Úspory energií - Olomoucký kraj | ekatalog.cz\nÚspory energií - Olomoucký kraj\nKatalog firem » Energetika » Úspory energií\nBROPEL BIOPALIVA s.r.o.\nBrodek u Prostějova, Legionářská 115 +420 582 370 434\nUničov, Nádražní 545 +420 585 054 927\nKomplexní řešení energeticky úsporných modernizací budov. Provádíme tepelně technické posouzení budov, nabízíme zajištění financování, zateplení fasád a špalet, výměnu oken a dveří, zdrojů vytápění a TUV.\nUničov, Olomoucká 345 +420 739 015 236\nZabýváme se využitím alternativních zdrojů energie, měřením těsnosti budov pomocí blower door testu a termovizním měřením. Nabízíme také poradenství v oblasti strukturálních fondů.\nOlomouc, Železniční 547/4a +420 588 499 306\nPůsobíme především v oblasti vývoje řídicích a monitorovacích systémů. Provádíme realizace úsporných technologií inteligentního domu.\nBělkovice-Lašťany, Bělkovice-Lašťany 678 +420 773 474 928\nPoradenství v oblasti úspory energií, energetické soběstačnosti a alternativních zdrojů energie.\nŠternberk, Zátiší 2275/17 +420 585 011 343\nNabízím poradenství v oblasti financí a energetiky.\nŠternberk, Nádražní 2512/71 +420 774 739 439\nNabízíme kompletní účetní služby-vedení účetnictví a daňové evidence, zpracování mzdového účetnictví, zpracování všech daňových přiznání a zastupování na úřadech. Poskytujeme energetické poradenství. Zajišťujeme také finanční poradenství.\nŠumperk, Gagarinova 2405 +420 608 887 222\nZabýváme se správou nemovitostí a nabízíme poradenství v oblasti tepelné energie a úspory energií.\nŠumperk, Gen. Svobody 48 +420 775 614 460\nProdej úsporných elektrospotřebičů do domácnosti a gastronomických provozů. V naší nabídce naleznete úsporné hrnce k pomalému vaření Slow Cooker, kuchyňské nádobí s příměsí Xylanu, pekáče, dárkově balené keramické nože, indukční vařiče a spotřebiče pro sušení ovoce.


Selskej rozum | Bez frází\nV místnosti sedělo šestnáct frajerů, svazová generalita. Většinu jsem ani neznal, byli z kdejaké prdele, ale všichni se tvářili důležitě, jako by se bez nich náš tenis neobešel. Stál jsem před nimi a nedělal si hlavu z toho, co přijde. Jako už tolikrát. Prostě si mě předvolali, aby mi zase připomněli, jak jsem nezvladatelný, a tentokrát ještě, aby mi speciálně vyčetli, že jsem si dovolil absolvovat turnaj, který jsem neměl ve schváleném rozpisu.\nZa bolševiků něco nepředstavitelného, o tom ještě budu vyprávět.\nAle já byl v klidu. Vždyť jsem to měl od Antonína Bolardta, kapitána daviscupového týmu, osobně schválené.\nCestou z jiného turnaje jsem se tehdy na jaře devětasedmdesátého stavil v Rakousku u Gerharda Wimmera, výtečného hráče a kamaráda, jezdíval jsem za ním často. Zrovna se chystal do Riedu, kde pořádal turnaj starý Fischer, slavný výrobce raket. A prý ať jedu taky, že by mě tam rád taky viděl a bude sranda. Peníze za startovné byly super, jel bych s Gerhardem… Sakra, to by byla paráda.\nAle musel jsem zavolat Bolardtovi, protože za našich časů se smělo jen tam, kam jste se dlouho dopředu písemně nahlásili a dostali od soudruhů povolení.\n„Jirko, když už tam seš, nevidím důvod, proč bys po cestě do Čech nesehrál tenhle malej turnaj,“ odpověděl mi Bolardt do telefonu. Slyším to jasně jako dnes. Gerhard prohodil, že jsme to radši měli natočit, kdyby něco, ale já neměl obavy. Když mi to takhle jasně řekne, přece není důvod.\nBohužel, dostal jsem se do finále.\nDo finále, které se hrálo na prvního máje.\nNa ty přiblblý přehlídky, na nichž se u nás šaškovalo, bych stejně nešel, ale potíže nastaly, když se informace o mém úspěchu objevila v novinách. Soudruzi se toho chytili. Jak je možné, že se toulám po Rakousku, když tam nemám být. Nahlásili mi tenhle prohřešek, jakmile jsem předstoupil před svazovou komisi, a já suverénně odvětil, že to není problém, protože jsem vše řešil s panem Bolardtem. Ten ovšem vstal a podíval se na mě se slovy: „Jirko, vždyť jsem ti přece výslovně řekl, že to nesmíš hrát.“\nLhal. Úplně sprostě lhal.\nJenže mně samozřejmě nikdo nevěřil. Byl jsem floutek, ne moc oblíbený. Ležel jsem bolševikům v žaludku kvůli svému způsobu života, navíc už po mém posledním Davis Cupu proti Británii na podzim osmasedmdesátého na mě Bolardt se svazovým trenérem Kordou řvali, že jsem lempl a flákač.\n„Tak, jak žiješ, tak hraješ tenis. Ty nemůžeš zápasy dohrávat,“ vyslechl jsem si.\nPotřebovali se mě nějak zbavit, to bylo evidentní. Jenže místo aby mi v klidu oznámili, že Davis Cup už budou hrát vedle jednoznačného Lendla i další mladší Šmíd se Složilem a já ať si dál jezdím jen po turnajích, chytili se téhle blbosti s prvním májem a svinsky mě potopili. Přímo na místě se usnesli, že mi s okamžitou platností na půl roku odebírají pas.\nOdvolal jsem se k Himlovi, šéfovi sportu, který mi trest snížil na čtyři měsíce, ale i to byl konec. Do té doby jsem se pořád držel ve stovce světového žebříčku, ale kvůli vynucené pauze jsem postupně klesnul někam na sto osmdesáté místo. Blížil se mi třicátý rok a já cítil, že už nebudu mít sílu na procházení kvalifikacemi a škrábání se zpátky nahoru.\nJednoho dne jsem se doma manželce rozbrečel a prohlásil, že už v téhle zemi nechci dál žít. Rozhodli jsme se, že jdeme pryč.\nZa našich časů se v Davis Cupu doma vždycky ubíralo. Vždycky.\nZaplatila se večeře rozhodčímu pod empajrem a hned byl váš. Na lajnách pak bývali vždycky jen domácí, i my s Kodešem objížděli republiku, abychom sehnali ty správné sudí. Říkali jsme jim, že nemusejí soupeře vědomě okrádat, akorát když bude sporný míč, u kterého si nebudou jistí, nesmějí ho dát soupeři. Tak to chodilo všude po světě.\nV Rumunsku se s tím ale nepárali, tam se šlo do absolutních extrémů.\nV prvním kole v sedmasedmdesátém mi tam Ille Nastase, někdejší světová jednička, na začátku druhého setu servíroval půl metru do autu. Rozhodčí to uznali jako eso.\nNěco takového se v tom zápase nestalo poprvé, ale tahle situace byla tak evidentní, že jsem ani netušil, že to vůbec jde uznat. Jak jsem přišel k lavičce, Bolardt se zvedl a prohlásil: „Jdeme. Končíme.“ Chtěl jsem sám utkání skrečovat, tímhle mi všechno ulehčil. Udělal mi radost. S vědomím, že mám vzdor posvěcený, jsem čapnul tašku a mířil ke kabinám.\nRumunsko za Ceauseska bylo regulérně vojenský stát. Na stadionu tehdy snad neseděl nikdo bez uniformy. Mě tak nenapadlo nic lepšího, než se ještě na rozloučenou před dveřmi otočit a na jednu, druhou i třetí stranu zasalutovat.\nJen tak tak jsem stihl zabouchnout dveře, než do nich začalo bušit všechno, co měli lidi po ruce.\nTenhle souboj se vyhrotil tak moc, že nám vedení zakázalo večer vycházet z hotelu, abychom nepřišli k újmě.\nS Nastasem jsem toho měl víc. Jako hráč mě bavil, líbil se mi jeho styl i vylomeniny, jaké prováděl. Třeba když ukazoval paroháčem, jak velký aut to byl. V Itálii, kde jsou schopni vás za tohle gesto umlátit… Nebo když dohrával ve Wimbledonu zápas se Stocktonem s deštníkem v ruce, protože se předtím často přerušovalo kvůli dešti.\nSám jsem zažil čtyřhru v Bostonu, kde jsme hráli s Jugoslávcem Špearem proti němu a Gisbertovi. Nastase na Špeara začal u sítě něco pořvávat a ten si to nenechal líbit, začali po sobě štěkat. Oba uměli asi pět řečí, takže bylo těžké rozklíčovat, v čem si zrovna nadávají. Najednou si Nastase zul botu a na Špeara ji hodil. Napůl bosý ho pak začal honit po stadionu. My s Gisbertem jsme na sebe jen nechápavě koukali a smáli se. Lidi s námi.\nNechytil ho. A ten zápas jsme nakonec dohráli.\nZa našich časů ještě nebyl tenis tolik svázaný všemožnými pokutami za každou kravinu, takže si Nastase mohl takové věci dovolit. Byl to král, měl jsem ho rád. A v něčem jsem si s ním nezadal. Třeba když jsem mu jednou udělal to, co on s oblibou prováděl jiným. Zabil jsem mu balon gripem, rukojetí otočené rakety, když nestíhal doběhnout na síť.\nPak jsem se mu omluvil, ale v duchu jsem na něj kašlal. On tohle totiž dělával často. Taky úmyslně přerušoval hry a hádal se s rozhodčími, vždycky hlavně proto, aby vyvedl protihráče z rytmu, když mu teklo do bot.\nByl samozřejmě lepší než já, začátkem sedmdesátých let hrál úplně fenomenálně, ale mám dojem, že mě jako soupeře bral. Dodnes, když se potkáme, řve na mě ze srandy: „Ty komunisto!“ Sice sám pocházel z východního bloku, ale spolu s Tiriakem, dalším skvělým rumunským tenistou, si od Ceauseska užívali neskutečných výhod. Mohli žít venku, jeden v New Yorku, druhý v Paříži, a cestovat, jak se jim zachtělo. Jen doma sedávali s Ceauseskem v jeho lóži a v uniformě.\nVždycky si říkám, že kdyby naši bolševici nebyli blbí a posraní z Ruska a tohle udělali s Lendlem, nikdy by ho neztratili. Lendl nechtěl emigrovat, chtěl jen žít v zahraničí. Nastase a Tiriac se objevili v Rumunsku párkrát za rok, ale dělali mu přitom po světě reklamu jako nikdo jiný. Ti naši neschopní přizdisráči raději Lendla nebo Navrátilovou donutili utéct. Z Čechoslováků se stali nepodaření Američani.\nI nás ostatní tady neskutečně brzdili… Jsem přesvědčený, že nebýt bolševika, i já jsem mohl být ještě lepší.\nLidi si mysleli, kdovíjaké možnosti coby tenisti máme, ale my se místo toho ubíjeli mezi sebou, protože cestovat po světě mohli pouze čtyři hráči v republice. Jen členové daviscupového týmu dostali smlouvy přes Pragosport, a i tak museli na začátku sezony odevzdávat přesný itinerář turnajů, který podléhal schválení. Na jeho základě se nafasovaly výjezdní doložky a víza a nesmělo se z něho uhnout. To je ta věc, na níž mě nakonec uvařili.\nDobrých tenistů tady přitom bylo daleko víc, mohli se i oni hraním pěkně živit. Třeba by nepatřili do nejužší světové špičky, ale hráli by vysoko.\nA to ještě můžeme být vděční Kodešovi.\nOd dob Drobného, světové superhvězdy, který ale po únorovém převratu utekl, tu dvacet let nikdo nebyl. Objevil se pak právě až Kodeš a hrál tak dobře, že i bolševici pochopili, že se s ním můžou vytahovat. Jinak taky klidně mohli tenis označit za buržoazní sport a zatrhnout ho, jako to udělali třeba ve východním Německu nebo Bulharsku a jako se to u nás stalo s golfem. Žádnej tenis neexistuje a nazdar, nebudeme nikoho pouštět ven. Všechno k tomu směřovalo, jenže Kodeše zkrátka obejít nemohli.\nCestovat jsme tedy mohli, ale tehdejší nalajnovanost neměla nic společného s ideálním stavem. Jako tenista totiž potřebujete mít možnost pružně během sezony zareagovat, když někde vypadnete brzy, hned odjet na jiný turnaj. Nebo když nějaký vyhrajete, je mnohdy lepší ten další zrušit a raději si odpočinout. To za nás nešlo. Nikdy jsme tak nebyli v optimálním rozpoložení jako zahraniční hráči, kteří si všechno mohli řídit podle sebe. Je pravda, že jsme si po světě aspoň vydělali nějaké peníze, ale na druhou stranu, Pragosportu jsme odevzdávali čtvrtinu veškerých prize money a z grandslamů dokonce celé. Proto jsem raději hrál menší turnaje a Davis Cup.\nNenaříkám si, přestože dneska mám důchod vyměřený z těch tří tisíc, co jsem oficiálně vydělával, a z peněz, které jsem přinesl svazu, mi nikdo nic nedá. Ale co už.\nÚplně spokojený ovšem zkrátka člověk za našich časů být nemohl. A to jsem si ještě spoustu věcí tehdy neuvědomoval, ty vím až s odstupem, když jsem poznal, jak se žije jinde. Tehdy mě víc štvaly takové ty drobnosti, jako že vás neustále někdo kontroluje nebo že nemůžete sehnat pořádné cigarety.\nTy mi naštěstí vozil Kjell Johansson, kamarád Švéd. Ten zase chlastal vodku, a protože měli doma prohibici, těžko se k ní dostával. Měli jsme dohodu, on mi vozil princky cigára, já jemu na letišti vždycky nabral lahve vodky. Na turnaji jsme se pak ani nepozdravili, on na mě jen houknul: „Tak co, máš?“\nDneska běhá mráz po zádech z toho, že jsme museli takhle potajmu řešit i tak normální lidské věci. Žili jsme tu jako v kleci.\nJá naštěstí poznal svobodný svět už v mládí, když jsem díky tenisu na podzim devětašedesátého odjel na měsíc do Ameriky. Nejdřív na Orange Bowl, juniorské mistrovství světa, a následně na túru po univerzitních týmech. Bydleli jsme přímo v rodinách a já koukal jako vyjevenej na všechny drobnosti, které jsme u nás neměli. Byl to úplně jiný svět, než jaký jsme znali. Zrovna začínali hippies, takže vlasy, které jsem vždycky nosil delší, jsem si od téhle doby definitivně nechal narůst.\nSváželi nás na kurty stejšnama, kde jsme se vždycky natáhli na sedačky a poslouchali řidičovo rádio. Moderátoři křičeli, jak to umějí jen Američani, a hrály pecky od Creedence Clearwater Revival nebo The Animals.\nZavřu oči a úplně vidím sám sebe, jak si vychutnávám každou tuhle jízdu.\nProžíval jsem nefalšovaný záchvěv svobody v době, kdy byl doma malér. Přesto jsem nepřemýšlel, že bych tam zůstal. Na to jsem byl moc mladý, žil jsem sportovním životem a neuvědomoval si souvislosti, a navíc jsem neuměl ani slovo anglicky.\nTo nic nemění na tom, že mě okupace a Rusáci obecně strašně vytáčeli.\nNavždycky mě ovlivnila jedna situace z osmašedesátého, kdy jsme s kamarádem šli po Václaváku, kde už byly po stranách vyskládané tanky.\nNesmělo se filmovat, ale nějaký mamlas tam mezi lidmi pobíhal s kamerou. Zrovna jsme procházeli kolem jednoho tanku, když se za námi ozval řev a střelba do vzduchu. Voják kousek od nás odjistil samopal.\nCvak. Klap. Kdo ten tvrdý kovový zvuk někdy slyšel, ví, o čem mluvím.\nByl jsem podělanej strachy. A tohle, že mě někdo v mé vlastní zemi mohl mít takhle v hrsti, si v sobě nesu celý život. Přestože už odrostla spousta generací, přestože jde o úplně jiné lidi, dodnes, jak vidím Rusáka, mi je zle.\nA když si uvědomím, že jednoho bolševika máme na Hradě a druhej, estébák, co donášel, je premiérem, nechápu.\nZatímco nás tady roky utiskovali a my se oháněli lidskými právy, teď je nám ukradené, že nás jen kvůli penězům ženou do náruče Číny, kde se věší. Jsem znechucenej, že to většině národa nevadí, hlavně že mají kšefty. Po revoluci jsem doufal, že se to zlepší, nenapadlo by mě, že tu i po třiceti letech bolševiků zůstane tolik. Byl jsem přesvědčený, že je skoro všichni nesnáší, a strašně jsem se mýlil. Je mi blbě z českých lidí, že dokážou tak rychle zapomínat. A největší hajzlové jsou senioři, kteří to přitom zažili.\nLidi mého věku...\nNěkdy o tomhle začnu přemýšlet a je mi z toho úzko, nálada se mi zlepší zase až ráno na kurtu.\nBolševiky jsem nesnášel a nemazal jsem se s nimi. Dával jsem jim to najevo. Přesto jsem nikdy neměl žádný průšvih. Nikdy po mně nešli.\nProtože nevěděli, co jsem zač. Až časem jsem si uvědomil, že si na mě nikdo nedovolí, protože jsem z Rudé hvězdy, od fízlů.\nTam jsem se dostal spíš náhodou. Táta, bývalý ligový fotbalista, věděl, že ostatní předčím jen tréninkem. Když tedy vyřizoval můj přestup z rodných Teplic, hledal klub s krytou halou, abych mohl hrát i přes zimu. Jedinou měla právě jen Rudá hvězda ve svém areálu na dnešním Olympu. Když mě později táta vzal ze školy, protože mě nechtěli uvolňovat na tenisové akce, a pak nečekaně zemřel na selhání srdce, zůstal jsem trčet sám na Rudé hvězdě v dřevěné boudě. Jako nadaný tenista jsem se jim ale hodil, tak mě hned v devatenácti zaměstnali jako civilního zaměstnance. To bylo v tehdejších časech nezbytné, něco jako profesionální sport oficiálně neexistovalo.\nDíky tomu si o mně paradoxně ostatní bolševici mysleli, že za mnou někdo stojí, a nikdy na mě nenastoupili. Ať jsem provedl cokoliv, nedělali z toho aféru, aby sami neměli malér. Všechno to totiž stejně byli jen přizdisráči a prospěchářští hajzlové, co se klepali, aby zůstali na svých místečkách.\nO mně se říkávalo, jaký jsem byl divočák, ale mě spíš jen tak bavilo soudruhy štvát různými drobnostmi.\nTřeba zmíněnými dlouhými vlasy. Vytáčely je, buzerovali mě, ale se mnou to nehnulo.\nČasto jsem něco jen prohodil přímo při hře, aby se lidi pobavili. Jako když jsme jednou s jedním Polákem hráli důležitý zápas. Neustále jsme si to házeli na bekhend kros, načež jsem po několikáté takové výměně do ticha prohlásil: „Ty vole, on mě ten bekhend snad naučí.“ Lidi se mohli podělat smíchy, Polák to zkazil a pak si stěžoval u rozhodčí. Získal jsem takhle pověst toho, kdo se nechová podle představ o socialistickém sportovci. Když jsem jindy na kurtu utrousil „tady se nedá hrát“, soudruzi si to vyložili všelijak. Přitom já si fakt jen stěžoval na dané hřiště. Na domácí ligu se zase používaly šílené české balony, které byly dobré tak pro psy. Jiné nám nepovolili, tak jsem všechny schválně vypálil za plot. „Nejsou míče, nemůžeme hrát,“ prohlásil jsem. Udělal jsem to jen tak z plezíru, abych provokoval, načež mě diskvalifikovali.\nTehdy už jsem si jako mnohokrát říkal, že teď to schytám, teď mě setnou, ale nic. Žádná šajba si mě nepozvala na kobereček, všechno se přešlo, ani svaz mě nepotrestal.\nAkorát jednou na mě nastoupili, že mám sundat křížek z krku. Že mi při hře vyskakuje zpod trika a náboženské projevy jsou zakázané. Nato já řekl, že fajn, že teda hrát nebudu, protože to je křížek od mojí mámy, který nesundám.\nMysleli si, jak budu strašně bojovat, ale já jen suše oznámil, že to tedy raději zabalím. A oni dali pokoj, protože mě potřebovali. Dělal jsem jim na kurtu výsledky.\nPoprvé se mi tenhle postup osvědčil už na začátku kariéry, když mě svaz jako mladého poslal samotného do Göteborgu na mistrovství Skandinávie. Tehdy se nesmělo vyvážet víc peněz, než bylo podle délky pobytu povolené.\nJá napochodoval na letiště se třemi stovkami dolarů.\nNa kontrole se mě zeptali, jestli mám nějaké valuty navíc, a já řekl popravdě, že jo. Netušil jsem, že to je zakázané, protože do té doby tohle vždycky zařizovali vedoucí výpravy, tentokrát se mnou ale nikdo nebyl. Vysvětloval jsem, že potřebuju přece na taxíka k hotelu…\n„Tak víte co? Zavolejte na tenisovej svaz, že nikam neletím, protože si nemůžu vzít peníze,“ nadhodil jsem.\n„Počkejte, to zase ne…“ začal mít ten pucflek strach. A pustil mě.\nMimochodem, tohle mistrovství jsem vyhrál, porazil jsem třeba i Proisyho, Francouze, co byl později ve finále Roland Garros. Právě od tohohle úspěchu mě naše tenisová vrchnost začala brát vážně.\nVojně jsem se vyhýbal až do svých šestadvaceti, hrál jsem to na žaludeční vředy. Tehdy neexistovaly žádné sondy, dělaly se jen rentgeny břicha, a já věděl, že když se sní sušená švestka, její zkrabacení vypadá na snímku jako vřed. Vždycky před vyšetřením jsem tak sežral pytel švestek. Ani jsem je nekousal, rovnou jsem je polykal. Rázem jsem měl žaludeční vředy jako kráva a nikomu nebylo divný, že přitom bez problémů hraju tenis. Furt mi to vycházelo, až mi jednou sestra na kontrole říká: „Áá, pane Hřebec, vy už dostanete modrou knížku, to je v pořádku.“ Aniž bych pak měl něco v ruce kromě tohohle příslibu, požádal jsem okamžitě o přestup na Štvanici, kde byly lepší podmínky. Jenže jakmile se tohle domákli na Rudé hvězdě, odmítli mě pustit. Byl jsem v největší slávě, hrál jsem za ně ligu, o což nechtěli přijít.\nDoktor, k němuž jsem chodil – a který mi trik se švestkami poradil – následně dostal befel, že Hřebec musí na vojnu. Nabízel jsem mu prachy, ale odpověděl: „Chlapče, končí hrátky, přišlo nařízení z ministerstva vnitra, že jmenovitě ty na vojnu jdeš.“\nV kasárnách jsem ale ani jednou nespal. Na rozdíl od Kodeše. Ten po studiích musel na vojnu aspoň na rok a po první noci, kdy ho poštípali komáři, jel do Brna za generálem Mudrou, aby mu oznámil, že jestli tam ještě jednou bude muset zůstat přes noc, končí s tenisem.\nDostal písemně, že má povolený zvláštní režim.\nTo já se jenom domluvil s velitelem kasáren, že když přijde nějaký hlavoun a budeme muset nastoupit, jen mi zavolá, vezmu uniformu a dorazím. Bydlel jsem tehdy už kousek odtamtud, na Letné. Jednou mi skutečně takhle telefonoval, já přispěchal, ale při nástupu ani nečetli moje jméno. Se mnou se prostě nepočítalo.\nBez tenisu bych umřel. Pro mě by byl největší trest, kdyby mi řekli, že na kurty už nemůžu.\nNafasovanou výstroj jsem musel okamžitě odevzdat, můj samopal někam zamkli a už jsem ho nikdy neviděl. A spací pytel, co zůstal na mé posteli v kasárnách, mi samozřejmě ukradli.\nAkorát jsem po dobu služby musel na všechny oficiální akce v mundúru. Přesto jsem s sebou nenosil třeba lodičku na hlavu. Kdyby mě takhle na ulici chytla lítačka, zavřeli by mě rovnou do šatlavy na náměstí Republiky. Proto když jsem zrovna nejel autem, pokukoval jsem neustále okolo sebe, který z těch uniformovaných lidí by mě mohl kontrolovat, ale přežil jsem svoji vojenskou kapitolu ve zdraví.\nA nakonec vlastně na ty roky s největšíma fízlama na Rudé hvězdě vzpomínám jen v dobrém. Jak jsem bolševiky nesnášel, tak tohle byla sranda. Zažili jsme tam s kamarádem Tondou Šulcem, trenérem ze Štvanice, tolik neskutečné prdele… Přímo uprostřed jejich areálu jsme pořádali večírky nebo jen po večerech koukali do oken, jak se fízlové ožírají s ruskými delegacemi. Vylezli jsme nametení před barák a skandovali, co nás napadlo. Se všemi jsem se znal, utahoval jsem si z nich a oni si to nechávali líbit.\nNikdy za mnou ani nepřišli, abych vstoupil do strany. Asi věděli, že to nemá cenu. Ne nadarmo se říká, že pod svícnem je největší tma.\nSakra, to byly časy…. Jak bylo všeho všude málo, tenis zažíval boom, šel zrovna strašně nahoru. Kamarádili jsme s herci, chodil na nás často Karel Effa, vášnivý tenista byl třeba i strejček Jedlička, co dělával pořady pro děti, kde imitoval zvířátka. Ten byl nadšenej už jen z toho, že jsem si s ním zahrál s obalem na raketě a i tak ho porazil. V publiku při zápasech, jakmile jsem zabil balon, řehtal jako kůň. Josef Hlinomaz mi zase nakreslil obraz hřebce na kurtu.\nTehdy jsem to tak nevnímal, ale dnes vidím, že zrovna tohle bývala nádhera.\nK tomu přijížděli zahraniční hráči, lidi na ně byli zvědaví a při každé příležitosti praskaly stadiony ve švech. V pětasedmdesátém na semifinále Davis Cupu proti Austrálii se musely na Štvanici dokonce přistavovat železné tribuny.\nPrávě tehdy jsem předvedl jeden ze svých nejslavnějších zápasů, když jsem s Tony Rochem prohrával už 0:2 na sety a otočil jsem mu to. Vedl jsem jedna nula v pátém, když se zápas přerušil, protože se hrálo venku a už padla tma.\nTu noc se mi neusínalo moc dobře, co bych vám povídal. Kodeš předtím porazil Alexandra a já to nechtěl podělat. Na prášky na spaní já nebyl, místo toho jsem se celou kariéru v podobných případech ládoval aspirinama. Uvolnily mi svaly a já to zaštípnul. Hlava mi ale stejně šrotovala jako blázen, jsem totiž magor. Dlouho se mě drželo, že jsem si dokázal přehrát celý zápas, míč po míči. Po všech důležitých utkáních jsem přesně věděl, kde jsem měl co udělat líp. Kde to dát radši kratší a kde po lajně… Noc, která předělovala můj zápas s Rochem, byla v tomhle extrém.\nAle ráno jsem ho udolal.\nTo byla sláva. Vždyť tehdy se poprvé Československo dostalo do finále.\nPamatuju si tu scénu úplně zřetelně. Jako malé dítě, možná tak pětileté, mě máma vedla ulicí k baráku a já si vzpomněl, že chci mlíko. Odpověděla, že mi ho dá až doma, což bylo nějakých sto metrů. A už to jelo. Chytnul mě amok, jak mi ho může nedat, když si ho přeju já.\nVálel jsem se po zemi, pěnu u huby, a nehnulo se mnou nic.\nS takovými stavy jsem míval víc a víc problémů, až jsem kvůli tomu skončil u doktora. Ten měl naštěstí dost nadhledu a poradil mámě, ať vezme proutek a řeže mě přes lýtka. Dneska by na mě nastoupili psychologové a bůhvíco ještě. Já byl jen holt odmala svéhlavej divoch. Na kurtu mi to taky přidělávalo potíže. Když jsem bojoval sám se sebou, míval jsem výměny, kdy míče jenom chodily kolem mě. Ztrácel jsem gemy jen proto, že jsem zuřil. Vystříknul jsem v duchu sám na sebe, že nejsem dost dobrej. Zamlada jsem třeba míval pocit, že nesmím zkazit jediný balon. To je přitom blbost, jsou balony, které prostě člověk zkazí, které se jednoduše nedají zvládnout. Jindy to zase třeba blbě skočí.\nJe prospěšné, když vám nechybí ctižádost, ale moje stavy už přerůstaly únosnou mez. Poznamenávaly mě tak, že jsem chvílemi ani nemohl hrát. Samotnému mi došlo, že bude třeba tohle nějak korigovat, abych nad sebou neztrácel kontrolu. Třeba i Borg nebo Federer byli v mládí blázni, kteří zdemolovali spoustu raket za sezonu, ale naučili se ovládat. Hrát s mrtvolným výrazem.\nTo byl zase druhý extrém, který jsem si nedokázal osvojit.\nProtože mě za moje úlety samozřejmě peskovali, nastaly i situace, kdy jsem chtěl všem ukázat, jak jsem nad věcí, a hrál jsem s nadhledem, v klidu.\nA dostal jsem 6:1, 6:2.\nTo jsem si pak říkal, co po mně chtějí. Ať se podívají, jak jsem byl hodnej, ani jsem nehnul brvou… Jenže já se takhle nedostal do hry. Potřeboval jsem být zažranej. To až tehdy jsem byl nejlepší a dokázal jsem hrát třeba i s prasklou strunou, aniž bych něco poznal.\nZmiňuju to proto, že se to přesně takhle stalo jednou v Bostonu. Neskutečně jsem uměl na Jimmyho Connorse, dlouhodobou světovou jedničku. Ještě než byl první, porazil jsem ho v Římě, a i tentokrát jsem mu dával co proto. Měl jsem to 3:1 a 40:0 ve třetí sadě, když ke mně dolehlo volání Pály z tribuny: „Vole, máš prasklou strunu.“ Do té doby jsem si toho ani nevšimnul.\nMěl jsem Connorse loženého, ale jak jsem se vykolejil, už jsem pálil balony do háje.\nTenisem jsem zkrátka i přes svou pověst floutka žil. Nikdy jsem ho ani nebral jako práci, i když mě vcelku brzy začal živit. Všechno přišlo tak nějak přirozeně, protože mě tenis v první řadě strašně bavil. Žádný trénink jsem nebral jako něco, co musím.\nOno když něco děláte s nadšením a s láskou, nevadí vám ani dřina. Klidně si dáte ještě hodinku navíc, pokud vás někdo vyzve si s ním pinknout. Přesně proto se teď všichni u nás tak trápí. Protože tenis berou jako něco, co musejí. Koukají na žebříček, na peníze…\nHlavně na peníze, kvůli ničemu jinému to nehrají.\nNenarazil jsem tu během své trenérské práce na nikoho, kdo by hrál jen proto, že ho tenis baví, ne s vidinou peněz, jaké si jím může vydělat. Jsem přesvědčený, že když mladým v klubu řeknu, že můžou skončit, a rodině to nebude vadit, klidně už druhý den nepřijdou. Ostatně, jeden takový případ jsme tu měli. Kluk, který měl talent a mohl se někam dostat, slyšel doma, že rodiče chtějí, aby hlavně studoval, tak se toho chytil a na tenise už ho nikdo neviděl.\nTy vole… Já bych bez tenisu umřel. Pro mě by byl největší trest, kdyby mi řekli, že na kurty už nemůžu. To je podle mě zásadní problém, proto už nemáme špičkové tenisty. Chybí totiž ti, kteří mají v první řadě sport jako takový rádi.\nNejsou. Neexistujou. Mají jiné zájmy.\nTakhle – ať nezním jako starej chytrák – taky nevím, jak bych se choval, kdybych vyrůstal v téhle době. Kdybych měl jiné možnosti, než když za nás měl televizi jen soused a já se u něj vydržel dívat i na krasobruslení, které jinak nenávidím. Ale sakra, já po škole jen hodil tašku domů a vyrazil na kurty, kde jsem si celé odpoledne pinkal o zeď nebo jsme proti sobě hráli s ostatníma klukama, do toho jsme si mezi sebou střihli nějaký ten fotbal. Naši mě vyzvedli až cestou z práce a nahnali dělat úkoly.\nMy ani neměli trenéry, zdokonalovali jsme se jen mezi sebou. Přirozeně.\nVěřím, že právě tohle je nejlepší možný způsob, jak se lepšit, proto tak i sám dnes trénuju. Používám selský rozum. Všude okolo sebe vidím různé vědecké postupy, všichni mají všechno naučené z knížek, všechno měřej a vědí, co a jak je přesně podle tabulek potřeba.\nVždyť tenis není tak komplikovaná věc. Je to v první řadě pouze psychologie. Nejdůležitější je, aby si trenér s hráčem rozuměl a fungovala mezi nimi správná chemie. Aby hráč trenérovi bezmezně důvěřoval. Nemůžu být diktátor jako v týmových sportech, kde když hráč neplní, co má, nastoupí místo něj někdo jiný. Ne, individuální sport je o něčem jiném. Trenér nepotřebuje, aby se ho jeho svěřenec bál. Kdo si tohle myslí, je úplně mimo.\nMůj způsob spočívá v tom, že s hráči musím vycházet. Chovám se k nim stejně jako třeba ke své dceři nebo přítelkyni. Nehraju žádné divadlo. Bavím se s nimi jako s každým jiným, necpu jim, kdo jsem a co mám za sebou. Nepřikazuju, o věcech mluvíme.\nCelé to vůbec není o mlácení do balonku, o tom, jestli hraju furt kros forhend nebo kros bekhend, to vás naučí každej, kdo umí nahazovat míček do správného prostoru. Ale podstatné je, jestli jsem schopný dotyčnému poradit a naučit ho vyhrávat. Jestli vím, kdy mu mám dodat sebevědomí, kdy na něj mám mluvit, kdy mu mám říct pravdu a kdy raději milosrdnou lež. Stačí mít cit.\nA nikdy, nikdy nepoukazuju hráčům na jejich slabosti.\nTakhle mě Pála a další z mojí generace furt přesvědčovali, že hraju blbě bekhend. Já si sice věřil, ale samozřejmě mi to vrtalo hlavou. Nemají náhodou pravdu? Nedojedu na to? Přesně proto se dobří hráči nechodí dívat na jiné zápasy, protože z tribuny to vypadá, jak jsou všichni skvělí a strašně dobře všechno umějí, přitom to není pravda. Pak se sami postaví na kurt a zjistí, že tomu frajerovi, co vypadal neporazitelný, všechno chytí, přestože zvenku jim připadalo, že nezkazí jediný balon.\nNicméně, k tomu mému bekhendu… Přijeli jsme do Austrálie, já porazil Newcomba, což byla událost jako hrom, a v místních novinách psali, že od dob Rosewalla takový bekhend jako můj neviděli.\nTen článek jsem vystřihl a klukům ho přinesl.\nTrenér zkrátka nikdy nemá říkat, že jeho svěřenec něco hraje blbě. Má na tom s ním jen pracovat, ne vysvětlovat, proč se dělá to které cvičení. Když jsem třeba hrál s Ivetou Benešovou, tak ta byla vyloženě zatvrzelá, těžko přijímala něco zvenčí. Musel jsem jí věc, kterou jsme potřebovali dělat, podat tak, aby si na ni přišla sama. Nějak jsem ji navedl, nějakou blbostí, třeba jsem jí ukázal, jak kdo hraje – dejme tomu – forhend, a ona za pár dnů přišla s tím, jestli bychom to taky nemohli zkusit tak, jak jsem jí tuhle ukazoval.\nTakový postup chviličku trvá, ale má to cenu.\nNa Štvanici mám teď Maky Vondroušovou. Je to skvělá tenistka, jen s předchozími trenéry nevydržela, protože je citlivá.\nSe mnou ji to prý baví.\nBolševickou morálku skvěle ilustruje to, jaká krysa byl Bolardt. Kodeš kdysi zjistil, jak si ulíval peníze.\nV Davis Cupu platilo, že nějakých třicet procent ze vstupného dostával svaz země, která přijela. My ve třiasedmdesátém v Austrálii hráli slavný turnaj, kdy jsem právě porazil Newcomba a poslední den jsem nastoupil proti Laverovi. Přišel na nás plný dům, nějakých dvanáct tisíc lidí. Bolardt za to měl inkasovat dobrých třicet tisíc dolarů.\nNa účet ČSTV jich poslal pět.\nS prezidentem australského svazu se totiž domluvil, že ten mu napíše oficiálně menší částku a stejně že to udělají, až přijedou Australani do Prahy.\nTak takový člověk mě nakonec odstřelil…\nJak jsem dostal distanc, začal jsem u Himla řešit, že chci do zahraničí. Po velkých kecech mě pustil, jen pořád pindal, proč jsem si vybral zrovna západní Německo. A protože mi ještě nebylo třicet, což byla jedna ze základních podmínek ke svolení, musel jsem odejít jako trenér, ne jako hráč.\nV Augsburgu mi tedy napsali hodiny, kdy jsem trénoval, ale zároveň jsem za klub stejně hrál.\nPrvní tři roky jsem tam takhle fungoval legálně a Pragosportu odváděl paušál 900 marek měsíčně, což bylo dost peněz. Následně mi ale stejně nechtěli pobyt prodloužit. Nevím, z jakého důvodu, protože jiní s tím problémy neměli. Prostě mi oznámili, že moje povolení končí a mám se vrátit.\nTak jsem zažádal o azyl.\nTehdejší manželka byla pro, ta chtěla, abychom už někdy ve dvaceti zůstali v Paříži. A já se tentokrát nemusel rozmýšlet dlouho.\nKlub se za mě postavil, napsal prohlášení, že na své pozici jsem nenahraditelný, a všechno proběhlo hladce. Snad kromě toho, že jsem si během vyřizování azylu koupil barák a dál hrál turnaje, načež mi jedna z úřednic vyčetla, jestli jsem se nezbláznil, že jestli se to někdo domákne, budou mě muset zavřít. Dokud vám totiž azyl nedali, nesměli jste oficiálně opustit dané město.\nPřijeli za mnou i dva frajeři z Kolína z ambasády zeptat se, jestli si žádost nechci rozmyslet. Přestože to určitě byli estébáci, chovali se slušně. Nepřemlouvali mě. Pustil jsem je k sobě domů a vysvětlil jim, že kdyby mě nechali dál v Německu u rozdělané práce, neutíkal bych.\nVěděl jsem, že i kdybych se vrátil domů, nezavřeli by mě, jen bych nesměl nic. Drtili by mě psychicky, což oni uměli. A tak jsem se ve čtyřiaosmdesátém stal emigrantem.\nNašlo se pár takových, kteří se se mnou najednou báli vídat, přestože jsme předtím třeba i společně chodili na ryby. Mám na mysli krajany, kteří taky v Německu tou dobou hráli. Přitom u nás už soudruzi kašlali na to, aby někoho naháněli a zkoumali, kdo se kde s kým bavil.\nVrátil jsem se do Prahy až v pětadevadesátém. Přece jen jsem nečekal, že revoluce přijde tak brzy, a krátce předtím jsem si na deset let pronajal halu, do toho se mi vdala dcera…\nŽena se mnou už zpátky nešla, nějaký čas jsem za ní dojížděl, ale náš vztah vyšuměl do ztracena. Přitom ještě donedávna jsme úředně žili jako manželé. Ono aby vás v Německu rozvedli, přestože si neděláte žádné naschvály, to je proces jako hrom.\nNašel jsem si přítelkyni o pětadvacet let mladší a báječně si rozumíme, naší dceři je míň než prvnímu vnoučeti. Díky nim a díky tenisu tak denně žiju mezi mladými, což mě udržuje ve zdravém náhledu na svět. Sotva se pak dostanu mezi svoje vrstevníky, připadají mi směšní. Já jezdím na Štvanici na kole se sluchátky s muzikou na uších, a když pak mám někde poslouchat názory a problémy sedmdesátníků, divím se, co to melou.\nSám mám pořád uvažování zamrzlého puberťáka, oproti mladým jenom navíc sleduju politiku, která je vůbec netrápí a nic o ní nevědí.\nA taky už nemusím večírky. V tom jediném jsem se změnil, už nemám rád velkou společnost.\nKdyž jsem byl mladej, měl jsem pocit, že mi furt něco uniká. Musel jsem být všude a u všeho. Je mejdan? Jedem, bude prdel, budou tam baby… Až na stáří jsem pochopil, že když tam člověk nechodí, nepřijde vůbec o nic, jen se mu ráno líp vstává, protože se večer nikde neožral.\nOd sedmnácti ale zůstala nezměněná hlavní náplň mého života.\nHobby, vášeň a zaměstnání v jednom. I kdybych netrénoval, stejně bych asi denně byl na kurtech.\nOstatně, nikdy doma netvrdím, že jdu do práce. Vždycky říkám, že jdu na tenis.\nMrzí mě jediné. Že hrát dneska s tím, co jsem uměl, byl bych ještě lepší. Za mých časů se hodně útočilo, chodilo se víc na síť, hodně se prohazovalo. Kurt byl celý vyšlapaný. Dneska je neporušený, hráči si jdou na síť akorát tak podat ruce, jinak se všechno hraje od zadní čáry. A na ty, kteří za mých časů vyznávali tenhle styl hry, i na ty nejlepší, jsem vždycky uměl. Když už jsem prohrál, tak po bitvě. Snad jen Borga jsem porazil naposledy ve čtrnácti, pak už mě jen kouřil. Vyhovovalo mi víc běhat, než hrát jen zezadu servis – volej.\nMám aspoň štěstí, že jsem se jako trenér potkal se skvělými hráčkami, ať už teď s Maky Vondroušovou, nebo předtím s Ivetou Benešovou a Kájou Plíškovou.\nUpřímně, kdybyste se mě zeptali v době, kdy jsme spolu hráli, jestli bude Kája světová jednička, netipoval bych to. Ale zase jsem jí a sestře na rozdíl od jiných lidí věřil. Nemyslel jsem si, že jsou moc velké a líné, jak o nich vyprávěli. Jejich mámě jsem říkal, že má být v klidu, že ji jednou budou živit. Na desítku jsem Káju tipoval. Ale že bude první na světě? Ani omylem. Jenže ona má holt lepší hlavu, než jak umí hrát tenis. Není to poseroutka, je zaťatá. Nejlepší je v krizových situacích. Zápas prožívá, když potřebuje, a to je to, co se mi líbí. Proto jí fandím. Trénoval jsem ji až do jejího přestupu na Spartu, kde nejsem oblíbený, ale přeju jí dál. A ani neberu, že je tak dobrá díky mně. Já byl jen jeden úsek jejího procesu, i když asi docela důležitý, protože jsem ji vedl, když přecházela mezi dospělé.\nJe to podobné jako s Ivetou, s níž jsem ušel cestu z nějaké deváté stovky žebříčku až do světové šedesátky. Vždycky tvrdím, že tyhle holky to v sobě měly a nakonec by se tak vysoko dostaly. S Hřebcem i bez Hřebce.\nProtože pokud se tomu, koho trénuju, daří, beru, že nedělám nic špatně. My trenéři tenisty v lepším případě jen urychlujeme, nic víc. Bublinu, že trenér je strašně důležitý a nenahraditelný, totiž vytvářejí sami trenéři, aby dostali víc peněz.\nNa rovinu, trenér je jen poskok, co to hráčovi ulehčuje a při tréninku chodí pro balony. Výkon může ovlivnit možná tak pár procenty. Ono můžu být trenér, jaký chci, ale když je hráč poseroutka, stejně nic nevyhraje. Když těžký balon, který zahraje v tréninku tisíckrát do hřiště, v rozhodující chvíli zkazí, není co řešit.\nJediné, co trenér může, je hráče zkur… Zkazit. Dělat se důležitějším, než je, a tak zabít talent.\nPokud někdo, kdo byl sám jako hráč k ničemu, přijde k tenistovi a začne ho předělávat, je zle. Když si chce prosadit svoje a nerozpozná, v čem je jeho svěřenec skutečně dobrý. Protože když někdo sám na kurtu výjimečný nebyl, nedokáže často pochopit, v čem se výjimečnost skrývá. Potom se třeba snaží hráči zakázat jeho silný úder, s nímž je schopný vyhrávat zápasy. Jen proto, aby si prosadil svou. Anebo nechápe, že je třeba především zdokonalovat silné stránky. Protože když mám dobrý forhend, je třeba ho vypilovat až do mrtě. Bekhend, ten mě naučí soupeř při zápase.\nA vůbec, kolem tenistů v šatně na turnajích se dneska pohybuje tak sedmdesát procent nepotřebných lidí. Všichni akorát rozumují, co by se jak mělo. Jen ti dobří hráči pak vycítí, co z toho si pustit do hlavy.\nVšak i Maky říkám: „Nenech si do toho kecat debily.“\nJá to celý život dělal zrovna tak.\nJana Mensatorová a ČTK/Jiří Karas, ČTK/Jiří Vlach, ČTK/Jiří Kruliš, ČTK/Pavel Khol a archiv Jiřího Hřebce\n3x vítěz turnaje ATP, finalista Davis Cupu, 25. na světovém žebříčku\nMoje máma byla skvělá ženská a výborná sportovkyně. Reprezentantka. Na olympiádě v Moskvě 1980 získala s nároďákem pozemních hokejistek…


Novinky v Účtu 2016\nV účetnictví Tichý 2016 na Vás čeká řada novinek, např. kontrolní hlášení k DPH, změny ve mzdách atd.\nOd roku 2016 vzniká plátcům DPH povinnost podávat kromě přiznání k DPH také kontrolní hlášení. Zároveň odpadá příloha kvůli režimu přenesení daňové povinnosti.\nSmyslem kontrolního hlášení (KH) je pomocí párování vydaných a přijatých daňových dokladů zamezit daňovým únikům a podvodům s DPH. Zjednodušeně řešeno: KH dává správci daně k dispozici celou záznamní povinnost k DPH, tj. soupis všech daňových dokladů, které dosud poplatník předkládal jen při kontrole FÚ.\nKontrolní hlášení lze podat pouze elektronicky. Účto obsahuje příslušné e-Podání DPHKH1, tiskové sestavy s podklady pro vyplnění jednotlivých oddílů A1-A5 a B1-B3 i kontrolní sestavu součtů KH proti přiznání k DPH.\nV kontrolním hlášení je důležitý údaj evidenční číslo daňového dokladu pro párování záznamů z KH dodavatele a odběratele.\nNejčastěji variabilní symbol došlé faktury v/, číslo vydané faktury f/ nebo číslo příjmového dokladu P/.\nProgram vybere EČDD automaticky z údaje Doklad. Používáte-li jiné dokladové řady, zadejte jejich zkratky do parametru.\nViz Pokyny Finanční správy ke Kontrolnímu hlášení:\nDo kolonky „Evidenční číslo daňového dokladu“ poskytovatel i příjemce plnění (dodavatel, odběratel) uvádějí shodné údaje, tj. číslo daňového dokladu uvedené poskytovatelem (dodavatelem) na daňovém dokladu při jeho vydání!\nJestliže nelze EČDD z Dokladu získat (např. dodavatel používá písmena a další nečíselné znaky nebo se nevejde), zadejte ho ručně do skrytého údaje DokladKH (CtrlF7).\nDatumDPH a DatumKH\nZákon o DPH rozlišuje data\n- DUZP datum uskutečnění zdanitelného plnění\n- DPPD datum povinnosti přiznat daň u dodavatele\n- DUD  datum uplatnění daně na vstupu u odběratele\n- DP   datum přijetí platby\nV Účtu se snažíme vyhovět legislativě, ale zároveň udržet jednoduchou obsluhu programu. Výsledkem je kompromis: údaj DatumDPH obsahuje datum, které v daném kontextu potřebujeme evidovat.\nS příchodem Kontrolního hlášení k DPH už s jedním údajem nevystačíme. Zavádíme proto do financí údaj DatumKH, když je třeba v KH vykázat jiné datum než DatumDPH (důvod: párování KH odběratele a dodavatele).\nvydané faktury: jako dosud\nDatumKH je shodné, nevyplňujte, nechte prázdné\npříklad: vyúčtování služeb za leden\nDatumDPH=DUD                            10.2.   v KH za únor, ale\nDatumKH=DUZP nebo DPPD dodavatele       31.1.   s lednovým datem\nDatumKH je ve skrytých údajích (CtrlF7 z editace financí).\nDatumKH a pořízení do financí\nU přijatých faktur se liší DatumDPH (uplatnění odpočtu DPH na vstupu) a DatumKH (datum povinnosti přiznat daň u dodavatele = většinou datum uskutečnění zdanitelného plnění na faktuře). Podle DataDPH zařazujete doklad do období pro Přiznání k DPH a Kontrolní hlášení, zatímco DatumKH uvádíte v konkrétním řádku Kontrolního hlášení.\nV takovém případě potřebujete naplnit skrytý údaj DatumKH, který kvůli místu na obrazovce nezobrazujeme v základním formuláři. Program to usnadní automatickým odskokem na menu pro naplnění údajů KH při zápisu nové věty v závazkách nebo v deníku.\nTýká se daňových dokladů nad 10 tisíc Kč. Odskok na údaje KH lze vypnout v parametrech. DatumKH můžete editovat i ve skrytých údajích (CtrlF7) v podrobném detailu (CtrlF10), přes F10-menu nebo přímo z menu volbou /Všechny údaje.\nJestliže je DatumKH a DatumDPH shodné, údaj nevyplňujte. Program v Kontrolním hlášení použije DatumDPH.\nVšechny údaje ve financích\nS Kontrolním hlášením k DPH přibyly do financí další údaje. Jsou potřeba jen ve specifických případech. Nezatěžujeme jimi proto základní formulář. Editujte ve Všech údajích (CtrlF10) nebo Skrytých údajích (CtrlF7).\nPři editaci /Všechny údaje v režimu obrazovky 80x25 se vejdou na obrazovku už jen dvě věty místo tří. Zvažte proto práci ve vyšším rozlišení 80 sloupců x 50 řádků (Parametry /Plocha). DokladKH: Evidenční číslo daňového dokladu pro Kontrolní hlášení; vyplňte jen v případě, že pro EČDD nestačí některá dokladová řada v běžném Dokladu.\nDatumKH: Datum vykazované v jednotlivých řádcích KH (DUZP, DPPD); vyplňte jen v případě, že se liší od DataDPH.\nFirma 00000 Název a DIČ firmy s číslem 00000 můžete zadat přímo do financí místo číslovaného záznamu do adresáře firem.\nSpeciální údaje KH=§..\nV oddílech A4 a B2 Kontrolního hlášení k DPH jsou údaje, které v účtu neevidujeme. Ošetříte je přidáním předepsaného textu\nkh=... do Poznámky ve větě financí:\noddíl A4, Kód režimu plnění\nkh=§ 89 – § 89 ZDPH, zvláštní režim pro cestovní službu\nkh=§ 90 – § 90 ZDPH, zvláštní režim pro použité zboží\noddíl A4, § 44 ZDPH A/N\nkh=§ 44 – jedná se o opravu daně podle § 44\noddíl B2, Použít poměr A/N\nkh=§ 75 – poměrný nárok na odpočet daně podle § 75\noddíl B2, § 44 ZDPH A/N\nkh=§ 44 – oprava daně podle § 44\nNové kódy pro režim PDP § 92a\nV programu udržujeme číselník aktuálních kódů plnění pro režim přenesení daňové povinnosti DPH. Na údaji Kód otevřete číselník klávesou F7.\nOd 1. 2. 2016 přibývají nové kódy plnění:\nKód doporučujeme zapsat přímo do financí: např. převod záruky původu pořídíte tak, že do volného textu Poznámka přidáte řádek „kód=18“.\nKontrolní sestavy pro KH\nPodklady pro KH /KH x Přiznání k DPH porovnává součty řádků Přiznání k DPH se součty příslušných oddílů KH, vyznačí případné rozdíly\nPosunuté DatumKH <> DatumDPH (pro informaci, není chyba): vypíše věty, kde se datum vykazované v řádku KH liší od DataDPH např. došlá faktura, DatumDPH=datum uplatnění DPH na vstupu, DatumKH=datum uskutečnění zdanitelného plnění u dodavatele\nNevyplněný DokladKH (Evidenční číslo daňového dokladu): chybí Doklad pro KH, tj. v Dokladu není ani jedna dokladová řada fvP (parametr) a není vyplněn ani skrytý DokladKH\nDuplicitní DokladKH (v oddílech A1-A5): duplicitní číslo dokladu na výstupu, vyžaduje se jednoznačné číslování\nRozdělené doklady v podkladech KH (není chyba): ve financích je doklad rozdělený do více vět (částečná úhrada, různé druhy apod.), v KH se vykazuje najednou.\nHromadná sestava s opisem oddílů kontrolního hlášení a kontrolou součtů na řádky Přiznání k DPH. Vynecháváme opis jednotlivých plateb v oddílech A5 a B3, v kontrolním hlášení vykazujete jen jejich součet.\nKontrolní hlášení v PDF (barevně i černobíle) nebo úspornější opis ve formátu HTML i TXT získáte také na webu Finanční správy: Volte /e-Podání na internetu a po načtení souboru pokračujte na /Úpravu ve formuláři a /Úplný opis k tisku.\nSouhrnné doklady v KH\nJestliže používáte souhrnné doklady na vstupu (např. opakované nákupy PHM), může celková částka překročit hranici 10 tisíc Kč, i když jsou jednotlivé daňové doklady do 10 tisíc. Program by pak v Kontrolním hlášení zařadil větu do oddílu B2-přijatá plnění nad 10 tisíc Kč.\nJak větu zařadit do správného oddílu B3-ostatní přijatá plnění? Použijte nový Druh a zadejte Spec Řád=B3 např. takto:\nDruh NazevDruhu                Sloupec Skupina    Plat DPH Zkr Řád\nSD   souhrnné doklady – nákupy    16   Výdaje       H   A      B3\nPodobně můžete ošetřit i další výjimky a pomocí Druhu zařadit platbu do požadovaného oddílu Kontrolního hlášení. Povolené hodnoty jsou A1 až A5, B1 až B3.\nOstatní věty program zařadí do příslušného oddílu automaticky jako do řádku Přiznání k DPH. Co znamenají malá písmena v oddílu KH (a4 místo A4, b2 místo B2)? Doklad přeřadíme do součtového oddílu A5 nebo B2, když celková částka na dokladu nedosáhne 10 tis. Kč.\nShiftF5-seznam s DatemKH\nPomocí přepínače ShiftF5-seznam můžete volit ve financích mezi běžným zobrazením nebo alternativními seznamy s delším Dokladem, Textem nebo Firmou, případně s Poznámkou na konci řádku. „Neviditelná“ část textu roluje v okně a je přístupná šipkami po Insert.\nDo seznamu alternativních pohledů přidáváme /DatumKH a DokladKH. Určeno plátcům DPH pro pohodlnější přípravu podkladů pro Kontrolní hlášení. U došlých faktur se někdy liší DatumDPH (=datum, kdy uplatníte DPH na vstupu) a DatumKH (=datum povinnosti přiznat daň u dodavatele, uvádí se v některých oddílech KH). V novém seznamu jsou obě data. DatumKH vyplňte, jen když se liší od DataDPH.\nKontrola DIČ a Dokladu pro KH\nV Kontrolním hlášení vykazujete mj. DIČ dodavatele nebo odběratele a Evidenční číslo daňového dokladu. Týká se plateb nad 10 tisíc Kč včetně daně. Platby do 10 tisíc Kč se v Kontrolním hlášení uvádějí pouze součtem v oddílech A5 (výdaje) a B3 (příjmy).\nChybějící DIČ nebo Doklad můžete odhalit už při pořízení do financí. Kontrolu „Nevyplněné DIČ / Doklad pro Kontrolní hlášení k DPH“ zapnete nastavením parametru „hlídat vyplněné DIČ a Doklad pro KH?“. Kvůli DIČ nemusíte u ojedinělého obchodního případu pořizovat firmu do adresáře firem. Název a DIČ firmy 00000 můžete zadat ShiftF10 jednorázově přímo do financí.\nDoplnili jsme druhý pohled do seznamů pro záznamní povinnost k DPH. Obsahuje navíc číslo řádku Přiznání k DPH a oddíl Kontrolního hlášení. Kvůli místu na řádku je v seznamu místo ceny bez daně a výše daně jen cena s daní. Údaj DokladKH v novém seznamu je „Evidenční číslo daňového dokladu“ pro Finanční správu, tedy číslo z vybrané dokladové řady pro Kontrolní hlášení. Celou větu zobrazíte přes ShiftF10-detail. Přepínání mezi seznamy klávesou ShiftF5-detail.\nPodrobná záznamní povinnost\nV záznamech k Přiznání k DPH se uvádí u nákupů DIČ dodavatele. Sestavy jsou pak kvůli šetření místem při tisku nepřehledné. Proto přidáváme další variantu, podrobnou záznamní povinnost, s více informacemi: nezkrácený Text a čtyři úplné údaje o dodavateli/odběrateli: Název, DIČ, Místo a Číslo v adresáři firem.\nK původním sestavám záznamní povinnosti se můžete vrátit v parametrech. Obsahují také přepínač pro vypnutí řádku, který odděluje jednotlivé věty. Společně s původními sestavami (stručná záznamní povinnost) je na výběr několik variant. Každá věta zabere podle nastavení parametrů jeden až tři tiskové řádky.\nJe na vás, zda upřednostníte přehlednost a lepší čitelnost sestav nebo úsporu nákladů na tisk.\nKontrola DIČ v adresáři firem\nKvůli Kontrolnímu hlášení je důležité mít v pořádku evidenci DIČ dodavatelů a odběratelů. Léta nepovšimnuté překlepy v adresáři firem nyní mohou vyplavat na povrch a projevit se při e-Podání KH.\nU nových dokladů doporučujeme při pořízení zkontrolovat DIČ. Do programu jsme přidali kontrolu na formální správnost DIČ metodou modulo 11 (nikoliv online porovnání s rejstříkem plátců DIČ). Kontrola je založená na pravidlech přidělování rodných čísel a IČ, z nichž je DIČ obvykle odvozeno.\nKontrolu můžete vypnout v parametrech. Vzhledem k anomáliím v registrech chyba ještě nemusí znamenat neplatné DIČ. Výsledek kontroly doporučujeme potvrdit z jiných zdrojů.\nRučně zadaná firma v deníku\nJestliže firmu evidujete pouze kvůli DPH a nepotřebujete další údaje (adresu, bankovní spojení, kontakty, ...), můžete přímo do věty deníku zadat její Název a DIČ.\nDva nové údaje věty financí program použije při nevyplněném čísle firmy (00000). Editace: ShiftF10-detail s kurzorem na údaji Firma. Při pořízení nové věty do financí po zadání prázdné firmy 00000 program nabídne zadání Názvu a DIČ (lze vypnout v parametrech). Platí pro všechny soubory financí. Určeno zejména pro Záznamní povinnost a Kontrolní hlášení k DPH, ale uplatní se i v seznamech a tisku dokladů z financí.\nFirmy takto zapsané přímo do financí považujeme za plátce DPH, když mají vyplněné DIČ.\nFirmu s číslem 00000 v adresáři firem nechte prázdnou, nevyplňujte její adresní údaje.\nU zjednodušených daňových dokladů můžete nechat firmu nevyplněnou, v Kontrolním hlášení vystoupí v součtových oddílech A5. B3.\nShiftF3-hledej podle údajů KH\nVe financích a v podkladech pro DPH a KH můžete hledat podle nových údajů pro Kontrolní hlášení:\nDokladKH – Evidenční číslo daňového dokladu vykazované na řádku KH\nDokladKH ručně – EČDD zadané ručně do skrytého údaje, nestandardní číslování, mimo obvyklé dokladové řady\nDatumKH – DUZP nebo DPPD, datum vykazované na řádku KH\nDatumKH ručně – výjimka, ručně zadané datum do skrytého údaje ve financích, liší se od DataDPH ve větě\nExport / Import podkladů DPH\nDaňový poplatník podává Přiznání k DPH i Kontrolní hlášení za všechny své činnosti najednou. Při odděleném účtování různých činností, účasti ve sdružení apod. vzniká problém, jak několik agend spojit do jednoho Přiznání k DPH a Kontrolního hlášení.\nPro řešení této situace přidáváme podporu pro sloučení více pracovních souborů s podklady pro DPH do jedné účtované firmy.\nPostup: v jedné nebo několika účtovaných firmách exportujte doklady DPH do zásobníku dokladů. Pak přejděte do cílové firmy a importujte data. Doporučujeme zkušeným uživatelům, kteří si uvědomují všechny aspekty sloučení dat z více agend. Nemá vliv na finance, pracujete jenom s dočasnými soubory pro DPH, zásobník se dá vyprázdnit a začít znovu. Data se sloučí bez kontrol, odpovědnost za výsledek nese obsluha. Slučování se netýká /Ručně zadaných údajů ani /Údajů pro tiskopis, ty se použijí z cílové účtované firmy.\n§ 91 DPH poměrem sazeb\nPodklady pro roční vyrovnání DPH stanovené poměrem sazeb na vstupu doplňujeme o údaje pro 2. sníženou sazbu DPH.\nNa konci roku porovnáte výpočet daně za celý rok s odevzdanými přiznáními za jednotlivá čtvrtletí (měsíce). O zjištěný rozdíl upravíte přiznání k DPH za poslední období roku.\nv průběhu roku (nebo najednou na konci roku) zapisujte úpravy přiznání podle § 91 do tabulky /Podklady pro roční vyrovnání k tomu použijte volbu /Přidat řádek podle přílohy, přitom pozor na vybrané období\nna konci roku doplňte do /Podkladů řádek s výpočtem za celý rok (období 1.1. až 31.12., Rok=Ano)\nsestava /Součty pro roční vyrovnání obsahuje rozdíl pro úpravy v posledním přiznání za rok; to můžete zpracovat ve volbě /Ručně s ročním vyrovnáním § 91\nPodrobnosti v Otázkách & odpovědích.\nPřiznání k dani z příjmů 2015\nPro zdaňovací období 2015 použijete tiskopis MFin 5405 vzor číslo 22. Nové údaje oproti loňskému daňovému se týkají odstupňovaných slev na vyživované děti (ř72 a tabulka na str.3 tiskopisu DAP). Pozor na omezení paušálních výdajů 60 % (1,2 mil.) a 80 % (1,6 mil.). Připomínáme, že při uplatnění výdajů procentem u více než než 50 % ze základu daně není nárok na slevu na dani na manželku ř65a a daňové zvýhodnění na děti ř72 (§ 35ca).\nPřehled OSSZ za rok 2015\nVe výpočtech se uplatní vyšší minimální a maximální vyměřovací základ sociálního pojištění vyplývající z průměrné mzdy.\nPříští zálohy OSVČ na sociální pojištění 2016 hlavní činnost: nejnižší základ 6.752 Kč, minimální záloha 1.972 Kč vedlejší činnost: nejnižší základ 2.701 Kč, minimální záloha 789 Kč\nPřehled VZP za rok 2015\nVe výpočtech se uplatní vyšší minimální vyměřovací základ zdravotního pojištění vyplývající z průměrné mzdy. Příští zálohy na zdravotní pojištění 2016 nejnižší základ 13.503 Kč, minimální záloha 1.823 Kč.\nMinimální mzda 2016: 9.900 Kč\nVláda zvyšuje od 1. 1. 2016 minimální mzdu z 9.200 na 9.900 Kč. Minimální mzda je v parametrech zdrav. a soc. pojištění. Minimální mzda ovlivňuje:\nvýši měsíční mzdy (v účtu věc obsluhy)\nzdravotní pojištění zaměstnance při neplaceném volnu\nminimální základ zdrav. pojištění v kategorii HPP (Zdr=M)\nhranice příjmu pro nárok na daňový bonus (šestinásobek MM)\nMinimální mzda, nárok na bonus\nPodmínkou pro nárok na daňový bonus je dosažení příjmu ve výši alespoň poloviny minimální mzdy platné k 1.1. Důsledkem zvýšení minimální mzdy na 9.900 od 1. 1. 2016 jsou vyšší hranice pro uplatnění bonusu: Měsíční příjem pro uplatnění měsíčního daňového bonusu 4.600 -> 4.950. Roční příjem pro uplatnění ročního daňového bonusu 55.200 -> 59.400.\nParametry zdr. a soc. poj. 2016\nVyhláška MPSV číslo 244/2015 Sb. stanoví všeobecný vyměřovací základ pro důchodové pojištění za rok 2014 (26.357 Kč) a přepočítací koeficient (1,0246). Z těchto konstant se počítá průměrná mzda (27.006 Kč) a některé parametry zdravotního a sociálního pojištění pro rok 2016:\nvšeobecný vyměřovací základ:                25.903  ->    26.357 Kč\npřepočítací koeficient:                     1,0273  ->    1,0246\nprůměrná mzda:                              26.611  ->    27.006\nmaximální základ soc. poj. zam. i pod.:  1.277.328  -> 1.296.288\nminimální základ zdrav. poj. podnikatele:  159.666  ->   162.036\nminimální základ soc. poj. podnikatele:     79.836  ->    81.024\nPřed zpracováním mezd za leden je třeba upgradovat na Účto 2016.\nDaňové zvýhodnění na děti 2016\nKvůli zpoždění při schvalování zákonů se může v roce 2016 poprvé stát, že se sleva na děti zvýší v průběhu roku, ne od 1. ledna jako obvykle. Program jsme na to připravili tak, že v příslušných legislativních parametrech nyní zadáváme celé datum změny DatumOd, dříve pouze letopočet RokOd. Obsluhy programu se změna netýká, legislativní parametry upravujeme automaticky při aktualizacích účta v průběhu roku.\nRoční zúčtování záloh 2015\nDaňové zvýhodnění na děti je od roku 2015 odstupňované podle počtu a pořadí vyživovaných dětí v jednotlivých měsících. K výpočtu slevy a bonusu už nestačí zadat počet dětí*měsíců. Výše částek záleží na stavu v jednotlivých měsících. Výpočet už není součástí ročního zúčtování záloh, souhrnnou částku zadáváte do podkladů ručně. Základní varianty přitom stačí převzít z tabulky, pro složitější případy (změny v průběhu roku, rozdělení vyživovaných dětí mezi oba manžele) jsme připravili nové kalkulačky. Jestliže zaměstnanec pobíral mzdu po celý minulý rok, můžete částku převzít nebo zkontrolovat ve volbě /Daňové zvýhodnění na děti.\nDaňové zvýhodnění na vyživované děti 2015 (u ZTP dvojnásobek)\nměs     rok          celý rok beze změny\n1.dítě            1117   13404          1 dítě   13404\n2.dítě            1317   15804          2 děti   29208\n3. a další dítě   1417   17004          3 děti   46212\nRoční daňové zvýhodnění děti\nDaňové zvýhodnění na děti (DZ) pro Roční zúčtování záloh z mezd nelze vždy spočítat automaticky, do podkladů je proto zadáváte ručně. Pro zaměstnance, kteří pobírali mzdu a uplatňovali DZ celý minulý rok, můžete roční DZ naplnit součtem DZ z měsíčních mezd 01 až 12 volbou /Součet z mezd do ročního zúčtování. U ostatních zaměstnanců (nastoupili nebo odešli v průběhu roku) DZ nulujeme, dosadíte ho jednotlivě pomocí kalkulačky AltF5. Podrobnosti najdete v sestavě /Daňové zvýhodnění ve mzdách.\nKalkulačka Roční sleva na děti\nV kalkulačce můžete spočítat daňové zvýhodnění na vyživované děti, když ho uplatňuje po celý rok pouze jeden z manželů. Zadáváte počet dětí v každém měsíci 01-12. Slevy jsou odstupňované podle pořadí vyživovaného dítěte. Pořadí je v tomto případě jednoznačné: 1,2,3, ... Kalkulačku můžete volat AltF5 z Ročního zúčtování záloh na daň z mezd a výsledek CtrlF4-převzít do formuláře. Doporučujeme ShiftF6-vytisknout a archivovat podklady pro výpočet. U dětí s průkazem ZTP/P se uplatní dvojnásobná částka daňového zvýhodnění.\nKalkulačka Roční sleva na děti 2\nKalkulačka pro obecný výpočet daňového zvýhodnění včetně rozdělení vyživovaných dětí mezi oba manžele. Zadáváte počet měsíců v roce, kdy uplatňujete první vyživované dítě (povolené hodnoty 0-12), druhé vyživované dítě (0-12) a třetí a další vyživované dítě (při více dětech i vyšší hodnoty). Sleva je odstupňovaná podle pořadí. Pořadí vyživovaných dětí určí poplatník a může se v průběhu roku měnit.\nMzdy a solidární zvýšení daně\nRoční zúčtování záloh z mezd za rok 2015 nelze provést zaměstnanci, jehož roční daň se zvyšuje o solidární zvýšení daně (tj. základ daně je vyšší než 1.277.328 Kč). Zaměstnanec musí podat vlastní daňové přiznání.\nPřitom nevadí, když se solidární zvýšení zálohy na daň uplatnilo v některé měsíční mzdě (mzda vyšší než 106.444 Kč), např. kvůli jednorázové odměně.\nRedukce nemoc. dávek 2016\nV návaznosti na všeobecný vyměřovací základ a přepočítací koeficient pro účely důchodového pojištění se v roce 2016 zvyšují redukční hranice pro náhrady za dobu nemoci (vyplácí zaměstnavatel) a nemocenské dávky (vyplácí OSSZ od 15. kalendářního dne nemoci):\n90%      60%      30%\n2014   151.38   227.15   454.13\n2015   155.40   232.93   465.85\n2016   157.68   236.43   472.68\nRedukce průměrného denního výdělku pro nemocenské dávky OSSZ\n2014      865    1.298    2.595\n2015      888    1.331    2.662\n2016      901    1.351    2.701\nPříplatek za ztížené prostředí\nVýše příplatku ke mzdě za práci ve ztíženém pracovním prostředí činí za každý ztěžující vliv nejméně 10 % základní sazby minimální mzdy. Se zvýšením minimální mzdy se zvyšuje i minimální sazba příplatku, naposled z 5,50 na 5,87 Kč/hod.\nZaměstnanec na HPP má měsíční mzdu 12.000 Kč, ale nepracuje z důvodu překážek v práci na straně zaměstnavatele. Dostane zaplaceno 60 % mzdy, tj. 7.200 Kč. Pokud je vyměřovací základ nižší než minimální mzda v důsledku překážek na straně zaměstnavatele, hradí doplatek do minima zdravotního pojištění zaměstnavatel.\nV údaji „Zam 13,5 % z“ ve formuláři mzdy program použije částku s mínusem -2.700 Kč. Celé pojistné 13,5 % z této části vyměřovacího základu potom hradí zaměstnavatel.\nNový parametr mezd ovlivňuje, zda při doplatku zdrav. pojištění do minima zvýšené pojistné hradí celé zaměstnanec (>0) nebo zaměstnavatel (<0). Výpočet ukazuje vysvětlivka Insert na údajích ve formuláři. V našem příkladu zdravotní pojištění bude 13,5 % z 9.900 = 1.337 Kč z toho hradí zaměstnanec jen 324 Kč (7.200 * 0.135)/3 a zaměstnavatel zbytek 1.013 Kč.\nPřehled o výši pojistného ČSSZ\nV aktuální verzi mzdového tiskopisu ČSSZ Přehled o výši pojistného pro rok 2016 vypadly údaje pro zrušené důchodové spoření (2.pilíř). Změnil se i formát pro e-Podání na ČSSZ, nyní PVPOJ16. Připraven v programu, ale v době uzávěrky ještě nebyl na portálu ČSSZ. Po otestování zařadíme do nejbližší aktualizace účta. Pro přehled z mezd za prosinec 2015 použijte ještě loňský tiskopis ve volbě /Přehledy 2015.\nDotaz na stav e-Podání VREP\nPro elektronickou komunikaci s ČSSZ používáme VREP (= veřejné rozhraní pro e-Podání). Program si pamatuje identifikátory uskutečněných e-Podání VREP. Můžete si je prohlédnout ve volbě /Seznam podání VREP. ČSSZ po omezenou dobu zpřístupňuje informaci o stavu podání s daným identifikátorem. Klávesou F10-dotaz na stav podání pošlete pro podání vybrané z historie online dotaz na ČSSZ. Počítač musí být připojen k internetu. Zjišťování stavu podání bývá problematické:\ndotaz příliš brzo – informace ještě není zpřístupněná\ndotaz pozdě – informace je už po údržbě smazaná příslušné časy nelze na ČSSZ zjistit\nčasté změny formátů, odpověď může být nesrozumitelná\nPoužitelnost nového aparátu ukáže až praxe. Nezbývá než obrnit se trpělivostí.\nPPPZ a HOZ na Portál ZP\nJestliže máte registraci na portálu zdravotní pojišťovny a příslušný certifikát, posíláte mzdové tiskopisy přes Portál ZP. Účto vytvoří soubor pro odeslání, který nalistujete a odešlete přes internetové rozhraní portálu.\nNová možnost je poslat tiskopisy přímo z účta. Program vyžaduje prostředí .net framework verze 4.0 a vyšší, které je součástí Windows až od verze 8, do starších verzí se musí doinstalovat.\nTýká se tiskopisů PPPZ – měsíční přehled o zdravotním pojištění z mezd HOZ – oznámení zaměstnavatele o změnách Portál ZP podporují pojišťovny: VZP, ČPZP, OZP, ZPŠ, RBP, VOZP. Jestliže splňujete všechny požadavky, funkci zapněte parametrem „posílat z účta tiskopisy PPPZ a HOZ na Portál ZP“.\nPodklady pro kontrolu VZP\nNové sestavy s často požadovanými podklady pro kontroly zaměstnavatelů u zdravotních pojišťoven. Jmenný seznam zaměstnanců k měsíčním přehledům o zdravotním pojištění z mezd je vylepšená sestava Rozpis pojišťoven. Doplnili jsme zkratku a kód pojišťovny, počet zaměstnanců v měsíci, roční součty.\nOpravný Přehled zdr. poj. z mezd\nDo parametrů Přehledu z mezd pro zdravotní pojišťovnu /Zaměstnavatel přidáváme Typ přehledu (řádný, opravný). Program sám přepne na Opravný přehled při tisku staršího přehledu z archivu mezd.\nZdravotní pojišťovna na pásce\nNa výplatní pásky přidáváme pro kontrolu ke zdravotnímu pojištění informaci o zdravotní pojišťovně zaměstnance – kód a zkratku ZP z číselníku zdravotních pojišťoven.\nUkončení 2. pilíře důch. poj.\nOd ledna 2016 se ruší 2. pilíř důchodového pojištění. Tzv. důchodové spoření se tak uplatnilo pouze v období 2013-2015. Záznam o účasti na důchodovém spoření ponechte v osobní evidenci kvůli archivu mezd.\nPřesun mezd do archivu\nKdyž jsou měsíční mzdy prázdné, program dosud neumožňoval přesun mezd do archivu. Nyní můžete na dotaz provést uvedené navazující akce („přesunout nic do archivu“). Hodí se, když při malém počtu zaměstnanců a sezónní práci nejsou v nějakém měsíci vyplaceny mzdy.\nFiltr Zaměstnaní v období\nKdyž zaměstnanci přicházejí a odcházejí, hodí se pro výběr do sestav jemnější filtr než /Zaměstnaní (= v aktuálním mzdovém měsíci). Můžete vybrat pracovníky, kteří byli zaměstnaní v zadaném období od-do. Program podle dat zaměstnán od-do v osobní evidenci nastaví Výběr¦ a dál už pracuje jako s vybranou skupinou zaměstnanců.\nZměna ve výpočtu srážek ze mzdy zaměstnanců na splácení dluhů podle exekučních příkazů. Od roku 2016 se zvyšují normativní náklady na bydlení z 5.767 na 5.858 Kč (jedna osoba, obce s 50.000 až 99.999 obyvateli). Životní minimum zůstává beze změny na 3.410 Kč. Oba parametry ovlivňují výpočet nezabavitelné části mzdy.


Naše řeč – O neurčitých výrazech v jazyce novin\nDříve než se pustíme do rozboru neurčitých výrazů v novinářském jazyce, bude dobře, budeme-li chvíli uvažovat o tom, co to jsou neurčité výrazy v jazyce. Především si musíme uvědomit rozdíl mezi pojmy přesnost výrazu a určitost výrazu. Přesný význam má to slovo, které vyjadřuje představu, jejíž obsah je plně a jasně stanoven (pojem). Přesnost významu je vlastnost slovu inherentní a není v podstatě závislá na postavení slova ve větě. Výraz přesný je pak ten výraz, v němž je pojem vyjádřen jen právě tím slovem, které slouží k jeho vyjadřování. O skutečně spolehlivé přesnosti lze mluvit jen tam, kde je stanovena zásadně a závazně, a to je ve vědecké terminologii. V ostatních druzích jazyka je význam slova ustálen usem, a proto není ani tak pevný ani tak jasně ohraničen. Jazyk tedy není ve všech svých druzích stejně přesný. Jazyk beletrie je přesnější než jazyk hovorový, ale je méně přesný než jazyk vědecký.\nSlovo, ať už je jeho význam stanoven přesně vědecky nebo jen usem, má samo o sobě (nehledíme-li k vlastním jménům; ta mají totiž postavení zvláštní) význam obecný. Tento svůj význam obecný si však podržuje ve větě jen tehdy, když myšlenka větou vyjádřená má význam obecný. Na př.: Muž je zpravidla větší a silnější než žena. Zde si slova muž, žena podržují svůj význam obecný, jak je vidět z celého smyslu věty, a znamenají tedy kteréhokoliv muže nebo kteroukoliv ženu. Ve většině případů však slovo ztrácí ve větě svůj obecný význam a nabývá významu určitého. Na př.: Muž se jí vrátil z Ameriky. Zde slovo muž znamená určitého muže, tedy představu jedinečnou. Je-li toho zapotřebí, bývá tento určitý význam výslovně zdůrazněn, na př.: Její muž byl v Americe.\nNěkdy však, i když jde o představu jedinečnou, nevyjadřujeme ji určitě. Je to tehdy, když ji nepovažujeme za dostatečně známou, aby mohla býti uváděna jako určitá. Na př.: Nějaký muž právě přišel. Zájmeno neurčité tu má úkol vyznačit, že jde sice o představu jedinečnou (ne tedy o kteréhokoliv muže, nýbrž jen o jednoho muže), že však není možno blíže ji určit. Takový způsob označování lze nazvat neurčitým. Žádné slovo samo o sobě (vyjímajíc arci slova formální) není ani určité ani neurčité, nýbrž má platnost obecnou. Určitým nebo neurčitým se stává až ve větné souvislosti.\nNeurčitost výrazu může být v podstatě dvojí:\n1. neurčitost nucená, 2. neurčitost úmyslná.\nNeurčitost nucená vzniká tehdy, když některý člen vyjadřované myšlenky není znám nebo je znám neúplně: Někdo klepá. Něco zapraskalo. Nějaký člověk mě oslovil. V dálce se míhaly jakési stíny. Nějak už to vydržíme. Jiná je neurčitost úmyslná. K neurčitosti úmyslné sahají autoři jednak z opatrnosti, jednak pro úsporu výrazu. Neurčitosti úmyslné z opatrnosti musíme rozumět takto: autor nepovažuje za výhodné užít výrazu určitého, buď že se bojí jmenovat např. určitou osobu (nomina sunt odiosa), nebo že chce zachovat něco v tajnosti, a proto se spokojuje jen nápovědí, nebo nechce polekat osobu, k níž se obrací s nějakou nepříjemnou zprávou, a proto se vyjádří jen neúplně a pod. Na př.: Říkal mi to jeden můj známý. Něco vím, ale neřeknu ti to. Neurčitostí úmyslnou pro úsporu výrazu lze nazvat ten případ, kde autor považuje za zbytečné označovat představu jinak známou výrazem určitým, a proto se spokojuje pohodlnějším a úspornějším výrazem neurčitým. Tento případ nastává hlavně tehdy, když výraz určitý je mnohem složitější než neurčitý nebo když čtenář nemůže míti zájmu o výraz určitý. Na př.: V jistých obdobích se tento zjev opakuje. Za jistých okolností tento zjev nenastává.\nMezi neurčitostí nucenou a úmyslnou je rozdíl zásadní, ale v jazyce nebývá tento rozdíl zpravidla zvláště vyznačován. Také obliba obou typů není ve všech druzích jazyka stejná a rozmanité jsou i prostředky, jichž se tu užívá.\nV jazyce hovorovém jsou výrazy neurčité velmi časté. Vyjadřují se téměř vždy zájmeny neurčitými nebo číslovkou jeden (v platnosti neurčité). Neurčitost nucená a úmyslná nebývají rozlišovány, a o který typ právě jde, se zpravidla poznává z celkového smyslu věty. (Na př.: Něco mi říkal, ale už nevím co. Něco mi řekl, ale nesmím ti to prozradit.) Neurčitost nucená je tu častěji než kdekoliv jinde, protože se všedními událostmi běžného života se vypořádáváme obyčejně rychle a nestačíme si podrobně ověřovat všechno, o čem chceme hovořit.\nJinak je tomu v krásné próze. Autoři vytvářejíce látku svých prací domýšlejí ji zpravidla do větších podrobností, než jak pozorujeme skutečný svět kolem sebe ve všedním životě. Proto užívají neurčitých obratů méně, než jich užíváme v jazyce hovorovém. Příliš časté obraty neurčité by rušily názornost jejich vyprávění a toho se musí autoři vystříhat, neboť jazyk psaný už sám sebou je méně názorný než jazyk mluvený a tento nedostatek se musí autoři snažit nějak vyrovnat. Ovšem úplně se vyhnout výrazům neurčitým nemohou, poněvadž by tím zase trpěla pravděpodobnost jejich vyprávění. Bylo by jistě velmi zajímavé podrobně sledovat užívání neurčitých výrazů u spisovatelů různých uměleckých směrů, srovnat jejich usus mezi sebou i s usem jazyka obecného. Tím bychom získali pro posuzování zase nové konkretní měřítko, které by se leckdy mohlo ukázat velmi užitečné. Prozatím ještě není vyzkoušeno a není naším dnešním úkolem je zkoušet.\nNa první pohled by se snad zdálo, že by v jazyce odborném mělo být obratů neurčitých méně než jinde, ale je to jen zdání. Ve skutečnosti je méně jen neurčitosti nucené, protože podrobnější a přesnější způsob pozorování a myšlení omezuje přirozeně počet případů tohoto typu neurčitosti. Zato tím častější je tu neurčitost úmyslná. Neurčité výrazy jsou výhodné zvláště tam, kde je výraz určitý nepohodlný svým složitým formulováním. Neleží-li na něm důraz, lze jej zaměnit výrazem neurčitým, cítíme-li, že se tím nestane újma přesnosti našeho soudu, nýbrž že tím náš soud naopak nabude větší přehlednosti a jasnosti. Prostředky k označování neurčitosti jsou v jazyce odborném pestřejší než v jazyce obecném a lze pozorovat snahu rozlišit neurčitost úmyslnou od nucené (srov. rozdíl: jisté příčiny X některé přičiny). Odborní autoři se dost neradi přiznávají k neurčitosti nucené a mnohdy se snaží rozličnými prostředky převést neurčitost nucenou na neurčitost úmyslnou. Na př. místo věty: Někdy očekávaný zjev nenastává napíší: Za jistých okolností, které dosud nejsou probádány, očekávaný zjev nenastává. Chtějí tím říci: příčiny nám dosud nejsou známy (neurčitost nucená), ale nepochybujeme, že se podaří je zjistit, a proto je můžeme prozatím pokládat za jisté (neurčitost úmyslná). Tím vším se stávají výrazy neurčité velice důležitým vyjadřovacím prostředkem v jazyce odborném a bylo by jistě velmi záslužnou studií důkladně je rozebrat a prozkoumat všechny případy, kde se jich užívá, a prostudovat, jak se v této věci mezi sebou liší jednotlivé obory jazyka odborného.\nPro dnešek si stanovme úkol mnohem skromnější: všimnouti si, jak se tento zjev projevuje v jazyce novin. Novinářský jazyk je na samém okraji jazyka odborného a jeho zvláštní postavení se neprojevuje, myslím, nikde tak nápadně a pronikavě jako právě ve způsobu, kterým užívá výrazů neurčitých. Napřed už se však musíme připraviti na to, že některé výrazy neurčité budou dosti nenápadné a že v některých případech nebude lze mluviti přímo o neurčitých výrazech, nýbrž spíše o výrazech se sníženou určitostí.\nNejprve si uveďme nějakou typickou větu s výrazy neurčitými. Máme na př. větu: V poslední době se čím dál tím častěji ozývají hlasy z řad obchodnictva na adresu příslušných vládních činitelů s žádostí, aby už konečně podnikli rozhodné kroky v otázce snížení daně obratové. Tato věta není doslovný citát, nýbrž je sestavena uměle, ale kdo si podrobněji všímá jazyka novin, snadno tu pozná obraty v jazyce novin zcela běžné. Čtenář také laskavě promine, není-li ta věta plně časová; nejde nám tu o obsah, nýbrž jen o formu. Vyjádření nenovinářské, hovorové by znělo asi takto: Obchodníci se čím dál tím častěji obracejí na vládu se žádostí, aby už konečně byla snížena daň obratová. Toto vyjádření je jistě určitější, jasnější a úspornější, i když jsou v něm setřeny leckteré jemnosti v odstínění myšlenky. Jde nám tedy o to, najít důvody novinářského způsobu vyjádření.\nPrvní rozdíl je tu hned v podmětu věty: obchodníci — hlasy z řad obchodnictva. Druhý obrat je zřejmě méně určitý než první. Určitý výraz obchodníci je tu hned třikrát za sebou stlumen: nejprve hromadným jménem obchodnictvo, pak obratem z řad a k tomu ještě obrazným obratem hlasy. Důvody toho lze dobře postřehnouti. Výrazem se stlumenou určitostí se novinář vyhne choulostivému stanovení, zda to žádají všichni obchodníci či mnozí z nich či jen někteří. Pokud nebyl tento obrat příliš otřelý, jistě tak činili autoři úmyslně tehdy, když si nebyli věcí plně jisti. Jasněji si tento případ uvědomíme na př. ve větě: Při srážce vlaků bylo 5 osob těžce raněno (výraz určitý) a řada lidí byla raněna lehce (výraz neurčitý). Slovo řada je tu voleno úmyslně, protože po první informaci je počet lehce raněných ještě neznám; slovo řada je totiž ještě mnohem neurčitější než sugestivnější slova několik nebo mnoho a pod.\nDruhý rozdíl je v obratu: na příslušné vládní činitele. V hovorovém jazyce stačí říci povšechně: na vládu. V jazyce přesnějším by snad byl na místě výraz určitější, který by naznačoval, o kterou část vlády jde, zda o ministerstvo financí či obchodu, nebo o které kompetentní osoby z těchto ministerstev jde. Jazyk novin zůstává zpravidla uprostřed cesty. Větší přesnost výrazu jen naznačí, ale zároveň ji zahalí v obrat neurčitý. Pisatel právem předpokládá, že tyto podrobnosti čtenáře novin zdaleka tak nezajímají jako sám fakt, že žádost o snížení daně byla adresována. Výraz určitý tu prostě není nutný, a tak se novinář spokojí jen naznačením této určitosti. Mohli bychom namítnouti, že přesnější formulace myšlenky je tu jen předstírána a že se tím autor dopouští vlastně stylistického podvodu, ale tak přísní nesmíme být, ačkoliv je v této námitce mnoho pravdy. Vždyť i vědečtí autoři se často spokojují jen takovým zdánlivým výrazem přesným. Vyplývá to už z odborného způsobu myšlení, který je vždy podrobnější, důkladnější a logičtější než běžný způsob myšlení. V tomto způsobu myšlení autor přirozeně setrvává i tam, kde jeho informace nestačí na výraz určitý nebo kde by výraz určitý příliš odváděl pozornost čtenáře od jádra myšlenky. V tom případě užije autor toliko schematu přesného výrazu a naplní je slovy neurčitými. Je to jeden z nejčastějších případů úmyslné neurčitosti v jazyce odborném.\nDalší rozdíl je neméně nápadný: podniknouti rozhodné kroky v otázce snížení daně. V běžném jazyce by se řeklo prostě a jadrně: snížit daň. Činnost je tu vyjádřena obratem neurčitým: podniknout kroky. Původně znamenal tento obrat asi iniciativu činnosti, ale dnes jest jeho význam už značně otřelý a rovná se téměř úplně prostému významu činnosti. Má v sobě velikou výhodu: vyjadřuje činnost tak neurčitě, že se hodí do přemnoha případů. Takový neurčitý výraz pomáhá autoru schematisovat sloh; nemusí se namáhat hledáním slova přiléhavého a při tom určitějšího. Opět bychom mohli namítnout, že obrat snížit daň je tak prostý, že jeho stylisace nemůže zdržet autora ani při nejrychlejší práci. Je to pravda, ale co je to platné, když se novinář nechce vyjádřit tak prostě. Výraz snížit daň je mu příliš jasný, ba — řekněme paradoxně — až nepřesně jasný. Znamená už zakončení děje, ale on chce vyjádřit začátek děje (v našem případě iniciativu děje). Jde tu o jemný odstín, jehož v jazyce hovorovém zpravidla nedbáme. Tedy zase je tu způsob vyjadřování složitější a přesnější formulace myšlenky je jen schematisována. Aby se slohový pochod zrychlil, je do schematu vložen obrat zmechanisovaný (podniknout kroky). Jeho málo určitý význam dovoluje užívat ho rychle, bez zdlouhavého odhadování odstínu významu. V našem případě by se autor musil rozhodovat mezi obraty aby se zasadili o snížení, aby pracovali pro snížení, aby vymohli snížení atd.\nJeště jeden neurčitý obrat je v naší větě: otázka snížení daně. Slovo otázka v tomto užití má význam prostě čehokoliv, co není vykonáno, ale vykonat by se mělo, i když tu jsou jisté obtíže. Toto slovo má význam neobyčejně široký, takže je v tomto užití můžeme považovat za prototyp neurčitého slova pro jazyk odborný a hlavně novinářský. Správně bychom měli říci, že samo o sobě ani vlastního významu nemá, a není-li nějak blíže určeno, musí si do něho čtenář vložit význam sám podle toho, co o oné věci ví, jako je tomu na př. ve větě: Bylo třeba řešit polskou otázku. Pro tento svůj ráz se toto slovo hodí snad do všech možných případů, kde se výrazů neurčitých užívá: lze ho užít z opatrnosti, k zjednodušení a schematisování výrazu a také leckdy k zastření nepřesných vědomostí. Novináři mu přivykli dokonce do té míry, že ho užívají i tam, kde je celkem zbytečné. V naší větě by zrovna bylo stačilo napsat: rozhodné kroky k snížení daně. Autor se tu užitím slova otázka vyhnul předložce k, která se mu patrně nezdála dosti vhodná. Jak je vidět, může význam slova neurčitého v takovém případě klesnout až na platnost čistě formální.\nShrneme-li dohromady vše, co jsme právě řekli, poznáme, jak značně složité jsou příčiny, které způsobují užívání výrazů neurčitých a výrazů se sníženou určitostí v novinách. V mnohých případech se kombinuje vespolek i několik příčin. Užívání obratů neurčitých má v podstatě povahu stylistickou, ale mnohé výrazy jsou v novinách už tak zmechanisovány, že jsou přímo součástí jeho frazeologie a mají vliv i na jeho skladbu. Nebude snad nemístné o nejčastějších z nich se nyní stručně zmínit.\nNejzajímavější je symbolika, která je obvyklá u neurčitého označování osob. Jak jsme již řekli, mají novináři přemnoho důvodů vyhýbat se výrazům určitým právě při označování osob. Osoby mající vliv nebo právo rozhodovati jsou za těchto okolností označovány slovy odpovědní (příslušní, rozhodující, ve doucí atd.) činitelé. Ježto množné číslo svým ponětím množství už samo sebou je méně určité než číslo jednotné, užívá se slova činitelé výhradně v plurále. Na př.: Expansivní choutky některých maďarských činitelů (Več. Č. sl. 5. V. 39). Ale je třeba, aby také všichni naši hospodářští a průmysloví činitelé… přemýšleli o tomto problému (Nár. práce 7. V. 39). Naši vedoucí činitelé najdou již možnosti je časem odstranit (Več. Č. sl. 15. V. 39).\nJeště více je potlačeno ponětí osoby v obratech: odpovědná (politická a pod.) místa, vládní (úřední, průmyslové a pod.) kruhy. Na rozdíl od slova činitelé se obou těchto slov užívá jen pro osoby vrcholných vedoucích organisací, především vlády. Jejich užívání je s jazykem novin spjato tak, že jsou obě ta slova v uvedeném významu skutečně nepostradatelnou součástí novinářského slovníku. Proto stačí jen dva příklady pro názornost: Bylo tomu nedávno, co se odhodlali naši filmoví pracovníci vysloviti své obavy o další život v české filmové výrobě, načež se jim z vedoucích míst politických dostalo ujištění, že otázka naší filmové výroby je v popředí zájmů české samosprávy (Nár. pol. 16. V. 39 odp.). Vzhledem k situaci v Evropě jsou britské vojenské i politické kruhy krajně znepokojeny (Večer 26. V. 39).\nOsoby, jež nemají práva o něčem rozhodovat, nýbrž mohou jen o něco žádat, mění se v jazyce novin na hlasy, které se ozývají, zpravidla z něčích řad. Na př.: Nechybělo ani tehdy hlasů přimlouvajících se za vydání známek přetiskových, byly to však jen hlasy z řad filatelistických spekulantů (L. N. 14. V. 39). Otiskujeme ve zkratce hlas motoristů a dáváme znovu slovo komunikačnímu úřadu (Telegraf 26. V. 39).\nNejde-li o žádání, prosbu nebo protesty, nýbrž o činnost některých lidí, a má-li býti tato činnost kvalifikována jako škodlivá, rozkladná a pod., užívá se k jejich označení často anonymních obrazných výrazů jako živly, síly, proudy, zdroje, vlivy atd., nezřídka s hanlivými epithety (nekalé živly a p.). Na př.: Tajemné vlivy překazily dohodu s Chorvaty (Več. Č. sl. 6. V, 39). Tato tvrzení jsou zhola vymyšlena a jsou šířena zřejmě ze zlovůle a ze známé snahy určitých živlů vyvolati dojem, že Národní souručenství není útvar trvalý (Večer 18. VII. 39). Zdá se, že za touto akcí stojí temné síly (Nár. pol. 27. VIII. 39). I zde je nápadné, že tato slova stojí výhradně v množném čísle. Plurál, jak jsme už viděli, zvyšuje neurčitost výrazu. Neurčitý výraz má tu nejčastěji za úkol vyjádřiti hanlivé zabarvení: činnost těchto lidí je tak hanebná, že se autor ani nechce snížit k tomu, aby je jmenoval.\nOvšem i obvyklé metonymické označování obyvatelstva názvem země nebo města (na př. Švýcarsko ve významu „obyvatelé Švýcarska“) je v novinách časté, ale to se naší otázky dotýká jen zčásti. Zmínky si zaslouží ještě to, že pro stručnost se označují vedoucí osoby zahraničních ministerstev buď názvem hlavního města státu, nebo u států zvláště mocných jménem sídla zahraničního ministerstva: Paříž nebo Quai d „Orsay, Moskva nebo Kreml, Londýn nebo Wall Street, Berlín nebo Wilhelmstrasse.\nZajímavé je, že se obvyklé všeobecné označení lidé (nebo osoby) objevuje v novinách poměrně zřídka, a to jen týká-li se osob méně mocných nebo méně významných. Na př.: Vyšetřování… je v rukou zkušených povolaných lidí (A-Zet 18 V. 39). V debatě výboru ministrů bylo usneseno, aby pro zapracování nových sil byly přijaty některé osoby z řad nezaměstnané inteligence (A-Zet 15. VIII. 39). Ale protože přes svou všeobecnost znějí tato slova příliš individualisticky, novináři se jim vyhýbají nebo aspoň jejich účinek zeslabují neurčitým výrazem řady, jak je dobře vidět na druhém příkladě (osoby z řad inteligence).\nKdežto při označování osob má novinářský sloh svůj značně svérázný způsob užívání výrazů neurčitých, u neživotných představ konkretních nic zvlášť nápadného v novinách nepozorujeme. Zato u představ abstraktních noviny přímo hýří všemožnými slovy obsahu velmi širokého a neurčitého, jako jsou otázka, problém, předpoklady, možnosti, skutečnosti, základna a pod. Jak jsem už naznačil výše u slova otázka, jsou příčiny užívání těchto slov několikeré a mnohdy je těžko poznat, která z nich právě jejich užití způsobila. Na rozdíl od neurčitých obratů u jmen osob jen zřídka je tu příčinou opatrnost, aby nebylo zvoleno slovo příliš určité, ač se najdou i takové případy, na př.: Z Moskvy se oznamuje, že sovětské úřady stále budují zázemí pro případ vojenské události na Dalekém východě (Nár. pol. 6. VI. 39). Výraz vojenská událost je mnohem neurčitější než slova válka, vojenské tažení, válečný konflikt a pod. a na čtenáře působí dojmem, že ho bylo užito jako eufemismu, tedy ze snahy zeslabit neurčitým výrazem nepříjemný účinek představy válka na čtenáře. Poněvadž nejsou tyto případy příliš časté, ani jeden obrat tu není zmechanisován do té míry, aby jej bylo možno zařadit do běžné novinářské frazeologie.\nČastěji se objevuje neurčité abstraktum buď jako pohodlný algebraický výraz pro představu příliš složitou, nebo jako pohodlné spojovací slovo platnosti téměř formální, nebo jako neméně pohodlný východ z nouze tam, kde by slova příliš určitá mohla odhalit nějakou slabinu myšlenky. Střídá se tu tedy snaha zrychlit a zjednodušit slohový pochod se snahou zakrývat slohovou nebo myšlenkovou neobratnost. A velmi často vede k jejich užívání pouhý zvyk, nebo lépe bezmyšlenkovitá slohová manýra. Někdy je téměř nemožné rozeznat, která z těch tří příčin byla nejsilnější. Nechť čtenář sám posoudí těchto několik příkladů:\nZ toho je vidno, že není absolutně možno podceňovat otázku surovin (Nár. listy 14. V. 39). Má-li být otázka nedostatku pracovních sil na venkově důsledně vyřešena, pak je třeba přikročit k tomuto řešení ihned všemi opatřeními (Nár. práce 7. V. 39). Když tento slib dávala (anglická vláda), nehrozila — na rozdíl od nynějška — žádná válka, československá otázka nevstoupila tehdy ještě tak do popředí a vyzbrojení nemělo takových rozměrů jako dnes (Več. Č. sl. 28. IV. 39). Bylo by také nerozumné, abychom se ještě dále dívali na problém nedostatku pracovní síly na venkově jako na zjev sezonní nebo přechodný (Nár. práce 7. V. 39). Opatření, která… by měla býti provedena v zájmu vyřešení nebo odstranění problému útěku pracovní síly z venkova (Nár. práce 7. V. 39). Otázka naší filmové výroby je v popředí zájmů české samosprávy (Nár. pol. 16. V. 39 odp.).\nProhlášením nové ústavy vytvořeny jsou nové předpoklady pro náš život v českém státě (Nár. pol. 17: III. 39 odp.).\nS tím větším úsilím musíme se starati o to, abychom dnes v rámci daných nám možností hospodářsky opět sílili (Nár. noviny 21. V. 39). I lidé, kteří nejsou na odpovědných místech, ale kteří mají značné hospodářské možnosti, musí přemýšlet o slušném honorování práce (Nár. práce 7. V. 39). Naši vedoucí činitelé najdou již možnosti časem je odstranit (Več. Č. sl. 15. V. 39).\nTento projev vytyčil jasně a realisticky evropskou skutečnost (Expres 29. IV. 39). I tam míří solnohradská schůzka, aby připomenula určité politické a mocenské skutečnosti, které v Evropě dosud stávají (Čes. sl. 13. VIII. 39). Pod tlakem politických realit nastupujeme též nové cesty hospodářské a z faktů státoprávních odvozujeme důsledky ekonomické (Nár. pol. 10. V. 39).\nZástupci Kmene vyslovili názor, že kromě institucí ryze stavovských měla by být zachována a utvrzena základna pro ideovou práci na české knize, základna, na které by se sešli nakladatelé, spisovatelé a výtvarníci (Lid. nov. 7. V. 39). … aniž národ poklesne v kulturním nebo civilisačním ohledu (Nár. práce 7. V. 39).\nBylo by hravě možno v několika málo dnech nasbírat po novinách stovky podobných příkladů, tak je užívání tohoto druhu abstrakt v novinách rozšířeno. Taková bezbarvá slova jsou stylisticky neobyčejně tvárná a zbavují autora námahy se stylistickým propracováním myšlenky. Dnes je už většina jich zmechanisována do té míry, že jsou nejen součástí novinářské frazeologie (na př. řešit otázku, najít, poskytnout možnost, vytvořit předpoklady a pod.), nýbrž některá z nich zasáhla hluboko i do novinářské skladby (na př. v ohledu čeho). Ale to je už mimo rozsah dnešního našeho problému.\nObraty neurčité se objevují i při vyjadřování děje. Protože však děj bývá v jazyce novin velmi často vyjadřován rozloženě (na př. vytvořit možnost místo umožnit), lze příklady neurčitého vyjadřování děje dosti těžko stanovit, neboť některé z nich je možno stejně dobře zařadit i mezi příklady neurčitých abstrakt. Nejtypičtější obraty s neurčitým vyjádřením děje jsou řešiti otázku a podniknouti kroky. Jejich význam je tak široký a neurčitý, že je ani nelze dobře vystihnouti synonymy z jazyka hovorového nebo z jazyka krásné prózy. Vzájemný rozdíl ve významu obou těch obratů je také dosti neurčitý; řekl bych, že větší váhu než rozdíl významu tu má rozdíl vidový. Vazba podniknout kroky zdůrazňuje začátek děje (jak jsme již řekli, je toto zdůrazňování leckdy úplně zbytečné), vazba řešiti (vyřešiti) otázku vyslovuje průběh (zakončení) děje. Proto se také mohou obě ty vazby i kombinovat: podniknout kroky v řešení otázky. Obě vyjadřují činnost povahy veřejné a svou neurčitostí se staly — snad ani ne zcela úmyslně — symbolem tajemnosti a složitosti úředního a politického dění.\nPříklady na obrat řešiti otázku není třeba uvádět, poněvadž je čtenář najde o něco výše mezi příklady na užití abstrakta otázka. Zbývá tedy ještě uvésti několik příkladů na obrat podniknout kroky. Má několik obměn a prosté slovo krok zastupuje normální podst. jméno slovesné (tvar podniknutí, podnikání kroků není obvyklý). Zajímavé při tom je, že má slovo krok v tomto případě číslo jednotné, kdežto v celém slovesném obratu podniknouti kroky je jednotné číslo velmi řídké. Příklady toto vše, myslím, dobře osvětlí:\n(Britská vláda) diplomatickou cestou podnikne další kroky k vyjasnění sovětského a britského stanoviska (A-Zet 18. V. 39). Úřední německá místa… v Berlíně učinila hned nutné kroky (Lid. nov. 28. V. 39). Dnes Dánsko podniká již zcela praktické kroky, aby zahájilo v Grónsku těžbu zlata (Več. Č. sl. 28. IV. 39). A proto byly zařízeny kroky k dopadení mladistvého zloděje (Nár. pol. 3. VI. 39). Prosíme, abyste (týká se výboru Nár. Souručenství)… u pana ministra dopravy zařídili potřebné kroky (Nár. pol. 20. VI. 39). Podle názoru britské vlády znamená tento krok (t. j. zřízení gener. konsulátu v Praze) uznání de facto nynějšího stavu v Čechách a na Moravě… (Nár. pol. 20. VI. 39).\nNa konec zbývá zmínit se o neurčitosti při determinaci. Jak známo, zvyšujeme určitost výrazu ve větě přívlastkem (na př. dům na rohu ulice). Užijeme-li při tom zájmena ukazovacího, dosáhneme tím nejvyššího stupně určitosti, jehož lze dosáhnouti (na př. tento dům). Užijeme-li zájmena neurčitého, výraz celý je pak neurčitý: nějaký, některý, kterýsi… dům. Nejvyššího stupně neurčitosti dosáhneme, když vynecháme vůbec podstatné jméno: někdo, kdosi… (pro osoby), něco, cosi… (pro věci). Rozličným kombinováním těchto prostředků, jež tu nemůžeme rozvádět do všech podrobností, získáme i rozmanité jemné odstíny v odstupňování určitosti.\nZájmeny neurčitými se vyjadřuje neurčitost nucená a není tu v podstatě rozdílu mezi jazykem odborným a obecným. Rozdíl je jen v tom, že se jich v odborném jazyce už pro jeho charakter užívá řidčeji. K vyjádření neurčitosti úmyslné však jazyk odborný nerad užívá zájmen neurčitých, jak je to zvykem v jazyce obecném, a místo nich klade adjektiva jistý, určitý.\nJazyk novin, který se nikterak nevyhýbá obratům neurčitým, užívá obou těchto slov velmi často a s velkou oblibou. Na př.: Proto všechny agitace, které určité živly proti vládě a Národnímu souručenství vedou, nutno co nejrozhodněji odmítnouti a odsouditi. (Nár. listy 4. VI. 39). Přes to se v útocích pokračuje, neboť mají zřejmě jistý účel (Več. Č. sl. 7. VI. 39). Podle zprávy jistého londýnského večerníku schválila ve středu britská vláda anglickou odpověď na ruskou notu (Večer 18. V. 39). Firmy budou povinny odevzdávat svou práci po částech, a to tak, aby obec se mohla ihned pustit do určitých přípravných prací nebo přímo do budování některých částí celého projektu (Več. Č. sl. 28. IV. 39).\nZase je tu dosti dobře vidět dvojí druh úmyslné neurčitosti: autor buď považuje za zbytečné uvádět výraz určitý (zpráva jistého večerníku), nebo určitý výraz nechce uvádět (jistý účel). Jak ukazuje spojení určité živly, jistý účel, autoři rádi někdy vkládají do těchto dvou slov hanlivé zabarvení. Je to stejná expresivní neurčitost, kterou jsme už poznali u slov živly, vlivy, síly a p. Krom toho se nejednou objevují tato dvě adjektiva i na označení neurčitosti nucené, jak je zřejmo z příkladu: aby se obec ihned mohla pustit do určitých přípravných prací. Tento usus je nesprávný, neboť slova jistý, určitý již vzhledem k svému původu a dosud živému významu nemohou vyjadřovat neurčitost nucenou. Na vystižení nuceně neurčité determinace se hodí toliko zájmeno neurčité. Autor našeho příkladu to ostatně jistě vycítil, protože hned o kousek dále volil správně zájmeno některý (do budování některých částí celého projektu).\nPovšechně lze říci o neurčitých výrazech v novinách toto: příčiny jejich užívání jsou takové, že jich nelze nedbati, a proto by nemělo smyslu šmahem odsuzovati všechny případy jejich užití. Avšak tam, kde jimi trpí správnost a jasnost výrazu, máme plné právo je kárati a vytýkati. Že jsou pohodlné, může nám býti toliko vysvětlením, nejvýš omluvou, proč se vůbec v jazyce novin vyskytují, nikoliv důkazem jejich oprávněnosti.\nNeurčité výrazy u jmen osob snadno pochopíme ze zvláštního postavení, jež mají noviny v životě společenském. I když všeliké ty průmyslové kruhy, vládní místa, vedoucí činitelé, určité živly a tajemné vlivy jsou už hodně otřelé a málo pomáhají zvyšovat účinnost a působivost slohu, přec jen nejsou chybné a té jasnosti slohu, jakou žádáme na novinách, nejsou na újmu. Mimo to je jasné, že by se bez nich novináři ani nemohli obejít. To vše stačí, aby byla prokázána jejich oprávněnost. Ovšem do krásné prózy se takové výrazy nehodí, protože už jsou příliš otřelé, ostatně ani jich tu není nezbytně potřebí. Proto není radno je sem z jazyka novin přenášet, jak se o to někteří méně dovední autoři leckdy pokoušejí.\nHorší je to s neurčitými výrazy abstraktními a slovesnými. Nelze sice tvrdit, že by byly chybné, ale svou značnou neurčitostí příliš porušují zřetelnost slohu. Proto je na místě omezovat jejich užívání jen na míru skutečně nezbytnou. V rukou málo svědomitého autora se mohou státi čistě jen prostředkem, jak zakrýt chudobu myšlenek slovy sice učeně znějícími, ale málo povídajícími. Výrazy neurčité, zvláště pak neurčitá abstrakta mohou býti jen vhodnou pomůckou slohu, nikoli však nositeli myšlenky, na to jest jejich obsah příliš mlhavý. Nebylo by ani tak těžké vytvořit z obratů typu řešit otázku, podniknouti kroky, vytvořit předpoklady, za jistých okolností, skutečnost, otázka a problém celé věty, které by zdánlivě vypadaly velmi úctyhodně, ve skutečnosti by však měly žalostně málo obsahu. Tak vzniká t. zv. papírový sloh, který poskytuje čtenáři místo pravého obsahu jen nedostatečnou náhražku planých slov nebo věci jednoduché zbytečně komplikuje.\nTato výtka se týká především slov otázka a skutečnost. Slovo skutečnost je tak mlhavé, že mu chybí nejmenší dávka nezbytné názornosti, a jak se lze z příkladů přesvědčit, berou si je autoři jen z pohodlnosti. Slovo otázka (a ovšem také jeho synonymum problém) je dnes v novinách velkou módou. Jak pěkně kdysi řekl spisovatel K. Čapek, čtenář novin má dojem, že se vůbec nic nedělá, nýbrž že se jen řeší problémy. Vše se mění na otázky, i to, kde o nějaké otázce naprosto nemůže být řeči (na př.: Otázka hašení ohně učinila pokroky. Nár. pol. 26. IX. 39). Skoro bychom si mohli myslit, že tu jde o nějaký zjev pathologický, kdybychom nebyli přesvědčeni, že autoři tak píší mnohdy ze slohové a bohužel i myšlenkové pohodlnosti.\nProti užívání slova jistý při úmyslně neurčité determinaci nelze míti námitek, avšak pro neurčitost nucenou se toto slovo nehodí. Zde by měli novináři zpytovat svědomí, zda skutečně užívají tohoto slova jen tam, kde by takto označený výraz neurčitý mohli bez velkých potíží nahradit výrazem určitým. Ve všech ostatních případech nechť se spokojí dobrým a spolehlivým zájmenem některý, nějaký.\nJe tedy třeba zacházet s neurčitými výrazy opatrně. Užívá-li se jich nad míru, skrývá se v nich nebezpečí pro autora i pro čtenáře. Autor z pohodlnosti zvyká jejich lesklému povrchu a časem si přestane uvědomovat, jak málo jsou obsažná, a tak ztráceje smysl pro jejich vhodné uplatňování, zabřídá víc a více do tohoto papírového způsobu vyjadřování. Stejně se může stát i čtenáři. I on časem přivykne takovému slohu a náhražku obsahu počne pokládat za obsah sám. Že toto nebezpečí není nikterak malé, je vidět i z toho, že někteří méně pečliví nebo méně nadaní autoři beletrističtí napodobují tento způsob vyjadřování a někdy z pohodlnosti a neopatrnosti, někdy pak z neznalosti přejímají rozličné novinářské obraty neurčité i do slohu beletrie, ačkoliv tu nejsou oprávněny a ani se sem svým rázem nehodí. Není snad ani potřebí podotýkat, že se tím jemnost beletristického vyjadřování neobyčejně otupuje a jazyk sám se kazí a zplošťuje.\n Výraz je způsob, jakým je představa (nebo i celá myšlenka) slovně vyjádřena. Abychom porozuměli rozdílu mezi termíny slovo a výraz, stačí, když si uvědomíme toto: ať už omylem nebo z neznalosti užije autor slova sice přesného, ale pro představu, kterou toto slovo nevyjadřuje, t. j. pro představu jinou, třebas i blízkou svým obsahem. Slovo zůstává dále přesné, ale výraz je nepřesný, protože se obsah představy nekryje s významem užitého slova.\n Podle právě uvedené terminologie přesnost a určitost výrazu jsou dva rozdílné pojmy, které nelze zaměňovat. Lituji, že jsem se tím dostal do kolise s terminologií Havránkovou. Ve spise Spisovná řeč a jazyková kultura (Praha 1932, str. 50 a 68) klade Havránek vedle sebe termíny srozumitelnost - určitost - přesnost jako označení nestejného stupně přesnosti, jíž dosahuje jazyk hovorový, pracovní a vědecký. Je tedy podle Havránka určitost nižší stupeň přesnosti. V své terminologii jsem vyšel od názvu neurčitost výrazu (vždyť názvy neurčité jsou hlavním thematem mého článku), který je přejat z názvu zájmena, neurčitá, jež jsou hlavním prostředkem k dosažení výrazu neurčitého. Logicky pak antonymem k tomuto názvu je název určitost výrazu. Tak jsem došel k termínům určitost - neurčitost výrazu. Najde-li se označení lepší pro tyto pojmy, rád se ho přidržím a tím zmizí ona nepříjemná kolise. Označení, které by s Havránkovou terminologií nekolidovalo, nepodařilo se mi najít, ač jsem se o ně dlouho snažil. Spíše se mi podařilo napravit onu kolisi pozměněním Havránkovy terminologie takto: srozumitelnost - přiléhavost - přesnost.\n Slovo jistý v tomto významu je doloženo i v jazyce krásné prózy. Užívání slova určitý v tomto významu se považuje za chybu. Ve Vášově-Trávníčkově slovníku se praví, že se slova určitý užívá často nevhodně místo nějaký, některý, jistý. Pod heslem jistý se toto užívání slova určitý přímo vytýká za nesprávné. Nechci tu zásadně rozhodovat, do jaké míry je toto tvrzení oprávněno, ale důvody dnešního odmítání se mi nezdají dosti přesvědčivé. Na definitivní rozhodnutí v této věci bude třeba počkat do té doby, až bude zpracováno heslo určitý v Příručním slovníku. — Významový rozdíl mezi příd. jmény jistý a určitý uznává též Gebaurova-Ertlova Mluvnice česká II, 1926, 135, a toto stanovisko zastává také Naše řeč.\n »Toto hojně a úspěšně užívané slovo (t. j. slovo otázka neboli problém) je s to dáti tvé řeči ráz hluboký a bádavý. Neříkej „stůl“, nýbrž „problém stolu“; nemluv o dramatě, nýbrž o otázce dramatu. Neříkej „ženské potřeby“, nýbrž „ženská otázka“, a chceš-li se před spaním pomodlit, nedělej to k bohu, nýbrž k „problému náboženství“. Výhody jsou na dlani; 1. Mluvíš-li o skutečnostech, musíš mluvit jasně; mluvíš-li o problémech, můžeš, ano dokonce máš mluvit složitě. 2. O skutečnostech musíš mít jistotu nebo aspoň zkušenost, kdežto o problémech musíš míti nejistotu, nebo aspoň nezkušenost. 3. Otázka čili problém jest thema velmi vděčné proto, že můžeš při něm stejně mluvit o tom, co je, jako o tom, co není.« (Karel Čapek, Kritika slov. Praha 1929 str. 72.)\n Tento chybný usus Naše řeč autorům často vytýká, na př. XVI, 183, XX, 262; XXII, 279.\nNaše řeč, ročník 23 (1939), číslo 9-10, s. 257-270\nPředchozí K. E.: „Slyšíme často“


STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g cena od 47 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Děti a maminky » Hračky » Výtvarné hračky » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g\nSTAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g\nProdukt STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nDo obchodu » STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g Bejby.net\nSTAEDTLER FIMO SOFT - 33 briliant blue modrá\nDo obchodu » STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g České Korálky\nDo obchodu » STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g QRSHOP.cz\nVíce možností? STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g koupíte i tady\nStaedtler Fimo modelovací hmota Soft č.33 tmavě modrá - 57g\nDo obchodu » STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g papirnictvioskarek.cz\nSTAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g (33)\nDo obchodu » STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g Kreativni-hratky.cz\nModelovací hmota FIMO soft 56 g - 33 barva modř brilantní\nDo obchodu » STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g Sevt.cz\nSpecifikace STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g\nPorovnat ceny STAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g\nSTAEDTLER FIMO soft tmavě modrá 56 g - parametry