Nevyhovuje mi současná nabídka na trhu obytných přívěsů, proto jsem se rozhodl si postavit karavan vlastní, říká Ladislav Nolde - Kempujeme s Klárou - All4Camper\nLáďo, ze sociálních sítí se známe už nějaký ten pátek. Díky tomu vím, že jsi neskutečně kreativní osoba. Nápadů za tu dobu jsi měl nemálo, avšak ten, na který se tě dnes budu ptát, mě hodně zaujal. Zaujal i proto, že bude rozhodně zajímat mnoho karavanistů, a navíc nás snad v dnešním našem společném povídání necháš nahlédnout pod pokličku toho, co vše je třeba si uvědomit a zařídit, když se rozhodnu si postavit od základu svůj karavan snů.\nVysněný karavan – povede se jej Láďovi postavit?\nKdy (v jaký moment) a proč tě napadlo si postavit svůj vlastní karavan. Hrála v tom roli i tvá nespokojenost že nemůžeš najít karavan, který by vyhovoval nejen tobě ale i celé rodině, přestože je na trhu z mého pohledu opravdu velká nabídka?\nUž to bude tak pět let, kdy jsem se rozhodl pro stavbu karavanu. Tehdy jsem měl jen dvě děti a dnes již bývalý tchán u mě na zahradě parkoval svůj nákladní přívěs, na kterém vozil veterány. Jak jsem kolem něj chodil, tak jsem čím dál častěji přemýšlel nad tím, že by se na něm dal postavit domeček, protože s rodinou jsme tehdy jezdili pod stan. Navíc jsem „starý“ táborník (moje firma dokonce vyrábí pro dětské tábory stany a podsady).\nJenže jak člověk stárne, chce už spát ve své posteli a mít svůj klid a pohodlí. Takže jsem pro rodinu v půjčovně půjčil obytný přívěs a vyrazili na čtrnáctidenní dovolenou (abychom si to vyzkoušeli). A co se stalo. Jak sama moc dobře víš, jak jednou karavaning zkusíš, tak už to prostě nejde pustit z hlavy. Proto jsem po této zkušenosti koupil ojetý karavan z asi „stopadesáté“ ruky. Byl sice hezký, ale všechno v něm vrzalo, nábytek byl lehce oprýskaný a měl hromadu vad. Na nový jsem neměl. Jenže moc jsem si jej přál a mé přání bylo spojené i s tím, aby „voněl novotou“. Celé dětství jsem totiž musel nosit oblečení po bráchovi a to ve mně zůstalo. Takže i karavan jsem chtěl mít svůj, a hlavně nový.\nTomu poslednímu důvodu rozumím, ale přeci jen, když budu upřímná. Postavit si karavan rozhodně také není levná záležitost. Je kolem toho hodně nejen práce, ale potřeba také ohromného množství času. Nebylo by jednodušší si zajít k nějakému prodejci a jednoduše si jej koupit? Co nejvíce ti v rámci nabídky karavanů na trhu vadilo?\nVšechno to je takové univerzální, na jedno brdo. Mám rád čisté linie a jednoduchost. Jenomže na trhu jsou nejen obytné přívěsy, kde se papundeklové lamino desky se snaží maskovat za dřevo, ale ani design se mni nelíbí. A u těch starších je v 90 procentech konstrukce karavanů dřevěná a pak se všude na fórech řeší, zda ten karavan nebyl zatečený, a pokud ano, je to pomalu na totální rekonstrukci. Takže představa, že si koupím přívěs za 150.000,- Kč a bude shnilý, mě děsí. Pracuji se dřevem, ale stavět konstrukce karavanu ze dřeva mně přijde jako hloupý nápad… Auta se už taky dobrých 70 let vyrábějí bez dřevěných prvků a výrobci moc dobře vědí proč. Vnější pláště karavanu jsou z tenkého hliníkového plechu, takže stačí neopatrné zacházení a krásný exteriér může být nenávratně poškozen. Tak jsem si řekl, že si raději postavím svůj, nový.\nJak dlouho trvalo, než jsi se tedy rozhodl svou myšlenku začít realizovat?\nRozhodl jsem se už před těmi pěti lety. Jen jsem prostě hledal možnosti a způsoby. Pravidelně jsem si s myšlenkou pohrával a dělal zápisky, komunikoval s výrobci podvozků a s rozrůstající se rodinou se čím dál víc rozrůstala i má myšlenka a rozhodnutí se do toho pustit. Každopádně to nebylo nic intenzivního. Mám tři firmy a hromadu jiných projektů a do toho hyperaktivní mozek, takže se nedokáži jedné myšlence věnovat dlouho. Proto když mám chuť, věnuji se tomuto, když mě to už unavuje, věnuj se něčemu jinému.\nKolik je vlastně dohromady vás, všech členů rodiny?\nAktuálně je nás šest. No a teď schválně zkus najít přívěs, kde se plnohodnotně vyspí šest lidí a ještě k tomu bude lehký. Ta váha je pro mě velice podstatná. Můj rodinný osobní sedmimístný automobil může na kouli táhnout maximálně 1100 kg. Je to prostě u osobních automobilů tak dané. Čím více má sedadel, tím méně může táhnout. Samozřejmě bych mohl pořídit nějakou dodávku, ale nemám rád naftu. Když cítím „nafťáka“, dělá se mi z toho smradu špatně od žaludku. Nemám vlastně rád ani benzín (smích), proto jezdím na LPG. No a tady už moc tahounů na výběr není…\nTo jsi celý ty, přesně jak tě znám, takže mě tvá odpověď nepřekvapila (smích). Ale vraťme se zpět k samotné stavbě karavanu a tvému rozhodnutí. Narazil jsi hned na začátku plánování a pak i realizace na problémy, které si rozhodně nečekal?\nJá rád narážím na problémy. Problémy jsou tu od toho, aby to nebylo tak jednoduché a nemohl to dělat každý. Hlavně problémy jsou tu taky od toho, aby se řešily. Nikdy dopředu si nesmíš připustit všechny překážky a problémy. Nesmíš nad tím prostě přemýšlet. Jinak tě to odradí a tvoje nadšení bude v háji.\nDobře, sice jsi mi toho moc neprozradil, ale chápu, že si to chceš nechat tak trochu pro sebe… A co legislativa. Zjišťoval sis vše kolem toho dopředu a je jednoduché si z pohledu české legislativy začít stavět něco takového? Nebo se už od začátku musíš řídit nějakými předpisy a hned to začít někde komunikovat tak, abys měl jistotu že karavan projde například technickou atd.?\nEvropská legislativa je taková divná. Ač nevzhlížím k Americe, mají to tam ohledně staveb jednodušší. Něco si postavíš, zajdeš na STK, brzdí to, svítí to, vypadá to bezpečně a je hotovo. Konkrétně v Čechách jsem svou myšlenku probíral intenzivně s ministerstvem dopravy. Po několika hodinách telefonování se mi konečně podařilo přepojit na jednoho pána, který věděl o stavbách karavanů snad úplně vše. Závěr tedy zněl: jako fyzická osoba si může postavit karavan kdokoli. Funguje to na základě oznámení přestavby s projektovou dokumentaci u dopravního inspektorátu, následného STK a schválení přestavby. Samozřejmě k tomu nejdřív musí dát souhlas výrobce podvozku. Je potřeba několik razítek, několik úředníků, pár kontrol a revizí a mnoho poplatků. Zvládnout se to dá… Ještě je třeba asi dodat, že jsem si tento projekt vymyslel pod mým s.r.o., takže jsem v tu chvíli okamžitě výrobcem a musel bych projít českou státní zkušebnou. Což znamená další poplatky, další starosti a minimální možnost výrobek následně upravit… Jenomže jsem klasický Čech a hledám skuliny (smích). Můj karavan totiž nebude karavan, ale pouze samonosný kontejner, který bude jako náklad připevněn k podvozku. A víš co je úplně největší pecka? Když k tomu kontejneru přiděláš plavební správou schválené plováky, budeš z toho mít hausbót a vůbec tě nemusí trápit přeplněný kemp. To ještě však bude běh na dlouhou trať. Každopádně třeba několika výrobcům lodních motorů se nápad neskutečně líbí a jeden z nich mi dokonce nedesignoval lodní šroub pro motor s výkonem 5 koní, aby s tím bylo možno plout, a přitom k tomu nebyl potřeba průkaz vůdce malého plavidla. A pak před výjezdem na STK stačí náklad pouze vyšroubovat na nohy a se samotným podvozkem zajet na STK. Ten podvozek chci taky používat ve firmě na vození dřevěných hranolů do naší výroby pro přepravu našich výrobků. Nebude to prostě jednoúčelová věc, a to se mi hodně líbí.\nNa kolik jsi ze začátku tipoval že to celé vyjde a v jakých odhadech se pohybuješ teď?\nNerad utrácím velké peníze. Hledám vždy levné a kvalitní řešení. To se mnohdy nenajde hned. Ale za těch pět let přemýšlení jsem ho už našel. Aktuálně mám spočítaný kontejner na 40.000 bez DPH. K tomu podvozek za dalších 40.000,- Kč. Ten jsem kupoval na jaře. Když investice rozložíš průběžně třeba do jednoho roku, není to zase tak hrozné.\nMáš za sebou teprve podvozek – jak dlouho ti to trvalo a co bylo třeba vše udělat, aby jsi věděl že je správně „otipovaný“ a jak to šlo? Co vše jsi k tomu musel shánět a narazil jsi při tom na nějaká nepříjemná překvapení?\nNejhorší bylo ten podvozek sehnat. Oslovil jsem všechny známé výrobce. Byl jsem zděšen, kolik za to vlastně chtějí. Za obyčejné plato třeba 70 tisíc a víc. Nerad zbytečně utrácím peníze. Nakonec jsem narazil na výrobce, který v EU vyrábí přívěsy a zalíbil se mi jeden jeho typ. Jenomže to nebylo plato. Půl roku jsem tedy s výrobcem komunikoval můj záměr a nakonec mi dodal stavebnici, která přesně vyhovovala mým požadavkům, byla schválená pro provoz a měla typový list pro bezproblémový zápis na dopravním inspektorátu. Já si to už pak musel jenom složit.\nLáďo, kdy chceš svůj sen dokončit a co vše tě ještě čeká k jeho splnění a očekáváš už teď i nějaké další komplikace?\nTeď mě čeká výroba samonosné podlahy. Mezi mými dodavateli je profesionální zámečnická firma. S majitelem jsem už od jara dohodnutý, že až dokreslím výkres, během chvilky to vyrobí. Nosná konstrukce bude z ocelových jeklů, žárově zinkovaná. Podlaha bude jako jediná dřevěná. Budou použity klasické vlhku vzdorné protiskluzové překližky. Je to ideální materiál, který je dostatečně pevný a přitom ne až tak těžký. Bohužel jsem nenašel nic lepšího…\nVýborně, takže jsou materiály o kterých víš, že je rozhodně použít chceš a naopak nechceš…\nUrčitě se budu vyhýbat dřevu, obyčejné překližce, voštinovým deskám (takový ten skládaný papír uprostřed dvou tenkých destiček). Konstrukce bude hliníková, částečně nýtovaná, zajištěná pájením spojů. Není na to potřeba žádná složitá technologie. Vnější plášť bude z lehčených plastů, vnitřek pravděpodobně taky. Kombinace plast a hliník je báječná. Hlavně z pohledu vlastností. Oba dva vybrané materiály mají stejnou tepelnou roztažnost. Nikdo by přeci nechtěl, aby se mu při dovolené u moře roztrhal karavan nad hlavou, nebo naopak aby se ti ve Špindlu při lyžovačce karavan zmačkal jak harmonika (smích).\nMáš už náhled jak bude tvůj vysněný karavan vypadat? Jak těžké bylo vytvořit projektovou dokumentaci ?\nNa vzhled mám představu. Délka kontejneru bude 550 cm, šířka a výška 200 cm. Měl by být hlavně aerodynamický. Určitě ne krabice, která zvýší spotřebu o 50%. Když jsem na internetu hledal designovou inspiraci, objevil jsem nádherné australské, terénní karavany. Například Lotus Tropper je pro mě úplná designová pecka. Výkres na to nemám. Všechno mám v hlavě a kreslení by mě akorát zdržovalo. Prostě stavím a s tím přicházejí postupně problémy. Třeba vím, že dětské postele budou sklápěcí a po sklopení těch spodních z nich bude sezení. Horní postele se prostě jen složí. Manželská postel bude na kolejnicích, díky kterým se zasune pod strop a nebude překážet. Vlastně to bude taková alkovna bez alkovny. Je prostě „opruz“ každý den uklízet peřiny a prostěradla. Pod manželskou postelí bude klasické sezení. Nemám totiž rád, když musíš multifunkční sezení rozložit na postel a pak si nemáš kam sednout. Taky jsem doteď nepochopil skříňky pod stropem. Vždycky se akorát „jebneš“ do hlavy, děti tam nedosáhnou a do toho všeho narvané skříňky mění těžiště karavanu… Zkoušela jsi někdy vážit oblečení celé rodiny na čtrnáctidenní dovolenou? … Chci používat klasické plastové šuplíky pod postelemi, pod sezením atd. V kuchyni se samozřejmě asi horní skříňce nevyhnu.\nFíha, popravdě je toho nemálo, co tě ještě čeká, ale jak tě znám, věřím, že to dotáhneš dokonce. Takže držím palce a už se těším, až spolu budeme dělat rozhovor o tom, jak vypadá tvůj krásný a voňavý karavan postavený dle tvých představ na míru. Hodně štěstí Láďo!


Ďolíček se připravuje na Baník – vstupenky budou jen na jméno — Fotbal — ČT sport — Česká televize\nĎolíček se připravuje na Baník – vstupenky budou jen na jméno\n25. 3. 2014 14:00, autor: ČT sport\nPraha - Páteční utkání první fotbalové ligy mezi Bohemians Praha 1905 a Baníkem Ostrava budou provázet mimořádná bezpečnostní opatření. Vstupenky se budou prodávat jen v předprodeji ve fanshopu v Ďolíčku, a to na jméno a datum narození. V den zápasu již nebude možné vstupenky koupit. Distribuci vstupenek do sektoru hostů bude řešit Baník.\nTotožnost se bude kontrolovat také u vstupu na stadion na základě osobních dokladů, proto vedení Bohemians žádá fanoušky, aby na zápas dorazili včas. Brány se otevřou už v 18:00, hraje se od 20:15.\n"Také držitele permanentních karet bude u vstupu žádat pořadatelská služba o zaevidování do našeho systému a o předložení platného dokladu totožnosti. Vstup osob pod 15 let bude možný pouze s doprovodem zákonného zástupce, popřípadě s průkazem s fotografií," stojí v prohlášení pražského klubu.\nOvlivní přísnější kontrola návštěvu?\nVedení Bohemians věří, že zavedené kroky nesníží návštěvu v důležitém záchranářském souboji dvou posledních týmů tabulky. "Jsme si vědomi většího obtěžování fanoušků, ale vše je vedeno ve snaze maximálního snížení nebezpečí, které by mohlo jinak během zápasu nastat a utkání tak přímo negativně ovlivnit," uvedl klub z Vršovic.\nMimořádné bezpečnostní podmínky Bohemians zavádějí po konzultaci s policií, FAČR i Baníkem Ostrava. Pořadatelé nechtějí, aby se opakovaly výtržnosti, které provázely sobotní zápas Baníku s pražskou Spartou.\nV Ostravě se během poločasové přestávky zhruba stovka ostravských výtržníků, mezi nimiž zřejmě byli i Poláci, pokusila dostat do sektoru hostů. Na policisty házeli různé předměty, například pyrotechniku a kameny, napadali je údery, kopanci nebo i skokem na záda. Chuligáni vytrhali desítky sedaček a zničili plot. Při zásahu bylo většinou lehce zraněno 11 policistů, celkem bylo zadrženo 31 osob. Druhý poločas kvůli nepokojům na stadionu začal zhruba o dvacet minut později.\nV prosinci bylo v Ďolíčku přerušeno utkání mezi Bohemians a Brnem, po výtržnostech a použití pyrotechniky v obou fanouškovských táborech musela poblíž sektoru hostů zasahovat policie.\nUž žádné létající sedačky, shodl se ministr s Peltou, 24. 3. 2014\npřed 46 minutami Plzeň využila zaváhání Slavie a odskočila v čele, Boleslav zničila Opavu


Mosty Olomouckého kraje\nDomašov n.B. - Hrubá Voda Hoštejn Jezernice Kojetín Litovel Olomouc Přerov Rychlebské hory Stavenice - Mohelnice Široký Brod Vápenná Velká Kraš Vidnava Žulová\nDomašov nad Bystřicí - Hrubá Voda\nÚdolí Bystřice mezi Domašovem nad Bystřicí a Hrubou Vodou je protkáno soustavou železničních, silničních i pěších mostů. První série mostů je přímo z obce Domašov nad Bystřicí. (foto březen 2016)\nDalší fotky jsou z údolí Bystřice mezi Domašovem a Hrubou Vodou. Údolím vede železnice, takže kromě silničních a pěších mostů je zde také soustava železničních mostů. (foto březen 2016)\nJedná se o dva navzájem rovnoběžné viadukty těsně u sebe (viz. foto detailu) na trati vlakového koridoru Přerov - Hranice na Moravě u obce Jezernice. Starší cihlový viadukt pro jednokolejku byl dokončen v roce 1842 jako součást Severní dráhy císaře Ferdinanda z Vídně do Krakova. Do provozu byl uveden až v roce 1847, při zprovoznění trati z Lipníku do Bohumína. Mladší kamenný viadukt byl postaven v roce 1873 při stavbě druhé koleje a je téměř kopií cihlového. Viadukty byly rekonstruovány v letech 1999-2000 za cca 230 milionů korun, během rekonstrukce se dosáhlo zvýšení nápravového tlaku železničních vozidel na 22,5 t. Nosnou funkci po rekonstrukci zajišťuje železobetonová klenba, původní cihlová klenba a vyzdívka dodávají původní vzhled.\nCihlový viadukt má délku 426,44 m a kamenný 414,74 m. Tvoří je 42 kleneb se světlostí 5,6 - 7,6 m. Celé viadukty je možno vidět, nebo vyfotografovat pouze z letadla, nebo horního okna rytířského sálu hradu Helfštýn. (foto léto 2012)\n(foto 2015, Kateřina Čihánková)\nTři mosty přes řeku Moravu z léta 2012.\nStředověký kamenný most, který byl dostavěný kolem roku 1592, je nejstarším kamenným mostem na Moravě a třetím nejstarším dochovaným mostem v republice. Dominantou mostu je socha sv. Jana Nepomuckého z 18. století, která je dílem olomouckého sochaře Jan Sturmera. Po povodních v roce 1997 byla provedena rozsáhlá rekonstrukce v letech 1998-1999 firmou Rekom Praha. Původní chodníky po stranách mostu byly odstraněny a vozovka zúžena pouze na jeden pruh a vytvořen nový chodník pro pěší. Kované zábradlí bylo nahrazeno železobetonovým, pokrytým kamennými deskami. Most měří 55 metrů.\nSilniční most na ulici Dukelská\nMalá lávka pod radniční věží v Litovli.\nKrajské město Olomouc má vlastní stránku s mosty.\nFotografie pochází od Veroniky Muchové z roku 2014.\nFotografie pochází od Veroniky Muchové a Ondřeje Netočného z roku 2017.\nFotografie mostku nedaleko Javorníku ve Slezsku z roku 2017.\nStavenice - Mohelnice\nMost mezi Mohelnicí a Stavenicemi (foto 2008)\nFotografie mostu v Širokém Brodě přes řeku Bělou (Filip Závada, 2015)\n(foto podzim 2010)\nPůvodně hradní, dnes kostelní kamenný most měl čtyři oblouky, dnes jsou tři zazděny. Pochází z roku 1846. Je 36 metrů dlouhý a 5 metrů široký. (foto 2x podzim 2019, 1x podzim 2010)\n© Klára Sněhotová 2020 kontakt: bozka.n@seznam.cz


Kdy se nahlásit na úřad práce při snížení invalidního důchodu?\nPoradna > Invalidní důchod > Kdy se nahlásit na úřad práce při snížení invalidního důchodu?\nMám snížení z III. na I. stupeň invalidního důchodu. Do kdy se mám nahlásit na úřadu práce?\nOd České správy sociálního zabezpečení nyní obdržíte rozhodnutí o snížení invalidního důchodu, ve kterém bude uvedeno i datum (půjde o datum splatnosti důchodu), od kterého dochází ke snížení invalidního důchodu. Od tohoto data se přihlaste do evidence úřadu práce.\nPublikováno: 16.10.2013 , autor: K. Mařík - důchodová poradna: Invalidní důchod\nTématické okruhy: invalidní důchod, invalidní důchod 1. a 2. stupně, invalidní důchod 3. stupně, snížení invalidního důchodu


PŘEBOR ZŠ VELKÁ DLÁŽKA V RAPID ŠACHU\n8. září 2011 | Autor: prikryl\nV úterý 31. 5. 2011 se ve Školní jídelně ZŠ Velká Dlážka uskutečnil přebor školy v rapid šachu. Partie se hrály zrychleným tempem, tj. 15 min. na partii pro každého hráče. Hrálo se švýcarským systémem na 7 kol.\nTurnaj absolvovalo 19 hráčů, převážně dětí z šachových kroužků na ZŠ Velká Dlážka. Pod taktovkou hlavního organizátora a rozhodčího, Tomáše Přikryla, turnaj probíhal bez problémů. Diplomy, medaile a množství cen byly předány podle počtu bodů získaných v turnaji.\nStejně jako vloni se stal vítězem Tomáš Bělaška (4.B), který v žádné své partii nezaváhal a všechny soupeře porazil. V klíčových partiích soupeře přehrál obvykle s použitím taktických úderů jako jsou dvojí úder či vazba. Stříbrnou medaili získal Albert Ležák (4.A) – „vždycky druhý Berťas“ – který prohrál jen s vítězem. Bronzovou medaili získal Matěj Slováček (4.B) s 5 body. Vedoucí trojka skončila v konečném pořadí výrazně před ostatními a nepustila nikoho mezi sebe. Čtvrtá skončila Eliška Přikrylová se 4,5 body díky šťastnému vylosování. Další v pořadí skončili Marian Moravčík, Michael Skopal, Dominik Matějíček, Jakub Potrok a David Drtil se 4 body, kteří se snažili a bojovali, ale na přední místa to nestačilo. Spíše než absence hráčského umění se projevila nesoustředěnost. Obvykle zbytečná ztráta figury určovala výsledek jejich partií s předními hráči.\nAni prvňáci se neztratili, nejlíp skončili Michal Hloch (1.A) a Boris Bobovník (1.B) se 3 body. Spousta hráčů ještě zápasila se znalostí pravidel šachu, např. dotčeno taženo nebo když pěšec dojde na protější stranu šachovnice, promění se v jakoukoliv jinou figuru, tudíž se mohou objevit na šachovnici i 2 dámy. Pro některé to byl vůbec první velký turnaj a zisk cenných zkušeností. Turnaj to byl velmi povedený.


Vytrvalost a plánování Vyplatí se za inkluzivní hřiště ve Wisconsinu - Neziskové Organizace\nHlavní Neziskové Organizace Vytrvalost a plánování Vyplatí se za inkluzivní hřiště ve Wisconsinu\nVybudování dětského hřiště ve Franklinu ve Wisconsinu bylo pro Kaylu Krew cestou. Když 8letá Kayla Runte podlehla v roce 2012 komplikacím mozkové obrny, přátelé a rodina se rozhodli zahájit charitu a vybudovat dětské hřiště, které si mohla užít jako poctu svému životu.\nTrvalo roky získávání finančních prostředků - skutečně přístupná dětská hřiště mohou provozovat více než milion dolarů - a hádky mezi místními volenými úředníky o umístění před dokončením Kayla's Playground na podzim 2015. Vytrvalost se vyplatila a výsledkem je velké dětské hřiště s houpačkou děti na kole židle mají přístup, měkké polstrování, rampy a další funkce, které splňují zákon o Američanech se zdravotním postižením.\n„Bylo prostě úžasné vidět děti, jak si hrají na hřišti. Víkend stužení pásky byl pětiminutový pro děti čekající na to, aby se dostali na houpačku Liberty Swing (naše houpačka přístupná pro invalidní vozík),“ říká dobrovolnická koordinátorka Darla Miller používá DesktopLinuxAtHome ke koordinaci fundraiserů a výstavby hřiště. „Toto vytvořilo tak jasný bod pro lidi s výzvami. Konečně mohou jít se svými přáteli na hřiště a hrát si s nimi přímo. ““\nCelkově Kayla's Krew získala asi 250 000 $. Součástí nákladů na hřiště je také místní samospráva. „Měli jsme finanční prostředky, kde jsme na stavbu našeho hřiště potřebovali jen hrstku dobrovolníků, což vyžadovalo pomoc více než 2 000 dobrovolníků,“ říká Miller.\nNástroje DesktopLinuxAtHome pomohly tuto koordinaci usnadnit. „Nechci nebo nemusím vždy posílat e-maily všem, takže schopnost cílit na příjemce je velmi užitečná. Pro naše dobrovolníky je také snadné předat přihlášení rodině a přátelům, aby se mohli pohodlně přihlásit krát, “říká Miller.\nFunkce DesktopLinuxAtHome Pro pomohly Miller zejména proto, že dokázala přidávat přílohy k e-mailům, což bylo důležité během sestavování pro zasílání informací o parkování, pravidlech stránek a zproštění odpovědnosti. „Byl to životabudič, protože jsem se nemusel pokoušet znovu vytvořit svůj seznam adresátů jinde. Naše sestavení proběhlo ve dvou fázích, takže jsem mohl cílit na ty lidi, kteří se přihlásili ke konkrétním datům, a získat jim všechny informace v profesionálně vypadající e-mail. “\nDěkujeme Kayla's Krew za to, že přinesli do své komunity skvělý nový zdroj. Je to další příklad toho, jak uživatelé DesktopLinuxAtHome skutečně mění svět. To je geniální!\nnápady na projekt skupinových služeb\nProlomte ledy pomocí těchto skupinových otázek a aktivit\njaké otázky byste se zeptali\nhry pro rozbíjení ledu pro dospívající\nkontrolní seznam pro plánování svatby pdf\nco přinést na brunch potluck


nějak nerozumím tomu jak mohli v pokeru okrást krupiéra\nměl jsem za to že ten se hry neúčastní a pouze rozdává karty a inkasuje provizi ze sázek\nOkrást mafii v kasínu\nneni žádnej zločin\nRe: Okrást mafii v kasínu\nNesouhlasím s Vámi, že je to krádež. Jen bylo znemožněno, aby se nechali okrást oni. Jen pouhá sebeobrana. Takových by mělo být více. Přeji jim to. Lepší by bylo do heren umísťovat bomby a byl by klid.\nMůže mi redakce vysvětlit, jak ty karty cinkli???\nTo do nich jako praštili nějakým zvonkem?\nRe: Může mi redakce vysvětlit, jak ty karty cinkli???\nZeptej se na to Pelty, ten vi jak se to cinknuti dela.\nKarty cinkli a zkoukli\nžiji už pár let v zahraničí. Vidím, že se mezitím ta Čeština pořádně změnila.\nPravda, na seriózním serveru je to jako "pěst na voko"\nMimochodem, správně česky by bylo "skoukli".\nAle ruku na srdce, koho něco takového ještě překvapuje u redaktorů iDnes?\nRe: Karty cinkli a zkoukli\nČeština je stejná, změnil ses ty\nKdo co cinkl ty karty ONI muži, takže podmět nejsou (koho co) karty, vidíš jak jsi trapnej\ntak ti nevim, kdo z vas je vic trapnej\nKarty cinkli neviditelní\nŠifra? Nebo jen náhoda?\nCestovat takhle nalehko je podezřelé\nTo připravené "alibi", že cestoval jen s párem sandálů, ručníkem a balíčekem karet, je samo o sobě podezřelé. Normální člověk vozí více věcí a obvykle nevozí ručník, protože v každém hotelu jich má hromadu dobře vypraných.\nRe: Cestovat takhle nalehko je podezřelé\nAdvokát tvrdí, že ručník byl na pláž - to vám v hotelu nepůjčí a karty byly na pasiáns\nadvokáti furt něco tvrděj. le je pravda, že jezdit jen kartama a s ručníkem není taktický.\nNepropadejte panice. S rucnikem jde vsechno lip !Ručník je skutečně kolosálně užitečná součást výbavy hvězdného stopaře. Především má značnou praktickou cenu - můžete se například do něj zabalit, aby vám nebyla zima, když poskakujete napříč chladnými měsíci planety JaglanBeta. Můžete na něm ležet na zářivých, mramorovým pískem vystlaných plážích Santraginu V a vdechovat opojné výpary z jeho moří. Můžete na něm spát pod hvězdami, jež tak rudě září na planetě pouští, Kakrafúnu. Můžete ho použít jako plachtu, až poplujete na maličkém voru po proudu drsné řeky Moth, můžete ho namočit pro boj zblízka, nebo si jím zahalit hlavu, abyste necítili jedovaté pachy žravé obludy Blátotlačky z Traalu a nestřetli se s jejím pohledem (je to nepředstavitelně tupé zvíře, myslí si, že když ji nevidíte, nevidí ani ona vás - blbá jak tágo, zato značně žravá). Když jste v úzkých, můžete jím signalizovat o pomoc. No, a samozřejmě se jím také můžete utřít, pokud vám po tom všem ještě připadá dost čistý.\nByli tak chytří, že něco takového dokázali zorganizovat a zároveň tak pitomí a hamižní, že se nechali chytit..\ndobrý, ale tak se blbouni neměli vracet na stejné místo\nv kasinu musí vyhrávat jvždy en krupiér, v opačném případě je to "podvod" mafie matka pořádku\nRe: Jo hoši,\nMafie není žádný dobročinný spolek a kasina obzvlášť\nNebo taky prostě frajeři moc vyhrávali, tak jim mafiáni podstrčili cinknuté karty.A teď nich buďto vymlátí "přiznání" a nebo je v opačném případě taky zneviditelní zalitím do betonu..................\nKasina svým způsobem okrádají lidi, hlavně ty kteří hazardu nerozumí ale jsou na něm závislí. A nikdo je nezatkne. Ale jakmile začnou lidé okrádat kasína, je to konec světa a zavrženíhodné. Musím se prostě smát.\nNikdo je nezatkne, ale pokutu dostat kasino může. Bohužel ta pokuta je vždy tak malá, že se jim podvádění vyplácí.\nStačí cnknout karty,\na je to.Kalousek ten ale ne.Raději zvedne daně,nebo poplatky za odpad a má nahrabáno.\nTo měli zmáknutý dodavatele karet do heren?\nMno něco jsem před dvaceti lety o krupiérech pochytil...\nale u karetních her panovaly tři zásady\n1) nový balíček karet po druhé výhře totožné osoby\n2) nový balíček karet vždy po příchodu a odhcodu osoby od stolu\n3) zcela nový balíček karet, tj. musel být orginálně zabalen od výrobce na požádání, kteréhokoliv kráče nebo pokyn supervisora hry\nV praxi se měnil balíček po každé tak páté šetsté hře a pokud někdo vyhrával tak po každé hře. Asi krize dopadla i na kasína a nekupuje se tolik balíšků karet. Mimochodem karty se potom kontrolovaly i pod UV, IR atd., pokud byly nějak byť sebedrobněji poškozené, tak se vyřazovaly celé balíčky a prodávaly se jako suvenýr.\nRe: Mno něco jsem před dvaceti lety o krupiérech pochytil...\nTaky mi to bylo divné,ale v článku jasně píšou že v tom jeli zaměstnanci kasína s nima.Čili si mohli karty měniit jak se chtělo..\naha, to jsem přehlédl. Ale proto je tam supervizor, další kontrola a ještě vševědoucí oko... To muselo být trochu větší spiknutíčko.-))\nNo nevim,v nic o zamestnancich se tam nepise,jen o Francouzskych komplicich. Naopak pisou ze personalu byli podezreli. Me jako dlouholetymu krupierovi ten clanek moc smysl nedava,karty se meni pri kazdym stridani a kdyby prede mnou nekdo oznacoval karty inkoustem tak myslim ze by mi to neuniklo\nJestli si myslíte, že by vám neuniklo, kdyby si před vámi někdo označoval karty neviditelným inkoustem, tak vám toho jako krupiérovi možná hodně uniklo. Nejhorší je sebejistota.\nJak už tady někdo naznačil, stačilo v každém kasinu vybrat cca jen 3-4 tis. euro a mohli takhle slušně vydělávat až do důchodu, zloděj okrádá zloděje...muhehe.\nRe: S jídlem roste chuť....\ntak nějak ta kasina to jistě nezruinovalo................\nKarty byly hustě popsané neviditelným písmem\ncož bylo nápadné, že?\nkdyby to nepřeháněli, mohli vyhrávat dlouhá léta.\nto mě taky napadlo, ale v kasínu je podezřelej každej, kdo vyhraje víc. a stačí jednou\nv kasínu je podezřelý každý kdo vyhraje. Už to že někdo vyhraje je totiž podezřelé\nprecisement (jak by rekl Poirot). stacilo pak parkrat prohrat, nevyhravat 44 K ale treba jen 5... proste prekonat nenazranost a pocit neodhalitelnosti a mohli si vesele stradaty na duchod jeste klidne pet let...\nTo je nesmysl, jak už zde zdůvodnili jiní, opisovat to sem nebudu.\nyka tyka gramatyka\nKarty cinkli neviditelnou tuší, zkoukli je čočkami a okradli kasino... ach ta gramatika...\nRe: yka tyka gramatyka\n...anebo jsem ten titulek nepochopil\nSprávně, nepochopil. Podmět nejsou ty karty, ale ti podvodníci.\nže když v casinu prohraju mám zavolat policii a žádat vrácení peněz?\nTo se pletete. Protizákonné je vyhrávat, ne prohrávat.\nTak to by normální lidi\nměli volat policii jen uvidí nápis Casino bo to sou zloději všichni.\nStudoval jsem blbej obor\nměl jsem se vyučit tiskařem a dělat třeba ve státní tiskárně cenin. To bych si klidně bral i práci domů.\nRe: Studoval jsem blbej obor\n.................studoval bys úplně nadarmo,ani tohle by nefungovalo.\nto byl fór. Tak blbej snad ještě nejsem.\n......................no to víš,jeden neví a ptát se nechce.


čtvrtý díl deníčku | JULÁKOVIC OSKOŘÍNECKÉ STRÁNKY\nČtvrtý sešit tátova deníčku Jak jsme se přestěhovali do Oskořínka Jak se posléze narodila a rostla Anička Jak se narodila a rostla Maruška\nS mámou 10 let a dále...\n4.7.2018 už jsme doma\n16.6. Dovolená v Gruzii\n6.5.2018 a 25.5.2018 Aničce 13 a Marušce 15\n21.4.2018 sjezd bolševiků v Nymburce\n9.4.2018 v 18:00 Brno, Náměstí Svobody.\n27.3.2018 cestou do práce\n28.1.2018 Pusinka se odebrala do věčných lovišť\n10.12.2017 svině Božena\n31.8.2017 čumíme s Ančou na notebook\n20.8.2017 Kocour Kryšpín\n10.8.2017 Kočka Míca\n4.8.2017 Dopoledne na houbách\n30.7.2017 Doma z dovolené\n25.5.2017 Marušce je dnes 14\n6.5.2017 Dnes je Aničce 12\n2.5.2017 Kašleme na všechno, skoro i na ženský\n16.4.2017 Na Boží hod velikonoční\n9.4.2017 Koupil jsem si předevčírem sáně\n1.3.2017 Za kamna vlezem,\n5.1.2017 Hafinka podruhé\n2.1.2017 Po Novém roce\n11.12.2016 Třetí neděle adventní\n22.11.2016 a včera to bylo prozměnu\n5.11.2016 Dušičky atd.\n22.10.2016 Naše husice nilské vyvedly podzimní mladé\n20.10.2016 Havrani jsou tu!\n10.10.2016 Kdyby někdo chtěl\n8.9.2016 K čemu je dobrá ministerská návštěva\n1.9.2016 1. září\n18.8.2016 Aniččino výtvarno\n9.8.2016 Už jsme\n22.7.2016 Dovolená 2016\n8.7.2016 Vysvědčení, začátek prázdnin\n15.6.2016 Vánoční stromeček, nedělní výlet a dnešní posezení\n4.6.2016 Dnes ráno jsme se nachvilku\n6.5.2016 Další dívčí mejdan\n29.4.2016 Anča to dala.\n29.3.2016 velikonoční úterý\n22.3.2016 Hezký velikonoční týden\n10.3.2016 pokračujeme v Alpách\n8.3.2016 Alpy 2016\n1.3.2016 Březen, za kamna vlezem\n15.2.2016 V sobotu byl Masopust,\n25.1.2015 taxme dobruslili\n11.1.2016 v pátek 8.1. setkání\n6.1.2016 a po dvou letech\n1.1.2016 Nový rok\n25.12.2015 Boží hod\n23.12.2015 pomalu končí advent\n6.12.2015 ...a už je doma\n22.11.2015 Svatá Cecílie\n14.10.2015 Hafinka je\n5.10.2015 Záchodové dveře\n11.9.2015 já se z těch koťat asi ...\n30.8.2015 Večer pod pergolou\n9.8.2015 Horko pokračuje\n20.7.2015 Dovolená 2015\n9.6.2015 Amadina Gouldové\n3.6.2015 Skoroléto a réva\n23.5.2015 30 let od maturity\n18.5.2015 Mise splněna,\n11.5.2015 Do Londýna\n3.5.2015 Na Sněžku\n5.4.2015 Velikonoce 2015\n25.2.2015 Matěj, únor, pololetí a tak podobně\n17.1.2015 Khaki - vejce\n4.1.2015 Nový rok\n12.12.2014 Maruška je hvězda\n3.12.2014 Včerejší ledovka\n22.11.2014 Jak se mi nechtělo hrát\n29.10.2014 Tento podzim\n12.10.2014 Podzim je letos\n1.10.2014 Podzimní suma sumárum\n2.9.2014 Druhý školní den\n7.6.2014 Barefoot run a potkan Julák naposledy.\n1.6.2014 v 11:45 a my jsme teď právě s Martinou 12 let\n25.5.2014 Marušce je dnes 11\n17.5.2014 Oskořínské Máje\n7.5.2014 Aničce bylo včera 9\n23.4.2014 ...a včera\n22.3.2014 Jaro oficiálně\n17.2.2014 jaro je už asi tady\n4.1.2014 Nový rok\n10.11.2013 To je zlaté posvícení,\n1.11.2013 Kočky, psi, děti,...\n29.10.2013 Další kotě\n16.10.2013 Zase jeden masakr\n27.9.2013 Služebně nejstarší kočka Finley\n18.9.2013 Venku je hnusně\n14.9.2013 Další zvíře\n2.9.2013 Co novýho ve škole?\n26.8.2013 Už jsme doma\n30.7.2013 IQpark Liberec\n7.6.2013 Škola v přírodě a bílé myši\n26.5.2013 Narozeniny a další kotě\n7.4.2013 Další zvíře\n28.3.2013 Zelený čtvrtek a oskeruše\n22.3.2013 Jaru se nechce,\n25.2.2013 Jarní prázdniny a masopust\n18.1.2013 Další potomstvo\n6.1.2013 Kašpar, Melichar a Baltazar\n8.12.2012 Mikuláš a Ignác\n26.11.2012 Maruška a Monty\n16.11.2012 Další cosi\n25.10.2012 Podzimní prázdniny\n2.10.2012 Podzimní suma sumárum\n20.9.2012 a další zvířata\n12.9.2012 Holky mají své pokojíčky v podkroví,\n27.8.2012 Holky už jsou doma,\n22.8.2012 Za okny mrazilo srpnové slunce\n2.7.2012 Zapomněl jsem na hlodavce,\n26.6.2012 Škola v přírodě\n12.6.2012 Červnové suma sumárum:\n1.6.2012 Dnes jsme s Martinou 10 let manželé. Obdivuji její trpělivost.\na Montymu 9 let. V úterý 22.5. proběhla tichá demonstrace ve všech možných městech, pražská kavárna byla samozřejmě nejpočetnější. Holky chtěly oslovit oskořínskou hospodu, ale tam měli zrovna zavříno. Jestliže bylo v Praze pár tisíc lidí, je to možná 1 - 2 promile, ale u nás to bylo hnedle 0.5 procenta všech obyvatel!!\na před Kokosem se konala demonstrace a happening. Holky se staly mediálními hvězdami. Prvomájový průvod od nádraží a vybučení našeho UBU opouštějícího bolševický sjezd zadním vchodem. Jak jinak. Jsem pyšný na své děti.\n(Kokos = komunistický kostel, budova OV KSČ v Nymburce)\njeden zajímavý odkaz\nU morového sloupu stál študák s transparentem\n"Chcu kvalitní vzdělání, ne courák zadarmo!" a vedle druhý s cedulí "Nasrali jste mi babičku!"\nNáměstí se nakonec zaplnilo. Vrcholem podvečera byl projev Zdeňka Papouška,\nhttps://www.youtube.com/watch?v=Sp6mc8pIyCg - kolem 50. minuty. Luděk Navara připomněl rok 1989, hesla\n- svobodu slova\n- konec vlády jedné strany\n- zpátky do Evropy\njsou opět krutě aktuální.\nZ oblohy mrak zvolna odplouvá a každý sklízí setbu svou...\n(Maruška demonstrovala v Praze, já v Brně, neb jsem tu na stáži)\nse už klube, ptáci řvou (ale to už od prosince), kytky smrdí (takovéty všelijaké hyacinty) a Kačenka propadla gaučinku. A nejen ona.\nmi přestalo vadit, že vlak trčí 20 minut v Kopidlně. Zjistil jsem totiž, že na nádraží mají dobré kafe a notebook mi tu chvilku neuskakuje zpod prstů. Jeden výsledek kopidlnského čekání. :)\nastonomicky dnes v podvečer, podle počasí to ještě moc nevypadá, ale svítí sluníčko. Anča má novou harmoniku, větší a s více rejstříky a čudlíky a delší klaviaturou, aby mohla hrát všechny ty klády, do kterých se velmi zdatně pouští. Maruška se angažuje v kdejaké petici, demonstraci, chodí na debaty Respektu. Holt naše generace už má své pohodlíčko, spousta vrstevníků volila stb-agrofert, nácky nebo bolševika a děti to nechtějí odsrat. Jsem na ně pyšný. Na naše chytré a aktivní děti, samozřejmě.\ntentokrát Salzbursko, Hüttschlag. Lyžování závislé na lanovce z Grossarlu, na tuleních pásech kdekoli z údolí a v krizi se dalo povyjet na mezistanici (z údolí to bylo o jedno propocené triko navíc) a šlapat na Arltörl a zpátky za odměnu kreslit obloučky v hlubokém prašanu skoro až k hospodě :)\nminulou sobotu. Přišla k nám sama 13.7.2009 jako cca 3-5letá čuba, s některým zdejším mopsem měla 4 štěňata. Odkojila několik koťat.\nDnes byly prezidenstké volby a dopadlo to, jako obvykle.\n- prodloužený weekend. Bydleli jsme v Obertraunu v Haus Bergblick. Kolem tekl Traun (tekla řeka Travná). Krippenstein ještě nebyl v provozu, tak jsme lyžovali v Gosau (Dachstein west). V pátek byl prašánek, v sobotu jsme si s Martinou nandali tulení pásy a vyšlápli na Goisererhütte. Nahoře dokonce i vyšlo sluníčko a majitel chaty nám dal oběd na sekeru, protože - a skoro se omlouval - neměl terminál na kreditku (spíš my troubové neměli hotovost a korunou ho nechtěli urážet). Napřed donesl číslo účtu se složenkou, pak pivo, uvařil gulášovou polévku a k tomu talíř koláčků: linecké, išlské, biskupský chlebíček. Zakončili jsme to jägertee a kafíčkem. A jedeme dolů a hlásí se Maruška z hospody: chtěla zaplatit kreditkou, dokonce to i šlo, ale ejhle, karta zůstala doma. Záchrana z dluhové pasti byla úspěšná, akorát si taťka musel koupit lístek na lanovku. Dosud si myslel, že díky nové výbavě tak nebude muset činit. :)\nVečer jsem sedl k noťasu a sekeru od oběda online smázl.\nse během minulého týdne odebrala definitivně do mrazáku. Transformovala se ponejvíce do sádla.\na nasněžilo, po neděli zase lilo jako z konve. Anča vyzdobila kuchyň, odkudsi vytáhla věnec, zapálila svíčku a jala se hrát na varhany. Tedy: čínská plastovka přes usb zdatně imituje náš kostelní rozbitý manuál, pedály jsou od Hammonda, to vše zapojené v PC a spuštěný Jack a Aeolus a bedýnky.\nPedály mi pořídili přátelé k narozkám. Celé léto jsem k nim chystal lavici, abych mohl začít cvičit. :)\nDalší příspěvek do kočičince je Charlie. Původně naše kotě, ale nešlo mu soužití se psem, takže zpátky. Hrozně na sebe s Mickou prskají a syčí. Charlie chytá myši. Jednu čapla doma, pozoroval jsem, jak si s ní hraje. Ač mě ty potvory občas serou, musím přiznat, že Charlie se dokáže se mnou mazlit a myší hovínka přestala se v kuchyni vyskytovat.\nTa žere všechno. Akorát vyhozené ořechy po výrobě likéru nechala. Asi se nechtěla namazat.\nřečený Mushroom žere okurky nakládačky utržené na zahradě...\nMožná je to součást léčby jeho průjmového onemocnění, kterým jako kotě trpěl. Osobně raději kocoura léčím česnečkou.\nměla být po kastraci. Dostali jsme ji od lidí, co nemohli kvůli alergii s Mícou sdílet společnou domácnost. Přesto z ní asi před čtrnácti dny vypadli dva potrati a dnes se narodila dvě, tentokrát životaschopná koťata. Zajímavé.\nmá štěňata. První vylezlo samo, na další jsme čekali, možná trochu déle, nakonec další dvě vybavena císařským řezem, čímž Hafina opět navýšila svou cenu. Ale všechna tři štěňata sosají a Hafina to opět přežila. První štěně - celej táta srnčí ratlík - se jmenuje Luboš Rotvajler. Další jsou holky a ještě jméno nemají.\na za dvě hodiny jsme měli tři plné košíky. Bedly obaleny a snědeny, zbytek se suší.\ncelí živí, zdraví, spokojení.\nZápisky i s fotkami.\nOd rána se všude rojily květinové děti a během dopoledne mi přišly zprávy:\nAnička: mám samé jedničky (dva nečitelné znaky);\nMaruška: Cus, mám pět dvojek. (-O-O-)\nAnička zprávu doplnila fotodokumentací.\na aby to nevypadalo, že jsem zapomněl, poslal jsem Martině oslavnou sms: 15! :)\nJako odpověď přišlo OK. Aha, narážka na mé úsporné psaní. Odpoledne mi zvoní telefon: "tak jsem tady, kde jsi?"\n"a ty jsi kde?"\n"tady v nemocnici, psal jsi, že mám ve tři přijet"\n"...??? ! (plácnutí do čela)"\na Montymu bylo včera 8. Před domem máme na asfaltu vápnem vyvedený nápis "za rok", to znamená, že je v obci známo, že tu za rok bude májka (a za tři roky dvě).\nA ještě se pochlubím: Běh pro Paměť národa\nPotkali tři oslavenci na ulici osla Venci... atd. Takto básní Alois Mikulka. Dále Josef Topol v překladu Shakespearově Marné lásky snaze použije toto: Oslovil osel osla, oslavme to! Tak se to osla vilo na soko lovně.\nPřikládám fotku, kterou mi Anča autorizovala, na instagram dá něco hezčího, ale sem to prý stačí, protože sem stejně nikdo nechodí. Má pravdu.\na pivo pijeme jenom plzeňský.\nDáme si jedno a už se nám chce chcát,\ntakhle si to užíváme, když je nám padesát.\nAnča se se mnou byla proklusat, zkraje jsem měl pocit, že jí nestačím. Maruška na školním výletě. Martina na noční. Já zpět z hospody a užívám si krásný den. A opravdu bylo krásně, chcalo jen v Jičíně a jen do oběda. Jo, a plzeňský nepiju.\nJá: už na ty kočky seru, ať si po tý lince klidně choděj\n(doteď jsem je obloukem zahazoval)\nMaruška: vypadá to, že dospíváš...\nMartina si troufla pozastavit se nad některou hromadou Ančiných věcí, ve které se vyskytovalo učení, něco špinavého šatstva, krabička se svačinou a podobně. A dozvěděla se toto:\n"Za to můžeš stejně ty sama, protože sis vzala tátu a po tom já to mám!"\nKaždá situace má svého padoucha...\nje venku krásně, ale studeně to podfukuje. Anča v pátek uspořádala dívčí mejdan ku příležitosti 4. narozenin kocoura Honzíka. V tento den by se asi moc slavit nemělo, ale soused koncertoval na cirkulárku a hlavně toto byla záležitost ryze kočičí, takže v poho. Maruška má Montyho pěkně nasvaleného, makají spolu pravidelně a intenzivně. Naši velcí psi už nežerou slepice. Povedlo se to Martině den po přednášce doc. Zdeňka Pince o toleranci pronesené 2.4. na evangelické faře v Bošíně. Maruška hltala každé slovo a druhý den praktické cvičení ve sdílení společného oikomenonu s drůbeží, prasetem, želvami...\nNa Bílou sobotu konal se II. ročník Aprílové půlky ve Starém Bydžově. Dal jsem jenom čtvrtku, nicméně asi o 45 s rychleji, než loni. Večer jsme zpívali na Vigilii v Hrubém Jeseníku, opět Exultet, opět od p. Olejníka a opět žádná flaška červeného :) Foukalo fest, podle kouře severozápad, ale paškál nezhasl a ani kus fasády z kostela neodpadl. Večer začalo pršet a lilo celou noc.\na teď koukám rozpačitě na ně\na slunce svítí a jaro je tu\na na palouku se sněhem si květy pletu...\npopojeli jsme s přáteli na prodloužený weekend lyžovat do Söldenu. Mezi 2000 - 3000 mnm to šlo moc hezky a dole kvetly petrklíče. Tulení lyže nezahálely, dal jsem si to od Hühnersteignu (abych nepošlapal kytky) nad Schwarzen Schneid a zpět s mezivýšlapem přímo k ledovci a trochou freeridu dolů. Moc elegance v tom nebylo, ale žiju.\nPočasí nádherné, holky spokojené, bydlení v Längenfeldu. Ještě musím zjistit, jestli to nemá něco společného s Dlouhopolskem u Městce Králové. V neděli cestou zpět jsme se prošli ke Stuibenfallu, největšímu vodopádu v Tyrolsku, a pak již z auta sledovali (zejména v Garmisch - Partenkirchenu) spousty svátečně oděných lidí jdoucích z kostela s ratolestmi, jelikož byla Květná neděle. Anča o tom napsala v úkolu z angličtiny. Jí zaujaly mimojiné zdejší špecle. Superjídlo.\n(...tohle se zrovna nezpívalo, ale je to z Partenkirchenu...)\nale dá se to v trenkách. 15.10.2011 jsem sliboval, že si dám k 50tinám půlmaraton. To jsem zvědavej. Včera běžím do Městce a málem mi upadla noha. 25.2. byl u nás Masopust. Počasí vyšlo, muzika hrála, na zábavě se nikdo neporval. U nás byly další dvě rodiny s dětmi, ale vešli jsme se všichni.\nPřátelé, jejich a naše děti, stejné údolí, Wildschönau, bydlíme tentokrát v Oberau. Děti v patře, my dole. Počasí slušné, dva dny přímo nádherné. Děti jezdily víceméně samostatně, s Martinou jsme si na stará kolena pořídili/půjčili skialpinistickou výbavu. Trénoval jsem hlavně chůzi do kopce různým terénem, dokonce se mi povedlo provést klikatou stopu čerstvým prašanem na jedné stráni a jeden nechtěný přechod lavinovým polem (podle stop jsem nebyl první). Poslední den jsme s Martinou zdolali Schatzberg přes Grasingalm, sluníčko svítilo, sníh jiskřil, lidi asi 3, dva nahoru a jeden na prkně dolu. Zpátky pak ve stylu Krakonoš a lyžníci.\nPřijeli jsme domů a sněhuláci sice nestáli, ale jednotlivé koule měly původní velikost.\nna zahradě stojí už asi 3 týdny. To tu dlouho nebylo.\ndalší den to zase začalo přibývat, takže rychlý přesun do nemocnice, zde opraveno, zašito. Včera přijely s Martinou domů, dnes jsme měl chvíli OČR. Podkožák se postupně zmenšuje, ale pořád jako když hladím bublinkovou fólii. Se zbytkem smečky je srovnaná, chvilku se třásla, ale dala to.\nSotva jsem se vydal na cestu domů, přiletěla mi SMSka: "Ahoj, kolem dvanáctý dej prosim Hafině půlku možná celou kapsicku jsou na zeleny skrini" a doma byl přípis: "nedrbej Hafinku pod krkem, nemá to ráda". Bodeť bych jí drbal, kde to má zašitý. Ohledně ATB jsem již poučen byl. Snad jsem nic nezvoral.\nZkrátka Hafinka se stala nejdražším psem v domácnosti.\na nasněžilo. Letošní silvestrovské přestřelky odnesla Hafina.\nPsi byli vpuštěni dovnitř, aby se z toho nezcvokli, ale letos ta sřelba asi byla hodně přes čáru, takže se ti blbouni porvali a Hafina to schytala, rozvinul se jí po kousanci podkožní emfyzém. Naštěstí už to plaskne.\nPřed lety jsem na Nový rok lovil sousedovic štěňata, co před půlnoční střelbou utekla někam do polí.\ndárečky působily všeobecnou radost a veselí, kapr byl výborný, půlnoční se nám taky vyvedla, přijely nám posily z velenického Velehlasu a z Prahy (lépe z Přišimas - Eliška). Ještě před půlnocí jsme s lidmi přicházejícími na mši zpívali koledy a jiné vánoční písně, po zazvonění pak písně z období mezi vydáním Benešovského kancionálu, Bridelových Jesliček a Michnova baroka. Na afterparty jsme si to pochválili a cestou zpátky tentokrát nekokrhali kohouti, ale vlezle podfukovalo od jihozápadu.\nEkogympl, kam chodí holky, měl dnes akademii. První číslo byla naše Anička, zahrála na harmoniku tři kousky. Moc se jí to povedlo. Maruška letos nevystupovala, ale byla zdatnou uvaděčkou a strážkyní kasy. Hezký večer. Pak jsme zašli se Zíchovic do pizzerie a koukal jsem, jak se ty naše děti docela fofrem vylouply z batolat do současné velikosti.\nSára na akademii tančila breakdance. Fífa hraje na trubku a ságo, tak jsem mu na jůtubu ukázal pozounový fesťák v Ulmu a myslím, že ho to zaujalo.\nna kůru nás bylo šest, dole deset a pan farář. Hezky jsme zpívali. Počasí ohavně podzimní, rybník už zase rozmrzl. Stromeček je ustrojený, na jaře půjde dozadu na zahradu.\nMaruška ve čtvrtek prezentovala svou práci o výskytu bolševníku v našem okolí. Předtím jsme si udělali špacír po místech, kde byl bolševník zlikvidován a našli jedno staronové stanoviště. Prezentace se udála přímo na ministerstvu školství. Hledal jsem na jejich stránkách nějaký odkaz, ale marně. Asi to neumím. Škoda.\nS Aničkou jsme řešili úlohy z Pythagoriády. Dali jsme to dohromady a po letech mě mrzelo, že jsem na tu matiku kašlal.\nDomácí úkolyjsou nejlevnější (a rodiči a mnou často nepochopená) prevence zblbnutí a přípravka pro univerzitu třetího věku.\na Maruška to vyfotila.\nSláva a nazdar. No nazdar. Snad máme dost dřeva na zimu.\nkotě, tak máme mourovaté, černé a trojbarevné. Černé se jmenuje Bobik, to asi zůstává. Ale aspoň jsem to zkusil...\nje tu a ráno to na kole zalejzalo pod nehty, ačkoli rukavice byly nandány. Kočka Titanic má další koťata, prosadila se do baráku a kupodivu bez vedlejších efektů (smrad atp.). Aniččin potkan se odebral do věčných lovišť, asi věkem. Stejně tak i jedna z Amadin, tam příčinu nevíme. Druhá to zatím docela rozdejchala, nyní se naparuje před zrcátkem. Holkám se na gymplu líbí a z Anči je už velká slečna. Pokojíček jí byl předělán na studentský. Dalším příznakem této metamorfózy je meziroční výrazné zvýšení odběru pitné vody, která ponejvíce protéká sprcháčem. Ale v tom není Anča sama, nicméně já osobně za tu spotřebu rozhodně nemohu :)\nDveře na záchod jsou nyní popsané různými vzkazy a aby to máma náhodou nepřehlédla, na podlaze byla přilepena upoutávka se šipkou ke dveřím. Toho si máma určitě při zametání všimne.\nNapříklad k tomu, že máme zase 3 želvy. Páska již přestřižena, ministryně dává rozhovor do novin a dozvídám se, že soused našel na cestě želvu, donesl ji na obecní úřad a jestli není naše. No, čí by asi tak byla. Splést to nejde, jizva po traumatu z mládí je dodnes vidět. Tak jsem ji donesl mezi zbylé dvě, chvilku se praly, pak tahle nejmenší dělala kámen v zídce a dnes už spolu vegetí v jednom domečku krunýř na krunýři.\nZajímavé je, že se musela protáhnou mezi plaňkami, překonat potok, přelézt trať (ale jí by to šlo i podlézt pod kolejí), a pak polma až někam k Hrubému Jeseníku. Pokud se chtěla vracet na Vyšehrad, odkud ji máme, šla úplně blbě.\nPostrádali jsme ji celé léto, už se s ní rozloučili a já vymýšlel historky, až se na ni paní z Vyšehradu bude ptát.\nObě holky jsou na gymplu.\nJá: "tak co, jaký to tam je?"\nAnča pak vybalila cosi placatého s nakouslým jabkem a připojila se na wifinu. Venku je krásně. Stav zvířat: čubinec - stav nezměněn. Mopsi pořád dva. Kočky: Fidli trojnožka, Péťa, Titanic, Kryšpín řečený Mushroom (jediný se se mnou dobrovolně mazlí), Honzík (ten ani náhodou), Blboun (nechá se podrbat) a Rudolf (mladší smraďoch, taky někdy přijde). Želvy, králík, dva potkani, morčata, slepice, svině Božena. Kůň. Maruška s ním teď trénuje v Seleticích.\nZítra budeme mít ve vsi ministerskou návštěvu - až z Prahy! Díky tomu jsem se dozvěděl, že existuje takovýto plátek a jak krásně o naší vísce píše. Jo, a prý tu silnici (co už je měsíc hotová a bude se tam teď ministersky stříhat páska) máme uklidit, aby tam třeba nebyla sláma a tak...\nÁňa má nahoře v pokoji rozpracovaný portrét Honzíka. Musel jsem si to vyfotit. Až to bude hotové, tak bude obrázek kvalitnější, můj prafoťák už má dost stařeckých chorob. Maruška prozměnu fotí. Ty nejlepší záběry z dovolené jsou její.\nA málem bych zapomněl: Františku Josefu I. je dnes 186. Nazdar!\nHřebčín. "...ale to je pitomost, vždyť jsou tam i kobyly...?" Anička tomu začala říkat konín. To má logiku. V kravíně jsou krávy, v Kolíně kolíci.\nProšli jsme si výstavu postrojů, kočárů a stáje s koňmi, některé bylo možno i drbat. Výklad byl zasvěcený, podrobný, zajímavý. Oběd v hospůdce moc dobrý.\nod soboty doma. Zápražní vinná réva dostala pergolu, neb svými šlahouny narostlými v době naší nepřítomnosti o něco takového žádala.\npostupně dopisujeme zde\nAnča samé jedničky, Maruška nějaké dvojky, ale z matematiky má 1. Vydali se s mámou a partou kamarádů kolem Neziderského jezera, já jel na sever do Oldříše na zpívání.\nLetošní smrček vzadu na zahradě konečně obrazil. Vystrčili jsme ho v únoru z pokoje rovnou ven, neb mezistanice (vejminek, garáž) už dávno nejsou. Byl napučený a všechno mu to, chudákovi, omrzlo.\nV neděli jsme si s holkami vyrazili na výlet. Vlakem do stanice Jičín-zastávka, z vlaku rovnou do Valdštejnské lodžie, je tam moc příjemná kavárnička. Tou jsme začali. Pak na Zebín a lipovou alejí do Jičína na náměstí. Oběd v hospůdce, výstup na věž a domů.\nDnes večer sedíme s kamarády, co jsem je už hodně let neviděl. Naposledy, pravda, minulý měsíc v Praze. Vychrupli jsme soudek, zpívali, hráli a dobře se měli.\nsešli všichni doma. Martina z noční, já spící doma, holky už aktivovaly dříve. Maruška něco povídá a zaslechl jsem:\n"Píďa, ten tlustší blonďatej, se na nás divně tvářil a byl špinavej."\nTak jsem se optal, kterej že to ten Píďa je.\n" --ksicht-- "\n"Ne, chobotnice asi".\nNáš Monty se opět přestěhoval, tentokrát je v Seleticích a holky za ním jely. Zvyká si na nové stádo.\nZůstali jsem sami s Ančou, která vytváří obraz kocoura Honzíka a má to zajímavě vymyšlené. Pak jsme šli spolu běhat a ty tři km jen s 2 zastávkami.\n-->> ... <<--\nOnehdy jsem se po ranním proklusu protahoval v ústranní na křineckém nádraží a spatřil asi 20 jamek mravkolvů. Bylo brzo a ani jeden vajgl kolem. Dnes už to měli zdupané.\nse včera vyvedly, bylo krásně, ale ne moc horko, besedu tančilo 6 koleček. Maruška bude mít májku za dva roky, Anička za 4. Dlouho nebyly žádná koťata, ale včera kočka Titanic začala klopit novou várku.\nPoseldně měl narozeniny kocour Honzík, dnes slaví narozeniny Anča. 11 let. Hurá a nazdar.\nPřijímačky na osmiletý gympl. Povedlo se jí to na všecky zdejší ústavy, ale úkol zněl jasně: dostat se na eko-gympl v Poděbradech. Marušce to svědčí a Anička tam taky chtěla.\nNa Vigilii jsme to odzpívali (myslím si, že) pěkně. Exultet byl tentokrát od P. Josefa Olejníka. Je to radostnější a líp se to zpívá. Žalmy vyšly krásně unisono, čtyřhlas ve třech taky ladil. Ve Křinci je holt dobrá akustika. Neděli a pondělí trávím ve službě. Fouká čerstvý západní vítr, který prý znepříjemnil soudruhu Maocetungovi dnešní návštěvu na hradě. Měl si ho rovnou odnést. A to naše Ubu s ním.\nMaruška zrovna dodělala seminární práci o invazních rostlinných druzích. Pozorovala výskyt bolševníku v okolí naší obce.\nAnča mezitím vyrobila piñatu. Taky jsem to neznal, ale teta Wiki poradila. Zábava s pověšenou piñatou připomíná hru Pepíčku pípni, akorát z potrefeného pepíčka většinou nic nevyletí.\nPupence se nalévají, ptáci řvou, kocour mi prý doma pochcal nějakou knížku a měl životní štěstí, že jsem byl v tu chvíli ve službě 20 km daleko. Maruška dohání žokeje Váňu v počtu zlomenin, minulou středu to odneslo rameno. Slepice pochopily svou roli a nechtíce do papiňáku nasnášely za den asi 40 vajec, která navíc není nutno barvit. Máme tyrkysová, tmavě hnědá a khaki. Bílé se taky občas najde.\na dva dny nám svítí sluníčko. Podle online velkého bratra přes skipasy jsem ujel 200 km z kopce, takže už chápu, proč mě ty hnáty tak bolí.\nod soboty ve Wildschonau, tady jsme byli poprvé před 4 lety. Tehdy jsme vyráželi z Kramsachu. letos z Mühltalu. Bydlíme na statku čp. 227 v patře, v přízemí je paní majitelka a jejích cca 20 krav. Z toho plyne denní dávka čerstvého mléka a odpoledne apfelstrudel. Na uvítanou stála na stole sedmička červeného z Burgenlandu. S dnešním odpočinkovým dnem jsme se trefili do počasí. Chumelí, ale odpoledne vykoukne sluníčko a bude tak až do konce týdne. Možná.\na včera opět kalamita, zrovna když jedeme do divadla a ke všemu do Prahy. S úsměvy idiotů, Divadlo v Dlouhé. Doporučuji. Nasněžilo, vlezle podfukuje od západu.\nsice již po Popeleční středě, ale na Vigilii dáme Exultet, tak se to třeba nějak srovná. Počasí přálo, tančilo se a veselo bylo.\nPár fotek je na adrese http://www.tjsokoloskorinek.cz/kronika\nAnča samé jedničky, Maruška jedničky a dvojky. Vyznamenání.\nne, že by se někdo utopil, ale roztálo. Anička s mámou koupili Honzíkovi čtyři myslivecké kloboučky. Každý na jednu sezónu.\nna Dudkově jezeře. Už dva dny a po dvou letech.\nspolužactva ze ZDŠ Nedvědovo náměstí. http://www.zs-podoli.cz\nve stejný čas jako loni.Letos po 35 letech a za rok vlastně taky po 35 letech, neb někteří nebrali základku jako rychlokurs a šli až do 9. třídy, zatímco já dezertoval z osmičky. (po letech se to vracelo zpět a chyběl pak jeden maturitní ročník) Krásný večer v Podolské kotvě, pak u Horů, nakonec do Tobacco baru tančit a já spát.\nse dnes u nás sáňkovalo. Ten exotický bílý materiál vytvořil souvislou pokrývku, ani ozimy nevyčuhují.\nSilvestr ve službě. Noční přestřelky utichly kupodivu už kolem druhé hodiny a napadlo cosi podobné sněhu. Nebo saze? Smradu byl po Nymburce, jako kdyby celé město zatopilo petkami a přiložilo brzdové destičky. Víc dioxinů vyprodukovala snad už jen havárie v Bhópálu. V Innsbrucku to prý letos zatrhli. Achjo, zlatý starý mocnářství... V Městci to ráno bylo lepší, sníh sněhovější, tu a tam špunt, zbytky vybuchlé munice, stopy pána se psem tam a zpět, jedno vratké kolo a v lipové aleji sestřičky jdoucí na ranní zašlapané sestřičkami jdoucími z noční.\nšlo to v triku, afterpárty se vyvedla stejně jako půlnoční. Šel jsem domů, kokrhali kohouti (!) a skoro byl úplněk. Jenom chrupání čerstvého sněhu pod nohami nebylo. Ježíšek byl bohatý, dostal jsem úžasný stojan pod klávesy, takže Popelku jsem přežil se sluchátky a tréninkem doprovodů na naše zpěvy. A dobře činil, neb jsem to pak (tolik) nezvrzal.\nA k nadílce: dárky zpod stromečku rozdávala Anička. Rozbalovat chtěla až poslední, protože jinak by si s tím prý hned hrála. V tom má lepší náhled, než já. Dostal jsem totiž krabičku s magnetickou plastelínou a celý večer jsem to pak hňahňal. Kdyby nebylo stojanu a půlnoční, hňahňám doteď.\n(v hypermarketech tomu říkají jinak) a pořád je to na triko. Včera jsem si na cca 4km nadával, že jsem si bral dlouhé katě a ponožky a boty. Dárečky zabalené, a protože jsem jich část balil, nemohl jsem si nevšimnout složení. Není to tak dlouho, co to byla různá chrastítka. Anča se asi snaží zabrzdit svůj růst regresí k plyšákům, Maruška to bere, jak to je a složení je módně - fintivé a nutno dodat, že velmi vkusné. Víc prozradit nemohu. Na půlnoční jsme s našim sborem pěkně schystaní, tak doufám, že nevypuknou choroby. Taky nemusím hledat prsťáky a předpokládám, že i na kůru to půjde v triku. Vyhlídka na afterparty v Jeseníku na hřišti hřeje už teď.\n1.12.2015 Maruška dnes dorazila do Barcelony\na máma s Aničkou jely kupovat vánoční stromeček. V květináči. Vzadu na zahradě vzniká les. Z krátkého rozhovoru:\ntáta: kam pro něj pojedete?\nmáma: k Peťurovi anebo do Libice\nAnča: Jé, u Peťury měli krásnou jedličku\nmáma: v Libici mají zase větší výběr\nAnča: (ksicht) ale u Peťury...\nmáma: v Libici mají taky různé blbosti..\nAnča: tak jóóó, jedeme do Libice !!!\nsněhem pole kryje. Když to nedal Martin, tak Cilka aspoň naznačila. V kostele jsme zpívali na svátek Krista Krále a Cecilce jsme věnovali Michnovu "O svatých pannách". Tedy pouze sloku 1, 4 a 7, aby všichni neutekli.\nOdpoledne jsme jeli s Maruškou do Prahy navštívit babičku a zašli na Albertov, kde bylo shromáždění k výročí sedmnáctých listopadů, díky našemu králi Ubu o 5 dní později.\nuž se chystají. Přijela kamarádka s dětmi, Martina koupila dýně, ty naše letos nějak nevyšly, psi na to koukali, čuchali k vydlabané hmotě a kupodivu to nežrali.\namerický toy teriér, nebo alespoň ho připomíná. Včera to Martina našla na netu. Akorát mají na těch obrázcích skoro všichni uříznutý ocas a vůbec jim to tak nesluší (na německé wikipedii je to půl na půl).\nMaruščiným morčatům se narodila 4 mláďata. Od prvního dne jsou schopna samostatného života. Nechápeme, jak to mohla Yumi-Yumi vytlačit. Taky u toho pěkně řvala.\nMartina je natřela "magnetickou" barvou, na kterou se dá psát křídou a přilepovat ledničkové umění. Hodí se pro různé vzkazy, úkoly, kam dojít, co koupit apod. Na záchod musíme všichni, takže zprávy jsou spolehlivě na očích. A občas volná tvorba.\nPacman je věčný. Někdy v roce 1981-85 jsem ho proháněl na tátově Sinclairovi ZX tuším 81, kterého měl v práci. Zázračná škatulka připojená k černobílé televizi a hra se do ní napískala a nakňučela z kazeťáku.\nBěhem psaní tohoto odstavce jsem pátral, jestli to byla ZX 81 a našel tuhle fotku. Úplně jsem se při tom zatetelil blahem... (jenom ten ubrus tam nebyl, telka byla sovětská a kazeťák Unitra Poland)\n30.9.2015 Kolik těm našim zvířatům je?\nPátral jsem v deníčku a vybral ty nejvýznamnější:\nVendula: narozena listopad 2006, přivezena jako štěně v lednu 2007\nPusina: přišla sama 13.7.2009 jako cca 3-5letá čuba\nHafina: přinesena 22.9.2010 jako štěně\nKačena: narozena 7.8.2009\nMonty: narozen 26.5.2009\nFidli Trojnožka narozena 2008\nPéťa: červen 2012\nTitanic: 17.7.2013 - od kočky Péti\nHonzík: dodán v září 2013 jako kotě\nBožena březen 2014 - doposud chrochtá a ryje (Rudolfa jsme snědli v jeho cca 2 letech)\nNejstarší je Pusinka (9-11 let), pak Vendulka (bude jí 9) a na třetím místě je náš válečný invalida Fidli (7 let)\nkočka Titanic jich vyprdla pět a k tomu dvě od sousedů, kde jim zmizela jejich matka. Bylo mi to dnes oznámeno telefonicky, ale už večer předtím jsem se marně pokoušel prosadit, aby ta potvora slehla normálně někde venku v kůlně. Takže v koupelně. Ráno jsem málem zabloudil ve smradu, který se dal krájet. No, kadibudka zahradní to jistí, pečlivě jsem ji vymetl a dodal hajzlpapír. Sice není vyvezená, ale proti koupelně je to rajská vůně. Holicí strojek se mi podařilo vylovit na jeden nádech. Žárovka koupelnová to nevydržela a smrady pukla. :)\nAnča do páté, Maruška do sekundy. A hned jsme si protáhli weekend a vyrazili s babičkou Jiřinou do Rožnova. Pochodili jsme si po Valašském muzeu, viděli se s tetami (ty jsem poslední dobou vídával častěji na různých pohřbech) a vzpomněli na (pra)dědečka. Počasí se stalo podzimním, nicméně cestou zpět zasvítilo sluníčko v Olomouci ke kávě. V neděli jsme dohnali školní resty.\nAnča rozšířila své sbírky, zrovna získala jednoho z původních Furbyů. Zdokonaluje se v plstění.\njsme seděli a hráli si se světélkujícími tyčinkami. Nakonec jsme je otevřeli a světéklující barvou pocákali sebe a kdeco. Taky vevnitř, v koupelně, na záchodě. Kdybych se do toho probudil a netušil, asi bych zmaten byl. Vendulka to taky schytala, lítala pak s Kačenou po zahradě a vypadala jako pes baskervillský. Mělo by to být bezpečné, akorát je třeba pozor dát na střepy z ampulky uvnitř tyčky\nuž je zase na pořadu dne. Jeho přítomnost na zahradě jsem podmínil neexistencí svině Boženky. Nejraději bych jí vypustil zadními vrátky, ale všichni ve vsi vědí, komu ta mrcha štětinatá patří. Prý že nebude rejt a že neztloustne. Haha. Stejně jako všichni vědí, od koho se k nám přitoulala Pusinka. Tu jsem včera večer vyhodil z (mé) postele na zahradu. Hafinu taky. Pak jsem zavřel všechna okna, abych trochu odclonil štěkot. Okna vydržela zavřená až do rána, protože Martina měla noční. Takže mě nevzbudilo ani Pusinčino hlasité lízání prdele, ani Hafinčino nucení na moč ve tři ráno (když jsem ve dvě vstával ze stejných pohnutek), ani otevírání okna, když už si Martina myslí, že spím. Akorát kotě Myš mi žužlalo palce a předtím se mi pletlo mezi brejle a knížku. Krásně jsem se vyspal.\nRáno slezla prví Anča, pak jsem vstal já a šel vařit kafe, pak přitáhla Martina ze šichty, tak jsem to kafe udělal dvojmo. Maruška slanila kupodivu už v devět.\nZa Montym jsem si to proklusal a byl jsem tam dřív, než holky autem, neb se zakecaly u sousedů, co mají na zahradě tč. tři poníky.\nA proč ne, jednou jsme měli na zimu poničku Beauty na zahradě. Na jaře bylo sice přeoráno, ale kobylka se zapojila do smečky a chodila štěkat k vratům, protože psi si kvůli obojku drželi distanc. Napřed zařvala Hafina, nejhlasitější pes ve vsi, pak ostatní čuby a už bylo slyšet "tududum, tududum, tududum íííhahahááá" a vidět poničku s předními kopyty na plotě. Pádící kopyta nejlépe duní na plastových zatravňovácích. Kam se hrabe nějaká savana.\nFrantišku Josefu I. je dnes 185. Sláva a nazdar!\njemně, nevypadá to na záplavy. Anička už několik dní se věnuje (virtuálně) plstění, dnes konečně dostala různé barevné plsti. Jehlu ovšem hned zlámala a v galanterii měli vzhledem k prázdninám jen do tří. První kulička nicméně vznila. Teď už má skoro hotového Honzíka. Kocoura.\nOkapy máme svedené do staré žumpy. Včera jsme ji vyčerpali, trochu jsem to vykydal a při vyšetření trubky pohmatem objevil mezi klubkem kořenů a podhoubí "přepad", asi aby se nemuselo dříve tolik jezdit s hovnocucem. Dal jsem tam novou trubku. Pak zapršelo a do rána bylo 5 kubíků a pomalu to teklo vrchem!\np.s. kanál jsme připojovali hned prví jaro po zájezdu tatry 815 na naši zahradu. V těch kolejích nám mizely děti.\nMaruška poskytuje svého králíka Otíka na nakrývání sousedovic něčeho podobného. Anča má zase dalšího křečka a asi to taky začne množit. Původně chtěla mini-poníka, ale tohle je asi lepší varianta.\nA zapomněl jsem na želvy: máme další dvě. Když je Bětka uviděla, utekla a zalezla do díry, kam by se normálně nenacpala.\nZ dovolené jsme doma. Mám ještě pár dní volno, dnes jsme byli ve Zvířeticích, holky prvně, já po 30 letech. Pak koupačka v Bakově a domů.\nKoťata mi během naší nepřítomnosti nachcala do piána. Trochu se bojím vyzkoušet, jestli hraje, protože opačně bych musel dostát slibu, že si je udělám k večeři. Jednak je to obíračka, jednak žádný mls, i kdybych je připravil jako králíky. Jinak vše při starém.\nMaruška taky donesla vysvědčení, ten dějepis napřesrok vylepší.\nA letos pojedeme na sever, aby nám nebylo horko.\ndonesla zatím jenom Anča. Samé jedničky s pochvalou. To jsem nikdy neměl. Maruška to donese v pondělí. A kotě. Táta je Honzík, máma Kikina, co nám sežrala papoucha. Je to kocourek a jmenuje se Myš. Oblíbíl si mě, dnešní celou noc mi okusoval palce u nohou a když jsem je zandal pod deku, hladil mi packami pleš a lízal uši.\nNa sv. Jana večer jsme se Sokoly a spol. vyběhli na 3km olympijský běh. Běželo nás 27 a vybrali jsme na olympijskou nadaci pár peněz.\nse u nás ocitla po nějakém nakupování ve zverimexu. Párek docela ftipných ptáků z čeledi, kam patří chůvičky a zebřičky.\nPrý nenáročné na chov, ale u nás doma úspěšnost chovu závisí na konzumovatelnosti daného opeřence psy a kočkami. To jsou všichni.\nMartina jim upravila v kuchyni jednu ze skříněk a zdá se, že se jim tam líbí. (wikipedie o amadinách) Tyhle pipiny vyžadují bednovou klec kvůli háklivosti na průvan, tudíž bývalá kredenc na zdi zdá se být optimální. Taky nejde zvrhnout a následně pochytat a sežrat obyvatelstvo. Ještě zajistím dvírka nějakým zámečkem, neb naši smraďoši jsou vynalézaví.\nSuma sumárum: stav čub bez změn. Vendula, Kačena, Pusinka a Hafinka. Gravidita Kačenky nepotvrzena. Dva mopsi Pinďas a Bára. Monty. Želva Bětka. Kočky Finley trojnožka, Titanic a její 4 malí smraďoši, Blboun a Chytrák, Péťa - jejich matka, Honzík - šéfsmraďoch. Prase Božena a hejno slepic a kuřat. Hlodavci: králík Otík, dvě morčata - prý bude chov. Dva křečkové, dva potkani, myš, Romeo a Julie.\nBlíží se první období květinových dětí. Tzn. (asi letos 26.6.) poránu na autobusových zastávkách postává veselá školní mládež s pugétem v ruce. Druhé období květinových dětí je kolem 1.9. Veselí ještě trvá, pugéty nejsou už tak výrazné. Pozorováno po několik let na trase Oskořínek - Netřebice - Městec.\nBazén vytažen, naplněn. Anča do toho vlítla ještě za teploty cca 10 stC. A to jsem se těšil, že po rekonstrukci Dudkova jezera budeme chodit tam a onu modrou nepatřičnost necháme sežrat hlodavcům a zbytek půjde do plastů. Omyl.\nVedle zápraží zasazeny dva klacky révy. Tady nezmrznou a časem by se mohly pnout kolem vchodu. První pokus na zahradě zlikvidovaly mrazíky, choroby a dorazil to nebožtík prase Rudolf.\n22.5. v hospodě U dobré myšlenky. Super. Muži nestárnou a holky jsou čímdál hezčí. Potom ke Kalendům, ale tam nás nechtěli, tak táhneme k Suchý dásni. Ráno detox.\ntentokrát bylo krásně, ani ne moc horko. 17 zastávek, Česká beseda o 6 kolečkách, muzika hrála břinkala a večer opět zábava. Holky v krojích, ale májka u baráku bude až (už) za 3 roky.\nChurchill vyfocen. ↓↓↓\nA doma se vyloupli noví smraďoši, kočka Titanic povrhla čtyři černé myši. Koťata od Honzíka půjdou taky do naší (doufám, že přechodné) péče. A budou další, neboť Honzík tady před našima očima klátil kočku Péťu. Achjo...\nodjela Maruška se školou na výlet. Pár dní tam pobudou. Dostala ode mě za úkol vyfotit Winstona Churchilla, jak kráčí k Big Benu.\njsme vyrazili s oskořínsko - jesenskou partou. Bydlení, spaní, vaření a paření na chatě Popelka u Pomezních bud. Výstup na náš nejvyšší kopec jsme učinili z Pece. Dal jsem to nahoru naboso, Anička pěkný kus se mnou, ale firn jí odradil, záblo. Zpátky přes Svorovou horu už v botech. Fronta na lanovku byla tak na 3 hodiny, pěšky to bylo kratší a vzhůru šlapali jsme téměř sami.\nAnča se v průběhu pobytu někde flákla do lokte, pročež jsme se cestou domů stavili v Městci pro sádru.\nA k narozkám jsem dostal nový supermobil Alcatel OneTouch 2004C. Takový jsem si již delší dobu přál. Umí telefonovat, smskovat, vzbudí mě, pustí mi rádio a vyfotí pojistnou událost. Ovládá se velkými čudlíky a vidím na něj i bez brýlí. Taky se spojí s mým BT naslouchadlem, až si ho pořídím. A můžu si s ním posvítit, když se jdu ve dvě ráno vychcat. Červené tlačítko jsem zatím neaktivoval, neb mám dobrou životní pojistku. Ještě si na něj seženu hezký obal, abych časem udělal dojem na spoluobyvatelky v důchoďáku. Hlavně se nemusím obávat, že když budu čistit zaplivaný displej, tak někomu omylem zavolám.\nLoni v tričku, letos na sněhu, ale na Boží Hod vylezlo sluníčko. Na vigilii jsem letos nebékal, anobrž sloužil. V neděli jsme si to vynahradili a po obědě vyrazili na Chotuc. Zítra obejdeme ves, navštívíme zejména ty, které jsme navštívili loni (a mezitím pravděpodobně nikdo...), trochu je zlískáme a se taky.\nZe zmíněných služebních důvodů jsem letos Exultet nezpíval, napřed jsem si říkal, že si od toho tentokrát odpočinu, ale teď se už těším, jak se za rok v sobotu večer opřu o zábradlí na kůru a pěkně od plic spustím "Zajásejte již, zástupy andělů v nebi..." a budu rád, když to nezvořu.\nKačenu jsme se pokusili nechat nakrýt, ale nevíme, jak to dopadlo. S Hafinou se to nějak nepovedlo. Kocour Honzík se ukázal a Kikina (co nám sežrala papoucha při svém oplodňovacím pobytu) kyne.\nV kuchyni stydnou vejce: hnědá a tyrkysová, oboje přírodní odstín. Khaki - vejce dostaly maskáčový vzorek.\np.s. předloni v sobotu sloužil u nás mši spolu s naším panem jáhnem velmistr od Křižovníků a prozradil mi, že za Exultet je u nich láhev červeného. A že to je u nich nějaké červené. Už by měly být tři :)\nTýden s přáteli a jejich dětmi v Alpách. Zell am Ziller a okolí. Počasí bylo střídavé, jeden den k jízdě nevhodné, jindy zase sluníčku a naprosto úžasný prašan.\nUžili jsme si to. Doporučuji pobyt od pátku do pátku, pokud to tak někdo nabízí a lze děti uvolnit na ten jeden den ze školy. V sobotu si pak užijeme 10cm prašanu na netknutých sjezdovkách a u vlekaře z rádia můžeme poslouchat, jak to stojí u Kufsteinu a kolem Mnichova a jak se máme vyhnout dálnici na Rozvadov. To vše s hřejivým pocitem u srdce, jak oslabená koruna pomohla našim montovnám ve vývozu do zahraničí. A skutečně, dole v Zell am Ziller jsme jednu škodovku spatřili. Všimly si jí děti, když jsme kráčeli občerstveni z Bäckerei Strasser po sáňkování na Gerlossteinu. Oboje doporučuji.\nVčera na svatého Matěje slunce svítilo a nehřálo. Dnes na vítězného února je krásný den, mohli by konečně táhnout. Loni touto dobou jsme poslouchali zvon na Kronplatzu, zatímco putin se svými mongoloidy ládoval kanóny a chystal se okupovat Krym.\nVysvědčení bylo ok, Anča trochu méně jedniček skrze její škrabopis ("...než budeš moct škrábat recepty, jako táta, tak si v tom učení musíš ještě dlouho pochodit", zhodnotil to pan řídící). http://www.zshrjesenik.cz\nMaruška dopadla lépe, než já v prváku na gymplu. Jedničky, dvojky a trojec z fyziky. Já měl tehdy trojku z občanské nauky, jinak samé dvojky. Myslím, že jsem tehdy dostal kuli z komunistickýho manifestu.\nKocour Honzík dostal na týden domů nevěstu. Podle všeho se zadařilo (smrad a řev). Jmenovala se Kikina a sežrala nám papoucha. Někdo jsme nedovřeli dveře v podkroví.\nMasopust byl letos chladnější, ale o to více taneční. http://www.tjsokoloskorinek.cz/2015#odst14.2.2015_masopust\nKohouta máme maransku a z této odrůdy ještě jednu slepici, kterou jsme o loňských velikonocích zašívali. Tehdy se pozdě vrátila z vycházky a málem ji sežral pes. Maransky snáší tmavěhnědá vejce, takže je na velikonoce netřeba barvit. Nicméně kohoutek se asi spustil s araukánou. Araukány snáší tyrkysová vajíčka. Jedno jsme tuhle museli poskytnout sousedovi, který se v ŽOSce vsadil o flašku rumu, že nekecá. Z tohoto křížení vzešla šedivá bezocasá kuřata a nedávno začly snášet. Vejce jsou khaki. Zatím v základní barvě, bez maskovacího vzoru.\nNasněžilo, roztálo, přimrzlo, klouže...\nAdvent byl u nás hodně kulturní, u Václava vystoupil velenický Velehlas a my s nimi. Půlnoční se taky vydařila, naši (dva) skalní fanouškové pravili,že to zase bylo o kus lepší, než loni. Na Silvestra jsem se po dlouhé době chtěl vydat na pártičku, ale překazila mi to viróza (opravdická), takže za rodinu pařila Martina. Na Nový rok o slepičí krok a včera jsme v kostele a na žitovlickém hřbitově zazpívali kamarádovi. Anča mi půjčila harmoniku majíc radost, že nemusí cvičit.\njsou obzvlášť teplé, sice teď už je jenom +4. Cestou z půlnoční foukal svěží jarní vítr a bylo asi tak +10.\nDárečků bylo opět plno, Monty má novou ohlávku a čabraku a kartáč, Aničce na polici žvatlá další furby a rozšířilo se stádo my little poníků, Maruška bude profesionálně fotit se zrcadlovkou (nikoli tou mojí starou praktikou). Knížek plno, pelech pro kocoura...\nPůlnoční jsme odzpívali tentokrát téměř všichni nachcípaní a vánoce trávím služebně.\nuž roztála, prší. Holky přitáhly ze školy, ta menší hned odjela k paní učitelce na harmoniku, větší si udělala úkoly a šla louskat vedle k babičce ořechy. Mám volno a vzpamatovávám se po včerejším večírku. Ranní běh, česnečka, kafe a přísahy, že toho jagermeistera už pít nebudu (tolik). A nahlas ještě před Maruščiným odchodem na loupačku prohlašuji, že musím trochu trénovat piáno.\n"Teď můžeš klidně cvičit i na ukulele!" povídá Maruška mezi dveřmi. Co jí na tom instrumentu tak dráždí? Poznámky typu "je opravdu nutné, abys teď zrovna hrál na ukulele" častokráte jž zazněly. Jestli je to mojí velmi neumělou hrou? Piáno nevadí, ale to si pouštím do sluchátek.\nDostihy a sázky. Nakonec jsem se nechal ukecat, konečně pro večer před spaním je to docela dobrá zábava. Tušil jsem trochu, jak to zase dopadne.\nZ Marušky je už velká slečna, Anča se k tomu taky klube, ale ty dva nejdražší koně chce mít pořád jenom ona. No, a v prvním kole jsem jí jednoho vyfoukl. Pak už stačilo pár zástupných problémů a nasrání vypuklo naplno. Maruška se to snažila uklidnit. Já pak sbíral pod stolem rozházené karty, žetony, peníze a pindíky a tiše klel poslouchaje hovor od vedle.\n"Vždyť ti taťka slíbil, že ti ho prodá, když budeš mít toho druhého..."\nRáno bude moudřejší.\n(23.11.2016 A bylo.)\npoprvé byl ráno šedivák, alespoň v Městci Králové, když jsem kráčel ze služby.\nmimořádně teplý, listímu se nechce padat a havrani se ještě neobjevili. Volby dopadly pro mě docela překvapivě, na naplaveninu z Prahy slušný výsledek. Rybník je už vypuštěný a začaly práce na odbahnění a celkové rekonstrukce. V akváriu si spokojeně vegetí škeble a tři malinké rybičky, které dodala Anča.\nMaruška študuje a zdá se, že jí to těší. Ve třídě je jich asi 9, čili pokračuje luxus, na jaký byla zvyklá z naší základky. Montyho zvládá samostatně. Zatímco jezdí na zdejším kolbišti, můžu si dát na kilometrové dráze klusácký trénink. To vše zde.\nAnička chodí do 4. třídy. Zkraje to trochu skřípalo (tři kule), ale už je to ok. Možná změna, jsou teď dohromady s páťáky. Už je zase na svejch. Povídám: tři kule, to jsi borec, já mám jenom jednu. Děti mají být lepší, než jejich rodiče, přece. Na harmoniku úspěšně pokračuje s paní učitelkou, nyní již soukromě, čímž odpadla hudební nauka v lidušce. To bylo vždycky ukecávání.\nKočky: Péťa a její 3 smraďoši. Titanic a její jeden smraďoch. Honzík a Fidli Trojnožka. Psů pořád stejně. Slepic nevímkolik, potřebovalo by to trochu omladit resp. probrat, ale to neprojde. Hlodavci v podkroví: křečci, dva potkani, morče. V přízemí želva. U slepic svině Boženka. Tuhle se podhrabala k sousedům... Doufám, že to prase neví, jak mělko mám založenou podezdívku plotu kolem slepičího výběhu. Zatím likviduje žebříček do kurníku snažíc se tam prochrochtat.\nV sobotu byl výlov našeho rybníka. Mimo jiné vytáhli koi-kapra. Děti měly pak možnost prosit zlatou rybku, aby jim splnila různá nechození do školy atd.\nA nechal jsem se ukecat ke kandidatuře do obecního zastupitelstva :)\nMaruška začala chodit na gympl do Poděbrad. Včera bylo přivítání na MNV OÚ, dnes už ve škole. Učebnice a tak. Anička pokračuje v Hrubém Jeseníku ve 4. třídě. Taky už náběh školního režimu. Včera byla doma asi v 9:00, dnes normálně po obědě. pak se sesedly naše holky a sousedovic děcka, rozbalily gumičky a začaly plést náramky. O gumičkování si musím odplivnout v grafomanském brlohu, protože jsem s tím taky začal.\nMaruška byla týden u Niny ve Vyšehněvicích, ještě s jednou kámoškou vyfasovaly vidle a jaly se kydat. Koňům samozřejmě. A jezdily taky. Pak jsme se vydali na naší další vandrovní dovolenou, vrátili se zdraví, spokojení. Tahle cesta se opravdu vyvedla a Albánie je nádherná země s pohodovými lidmi. Kočka Titanic povrhla koťata, jinak snad ve stavu zvířat nenastaly žádné změny.\nMaruška tři dvojky a Anička samé jedničky. V obou případech zlepšení.\n27.4.2012 - 7.6.2014. Na potkana slušný věk. Nejdříve se jmenoval Růženka, pak mu vyrostly kuličky a protože Růžena už jsme jednoho dříve měli (sežrán), Anička ho pojmenovala takto.\nTaťka šel si dnes otestoval kopyta na pražském barefoot běhu. Horko bylo, ale doběhl jsem to docela vepředu. Ale běželi to i tatíci se svými ratolestmi za krkem. To je teprve frajeřina. Holky byly taky a fandily. Řekli jsme si, že příští rok to poběžíme fšici. Anička si nechala namalovat obličej na ksicht. Maruška dostala perníkovou medaili. Zatleskali jsme Barboře Špotákové. Vypili jsme žbrďolu a s pauzou v Bobnicích (superzmrzlina) spěcháme domů na zahradu do bazénu\nlet. K narozeninám chtěla akvapark. Tak tam holky vyrazily. A předtím Divadlo Minor a představení Autobus v autobuse na výtoňské náplavce.\nKocoura Trilobita jsem dnes viděl, jak se snažil přefiknout kotě Barvěnku. Nedala mu a odešla se kojit k Pusince\nMaruška to nakonec dala!\nA kočka Péťa má čtyři malé smraďochy.\nPrvní, které jsme tady zažili, byly v roce 2007. Viz třetí sešit. tyto byly již osmé. Počtvrté jako dráb. Počasí ale nejhnusnější, co pamatujeme. Beseda ještě bez deště, ale pak spustilo a lilo až do konce. Stínání krále se odehrálo v hospodě.\nUplácali jsme s mámou dortík s marcipánovou farmou zvířat. Odpoledne Anička vystupovala jako přeskokan na tradičním setkání důchodců v hospodě U pytláka v Hrubém Jeseníku. Zahrála několik písniček na harmoniku. Dramaturgii si udělala sama. Když ke konci rozplakala publikum skladbou "Ta naše písnička česká", zakončila svižým "To je zlaté posvícení". Ovace vestoje.\nSlepice Máňa přežila devastující poranění a už zase snáší tmavěhnědá vajíčka.\nvčera: nymburská čtvrtka. Opatrně, abych doběhl, mohlo to být o pár vteřin lepší.\nO nové závislosti si nejspíš někdy odplivnu v grafomanském brlohu.\nNo, a co.\nbyla Maruška u příjmaček na gympl. Ve čtvrtek uvidíme, jak to dopadlo.\nVelký pátek služební.\nSobota: zajišťování rekonstrukce bitvy před Rýnem, dobytí křineckého zámku. Slavnost věnovaná generálu Jaroslavu Přikrylovi. Pak veřer vigilie, opět exsultet. Loni mi velmistr od křižovníků prozradil, že za chvalozpěv je láhev červeného. Už bych měl mít tři.\nNeděle: zpívání v kostele. Poklus do Křince, cestou potkávám skotského vojáka na kole. Jednu paní jsme prý zpěvem rozplakali. Odpoledne se naše slepice Máňa nějak zapomněla na zahradě a vypuštěná Vendulka ji málem zakousla. Způsobila jí poranění, které je normálně neslučitelné se slepičím životem a znamená cestu do papiňáku. Ne tak u nás. Vyndali jsme s Martinou šití a nějaké ty nástroje a Máně zašili asi 10cm dlouhý škubanec mezi křidýlkem a stehýnkem. Drůbky zůstaly uvnitř. Máňa pak dostala antibiotika do zobáku, něco k pití a sólo kukaň. Ráno jsem do ní šťouchl, řekla "koko" a dneska opět, už to bylo takové "kokoko kooo" a náznak klovnutí. Máňa je slepice, která nese hnědá vajíčka, jako kdydy už byla obarvená. Dovednost získaná při zašívání různých vyvržených plyšáků se hodila.\nPondělí mělo standardní průběh. Holky na nás čekaly, a protože jsme se opozdili, měly schystané kyblíky s vodou.\nta svině jedna mrňavá, vyrejpala zasazené brambory...\nje tady. Letos nemusíme malovat vajíčka na velikonoce. Naše pipiny snášejí vejce hnědá a tyrkysová.\ntentokráte v Dolomitech. Bydlení v apartmánu Corjel kousek od Welschellenu a ježdění na Kronplatzu. Nejlepší přiblížení je asi od St. Vigila, kde je hned dole dlouhá a příjemná modrá sjezdovka. Tam se naučí lyžovat každý, a pak už můžeme vejš. A cestou z Kronplatzu je fajn navštívit hospodu Schnapskurve, jednak kvůli ochotné česko - slovenské obsluze, jednak z důvodů odpočinku: odpoledne v tuto roční dobu je přilehlá sjezdovka pěkně roztřískaná a nožičky bolavé. Pak naproti na Piculin. Je jasné, jak jsme odpočátku tomuto vršku říkali.\nVe středu byl odpočinkový den, tedy jsme se vydali do Bolzana prohlédnout Otziho. Letos pobyt vskutku tělovýchově přírodovědecký. Získány poznatky o 5000 let staré mumii a jak vypadá sníh.\nA jóódlejdýýý bylo taky. V neděli cesou na lyžovačku spustilo rádio v autě tyrolské lidovky. Poprvé na dovolené, kdy jsme poslouchali místní muziku a ne všeobecné eurohitovky.\na zase máme doma prase. Jmenuje se Boženka. Ryje. Zatím u slepic.\nVenku je to na triko a během dopoledního běhu jsem zaslechl strnada. Sníh byl za celou zimu asi půl dne a lyžovačka nás teprve čeká. Musíme za devatero hor, protože všechen sníh napadl v Alpách, na Balkáně, v Africe, ale na Čechistán se nějak nedostalo. Tož opět jódlejdýýý.\nbylo včera. Maruška pět dvojek, Anča jednu. Od Nového roku se toho moc neudálo, akorát sníh se objevil až před týdnem a do té doby to vypadalo, že bude jaro. Vykvetly petrklíče a ptáci řvali. Jednu břízu vzadu na zahradě jsme porazili, protože to vypadalo, že by se mohla vyvrátit. Druhá, větší, tlustší a proschlejší půjde vzápětí. Právě během té březové zabijačky se ochladilo a protože jsem to nesdělal do večera, napadlo mi na to asi 10cm sněhu. Z hlodavců máme opět jednoho křečíka a v plánu je miniprase. Prý neztloustne a prý nebude rejt a prý bude se jmenovat Božena. Tomu třetímu věřím.\nNa Silvestra doma v kuchyni. Zvířectvo je s námi vzhledem k očekávané střelbě.\nSedíme kolem stolu,babička s dědou přišli z vejminku, holky staví na podlaze domečky z lega, vedeme řeči, koštujeme různá pšeničná piva, v kamnech praská, velcí psi nám různě cpou čumáky pod ruce a myslí si, že něco dostanou. V noci mě vzbudil jenom rachot na schodech, protože Kačena se snažila zalézt do skříně a něco shodila dolů. Ráno jdu na vlak a kličkuji mezi nevybuchlou municí.\nNarozdíl od loňska marodila tentokrát Anča. A taťka. Ráno jsem přitáhl ze šichty, děda mi uvařil česnečku, což mělo za následek celodenní větrání a obvyklé řeči. Po časné večeři jsme spakovali termosku se svařákem a se sousedy obešli vesnici. Pak dárečky. Na pelesti si povídal Furby se svým novým kamarádem, na zemi dostihy a sázky, atd atd. Pak šli všichni spát a já zpívat na půlnoční. Tady už potřetí. Letos to vyšlo moc hezky, chcípačka tentokrát neslezla na hlasivky a mělo to šmrnc.\nPři rouzsvěcování stromečku v Hrubém Jeseníku zazpívaly a divadlo zahrály děti ze školy a školky. Anička je doprovodila na harmoniku.\nHolky a spol. začaly vymýšlet kapelu, tuším někdy během Julákova mejdanu (narozeniny potkana). Obsazení bylo všelijaké, v zásadě vybírány úplně jiné instrumenty, než ty, se kterými měl hráč alespoň minimální zkušenosti. Btw. vzpomínám si na konkurs do kapely Svatý Vincent. Hledal se hráč na basu. Podmínkou byla absolutní neznalost hry na basu. Kdepak je panu Venerovi konec...\nJo: tuhle se sešla sousedovic Petruška s Ančou. Petruška se doma učí sama na flétnu a začne chodit do lidušky. Anča vytáhla harmoniku a obě spustily naprosto spontánně několik lidovek. Maruška k tomu zpívala a jáí byl zase ve službě a neslyšel to.\nto je zlatá neděle - zahrála Anička na harmoniku, děda naporcoval husu, dodal knedlíky a zelí. Jak zpívali benediktýni v 14. století: Nejmilejší Martine, dnes veseli chcem být: na tvou počest jísti a na tvou počest pít, svou husu pro nás rozmnož a vínečka číš, jak pečeně i drůbky v nás zmizí, uvidíš.\nzrovna dnes je jich tu asi 5, zalezly do koupelny, rozsvítily tam svíčky a začaly vyvolávat duchy. A onehdá uspořádaly mejdan pod záminkou oslavy narozenin Juláka (potkana). Namalovaly pozvánku, pak jsme to trochu poupravili, vytiskli a rozeslali.\nSnad mám ty i - y dobře. Domácí úkoly slouží ku vzdělávání spíše rodičů, než dětí. Ty za to dostanou známku a rodič by měl dostávat nějaké body do systému celoživotního vzdělávání, stejně jako bonus od zdravotní pojišťovny za prevenci demence.\nse jmenuje Honzík, je to mazel a děsně škrábe. Slepičí plot už stojí. Doma se po podlaze šourá želva, která ne a ne upadnout do zimního spánku. Žužlá palce u nohou. Anička má dvě myši, původně byla jenom jedna, ale některý z predátorů jí zakousl. Myšku jsme pohřbili a jako kompenzaci pořídili hned dvě.\nVendula s Kačenou se opět projevili, vyčíhali si nefunkčnost ohradníku a vtrhli mezi slepice. Zbyla jich polovina. Teď stavím nový plot, protože si myslíme, že to pomůže. Sloupky už stojí v haptáku pěkně zalité do betonu.\nmá konečně životaschopné kotě. Zatím to vždycky nechala být, což jsme přikládali její deprivaci, ale ona asi věděla svoje a nejlíp. Kočka Fidli, jak jí zveme, kdysi (možná) zkoušela nějakou past a přišla o přední pracku. Takže stav koček v Oskořínku 184 dnes v 7 hodin ráno: Fidli a její kotě, Péťa a její kotě, Trilobit II. Kotě od Péti je kocourek a s Trilobitem II pořádají noční bojová cvičení. Psů je furt stejně, slepice nepočítám, 2 morčata, želva, potkan Julák, 2 andulky a Monty ve Studečkách.\nsedíme doma, mamka v rendlíku připravuje maso do večeře, kousky jsou moc velké, tak to přímo na plotně prostříhá nůžkami. Výsledek je skvost. Pak si nůžky vzal taťka, protože měl úkol od Aničky vyrobit vrtuli k letadlu. A u vrtule nezůstalo. Anička dodala pilota.\ntuhle přišlo s Aničkou. Cestou ze školy se k ní přidal kocourek, co vypadá úplně jako nebožtík Trilobit. Je to mazlík.\nA jedno kotě jsme už předali dál. To druhé se statečně rve s Trilobitem II.\nDobrý. Odpověděla Maruška.\na podzim ladí počasí. Koťata od kočky Péti jsou nakonec 2, Titanik a Kuliočko, to třetí bylo takové nedomrlé, poloviční, nakonec chcíplo. Stejně tak kotě Jaruna, asi sežralo otrávenou myš, soudě podle příznaků na krvácení do mozku. Kohout Kaprál už taky dokokrhal, ale v tom našem hejnu se začíná rýsovat nástupce. Vylíhla se 4 kuřata, holokrčky. Už teď mají holý krk (jenom chybí čárka a nápis "zde odříznout") a mají na hlavě účes jako soudruh Kim Čong Un. Možná se podařilo nakrýt Hafinu, Lipo se tentokrát pochlapil. Lipo je něco dost podobného Hafince, akorát kapku menší. Asi jako Hafinka na fotce, když se u nás objevila.\n10.8. - 24.8. průběžně komentovaná tady\nNa koupání to úplně nebylo, tak jsem vyrazili do Babylonu. Trochu jsme napřed hledali ve strašlivé změti obchodů a herních automatů, nicméně našli a užili si to. http://www.iqpark.cz\nPár obrázků (tři) v galerii\nKočka Péťa má koťata, černé a 2x zrzavé. Trojbarevné se vyklubalo taky, ale brzo zdechlo, trojbarevným se u nás nějak nedaří. Kdybyste někdo chtěli kotě, pište na tomas.julak@gmail.com , po odstavení a odčervení dodáme.\nAnča samé jedničky, Maruška pár dvojek, všeobecná spokojenost, že už nejsou úkoly a vstávání. Maruška udělala během roku velký pokrok ve zpívání jak sólovém, tak sborovém, Anička dtto s harmonikou. Monty taky udělal velký pokrok, Maruška na něm taktéž.\nKocour Nácíček poslední dobou nápadně rychle vyrostl, ale víme, proč. Chodí se kojit k Pusince, která kvůli němu a ostatním žužlajícím koťatům dostala asi před půlrokem mlíko.\nHolky s mámou byly na škole v přírodě v Rokytnici nad Jizerou. Počasí nic moc, ale ten další týden to bylo horší. Vestec a Křinec vyplavený, jak to nikdo nepamatuje. U nás dobré, Ronovka se nevylila, jenom bylo asi 10cm vody ve sklípku na zahradě. Kocouru Šmudlovi se nafouklo břicho, až jsme si mysleli, že jsme zase popletli pohlaví. Ale kulky měl odjaktěživa. Už ho není. Počet koček se zřejmě usadil na č. 4. Invalida Fidli, Nácíček, Jaruna a Ginger a kočka Péťa. Na tu jsem zapomněl. Nácíček si oblíbil Jarunu, ale musí počkat, až mu trochu vyroste.\nPotkanice utekly, což se jim pravděpodobně stalo osudným. Před svým exodem stačily vypéct přítele Boydu, který u nás byl na Máje a přespal u Aničky v pokojíku. Dorazili jsme ze zábavy asi v ..., no, už svítalo, Boyda si zalezl, ale zachvíli ho vzbudilo několik velých bílých myší po něm lezoucích. Tohle se dá zažít jenom u nás. Vlastně už ne\nMaruška solavila své první kulatiny - 10 let. Dostala notebook a měla z něj ohromnou radost. Anička to oslavila 6.5., ta má zase Furbyho. Už je v opravě, přestal otvírat hubu nebo zobák (nebo co to vlastně je). Další kotě se jmenuje Ginger a je z Bobnic od nějaké paní.\nMonty má narozeniny dnes a jsou mu 4 roky. Marušku poslouchá a začíná se učit skákat.\nMartina našla cestou do školy kotě. Dostalo jméno pan Drápek, ale jelikož je to spíš kočička, změnili jsme to na paní Drápkovou. Znalci už vědí, kam to spěje. Kotě se nyní jmenuje Jaruna. Zrovna mi sedí na břiše, přede a tváří se spokojeně\nMaruška zpívala se sborem naší lidušky. Dávali pohádku o Šípkové Růžence pojatou jako nuzikál. Vystupovali v Kokosu - nymburském obecním domě. Marušku to od pohledu moc bavilo, radostně pěla. Anička koncertovala na harmoniku prozměnu dnes a přímo v lidušce. A se mnou. Dělal jsem Anče doprovod. Já levačkou, Anička pravačkou. Měl jsem strach, že to Áně zkazím, moc jsem necvičil, ale nakonec to klaplo.\nse vyklubala v sobotu, kohout se tedy projevil i jinak, než jen kokrháním. Vendula, Kačena a oba kocouři praktikují gaučink na zápraží. Oskeruše pučí, ptactvo řve, jiřičky už jsou tady, všiml jsem si jich 21.4.\nse jmenuje Alžběta a je to želva řecká... Morčata onemocněla nějakou prašivinou, ale nakonec to náš zvěrolékař diagnostikoval jako domácí násilí, takže byla rozstěhována a mají zákaz se k sobě přibližovat na míň než metr.\na počasí jak koncem února. V sobotu výlet do Blatničky na víno (bez dětí a se Sokolem), cestou návštěva muzea oskeruše v Tvarožné Lhotě. Zakoupena sazenice, tentokráte již čtyřletá a dnes jsem ji zasadil. Uprostřed zahrady, aby měla dost místa, protože už ve 100 letech je to pěkně rozkošaté stromisko (natož ve 300)\nkrkavci v ZOO prý už snesli vejce, takže za 3 týdny se má jaro udělat, ale co na to řekne česnek čouhající 10cm ? loni to prý s česnekem taky nemělo být ok, ale nakonec jsme měli sklizeň jako hrom.\nLetos jsme se vydali lyžovat do Alp. Penzionek Simon v Kramsachu a lyžovačka na dohled. Počasí vyšlo, 3 dny azuro, zbytek sněží. ale lyžovat se dá. Původně jsem chtěl na druhou stranu Kitzbuhelských Alp. ale zajednal jsem to (fakt nevím, jak se to povedlo) o měsíc později. Šlo to zadarmo stornovat. Kousek od Kramsachu je Haflinger Hof, tam taky nebylo místo, ale chtěli jsme vidět aspoň ty Haflinky. Viděli jsme prd. Asi je měli někde schované mezi kravami, ty se nám ukázaly. Nicméně lyžovačka kolem Alpbachu je super, včetně sjezdovek pro děti a jejich méně lyžující rodiče. Více lyžující si za 5 dní snad ani nemohou užít všechny sjezdovky. Lidí hodně (prázdniny), poměrně dost britů a holaďanů, tu a tam čech, poláky nevidět, rusáci - jeden záchyt. Čekání u vleků a lanovek minimální (pokud nepřijede zrovna nějaká lyžařská škola), hospůdky u sjezdovek, prostě paráda.\nMasopust se povedl, tentokrát to odstonala mamka - nemluví. Taťka byl za nevěstu, Maruška za myslivce, Anča za smrtku a Mamka za řezníka. Zabíjačka se odehrála den předem, ráno byly už jitrničky a jelítka a guláš a prdelačka a ovar do tomboly...\nnikoli překvapivě se zhmotnilo včera, Ludvíček se holt činil. Kdybychom měli hada, tak má o krmení postaráno (had).\njsou tři potkaní holátka, která se narodila k velké Aniččině radosti. Když nám to zvěstovala, skákala asi 1.2m do výšky. Julákova práce (míněn stejnojmenný potkan) to nemohla být vzhledem k izolaci. Ale chvilku s holkami bydlel Ludvík. Kdo by to do prcka řekl? Ludvík šel do Brandýsa a sirotky tu nechal.\nJežíšek byl bohatý, holky mají další farmy a zvířectvo do nich. Rovnou pod stromečkem jsme to smontovali a donesli ty původní. To jsem nevěřil, kolik těch koňů a jiného dobytka holky mají. Potkani mají super klece propojitelné všelijakými choboty a moc si to užívají. Dokola kolem stromečku se naučila chodit Pusina, drbe si přitom záda o spodní větve. Protože je stromeček ve velkém květináči, nespadne. Na jaře půjde na zahradu, vzadu už je lesík.\nO adventu byla u nás bytem a stravou Blacky, pubertální fenka od sousedů, kteří se stěhovali. Takže celkem 7 psů. Nakonec jsme ji dali přátelům, kterým umřel jejich pejsek, takže šla do dobrých rukou. U nás by to fakt asi nešlo, protože Vendula, starší již dáma, ji nebrala.\nMaruška byla marod, šla dřív spát, Anča ještě řádila s novou farmou. Mezitím nám chcíplo jedno Maruščino morče, asi věkem. Anička odběhla vedle do kuchyně něco tam kutila, a pak běžela za Maruškou, že pod stromečkem ještě něco pro ní našla. Do balíčku dala jeden s postrojů na koníka, co dostala k farmě. Holky prostě drží spolu.\nAničce konečně už vyráží druhá půlka předních zubů. Museli tomu pomoct v Motole na stomatochirurgii, protože jeden zub rostl úplně blbě a druhej se kolem něho nemohl procpat. Teď už má oba řezáky a bude moci časem hrát na trumpetu. Teď hraje na akordeon a jde jí to pěkně.\nLetos jsme Mikuláše i s andělem a 2 čerty vpustili do baráku. Anča zahrála na harmoniku, Maruška zazpívala. O kocourku Mikešovi už bylo psáno. A s Ignácem se to má takto: ve čtvrtek večer jsem se o službě zastavil na záchrance a tam ležel na křesle kocourek, který sem přijel v autě s naším řidičem. Zalezl do motoru a nestačil vystoupit. Vyhodil jsem ho z křesla, posadil se a kocourek hup na mě. Jmenuje se Nácíček (když už máme toho Mikše) a tady se vzal tem Ignác, protože jsem uvažoval, jakého jména je to zdrobnělina, kupodivu mě to napadlo a teta Wiki mi to potvrdila. Nácíček je menší kopie Mikše. Skamarádili se a perou se jak hasačerti.\nJo, a andulka Pepík má k sobě Angelinu. Od té doby tolik neřve, jen tak tiše vrká.\nMaruška se zdokonalila v ježdění, Monty dostal výcvik a byl obsednut, to vše ve Studečkách. Zatím na lonži, ale už brzo do jízdárny. Anča taky jezdí, ale doma se věnuje chovu potkanů, slepic a jánevímčehoještě. Kocour Mikeš se na tři dny ztratil, ale našli jsme ho včera u hospody a poznali podle jeho věčného nňoukání. Tak už je zase doma. Ani u Kludských nebyl... Zato však byl u Mikešů\nPřicházím domů z práce a na dveřích je cedulka, abych nenechal utéct Mikeše. Uvnitř cosi mňoukalo a v koutě pod kamny bylo zalezlé černé kotě. Hned jsme se skamarádili, akorát mi teď furt tahá za fusekli a plete se mi pod nohy a bere mi myš atp atp. A je celej černej.\nVčera už byly Krkonoše bílé.\na holky si dnes mohly přispat. Nikoli já, takže nevím, jestli to využily. V pátek (19.10.) jsme byli s Maruškou na koncertě k 20. výročí pěveckého sboru Domino z Tábora, kde jsem před hoooodně lety chviličku zpíval. Oběma se nám to líbilo, úžasný hudební zážitek a vzpomínky.\nKrálík (sekce přírůstky > hlodavci) se jmenuje Marek. Není k jídlu. Netuším, kam ho ubytujeme, až vyroste.\nJo a experiment s 2 kohouty v jednom výběhu zatím běží bezkonfliktně. V hejnu byl asi od začátku nastaven tvrdý matriarchát slepice Pípky, takže kluci si sice občas kokrhnou, ale asi na to musejí mít kulaté razítko.\nDěda s bíbou už bydlí ve vejminku. Skrzevá to je naše zahrada nějak opečovanější, trávník téměř anglický a spousta dalších výhod. Přízemek našeho bydlení se také stále mění, zrovna dnes jsem přišel domů a na místě stolečku, kam jsem dával noťas, stál truhlářský ponk. Tak jsem si na něj položil noťas a ve svěráku po levé ruce si můžu louskat ořechy. A když se to poleje kafem, nemusí se lítat pro hadr...\n...a zvířata? Potkanů je přibližně 5, ostatní beze změn. Málem jsem vyfasoval jedno kotě, ale dobře to dopadlo, kotě zůstalo tam, kde mělo. V Jíkvi.\nJmenuje se to Pepík a je to andulka... Už jsem ho včera chytal. Anča má dalšího potkana. Takže stav zvířat: Vendula, Kačena, Pusina, Hafina (čuby), Pinďas (pes- kastrát) a Bára (pes- lenoch), Petruška a Micinka (koťata), Fidli Trojnožka (kočka- invalida) a Šmudla (kocour nemazlič), potkani (agresor Julák a mně neznámý počet potkanic ve vedlejší kleci), morčata (tuším, že dvě), 6 slepic a jenen pidikohout. Snad jsem na nikoho nezapomněl.\njá se marně snažím přesvědčit Martinu, že je nutno přepažit kousek obýváku, aby schody nahoru byly za dveřmi...\nAnča začala chodit do lidušky na harmoniku, učí se prvních 5 tónů. Na basket nějak zanevřela, tak ho chvilku pustíme k vodě. Slepice mají nový výběh. Domeček, co jsem kdysi zbudoval holkám na hraní, už nestojí. Slepic je 7, přibyly Ginger a Rocky, jsou to nějaké liliputky, nebo co, poloviční, než ty ostatní. Dále: 2 koťata, 4 psi, tři potkani, 2 morčata chytře umístěná ve slepičárně, mají tam takovou 1+kk králíkárnu a predátoři se k nim nedostanou.\njá přijel ze služby. Maruška poskytla brífink o výletu s babičkou do Rožnova, Anča popsala v několika větách týden soustředění s basketem v Nové Včelnici. Pak nastoupili všichni psi (nastoupily všechny čuby) na podrbání. Teď sedím na zápraží a koukám, jak je hezky\na Anča odjela na basketbalové soustředění do Nové Včelnice. Podle zpráv na webovkách se jim tam daří dobře a dostávají pěkně do těla. Maruška si konec prázdnin užívá v Rožnově. Taťka místo aby si užíval s mamkou, tak má zase pořád službu...\nProcestovali jsme jaderské pobřeží až se Skadarskému jezeru, které jsme objeli, vrátili jsme se přes alpské průsmyky.\nKoťata stačila sežrat oba potkany, naštěstí tu už byl třetí, tak to Anička skousla.\nPéťa a Micka, dvě kočičky. Už nám začala stárnout populace. Garfield se jenom občas mihne, Šmudlu jsem tuhle spatřil, jak pelášil přes zahradu a v hubě měl něco šedivého pískajícího. Deprivant a válečný invalida Fidli Trojnožka se taky dojde akorát nažrat. Tak jsme s tím museli něco udělat. Třeba konečně někdo vychytá ty myši zpoza lednice.\nuž pár týdnů stojí ve Studečkách, má tu naprosto dokonalý výcvik a Maruška taky.\nParta tátů a dědů z Jeseníka, Oskořínka a Nového Dvora každoročně vezme své děti potažmo vnoučata a jede s nimi na Branžež, tábořiště Křineč. Výlety do okolí, koupačka a noční paření. Ze čtvrtka na pátek nás večerní bouřka zahnala do auta, druhý večer dtto. Naštěstí jsem to měl schystané v momentě, kdy se od jihu začla dělat deka a stavět bouřkáče. Poslední noc bylo úžasně, to zapršelo už jen odpoledne. Holkám se líbilo, měly tu i pár spolužáků (dřívějších i současných) ze školy. Mámy zůstaly doma. V Oskořínku byla tradiční Neckyáda, kterou naše mámy vyhrály se svým superplavidlem.\npřeci jenom má Anička nového, potkanici Pivenku (mají to sežrat hadi nebo naši psi...). Maruška má zamluvené koťátko. Kočičí sekci by to chtělo oživit, Garfield se Šmudlou jsou pořád někde na služební cestě a trojnožka Fidli se moc nepřibližuje.\nHolky se dnes vracely ze školy v přírodě. Maruška s pohmožděným nártem a vyfasovanými fofrklacky z rychnovské nemocnice. Anička má samé jedničky, Maruška dvojku z češtiny, matematiky a angličtiny, nicméně vyznamenání měly obě. To za nás na prvním stupni nebylo. Byl jsem u školy asi o hodinu dřív, tak jsem se těšil. Nakonec autobus přijel, vyskákaly z něj děti a učitelstvo, na kterých bylo vidět, že už, chudáci, melou z posledního. Rozdalo se vysvědčení, kytku jsem zapomněl, ale ta se nedá pít...\nAnička, Maruška a máma odjely na školu v přírodě do Říček. Slamněného vdovectví si neužívám, protože mám tak nějak pořád službu. Stav zvířat se výrazně změnil,ubyli veškeří hlodavci. Vendula s Kačenou pronikly do patra a spáchaly tam genocidu. Maruška na základě dřívějších zkušeností připustila, že chov morčat apod. je v této sestravě psů opravdu neudržitelný. Anička to, chudinka, oplakala a odhalila v pokojíčku (kde se ten masakr odehrál) pamětní desku.\nMonty bydlí ve Studečkách, už potřeboval nějaký větší kvartýrek. Aniččina kuřata postupně padla za oběť (patrně) potkanům. Slepičí posedlost pokračuje a k tomu má Anča dva potkany: Růžena a Svižníka. Růžen byl původně Růženka, než se mu udělaly pod ocasem kouličky. A Králík a dvě morčata... Psů je furt 4. Kocouři 2 a Trojnožka. Anička bude od podzima chodit do hudebky na harmoniku. Já tam byl zatím 2x, nechal jsem paní učitelu pozdravovat, že jsem nezapomněl a cvičím (nekecám).\nToday is Prickle-Prickle, the 58th day of Confusion in the YOLD 3184.\nŠtěňata od Hafinky