to peníze dobrovolníků z Čech i ciziny, všichni věděli na co se peníze dávají. A se svými penězi si každý může dělat co chce. Tito se rozhodli věnovat je tomuto projektu. Nechápu tak docela Neklanovo hodnocení, ale neberu mu ho...\nHehe, k tomuhle filmu jsem přišla naprostým omylem. Chtěla jsem stáhnout The Way Back a jaksi jsem si nevšimla, že název torrentu je trošičku jiný :D. Silly me... Ale tak co, říkala jsem si, nechce se mi už čekat až si stáhnu ten pravý film a když už to mám, kouknu se na to, poněvadž to má na ČSFD docela dobré hodnocení. A tento nenápadný film mě velmi mile překvapil. Z filmu se totiž vyklubala hezká letní komedie o poněkud introvertním klukovi. kterému se nudná dovolená s rodinou mění na nejlepší léto jeho života. A rozhodně to není nic pubertálně pitomého. Nikde se netlačí na pilu, žádný křečovitý humor-za-každou-cenu zde nenajdete. Pouze běžné lidské radosti i starosti podané místy vážně a rozhodně velmi reálně, takže nebýt scén z akvaparku, které z tohoto filmu dělají komedii, mohlo by se dost dobře jednat o rodinné drama. Funugje to v obou zmíněných rovinách. A Rockwell hraje svoji postavu tak, že rozhodně chcete, aby ten chlápek z akvaparku byl váš kámoš. Já jsem se opravdu bavila, skoro celý film jsem měla úsměv na tváří a jsem tedy moc ráda, že neumím pořádně číst a stahuju nesprávné torrenty :).\nTleskám panu Trierovi, protože se mu podařilo natočit film, který se jen tak nevidí. Nymfomanii jako takové sice bylo věnováno více filmů (kterými záhy doplním své filmové "konto", abych měla s čím srovnávat), ovšem už předem je mi jasné, že tento bude co se týče explicitní sexuality ten nejvýživnější. Trier se nebojí ukázat vše to, čeho se jiní bojí, sex přímo srší z každé scény a to i z takových, kde momentálně nic sexuálního neprobíhá. Přesto se nejedná jen o sexuální tématiku a povrchní rozebírání eskapád jedné hypersexuální ženštiny. Prolínají se zde zároveň témata sebeobviňování, frustrace, touhy navazovat normální kontakty s lidmi, snahy vyrovnat se se světem, který nikdy mladou nymfomanku plně nepřijal. Samozřejmě by to nebylo možné bez kvalitního hereckého obsazení a Trier zřejmě věděl, že se svou dvorní herečkou Charlotte Gainsbourg neudělá chybu, a tak se i stalo. Šanci však dal i jiné neméně zajímavé herečce, a tou je Stacy Martin, která si nepochybně svou rolí mladší verze nymfomanky otevřela dveře k dalším příležitostem dokořán. Někomu může vadit přehnané filosofování během rozhovorů s mužem, který hraje úlohu zpovědníka nymfomanky, ovšem dle mého názoru by se bez toho Trierovy filmy neobešly, šlo to očekávat. Přesto v tomhle ohledu mohli trochu ubrat. Ale to je jen drobná chybička na kráse celého filmu. P. S.: Musím pochválit plakát k filmu... vlastně oba plakáty, z nichž jeden je ryze minimalistický a druhý jednoduchý, ale fascinující.\nUf, tohle teda byla solidní druhá polovina Trierova veledíla. Oproti prvnímu dílu je vidět posun k temnějším a depresivnějším kapitolám, stupňuje se erotické napětí, přibývá drsnějších scén, humoru je méně a postupně se film dere k velmi překvapivému a šokujícímu konci. Film je silnými scénami doslova prošpikován. Za sebe bych vyzdvihla scény kdy se Joe nechává brutálně seřezat, obhajobu pedofila (mimochodem, plně souhlasím s tím, co bylo řečeno), sendvič s dvěma černochy, nasranou Joe na skupinové terapii, scénu s dítětem na balkoně, která je parafrází na úvodní scénu z Antikrista (dokonce i se stejnou hudbou), a samozřejmě i vysvětlení toho jak se vlastně Joe dostala ke svému zachránci. Po skončení filmu jsem byla nadmíru spokojená, emočně lehce vyšťavená a měla jsem toho hodně na přemýšlení. Už teď jsem si však jistá, že oba díly si pustím ještě jednou. Gratuluji, pane Triere, opět jste mě dostal.\nJsem nadšená! Dlouho mě žádný horor nebavil tolik jako Oculus. A přišlo to ze subžánru, kde bych to ani bývala nečekala, tedy od duchařiny. Chválit lze snad vše od první do poslední minuty. Prolínání reality s nerealitou, interakce hlavních postav, napětí, které je cítit prakticky pořád, děsivé příběhy předchozích majitelů zrcadla, atmosféra nutící vás být stále jako na trní. Takto má vypadat správně fungující horor.\nOBSAHUJE SPOILERY!: Na tomhle filmu je nejzajímavější jen a pouze samotná myšlenka, že kriminalita lze vyřešit tím, že jednou za rok se každej může pustit ze řetězu a dělat si co chce aniž by byl trestán. Jak už zmínil JASM, není to v reálu dost dobře proveditelné. Předpokládat, že někdo kdo má opravodovou potřebu vraždit bude poslušně čekat celý rok, je docela úsměvná. A když se nad tím zahloubáme více, zjistíme, že to má mnohem víc chyb. Například: dejme tomu, že jste manžel a soused vám té noci znásilní a zabije ženu. Zjistíte to bohužel až po uplynutí oněch magických dvanácti hodin, tudíž ten člověk dál v pohodě může žít vedle vás a vyvázl z toho bez trestu. Neumím si moc představit kdo by tohle vydržel a čekal by další rok, než mu to bude moci vrátit. Ale když vezmeme tyhle všechny věci stranou a budeme předstírat, že by to opravdu mohlo fungovat, tak ten nápad je zajímavý a dalo by se na to namotat spoustu zajímavých příběhů. Bohužel však v tomto případě nebyl nápad využit efektivně a místo toho abychom viděli bandy zvlčilých lidí v ulicích, kteří páchají doslova apokalypsu, a všemožné odstíny lidské zvrácenosti utržené ze řetězu, uvidíme jen interiér jednoho baráku a pár magorů v maskách. Člověka opravdu zamrzí, že tohle téma nevytěžili jak by si bývalo zasloužilo. Herecké výkony jsou spíše průměrné a ani napětí není takové, aby příběh zvedlo nahoru. A ten zvrat ke konci byl takovej trošku WTF - sousedé chtěli tu rodinu povraždit, protože fotr prodává bezpečnostní zařízení, bez kterých by však všichni ti lidé byli totálně v prdeli. Ne, oni je místo toho, aby byli rádi, chtějí zabít, protože jim přišlo, že na tom rodina vydělala moc peněz. Tohle jim moc nežeru. Každopádně tři hvězdy jsou i tak zasloužené.\nZpočátku trochu chaotický film, od kterého nevíte, co čekat. Postupem času se však jednotlivé drobnosti stále více spojují v celkem silný celek, který začne dávat smysl. Ze začátku jsem byla trochu rozpačitá z herectví Mii Wasikowské, neuměla jsem si její postavu přebrat, zařadit, zkrátka mi nebylo jasné, co si myslí a co prožívá. Ale to se nakonec vstřebalo a nakonec si myslím, že pro tuhle roli se režisér ve výběru herečky nesekl a vybral si dobře. A i Nicole Kidman to náramně sluší a bavilo mě se na ní dívat, ačkoliv její postava příliš sympatií nevzbuzovala. Od poloviny příběh směřuje k velmi zajímavému konci. Do čtyř hvězdiček zde nechybí málo.\nPravda je, že v rámci emzáckého subžánru se Dark Skies nijak nevymyká z obvyklého klišé a šablonkovitosti. Pravda ovšem také je, že mě to bavilo a tak bych to tak úplně nezatracovala. Stewart si s tím sice mohl dost pohrát, prostoru pro originální nálady zde bylo hodně, ale jak to tak vypadá, vsadil radši na jistotu a zejeté motivy. Skoro jako kdyby se bál experimentovat. Je to trochu škoda, na druhou stranu však rozhodně nenatočil podprůměrný film. Osobně mi na tom vadila snad jediná věc a sice odporně kýčovitá otevírací scéna z amerického předměstí. Taky si myslím, že mohli trochu víc zapojit do děje postavu ufologa, u kterého hledá rodina pomoc, mohla to být docela zajímavá postava. No, do tří hvězdiček se to tak jako tak vejde...\nJeště před natočením filmu jsem byla toho názoru, že by především vznikat vůbec neměl. A ten názor mám i teď. Téma "úchylná texaská rodinka a retard s motorovkou" bylo vyčerpáno a chcíplo už dávno a tahle exhumace rozhodně nebyla nezbytná, protože nic nového tahle zdechlina už nenabízí. Odhlédnu-li však od naprosto zbytečného zmrtvýchvstání milovníka Husquarny, po technické stránce je to... zkrátka průměrný slasher s hloupými, i když pohlednými hlavními hrdiny, zabijákem a snahou o netradiční vyústění (nepovedlo se). Akorát mi přijde jako velký hřích dávat dohromady tento film se záběry z geniálního originálu, je to jak míchat kvalitní víno s kolou za pět korun z TESCa.\nNení nad to si čas od času odpočinout u nenáročného historického seriálu. A ano, pojem nenáročný na Vikingy docela sedí. Neuvidíte zde žádné epicky megalomanské bitvy ani nepřirozené souboje s "cool" choreografií a la Trója. Nízký rozpočet může za to, že seriál se drží dost při zemi, ale podle mě je to dobře, protože takhle zbyla spousta prostoru pro to, aby měl divák možnost ochutnat život Vikingů v celé jeho komplexitě - a soudě podle toho, co mi říkali lidi zběhlí v historii, tak se jim to povedlo velice věrohodně. Uvidíte plavby na západ a rabování (to, co jsme ve filmech o Vikinzích viděli asi tak milionkrát), ale i to, jak vypadá jejich rodinný a společenský život, jaké mají zvyky, náboženství i to jak se baví. A rozhodně se nenechte odradit pilotním dílem, díl od dílu je to lepší.\nFilm je tématicky blízký Habermannovu mlýnu, ovšem zdá se mi, že pozornosti českého diváka poněkud uniká. A ono se není co divit, vyvolává o poznání méně emocí než jeho slavnější brácha. A to i přesto, že ukazuje prakticky to samé, tedy sviňské chování a násilí na nevinných. Možná je to nepřesvědčivými hereckými výkony (Vetchý se moc nepředvedl, o jeho filmové manželce německého původu se dá říci to samé) nebo tím, že se obtížně vžívá do postav, o kterých vlastně vůbec nic nevíme kromě toho čí je kdo příbuznej a na jaké straně barikády stojí. Rozhodně to ale není špatný film, do průměru se vejde celkem pohodlně.\nPokud chcete horor, který vás dokáže opravdu překvapit, Cabin in the Woods je přesně to pravé. Navíc se zde neobvykle dobře a nenásilně povedlo spojit hororovou i lehce komediální složku bez toho, aby to byla buď prvoplánovitá sranda nebo nesmístné vtipkování. Největší bomba je poslední třetina, kde film dojde k víc než zajímavé pointě a nabírá opravdu velmi nevídaný směr, který bych opravdu nečekala, ačkoliv leccos je už naznačeno v prvních dvou třetinách. Tleskám! Silně jsem uvažovala o pěti hvězdách, protože takto originální koncepci jsem v hororu nezažila už hodně dlouho. Jenže to by tady nesměla být poněkud pomalá úvodní část, která nebyla úplně podle mých představ. Každopádně tenhle horor opravdu důrazně doporučuju, protože je tak nevšední a WTF, že se to jen tak nevidí. :)\nHere Comes Honey Boo Boo (TV pořad) (2012)\nSkoro se k tomu nerada přiznávám, ale mě ta píčovina fakt baví. Bylo by jednoduché tuhle rodinku odsoudit a jejich životní styl skutečně je neskutečně odporný, ale na druhou stranu co těm lidem chybí (kromě špetky vychování)? Maj se fakt rádi, navzájem se podporujou a vypadá to, že jsou šťastní. Já jim to přeju, i když teda nechápu jak se mohli se svým stravováním dožít více jak 10 let.


Minibike 45% Minicross 20% Dětskou čtyřkolku 17% Pitbike 17%\nÚvod » Dětské čtyřkolky » Dětské benzínové čtyřkolky » Dětské čtyřkolky 125ccm\nElektrická dětská čtyřkolka Cobra II 800 Wattů modrá Mini quad eco Cobra 800Wattů Aku čtyřkolka blue Čtyřkolka je osazena nejsilnějším motorem, který se dnes v elektrických čtyřkolkách používá - elektromotor o výkonu 800W. Dětská mini čtyřkolka je kvalitní a designově velmi dobře zpracovaná. Je vybavena elektro-motorem o výkonu 800 Wattů, který dokáže čtyřkolku rozjet rychlostí 30-35 km/h. Je\nnaše cena 9 950 Kč (398 Eu)\nDětské čtyřkolky benzínové se čtyřtaktním motorem, vhodné pro děti již od 6 let, nebo pro mladší, pokud již mají zkušenost s ježděním na malé dětské čtyřkolce. Motory jsou bezporuchové, tyto čtyřkolky již mají oproti malým benzínovým čtyřkolkám i zpátečku. Dělají se buď na menších 7" kolech, nebo na větších 8" kolech. Také jsou buď s jednorychlostní, nebo mají tři rychlosti vpřed.\nČtyřkolky 125ccm 7" kola\nČtyřkolky 125ccm 8" kola\nATV Toronto modrá 7" kola\nATV Toronto černá 7" kola\nATV Toronto červená 7"kola\nATV Pollaris Nitro 125 červená 7"\nATV Speed modrá 7" kola\nATV Speed zelená 7" kola\nČtyřkolka ATV Warior Sport RS 125ccm červená 8" kola\nATV Speed bílá 7" kola\nČtyřkolka ATV Toronto Sport 125ccm modrá 8" kola\nČtyřkolka ATV Toronto Sport RS 125ccm modrá 7" kola\nČtyřkolka ATV Toronto Sport RS 125ccm červená 7" kola\nČtyřkolka ATV Warior Sport RS 125ccm zelená 8" kola\nDětská čtyřkolka benzínová Barbarossa 125cc modrá\nDětská čtyřkolka benzínová Barbarossa 125cc černá\nDětská čtyřkolka benzínová Barbarossa 125cc červená\nDětská čtyřkolka benzínová Barbarossa 125cc zelená\nČtyřkolka ATV Toronto Sport RS 125ccm oranžová 8" kola\nDětská čtyřkolka Pollaris style\nDětská čtyřkolka Hummer style\nDětská čtyřkolka HummerToronto style\nDětská čtyřkolka Speed\nDětská čtyřkolka Razer\nDětské čtyřkolky 125cc Bohumín


Elektrická koloběžka 36V 250W Elektrokoloběžky\nÚvod » Elektrokoloběžky » E-koloběžka 250W bílá\nE-koloběžka 250W bílá\nEelektrokoloběžka 250W 36V\nEAN kód: XS03-B-W\nELEKTROKOLOBĚŽKA 36V 250W BÍLÁ\nElektrická koloběžka E-SCOOTER je ideální pro transporty, snadno ji složíte do kufru auta (rozměr složené koloběžky je 115cm x 42,5cm x 11cm, hmotnost i s baterií cca 13 kg). Má pohotovostní stojan a také se můžete pohybovat jako na klasické koloběžce.\nPARAMETRY ELEKTRICKÁ KOLOBĚŽKA 250W\nMaximální rychlost 28 km/hod\nMaximální dojezd až 20 km\nDoba dobíjení 3-4 hodin\nBaterie: Li-ion 36V 7,8Ah\nRozměry složené koloběžky (mm): 1150 x 425 x 112\nRozměry sestavené koloběžky (mm): 1120 x 160 x 530\n1x elektrická koloběžka\nPro větší bezpečí doporučujeme přikoupit si alarm - najdete v sekci doporučujeme přikoupit - pod fotografií.\nElektrická koloběžka XS03 36V 250W bílá je k osobnímu vyzvednutí u nás v Bohumíně, nebo v Ostravě. Elektrokoloběžky Ostrava.\nElektrokoloběžka 36V 250W\nDětská aku koloběžka 36V 250W\nElektrická koloběžka prodej\nElektrická koloběžka zboží\nElektrokoloběžky prodej Bohumín\nELEKTRICKÁ KOLOBĚŽKA 36V 250W OSTRAVA\nnaše cena 499 Kč (20 Eu)


MNERAD: února 2017\nNo ahooooj už konečně z Prahy! :-))\nMinulý týden byl pro mě trošku náročnější, zúčastnila jsem se pár blogerských akcí, pracovala, courala po kavárnách a užívala si český/pražský jídlo. Zkrátka jsem musela dohnat všechno, co jsme ve Finsku neměli a všechno, co mi tolik chybělo.\nHlavně se už konečně trošku oteplilo a já jsem po dlouhý době vytáhla svoje děravý gatě. No, večer, když se už ochladilo, jsem svojí volby samozřejmě litovala. Každopádně doufám, že takhle teplo už zůstane a zima už se nevrátí. Mám jí fakt úplně po krk.\nDneska nějak moc nemám náladu na sepisování dlouhých článků a proto vám ukážu jen svůj outfit. Je to vlastně jen taková nudná černá oživená o leopardí/gepardí kabát. Nevím co mě to napadlo, ale už v když jsme jely v metru fotit tyhle fotky, chtěla jsem vyfotit jednu fotku v póze ala Michael Jackson. Tak jí tu máte.\nMějte se skvěle a užívejte teplejší období! Pa :-*\nH&M kalhoty, svetr, kabelka\nŠtítky: leoprad, mnerad, neradová, outfits, podzimní outfit, skinny, zimní outfit


Školení online marketingu - marketingový plán| malá marketingová\nŠkolení online marketingu: Tvorba marketingového plánu na 12 měsíců\nVytvořte marketingovou strategii pro svůj projekt nebo podnikání na 12 měsíců.\nVytipujte ziskového zákazníka (popis, potřeba, kdy/kde se nachází, jaký je možný dosah a zásah v jednotlivém komunikačním médiu. Výše investice a výnosů pro 100%, 75% a 50% zásah).\nDefinujte svou jedinečnost pro každou skupinu – positioning.\nNastavte motivační ale reálné a měřitelné marketingové a obchodní cíle (dosah, zásah, kontakt, prodej, náklady, tržby, zisk).\nSestavte komunikační mix (vyberte profitabilní komunikační kanály online i offline marketingu na dané období).\nSestavte publikační plán – témata a formáty napříč komunikačními kanály směřujícími k cílovým skupinám.\nVytvořte mediaplán – výběr online i offline médií pro public relations.\nVyprecizujte svůj akční plán (harmonogram marketingových aktivit v průběhu 6 – 12 měsíců. Popis činnosti. Odpovědná osoba. Hodinová dotace. Náklady na pracovníka.)\nPřipravte se na investice – rozpočet na období 6 – 12 měsíců (počet hodin a finance na zajištění, detailní harmonogram).\nA nezapomeňte na kritéria zpětné vazby – monitoring (návrh nástrojů pro vyhodnocení marketingové komunikace použitých marketingových kanálů).\nČeká na vás šablona marketingového plánu, šablona mediaplánu, vzor prodejní stránky.\n9:00 – 9:30 – Situační analýza (definujete si své přednosti i slabiny, nakouknete pod pokličku konkurence)\n9:30 – 10:30 – Segmentace, Targeting a Positioning (vyprofilujete si své zákazníky, jejich potřeby a jejich možnosti. Zjistíte, kde se zákazníci nacházejí – online i naživo a vypočítáte jejich potenciál. Na koho lze přímo dosáhnout, jaký je průměrný zásah a konverze při 100%, 75% a 50% investici. Definujete svoji jedinečnou pozici na trhu.)\n10:45 – 11:15 Marketingové a obchodní cíle (stanovíte realistické, motivační a měřitelné cíle. Namodelujete náklady, tržby i zisk)\n11:15 – 12:30 Komunikační mix ((vyberte komunikační kanály online i offline marketingu na dané období pro každou zákaznickou skupinu zvlášť).\n13:45 – 14:45 Publikační a mediální plán (vyberete vhodné formáty a témata a napříč komunikačními kanály a rozhodnete se pro mediální formáty).\n15:00 – 16:00 Akční plán na 12 měsíců (vytvoříte harmonogram marketingových aktivit v průběhu 6 – 12 měsíců. Popis činnosti. Odpovědná osoba. Hodinová dotace. Sestavíte rozpočet na období 6 – 12 měsíců – počet hodin a finance na zajištění, detailní harmonogram. a na závěr navrhnete nástroje pro vyhodnocení marketingové komunikace).\nŠablonu marketingového plánu včetně návodu, Šablonu mediálního plánu, Vzor prodejní stránky a prezentaci s poznámkami.\nPodívejte se na naše reference. Rovněž vám rádi zprostředkujeme kontakt s majiteli firem a jejich hodnocením. Probrouzdejte našimi návody, šablonami a e-knihami, které jsme na základě svých zkušeností vydali pro ty, kteří se chtějí s marketingem popasovat sami. Nebo nahlédněte do referencí studentů:\n“Prezentace byla srozumitelná, v dobrém tempu. Dobrá vizualizace. Velmi dobrý a zajímavý přednes. Dobré tipy k online komunikaci. Díky.“ Vlachý\n„Jsem spokojená s množstvím informací a s ochotou lektorky zodpovědět jakékoliv dotazy a připomínky. Školení obsáhlé (v pravém slova smyslu), srozumitelné. Lektorka ochotná, vstřícná a komunikativní. Vše v naprostém pořádku.“ Kateřina Šteflová\n„Kurz je srozumitelný. Super tipy a návody, jak na to. Dobré přirovnání do praxe.“ Daniel Doležal\n“ Vše ok. Super praktické ukázky. Poutavá témata.“ Kamil Koranda\n„Velmi kladně hodnotím praktické a jednoduché vysvětlení problematiky, která byla prezentována. Rady určitě využiji v praxi! Lektor dobrý!“ Anonym\n„Oceňuji praktičnost informací, rozšíření nových možností propagace firemní činnosti.“ Tomáš Hrubec\n„Školení jednoznačně obsahovalo cenné informace, které využiji v praxi. Byly podány srozumitelně… Lektorka byla báječná – věcná i praktická…“ Radka Pešková\nJednodenní školení online marketingu: Tvorba marketingového plánu na 12 měsíců, včetně školicích materiálů, prezentace, šablon a občerstvení stojí 10.000 Kč + cestovné 5 Kč/km.\nŠkolení: Tvorba marketingového plánu na 12 měsíců\n+ šablona Marketingového plánu\nTermín není vypsán, lze domluvit jako uzavřené firemní školení


Plicní infekce Pneumocystis carinii u HIV negativních nemocných | Knihy.ABZ.cz\njen "Mykotické infekce"\nKniha: Plicní infekce Pneumocystis carinii u HIV negativních nemocných – Jana Skřičková\n> Mykotické infekce\n> Plicní infekce Pneumocystis carinii u HIV negativních nemocných\nKniha: Plicní infekce Pneumocystis carinii u HIV negativních nemocných\nAutor: Jana Skřičková\nMonografie představuje výsledky výzkumu onemocnění způsobeného mikroorganismem Pneumocystis carinii se zaměřením na HIV negativní pacienty. Autorka nejprve uvádí základní fakta o této plicní infekci; těžiště práce pak spočívá v seznámení s ... (celý popis)\nNakladatelské údaje: Praha, Galén, 2000\nMonografie představuje výsledky výzkumu onemocnění způsobeného mikroorganismem Pneumocystis carinii se zaměřením na HIV negativní pacienty. Autorka nejprve uvádí základní fakta o této plicní infekci; těžiště práce pak spočívá v seznámení s metodikou výzkumu a představení jeho výsledků a závěrů využitelných pro praxi.\nKatalog předmětový > M > Mykotické infekce\nKatalog vybraných autorů > S > Skříčková – Jana Skříčková\nJana Skřičková - další tituly autora:\nŠevčík, Pavel; Skřičková, Jana; Šrámek, Vladimír; kolektív, autorov\nMayer, Jiří; Skřičková, Jana; Vorlíček, Jiří\nVybraní autoři pro téma Mykotické infekce\n» Jedličková – Anna Jedličková\n» Cetkovský – Petr Cetkovský


33 Cdo 2731/2018\nSpisová značka: 33 Cdo 2731/2018\n33 Cdo 2731/2018-376\nNejvyšší soud České republiky rozhodl předsedou senátu JUDr. Pavlem Krbkem ve věci žalobce M. Š., bytem XY, zastoupeného JUDr. Pavlem Širokým, advokátem se sídlem v Praze, Vodičkova 710/31, proti žalované H. C., bytem XY, zastoupené Mgr. Barborou Kubinovou, advokátkou se sídlem v Praze 3, Milešovská 1312/6, o 3.175.750 Kč s příslušenstvím, vedené u Okresního soudu v Hradci Králové pod sp. zn. 8 C 164/2016, o dovolání žalobce proti rozsudku Krajského soudu v Hradci Králové ze dne 4. 4. 2018, č.j. 24 Co 61/2018-349, t a k t o:\nII.\tŽalobce je povinen zaplatit žalované na náhradě nákladů dovolacího řízení 25.797 Kč do tří dnů od právní moci usnesení k rukám Mgr. Barbory Kubinové, advokátky.\nKrajský soud v záhlaví uvedeném rozhodnutí potvrdil rozsudek ze dne 11. 12. 2017, č.j. 8 C 164/2016-312, kterým Okresní soud v Hradci Králové zamítl žalobu, jíž se žalobce po žalované domáhal zaplacení 3.175.750 Kč s blíže specifikovaným příslušenstvím, a žalované přiznal na náhradě nákladů řízení 377.570,20 Kč; současně rozhodl o náhradě nákladů odvolacího řízení. V řízení podle odvolacího soudu nebylo prokázáno, že žalovaná udělila písemnou plnou moc M. P. k uzavření smlouvy o postoupení pohledávky, a že dodatečně bez zbytečného odkladu takové právní jednání bez plné moci schválila (§ 33 odst. 2 zákona č. 40/1964 Sb., občanského zákoníku, ve znění účinném do 31. 12. 2013 /viz § 3028 zákona č. 89/2012 Sb./, dále jen „obč. zák.“). Neprojevila-li zákonem předvídaným způsobem vůli právně jednat (§ 34, § 35 odst. 1, § 44 odst. 1, § 46 a § 524 odst. 1 obč. zák.), vyšel z toho, že smlouvu o postoupení pohledávky ze 17. 8. 2006 neuzavřela žalovaná, ale M. P.. Ztotožnil se i se – pro vyřešení sporu nadbytečným – závěrem soudu prvního stupně o absolutní neplatnosti uvedené postupní smlouvy pro rozpor s dobrými mravy (§ 39 obč. zák.).\nDovolání, kterým žalobce napadl rozhodnutí odvolacího soudu, Nejvyšší soud odmítl (§ 243c odst. 1 zákona č. 99/1963 Sb., občanského soudního řádu, ve znění účinném od 30. 9. 2017 /srov. čl. II bod 2 zákona č. 293/2013 Sb., čl. II bod 2 zákona č. 296/2017 Sb./, dále jen „o.s.ř.“). Dovolání nevymezuje, v čem dovolatel spatřuje splnění předpokladů jeho přípustnosti (§ 241a odst. 2 o.s.ř.), o tuto obligatorní náležitost již nemůže být doplněno (§ 241b odst. 3 o.s.ř.) a v dovolacím řízení pro tuto vadu nelze pokračovat.\nŽalobce k přípustnosti dovolání uvedl, že „… se jedná o rozhodnutí závislé na vyřešení otázky hmotného či procesního práva, přičemž dovolacím soudem má být právní otázka posouzena jinak.“ Požadavkům na vymezení předpokladů přípustnosti dovolání dovolatel nedostál ani se zřetelem k celkovému obsahu podání.\nMá-li být dovolání přípustné proto, že „dovolacím soudem vyřešená právní otázka má být posouzena jinak,“ jde o způsobilé vymezení přípustnosti dovolání ve smyslu § 241a odst. 2 o.s.ř., jen je-li z dovolání zřejmé, od kterého svého řešení otázky hmotného nebo procesního práva se má (podle mínění dovolatele) dovolací soud odchýlit (srov. usnesení Nejvyššího soudu ze dne 29. 8. 2013, sp. zn. 29 Cdo 2488/2013, které obstálo i v ústavní rovině /usnesení Ústavního soudu ze dne 21. 1. 2014, sp. zn. I. ÚS 3524/13/).\nSpojuje-li žalobce přípustnost dovolání s tím, že napadené rozhodnutí závisí na vyřešení otázek hmotného či procesního práva, při jejichž řešení se odvolací soud odchýlil od ustálené rozhodovací praxe dovolacího soudu, musí jít o takové otázky, na nichž byl výrok rozsudku odvolacího soudu z hlediska právního posouzení skutečně založen. Takovou není otázka posouzení platnosti smlouvy o postoupení pohledávky ze 17. 8. 2006 z hlediska souladu s dobrými mravy (§ 39 obč. zák.), jestliže žalovanou jednání M. P. nezavazuje.


sukulenty - Pěstitelská praxe - CRASSULA BARBATA a návrat z hlubin ZAPOMNĚNÍ\nÚvod » Pěstitelská praxe » CRASSULA BARBATA a návrat z hlubin ZAPOMNĚNÍ\nCRASSULA BARBATA a návrat z hlubin ZAPOMNĚNÍ\nDrobná tlustice Crassula barbata s jihozápadu Kapska by se dala považovat za typický příklad pěstitelsky zapomenutého druhu. Před nějakými dvaceti i více lety byla součástí téměř každé sukulentářské sbírky, ale jak šel čas, zmizela v záplavě novinek a „špeků“! Potkal ji stejný osud jako spoustu dalších rostlin z čeledi tlusticovitých (Crassulaceae). Přitom se jedná o rostlinu velice atraktivní, leč disponující vlastností, která mohla být i jednou z příčin zmíněného vymizení tohoto druhu z povědomí pěstitelů. Crassula barbata je totiž rostlinou monokarpickou, podobně jako třeba některé druhy rodů Aeonium, Aichryson nebo Agave.\nMonokarpické rostliny plodí pouze jednou za svůj život. Vykvetou, zpravidla vytvoří i dostatek semen k záchraně rostlinného druhu a poté hynou. Semena se pak za pomoci větru a deště uchytí různě daleko od zahynuvší rostliny, kde vyklíčí ta jejich část, která ještě předtím nepadla za oběť ptákům nebo hmyzu. Crassula barbata vytváří kompaktní přízemní růžice, složené z poměrně křehkých listů, jejichž okraje jsou hustě pokryty porostem bílých chlupů (barbata = vousatá). Růžice zůstávají po většinu jejího krátkého života soliterní, a první odnože se v jejich úpatí objevují teprve když se rostlina chystá kvést a někdy dokonce až na samém konci procesu kvetení! Odnože zůstávají dlouhou dobu skryty ve spleti postupně chřadnoucích listů původní růžice.\nTento životní koloběh se opakuje v pravidelných intervalech. Celý proces může pěstitel urychlit, pokud odstraní narůstající květní stvol. Rostlina pak ušetřenou energii věnuje právě tvorbě bočních odnoží. Pěstitel se však tímto počínáním připravuje o množství semen, které by po jejich dozrání mohl využít k získání mnohem početnějšího potomstva. Je na něm, aby si jednu z cest záchrany druhu sám zvolil. Ta první je rychlejší, ale získané množství vegetativně namnoženého potomsta je nepatrné oproti řešení druhému s následným výsevem drobných semen.\nListové růžice Crassula barbata dorůstají velikosti 3-4cm, a pokud jsou pěstovány s citem, zůstávají i nádherně kompaktní. Jakmile dostanou vody příliš, a navíc ještě v době nedostatku slunečních paprsků, jejich kompaktní tvar vezme rychle za své. Rostliny tak na různě dlouhý čas ztrácejí svoji přirozenou krásu, a zároveň i velkou část své obranyschopnosti proti slunečním paprskům. Husté růžice listů v kombinaci se zmíněnými chloupky na jejich okrajích vytvářejí takřka neprostupnou hradbu, tlumící sluneční záření a lámající paprsky, které pak už v přijatelné intenzitě dopadají na zelenou plochu listů. Jakmile se růžice příliš otevřou, rostlina se naráz stává slunečními paprsky snadno zranitelnou.Crassula barbata sice snese plné slunce, ale mnohem lépe je jí ve stínu vyšších rostlin, tak jak je na to často zvyklá i ze své jihoafrické domoviny. Intenzivně roste především od jara do počátku léta. Jakmile nastanou vedra, vybírá si oddychový čas a v růstu znovu pokračuje až s příchodem podzimu. Zárodky budoucích květních stvolů, vysokých mnohdy i 30cm, se začínají objevovat zpravidla už v listopadu, a jejich vývoj trvá až do ledna či února. Kvítky jsou drobné, ale květní stvol v rámci rodu Crassula nezvykle silný. Rostlina však vývojem květenství definitivně přichází o svůj charakteristický vzhled i kompaktní tvar!\nČeská zima je pro tuto tlustici i jejího pěstitele těžkou zkouškou. Vodu jí musíme dávat po troškách, a pozorně potom sledovat, co to provede s její vizáží. Udržet rostlinu alespoň trochu v kondici až do samotného kvetení je zkouškou pěstitelského citu. Chladno snáší Crassula barbata velice dobře, a to i včetně poklesů teplot k bodu mrazu. V paneláku už bych si ji ale asi znovu pěstovat netroufal, i když jsem se o to kdysi pokoušel dokonce opakovaně. Tehdy jsem ovšem ještě neznal termín „monokarpie“, a stahoval kalhoty, když brod nebyl ještě ani na obzoru!\nKdyž jsem v posledních letech tuto parádní rostlinu usilovně sháněl, setkával jsem se hodně dlouho jen s neustálým krčením ramen. Už jsem se pomalu vzdával naděje, že tuto kdysi zcela běžnou kytičku budeme mít znovu ve sbírce. Nakonec vše dobře dopadlo. Slíbil jsem sám sobě, že už od nás nesmí nikdy zmizet. Když se vše podaří, budou se při troše štěstí zanedlouho z její křehké krásy radovat i mnozí další pěstitelé. Krása jemné tlustice Crassula barbata je sice dosti pomíjivá, ale pěstovat tu nádhernou kytičku z afrického jihu se určitě vyplatí!\nNa fotografiích v článku je chronologicky zachycen proces kvetení Crassula barbata od konce loňského září do počátku letošního února, vrcholící otevíráním prvních drobných kvítků na vysokém a nezvykle silném stvolu. Obr.č.1 byl pořízen v říjnu, obr.č.2 a 3 v listopadu, obr.č.4 v prosinci a poslední dva v první únorový den


Téma: Filip Novotný\nChomutov i bez nemocných hráčů zdolal Karlovy Vary, Litvínov vyhrál v Pardubicích Většina hráčů základního kádru Chomutova v sestavě chyběla kvůli střevním potížím. Litvínov zvítězil díky třem trefám z přesilovek v Pardubicích.\nVary chtějí dobýt zpět extraligu, do brány získaly Novotného ze Sparty Prvoligové Karlovy Vary získaly ze Sparty Filipa Novotného, který má zkušenosti z ruské KHL.\nVelká čistka v hokejové Spartě. Odcházejí Pöpperle, Řepík i dalších pět hráčů. Přijde Říčka ze Zlína Další příchody vedení Sparty řeší a kompletně se promění složení na brankářském postu.\n17letý Škarek oslnil Spartu, startem předčil Haška. Už může dělat jedničku v extralize, míní kouč Vystoupit z Haškova stínu už možná nedokáže nikdo, ovšem slušně našlápnuto má 17letý student Jakub Škarek.\nGólman Novotný odchází ze Sparty do ruského Novokuzněcku Český hokejový brankář Filip Novotný, který dokončil uplynulou sezonu jako jednička pražské Sparty, odchází do KHL do Metallurgu Novokuzněck.