E-kniha: Bosá dívka – Kateřina Janouchová | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Bosá dívka – Kateřina Janouchová\nKnihkupectví > Elektronické knihy > Próza – beletrie > Romány > Bosá dívka\nElektronická kniha: Bosá dívka\nOsmé pokračování švédského rodinného thrilleru o porodní asistentce Cecilii Lundové. Tentokrát Cecilie řeší kromě svých rodinných záležitostí také sociální problémy ... (celý popis)\nK elektronické knize "Bosá dívka" doporučujeme také:\nZe švédského originálu přeložila Lucie Johnová.\nText © Kateřina Janouchová, 2015\nTranslation © Lucie Johnová, 2017\nMladá žena si modrozelenou sukni omotala kolem nohou. Seděla na tenkém kusu kartonu, chodidla měla schovaná pod sebou, zády se opírala o domovní zeď pouhých pár metrů od bankomatu. Špinavá prošívaná bunda se jí napínala přes břicho, byla tak těsná, až hrozilo, že švy každou chvíli popraskají. Pletenou čepici z umělého vlákna měla staženou hluboko do čela, ale umaštěné pramínky vlasů jí visely na ramena, a díky tomu vypadala mladší, než ve skutečnosti byla.\n– Please, prosím, pomozte, mumlala monotónně a natahovala ruku s papírovým kelímkem, ve kterém chrastilo pár osamělých mincí. Místo těsně u bankomatu bylo ze strategického hlediska výhodné. Člověk, který si právě vybral peníze, se nad ní třeba slituje a dá jí víc než pouhou korunu. Zatím k tomu ještě nikdy nedošlo, ale ona na to přesto trpělivě čekala.\nMěla štěstí, že se jí tohle atraktivní místečko na kamenném soklu pod fasádou solidní budovy podařilo udržet. Před pár týdny se ji odtud jedna konkurentka pokusila vystrnadit a skončilo to rvačkou. Nakonec jí pomohl jeden známý, ale musela mu za to zaplatit značnou částku peněz. Znovu zatřásla kelímkem, zacinkání mincí znělo téměř jako nějaká píseň beze slov. Dej-te-mi-pár-drob-ných, dej-te-mi-pár-drob-ných... Sama už zpívat nedokázala. I když včera si vlastně jednu písničku, kterou si pamatovala z dětství ve své rodné zemi, zabroukala, jenže nějaká starší dáma jí tak nepříjemně zahrozila, že radši ztichla.\n– Mockrát děkuju, prosím, please, pokračovala ve své mantře a snažila se přitom zachytit pohledy kolemjdoucích, jako by oční kontakt dokázal obměkčit jejich srdce. Většinou to však bylo k ničemu, nikdo ji neviděl, všichni se tvářili, že mají hrozně naspěch, lidé se hnali kolem v nekonečném proudu.\nMožná je neviditelná? Když tak pozorovala nohy v kalhotách, nylonových punčocháčích či džínách, občas si neviditelná skutečně připadala. Kolem ní pochodovala spousta krásných teplých bot. Věděla, kde si takové boty člověk může koupit, kdysi se na ně k večeru, když už měly obchody zavřeno, chodila dívat do výlohy. Ty vysoké boty vypadaly opravdu nádherně, určitě byly z pravé kůže a měly pořádné šněrování. Na okamžik se zasnila, představila si samu sebe, jak nastupuje do zaměstnání, kde by měla nějakou cenu. Třeba do nějakého úřadu, kde by seděla u krásného psacího stolu a něco by psala na počítači. A byla by čistá, sytá a klidná – a především by jí bylo teplo.\nPřestože měla dvoje punčochy a tlusté vlněné ponožky, byla jí taková zima, že chvílemi ztrácela cit v nohou. Jaro už bylo na cestě, ale venku bylo ještě pořád kolem nuly, i když se dny stále prodlužovaly a bylo víc a víc světla. Boty, které měla na nohou, byly jediné, které vlastnila, staré, ošuntělé křápy, jejichž podrážka byla na několika místech tak tenká, že se v ní každou chvíli udělá díra. Navíc jí byly malé, prsty u nohou neměly tolik místa, kolik by potřebovaly. Švédsko je prý země, která se stará o všechny své občany. Nikdo tu nemusí mrznout, nikdo nemusí mít hlad. Jenže jak tu tak sedávala a v natažené ruce pevně svírala kelímek, často ji přepadaly pochybnosti, jestli je to, čemu kdysi věřila, skutečně pravda. Protože tu existovali lidé, kteří nikoho nezajímali. Kteří se museli postarat sami o sebe, jak nejlépe dovedli. A ona mezi ně patřila. Na budoucnost ani nechtěla myslet. Peníze, které musela nosit domů staré matce a dvouleté dcerce, jež často zůstala o hladu, byly jedna věc. Nicméně brzy přibudou ještě další hladová ústa, která bude potřeba nakrmit. Myšlenky jí těkaly sem a tam, neviděla žádné východisko.\n– Prosím, prosím, přeju hezký den, nepřestávala se snažit a na dně téměř prázdného kelímku o sebe i nadále cinkalo jen těch pár osamělých mincí.\nNajednou na ni dolehla strašná únava. Byla zima, teplota přes noc klesla. Kdyby tak prostě usnula, nechala by chlad, aby se zakousl hlouběji, aby ji přemohl... Ale vidina Jonelina obličejíčku s velkýma tmavýma očima ji přiměla tuhle lákavou myšlenku zaplašit. Kvůli dcerce to musí vydržet.\nPřesto musela poté, co ani po sedmi hodinách nedala dohromady víc než jedenáct korun, připustit, že tohle byl jeden z těch horších dní. Švédům zbývalo jen pár dní do výplaty, to věděla, a tohle období bývá vždycky hladovější než ostatní. Vysypala si obsah kelímku do kapsy od bundy a už se zvedala, že půjde, když se před ní najednou někdo zastavil. Nohy v kalhotách, pánské boty. Klouzala pohledem nahoru po pečlivě zapnutém kabátě a pak ještě výš k opálenému obličeji se širokým čelem, které korunovaly husté vlnité vlasy. Navzdory tomu, že se odpolední světlo už odporoučelo, měl muž na očích tmavé brýle.\nVztáhl k ní ruku. Zatřpytil se na ní masivní zlatý prsten, ten však její pozornost neupoutal. To, co se jí vznášelo před obličejem, byly peníze. Jako ve snu vytáhla kelímek a uslyšela diskrétní zvuk šustících bankovek.\n– God bless you, moc děkuju, moc děkuju, mumlala zmateně.\nTřeba už má každou chvíli umrznout, a tak k ní nebesa posílají anděla, aby ji povolal na cestu? Jenže to, co leželo v kelímku, bylo velmi skutečné. A ten člověk pořád ještě stál před ní. V úsměvu se mu blýskaly bílé zuby. A říkal jí něco, čemu sotva rozuměla.\nNa chvíli zapomněla, jaká je jí zima.\nPeníze se odvážila spočítat až večer.\nTeprve potom zjistila, že spolu s nimi dostala ještě něco jiného.\nCECILIE OPATRNĚ VYTÁHLA HORKÝ PLECH z trouby a odložila\nho na podložku, aby moučník vychladl. Připravila ho podle receptu, který měla od babičky Sonji. Těsto bylo trochu jako na bábovku, ale peklo se na plechu, koláč se pak nazdobil šlehačkou a malinami a vystačil pro hodně lidí. Na dnešek musela upéct dva, čekala spoustu hostů a zvlášť děti tuhle dobrotu milovaly. Sama pro sebe se usmála a nožem uvolnila čerstvě upečený koláč z plechu, aby ho mohla vyklopit na voskovaný papír. Kdo by to byl řekl, že bude mít jednou tuhle kuchyň tak ráda? Když se sem před téměř dvěma lety nastěhovala, nikdy by něčemu takovému nevěřila. Smutek, kterým si po rozvodu prošla, trval déle, než si vůbec dokázala představit. Ale od chvíle, kdy kvůli rozpadu svého manželství s Johnem plakala naposledy, už uplynul víc než rok. Teď je sama sebou. Je z ní silná, veselá a vyloženě bezstarostná žena – která právě dnes slaví čtyřicáté narozeniny.\n– Mami, můžu ti pomoct? vyhrkla Sofie, která právě přiběhla do kuchyně. – Ušlehám šlehačku! Můžu?\n– Samozřejmě. Ale vezmi si tohle, ať se nepostříkáš, odpověděla Cecilie a podala dceři květovanou zástěru, která visela na háčku u sporáku.\nRáno za ní Sofie s Grétkou přišly se zpívanou gratulací a krátký veselý popěvek se pokusila zanotovat dokonce i Ellen. Poslední narozeniny byly úplně jiné než ty, které slavívala jako vdaná. I když se jí po životě, který trávila s Johnem jako jeho manželka, už nestýskalo, některé slavnostní příležitosti v ní občas dokázaly probudit nostalgii, protože v ní vyvolaly vzpomínky na společně prožitá léta. John pro ni měl na její narozeniny vždycky přichystaný nějaký pěkný dárek a kupovaný „princeznin dort“ potažený zeleným marcipánem, na kterém hořely svíčky, a všechny děti se pokaždé hezky seřadily a pak ji vzbudily halasným hodně štěstí, zdraví. Jednoduchý narozeninový podnos, který jí letos holčičky přinesly, prostě nebylo totéž, i když jí na něj připravily šálek čaje a kytičku a Sofie upekla muffiny. Grétka a Ellen jí nakreslily moc pěkné obrázky, ale přesto jí to připadalo takové osamělé. Kluci určitě dorazí odpoledne, ráno je však postrádala nečekaně silně, přála by si, aby u ní včera zůstali na noc a ráno jí pogratulovali spolu s mladšími sestřičkami. Koneckonců slaví čtyřicátiny. To se člověku stane jenom jednou za život. A nejspíš je to jedině dobře, pomyslela si, když Sofii přidržovala mísu a šlehačka díky ručnímu šlehači houstla.\nVěk, tenhle věčný a tvrdošíjný společník! Jakže to říkává babička? Proti věku není léku. Cecilie právě opustila svět třicátníků a třicátnic. Je ti čtyřicet a jsi rozvedená – teď už to může být jenom lepší, napsala jí do esemesky s blahopřáním Gunilla. Jako první dorazila Susanna spolu se synem a novým přítelem Stefanem. Benjaminovi byly nedávno dva roky a byl to roztomilý klučina s velkýma modrýma očima a hebkými světlými vlásky, které mu na okrouhlém temeni hlavy neustále stály. I když přišel na svět za dramatických okolností ve vstupní hale vily jejich sestry Marie, jeho přístup k životu byl klidný, téměř filozofický. V tom se naprosto lišil od Ellen, Ceciliiny nejmladší dcerky, vzteklé mladé dámy, která se ráda prala, jen zřídkakdy vydržela tiše sedět a vnášela do rodiny neklid. Cecilii synovcova mírná povaha překvapovala.\n– Vítejte, objala Susannu a pak dala Benjaminovi pusu na tvář. – My jsme ale vyrostli!\n– To ano, jsme den ode dne větší, pohlédla Susanna láskyplně na synka.\n– Ahoj Stefane, taky tě tu vítám, dodala Cecilie a krátce sestřina přítele objala.\n– Blahopřeju k narozeninám, odpověděl Stefan a podal jí kytici růžových růží. – Jinými slovy, už jsi taky v klubu. V klubu těch z nás, kdo dosáhli středního věku.\nMrkl na ni jedním okem a objal Susannu kolem pasu.\nByli spolu už několik měsíců a Susanna vypadala, že je do něj zamilovaná až po uši. Seznámili se na internetové seznamce a jejich vztah brzy přerostl ve vážnou známost. Cecilie si nebyla tak úplně jistá, co si o sestřině novém příteli myslí, ačkoli byl pokaždé, když se setkali, hovorný a přátelský. Ale možná se za tím skrývá jenom její nedůvěra k mužům jako takovým? Probírala svůj vztah k Susannině nové lásce ze všech stran, ale na to, proč jí tenhle člověk tak úplně nesedí, ještě pořád nepřišla. Stefan byl zdvořilý, příjemný a měl dobrou\npráci, dělal konzultanta v jedné počítačové firmě. Vlasy už mu tro\nchu prořídly, ale zato měl hezké šedé oči a široká ramena. Cecilie vě\nděla, že hodně chodí do posilovny, dával si záležet, aby se udržoval\nv dobré kondici. Bylo mu sedmačtyřicet a měl za sebou nešťastný\nvztah se ženou, která zřejmě nebyla duševně úplně v pořádku.\nDál se Cecilie v úvahách nedostala, protože znovu zazvonil zvo\nnek. Vzápětí se předsíň zaplnila dalšími hosty, všichni byli svátečně\noblečeni a plni očekávání. Její mladší sestra Marie s manželem Billem\na syny Henrikem a Fredrikem, matka Christina a její muž Lars-Åke,\nkteří s sebou přivedli i babičku Sonju a Christininu nevlastní sestru\nMargaretu. Po nich následovali Johnův syn Simon a Susannina dospě\nlá dcera Alexandra. Pak dorazily v jednom šiku Ceciliiny kamarádky\na kolegyně porodní asistentky. Gunilla, Louisa, Anki, Carmen a Ra\nmona Örnmåneová. A nakonec se objevil i Per Nilsson, a když si Cecilii\npřitáhl k sobě, začervenala se. V jejich vzájemných dotecích bylo něco\nelektrizujícího, z kontaktu s jeho tělem se jí vždycky udělalo slabo.\nWILLIAM SE JEN ZŘÍDKAKDY HODIL DO GALA, dnes si však vzal\ntmavomodrou košili, přes ni sako, které si půjčil od Johna, a odrbané džíny vyměnil za úpravnější manšestráky. Plavé vlasy měl ulízané dozadu, při úpravě účesu použil vodu i vosk. V obličeji měl svůj obvyklý nevyzpytatelný výraz, netvářil se vyloženě vesele ani smutně, nezdálo se, že by ho skutečnost, že jede na oslavu kulatých narozenin své matky, nějak zvlášť vzrušovala. Marcus byl vážnější než obyčejně, i on se pečlivě učesal a pod péřovou bundou měl přes košili nataženou pletenou vestu. Když John otvíral dveře činžáku, kde teď Cecilie bydlela, mohl jen konstatovat, že jeho synové míří mílovými kroky k dospělosti. William už ho přerostl a Marcus byl na dobré cestě bratrova příkladu následovat. Oba vypadali starší, než skutečně byli, jejich rysy ztvrdly, předchozí hravost zmizela.\n– Kytku vezmeš ty, prohlásil John a podal kytici lilií staršímu synovi.\n– Fakt musím? povzdychl si William. – Může je přece vzít Marcus.\n– Hele, nech si to, zavrčel na něj mladší bratr.\n– Máma má dneska narozeniny, to je to takovej problém? přerušil je unaveně John a znovu ho napadlo, co z jeho synů asi bude. Momentálně mu dělali starosti oba dva. William měl ovšem přítelkyni a zdálo se, že ho teď škola baví víc, než když chodil na druhý stupeň, nicméně jinak byl pořád značně nepřístupný. A Marcus se mu začíná čím dál víc podobat.\nWilliam neodpověděl, jenom neochotně převzal kytici zabalenou do papíru.\n– Půjdeme pěšky, co říkáte? navrhl John. Nečekal na souhlas a pustil se po schodech do čtvrtého patra.\nNení možné nemyslet na to, jaké by to bylo, kdyby se s Cecilií nerozvedli, pomyslel si, když pravidelnými kroky stoupal nahoru po schodišti. Význačné dny slavívali společně, na různé svátky a oslavy bývali pohromadě. John sice o rozvodu už moc nepřemýšlel, ale ve dnech, jako byl tenhle, byly podobné úvahy nevyhnutelné. Jak by jeho a Ceciliin život vypadal, kdyby i nadále bydleli v domě na Lindängstorgetu? Možná by se v kuchyni škorpili kvůli nějaké praktické otázce, neškodné dohadování vystresovaných manželů. Když byly děti malé, Cecilie pro ně hrozně ráda připravovala různé oslavy, když však měla něco slavit sama, byla radši, když se na to zapomnělo. S každým dalším uplynulým rokem ji její věk znepokojoval čím dál víc, to John věděl. Proto ho skutečnost, že je všechny pozvala na oslavu, překvapila. Spíš by se jí podobalo, kdyby se tvářila, že tenhle den není ani v nejmenším ničím výjimečný, a nechala by ho projít bez povšimnutí.\nVýběr dárku představoval pro Johna značný problém. Ženě, se kterou se rozvedl, přece nemůže dát šperk. Něco na sebe? Ne, to také není ono. Cecilie je matka jeho dětí, žena, se kterou strávil nejvíc času, ale přesto má najednou pocit, jako by ji vůbec neznal. Člověk může s někým žít celý život a přitom nemít ponětí, jaký jeho partner v hloubi duše je – to byla nepříjemná pravda. Nakonec John zvolil dárek poněkud neobvyklý. Říkal si, jestli se Cecilii jeho nápad bude líbit. Dárek byl přiměřeně neosobní, ale přitom to bylo něco, co jeho bývalá žena skutečně potřebuje. Obálka ho pálila v kapse saka. Kdyby něco takového dala Cecilie jemu, měl by radost. U ní ovšem člověk nikdy neví.\nMinuli druhé patro. John přelétl pohledem hnědé dveře se jmenovkami. I když tu Cecilie bydlela už skoro dva roky, ještě pořád si na tohle prostředí nezvykl, stejně jako si nezvykl, že tu značnou část života tráví i jeho děti. S něčím takovým se možná člověk nesmíří nikdy, v nitru totiž nosí určitou představu, jak by si přál, aby jeho život vypadal. Onen sen o rodině, která drží pohromadě a bydlí v ideálním domě na klidném a tichém náměstíčku lemovaném vzrostlými stromy, kde jsou chodníky zdobené obrázky malované křídou. Nikdy by ho nenapadlo, že by se Cissy mohla přestěhovat sem do Smedby.\nTedy ne že by s touhle čtvrtí, do které se člověk dostal autobusem z centra města asi za čtvrt hodiny, bylo něco zásadního v nepořádku. Jenže to tu nebylo ani nijak zvlášť přívětivé. Omšelé centrum, pár partiček omladiny, která se po večerech poflakovala po ulicích a tajně kouřila. Marcus byl přesně v tomhle věku, právě si udělal řidičák na moped, uprosil rodiče, aby mu jeden ojetý koupili, a hrozilo nebezpečí, že letos na jaře bude večery trávit stejně jako tihle kluci. Jenže co mladým lidem vyrůstajícím v takovýchhle ubohých činžácích, které jsou se svými naprosto stejnými okny, balkony a vchody svým způsobem tak hrozně nudné, vlastně zbývá? A pro dospělé to tu taky není žádná velká legrace. Jistě, má vůči zdejším obyvatelům spoustu ničím nepodložených předsudků, představuje si, jak vstávají, jak snídají, jak spěchají do práce a do školy, jak nakupují v potravinách a v lékárně nebo v obuvi. Rychlé občerstvení tu má svého zástupce v pizzerii a stánku s kebabem, určitě by se tu našlo i nějaké to thajské bistro. Kulturní dům je zavřený, temná okna zejí prázdnotou.\nCeciliino rozhodnutí mělo pochopitelně co dělat s financemi. Za stejné peníze tu získala větší byt než jinde, čtyři pokoje a jeden menší, sto jedenáct metrů čtverčních plus balkon a upravený dvorek osázený zelení. Přesto se s tím jedna část Johnova já nebyla schopná vyrovnat. S tím, že jeho bývalá žena žije najednou v těchhle bohem zapomenutých končinách svůj vlastní život bez něj.\nZa dveřmi Ceciliina bytu se ozýval šum hlasů. William s Marcusem šli těsně za ním. John se k nim naklonil a spiklenecky na ně mrkl.\nOBJETÍ, POLIBKY NA TVÁŘ, KVĚTINY, DÁRKY. Sofie a Grétka\nod Cecilie přebíraly dary a nosily je na odkládací stolek v obývacím pokoji, ze kterého se předtím sklidilo všechno ostatní, aby se tam všechny ty věci vešly. Nebylo dost váz, a tak některé květiny skončily v kbelíku s vodou, ale to nijak nevadilo. Sofie s Grétkou nafoukly balonky a vyrobily girlandu tvořenou velkými lesklými písmeny, která dohromady dávala jméno Cecilie a číslici 40, a lepicí páskou tuhle ozdobu připevnily na zeď. Bylo to poprvé, co jejich maminka pořádala oslavu sama pro sebe, takže byly vzrušené už od chvíle, kdy ráno vstaly. A také si připadaly náramně důležité. Byly máminy malé pomocnice a dokonce směly hlídat Ellen. Jejich nejmladší sestřička totiž měla sklony dělat zmatky a bylo potřeba na ni dohlížet, aby nestáhla ubrus nebo se nepopálila o sporák.\n– Zařídila sis to tu moc hezky, zašeptal Per Nilsson Cecilii do ucha a ona se zachvěla, když jí jeho teplý dech ovanul tvář.\nPer má pravdu, musela připustit, když se rozhlédla kolem sebe. Byt byl světlý a hezký a teď, když byl plný jejích nejbližších, působil vlídně a útulně. Na pohovce se tísnili synovci s Marií a Billem, Susanna s Benjaminem na klíně si hověla v křesla s květovým potahem. Ramona Örnmåneová, porodní asistentka, která byla jejím velkým vzorem a momentálně i její nadřízenou, se na ni povzbudivě usmívala. A milovaná babička Sonja byla bezpečně usazená na druhém konci místnosti vedle Ceciliiny matky Christiny. Když Cecilie přejížděla pohledem po všech těch lidech, kteří jí byli nejmilejší, připadala si ohromně bohatá. Uspořádat oslavu čtyřicátin možná přece jen nebyl tak špatný nápad. Trápila se přemýšlením o narozeninách několik měsíců, ale teď ji úzkost opustila, mračno obav se rozptýlilo.\n– Díky, řekla a pak se od Pera odtáhla. – Je trochu nezvyklé to takhle slavit... Promiň, ale musím teď zařídit pohoštění. Je tu víno, nebo nějaké nealko, kdybys mu dával přednost.\n– Já už se o sebe postarám, usmál se na ni Per Nilsson. – Kdybys potřebovala pomoct, řekni si.\nNebyl oficiálně její přítel ani partner. Přesto tuhle úlohu ochotně přebíral. A co tedy vlastně je? Dobrý přítel, se kterým se občas vyspím, pomyslela si Cecilie, když spěchala do kuchyně. Když člověk žije sám tak dlouho jako já, může si klidně dopřát i nějaké ty alternativní vztahy. Čtyřicet. Pěkně zvučné číslo vyjadřující zralost a zároveň i jistou konečnost. Bylo smutné, ale zároveň i vzrušující zamávat na rozloučenou dosavadnímu životu a pustit se do něčeho nového. Prostě a jednoduše neměla radost, že stárne, ale už se s tím pocitem dokázala nějak smířit. Narozeniny v ní vždycky vyvolávaly paniku. Možná se na tom podepsaly věčné řeči její matky Christiny o tom, že starší ženy jsou k ničemu. Christina tohle poselství vědomě nehlásala, ale každou chvíli o tom mluvila a nenapadlo ji, že by podobné průpovídky mohly její dcery nějak negativně ovlivnit. Babička Sonja sice dělala všechno pro to, aby dopad Christininých tvrdých slov zmírnila, ale moc to nepomáhalo. Cecilie si dodnes pamatovala Christininy chmurné úvahy, že pro ženu je nejlepší věk pětadvacet a že s každým dalším rokem už to s ní jde z kopce. Cecilie si už ve čtrnácti letech začala dělat starosti s tím, co s ní bude, až dospěje, a byla přesvědčená, že jen co dosáhne plnoletosti, veškerá legrace skončí.\n– Máme naservírovat jídlo, mami? zeptala se Sofie. – Všichni hosti už jsou tady, ne?\nPřipravily jednoduché pohoštění sestávající z těstovinového salátu, baget a obložených mis s pár druhy sýra, nakrájeného masa a uzenin. Později měl přijít na řadu dort, který Cecilie spolu s dcerami upekla. Pro ty, kdo budou mít žízeň, byly připravené limonády, šumivé víno a karafy s vodou.\n– Můžu ti nějak pomoct, holčičko? zeptala se Christina, která právě vešla do kuchyně. – Jen si řekni! To vypadá vážně lákavě, dodala, když na kuchyňském stole uviděla velkou servírovací mísu s těstovinovým salátem. – Vy jste ale šikulky.\nPohladila Sofii po vlasech.\nVe dveřích se objevil Marcus s Ellen na ruce.\n– Pořád jenom zlobí Benjamina, žaloval otráveně. – Nemohli bychom ji na chvíli nechat v pokoji u holek?\n– Hloupej, prohlásila Ellen a kroutila se mu v náručí. – Nechci!\n– No tak, no tak, obrátila se k ní konejšivě Christina. – Maminka má dneska narozeniny a my to s ní hezky oslavíme. Jíst budeme z papírových talířů?\n– Ano, a jsou tu taky plastové příbory a kelímky. Ale ty nic dělat nemusíš, mami. Klidně se běž bavit s ostatními. A věnuj se Margaretě. Je prima, že mohla taky dorazit.\n– Přece jen se moc nevídáme, podotkla Christina tlumeně. – Ale připadá mi trochu osamělá, jsem ráda, že jsi mi dovolila, abych ji taky pozvala.\nMargareta byla Christinina nevlastní starší sestra, kterou Sonja v mládí musela dát k adopci. Před pár lety spolu znovu navázaly kontakt, ale stýkaly se jen sporadicky. Nebylo snadné stát se přirozenou součástí rodiny, když obě ženy tak dlouho ani netušily, že ta druhá vůbec existuje.\nTeď se na prahu kuchyně objevil i John. Vzal si od Marcuse Ellen a povzbudivě se na Cecilii podíval.\n– Není na čase, aby oslavenkyně pronesla slavnostní řeč a všechny přivítala?\nCecilie zamaskovala úzkost, kterou v nitru pociťovala, úsměvem. Vždyť se není čeho bát. Je obklopená svými nejbližšími. Tak proč to podivné šimrání kolem žaludku, jako by ji tam někdo lechtal peříčkem?\n– Hned jdu na to, přikývla a nedala najevo, jak je nervózní. – Běžte za ostatními, za chvilku jsem u vás.\nAČKOLI TO PRO NI BYLO ODPOLEDNE plné pokušení, protento\nkrát měla Christina v duši klid. Tak například na stole stály tmavozelené láhve s orosenými skleněnými těly a lesklou stříbrobílou fólií kolem hrdel a vyhlížely velmi lákavě. Na okamžik se jí vybavilo, jak první doušek chladivých bílých bublinek člověka zašimrá cestou dolů v hrdle, jak se do paží a nohou vlévá teplo. V celém těle se hned rozhostí slavnostnější pocit, mysl se uvolní, nálada se zlepší. Ve svém bývalém životě by v den, jako byl tenhle, něco na posilněnou potřebovala. Vždyť její prostřední dcera Cecilie slaví kulaté narozeniny.\nKdysi pociťovala Christina při každých narozeninách – svých i cizích – fyzickou nevolnost. Ne že by se neradovala spolu se svými dcerami, chtěla být s nimi a jejich narozeniny hezky oslavit. Úzkost v ní vyvolávaly spíš ty neustálé připomínky, že čas běží. Vybavily se jí roky kolem její vlastní padesátky, v citové oblasti tohle období provázela celá řada katastrof.\nCecilie si stoupla doprostřed obývacího pokoje a zlehka zaťukala na stěnu vinné skleničky, kterou držela v ruce. Šum v místnosti utichl. Cecilie se na počest téhle slavnostní příležitosti náležitě nastrojila, na sobě měla lehké květované šaty s jemně nabíranými rukávky a natočila si vlasy, takže se jí měkce vlnily kolem obličeje a zdůrazňovaly její ženskost. Oči si elegantně zvýraznila modrošedými stíny a řasenkou, na rty si nanesla teple růžový odstín rtěnky, který jí ladil se šaty. Grétka se k ní nenápadně přitočila a Cecilie své prostřední dcerce ovinula paži kolem ramen a usmála se na hosty.\n– Nebudu to nijak protahovat, protože mám takový dojem, že máte všichni hlad, prohlásila a rozhlédla se kolem sebe. – Navíc dobře vím, že si nikdo z vás nepotrpí na dlouhé proslovy. Především bych vás tu chtěla všechny přivítat a říct vám, jak jsem ráda, že jste dorazili, abyste se mnou tenhle astronomicky vysoký věk oslavili.\n– Ale mami, vyhrkl Marcus. – Ty přece vůbec nejsi stará!\n– Díky, broučku. Každopádně dnešní den jsem se rozhodla oslavit, protože to je to nejlepší, co člověk může udělat. Ocenit, že se mu podařilo dojít tak daleko. Mám ohromné štěstí, že jste všichni součástí mého života. Především jsou tu mé báječné děti: William, Marcus, Sofie, Grétka a Ellen – díky, že jste se rozhodli, že se narodíte zrovna mně. Pak je tu pochopitelně moje maminka Christina a babička Sonja, bez kterých bych nebyla tím, kým jsem. A pak tu máme Marii a Susannu – vy víte, sestřičky, jak moc vás mám ráda. A Johna, otce mých dětí a svého milovaného bývalého manžela, budu vždycky považovat za muže číslo jedna, i když už se neplahočíme životem společně – což je možná důvod ke smutku, ale možná zároveň i důvod k radosti, co já vím?\nPár lidí se zasmálo a Christina pohlédla na Johna, aby zjistila, jak na Ceciliina slova zareaguje. Přijal je však dobře, jenom přikývl a pokrčil rameny. Moje dcera má občas sklony projevovat se drobátko neempaticky, pomyslela si Christina. Sem tam z ní vypadne něco, co by mělo zůstat nevyřčené.\n– A pak jste tu vy ostatní, kdo patříte do rodiny, děti i dospělí, příbuzní a přátelé, pokračovala Cecilie. – Jsem moc ráda, že se mnou ten dnešní den dorazily oslavit i moje fantastické kolegyně. Díky za to, že vás mám! Za chviličku se pustíme do jídla a pak bude dort, který jsme s děvčaty upekly. Vzhledem k tomu, že je vás tolik, jsme připravily obložené mísy a každý si musí sám najít nějaké místo k sezení nebo k stání, jak vám to bude nejlíp vyhovovat.\n– Podle mě bychom měli mámě zazpívat, navrhla Grétka a začervenala se. – Nebo ne?\n– Máš naprostou pravdu, podpořila ji Christina. – Pozvedněme všichni sklenku na počest úžasné ženy, matky, sestry a dcery!\nNež stačila Cecilie cokoli namítnout, rozeznělo se halasné Hodně štěstí, zdraví a místnost se naplnila zpěvem. Mladé i starší hlasy se proplétaly a Cecilie se rozpačitě usmívala. Pak zpívaná gratulace skončila a zahřmělo čtyřnásobné hurá, které téměř nadzvedlo strop.\n– Panebože, moc vám všem děkuju, vydechla Cecilie se slzami v očích. – Jsem z toho úplně naměkko.\nChristina jedním douškem dopila zbytek nealkoholického jablečného moštu a srdečně dceru objala. Přece jenom jsou ty narozeniny pěkná věc, je skvělé, že se celá rodina takhle sejde. Pocítila něco, co by se dalo nazvat úctou k životu. Její dcery jsou zdravé a vnoučata rostou, i její matka je ještě čilá, ačkoli už jí bude za chvíli devadesát. Christina navíc na stará kolena dokonce ještě získala starší sestru. A v tuhle\nchvíli pomáhá Susanně s těmi jejími erotickými internetovými strán\nkami, zastává úlohu vedoucí redaktorky a dělá mentorku několika\nmladším talentovaným lidem z mediální branže. Že zestárla? No a co?\nJeště pořád ji uznávají a je jenom na ní, jestli si bude chtít svoji pozici\nudržet i nadále. Jen je smutné, že se jí ne vždycky daří si svůj úspěch\nKradmo pohlédla na Larse-Åkeho, který si právě mazal kousek ba\ngety máslem. Tenhle muž v jejím životě je neuvěřitelně skvělý. Měla\nby o jejich vztah lépe pečovat. Lars-Åke příliš pracuje, jen málokdy\nbývá doma. Co jen se ho napřesvědčovala, že by měli vyrazit někam\nna cesty, ubytovat se v nějakém příjemném hotelu s relaxačním pro\ngramem, číst si knížky a chodit na báječné večeře. Lars-Åke už brzy\ntaké oslaví kulaté narozeniny. Představa, že by mu jako překvapení\nkoupila nějaký výlet do cizích krajů, ji rozjařila. Nikdy není pozdě za\nčít znovu. Vždyť věk je v podstatě jenom číslo. Ba ne, život nemůže být\njenom práce a dřina – člověk může občas i lenošit a užívat si. Jenom je\nškoda, že jí trvalo přes šedesát pět let, než k tomuhle poznání došla.\nOD JOHNOVA POSLEDNÍHO SETKÁNÍ S LOUISOU už uplynul víc\nnež rok. A teď, když čekal, až se uvolní toaleta, najednou stála proti němu. Její přítomnost na něj měla zneklidňující účinek. Po fiasku s Nike žil John jako nezadaný otec několika dětí a dospěl k rozhodnutí, že se do žádného nového vztahu neuváženě pouštět nebude. Myšlenky na Louisu ale nezmizely, Občas se sešli nebo si zavolali, ale život jako by se postavil proti nim. Žádné rande zkrátka neproběhlo a John měl podezření, že by to mohlo být tím, že si ani jeden z nich v podstatě na něco takového netroufá. Koneckonců je Ceciliin bývalý manžel a Louisa je její kolegyně a kamarádka. Žádný jiný vztah by mezi nimi být neměl. Přesto John ve chvíli, kdy se Louisa v úzké chodbě objevila, pocítil určité napětí.\n– Moc ráda tě zase vidím, prohlásila Louisa tím svým příjemným hlasem a obdařila ho klidným, neuhýbavým pohledem.\n– Cecilie to dneska připravila moc hezky.\n– Jaký z toho máš pocit?\nCo tím myslí? John znejistěl. Nebylo mu jasné, co by měl odpovědět.\n– Tedy z toho, že jsi tady na oslavě... víš, jak to myslím, nejspíš ti to připadá trochu zvláštní, ne?\nA proč by mělo? pomyslel si vzdorně a nečekaně se ho zmocnilo podráždění. Ale nehodlal se s Louisou pouštět do sporu. Bylo by to zbytečné. Navíc mu něco v její tváři napovídalo, že ho tou otázkou chtěla vyvést z rovnováhy. Nebylo mu ale jasné, proč by to dělala.\nRozhodl se, že jí odpoví co nejupřímněji.\n– Jasně že je to zvláštní pocit, koneckonců jsem si myslel, že zůstaneme svoji celej život, řekl a bylo mu v tu chvíli úplně jedno, jak sentimentálně to zní. – V hloubi duše bych si přál, abychom spolu pořád ještě žili, abychom se nikdy nerozvedli.\nZdálo se, že Louisu takhle otevřená odpověď zaskočila.\n– Hm, a Cecilie ví, že se na to ještě pořád díváš takhle?\nJohn upadl do rozpaků. O co se to ta Louisa snaží? To, co právě řekl, bylo dost přehnané. Rozvod s sebou přece nepřinesl jen samá negativa. V manželství měli určité problémy, teď je svobodný a není to tak špatné. Líbí se mu, že může rozhodovat sám za sebe, když si zvykl, začalo ho bavit být s dětmi sám. A když byly děti u Cecilie, dokázal si to náležitě užít, znovu navázal spojení se sebou samým.\n– No, možná trochu přeháním. Při těchhle příležitostech mívá člověk sklon být sentimentální. Tobě se to nestává?\n– Jsem s děvčaty sama tak dlouho, že už si ani nepamatuju, jaké to bylo žít s partnerem, odpověděla Louisa a znovu se mu podívala do očí.\nOzvalo se spláchnutí. Dveře se otevřely a z toalety vyšel Henrik, jeden z Mariiných synů. Vesele se na dospělé, kteří čekali na chodbě, zašklebil a zmizel v obývacím pokoji.\n– Prosím, pobídl Louisu John.\n– Teď jsi na řadě ty.\n– Ale já jsem přece džentlmen, zazubil se na ni.\n– No tak dobře, usmála se Louisa.\nNa mikroskopicky kratičký okamžik si představil, jak ho zve za sebou dovnitř. Co to s ním je, proč na něj tyhle ukradené chvilky na večírcích a narozeninových oslavách takhle působí? Kdysi, někdy snad před tisíci lety, se s Cecilií právě takhle dali zase dohromady, bylo to po jedné rodinné večeři u Christiny. V omezeném prostoru toalety pro hosty, kde byly květované tapety a anglický porcelán, se jeden druhému vrhli do náruče a líbali se, jako by jim zbývalo pouhých pár rozechvělých minut života. Vyhrnul Cecilii šaty, stáhl jí punčocháče a kalhotky, cítil, jak je vlhká, a hladově, hltavě ji líbal. Erekci měl tvrdou jako kámen a rychle Cecilii přitiskl ke stěně a vstoupil do ní. Následovalo pár vášnivých a úžasně žhavých okamžiků. Dospěli k vyvrcholení prakticky okamžitě a pak se ještě chvíli radostně mazlili, spiklenecky se chichotali, pak se utřeli do toaletního papíru, urovnali si oblečení, uhladili si vlasy a nakonec s planoucími tvářemi nenápadně vyklouzli na chodbu. A o devět a půl měsíce později se jim narodil jejich pátý a poslední potomek. Právě během té krátké epizodky na záchodě s vůní levandule byla počata Ellen. Když Cecilie Johnovi sdělila, že je těhotná, byl to pro něj sice šok, ale vlastně nikdy vážně neuvažovali o interrupci.\nUcítil ve slipech škubnutí. S Louisou se jeden druhého příliš nedotýkali, přesto však věděl, jaké její tělo bude. Měkká ňadra, stehna, zaoblené bříško, obrysy její postavy v něm vyvolávaly žádost, vpálily se mu do paměti při tom jejich dávném objetí. Když masturboval ve sprše, představoval si ji jenom v kalhotkách a podprsence, v jeho fantazii si rozpustila vlasy a vzápětí se na něj vrhla, roztoužená a zdivočelá vášní. Zhluboka se nadechl. Teď je od sebe dělí dveře od toalety, Louisa už nejspíš sedí na záchodě. Její obraz mu odmítal zmizet ze sítnice, penis mu ještě víc ztvrdl. No skvělé, takže je tady na oslavě čtyřicátin své bývalé manželky a touží po její kolegyni. Asi by opravdu potřeboval nějakou ženu, a to brzy. V současné době míval dlouhá období, kdy s nikým nespal. Kdysi nevěřil, že by něco takového dokázal vydržet, ale teď se ukázalo, že to není nic nemožného. Místo toho, aby myslel na sex, se plně věnoval domácnosti, dětem a práci a spokojil se s tím, že občas onanoval ve sprše nebo u nějakého porna, které si pustil, když ležel sám v posteli. Jenže představa svlečené a mokré Louisy mu najednou připadala nesnesitelně lákavá.\n– Co ty tady?\nZ říše fantazie ho vytrhl Ceciliin hlas. Upadl do rozpaků, jako by snad jeho bývalá žena mohla vytušit, co se mu právě honí hlavou.\n– Čekám, až bude volno na záchodě, řekl.\nV tu chvíli se dveře otevřely a v nich stála Louisa, rty čerstvě namalované, dlouhé tmavé vlasy smyslně rozpuštěné.\nPodívala se z Cecilie na Johna a zase zpátky. Atmosféra okamžitě podivně zhoustla. John by si přál, aby obě prostě zmizely.\nErekce naštěstí povolila a jemu se teď chtělo už jen na záchod. Litoval toho, co předtím Louise řekl. Co když to prozradí Cecilii?\n– Omluvte mě, dámy, vyhrkl proto spěšně a protáhl se mezi nimi.\nZa zamčenými dveřmi si oddechl. Jen ať to Louisa Cecilii klidně řekne. Pokud hodlá to, co se od něj dozvěděla, povídat dál, on s tím stejně nemůže nic dělat.\nPodíval se na sebe do zrcadla. Už je mu čtyřicet tři, ale vlasy na spáncích mu ještě neřídnou a vrásky kolem očí vypadají stejně jako posledních pět let. Když ho Cecilie opustila, začal být trochu oplácaný, protože se utěšoval jídlem a různými sladkostmi, když mu však váha\nukázala, že přibral už deset kilo, a všechny džíny, co měl ve skříni,\nmu začaly být těsné, vzchopil se a začal běhat. Na podzim se dokonce\nzúčastnil půlmaratonu a teď byl zpátky ve své původní váhové kate\ngorii. Protáhl se, podíval se na sebe z profilu. Tělo je v pohodě. Ale co\nduše? Zatímco si ulevoval, znovu zalétl v myšlenkách k Louise. Vždyť\npřece stačí jen poslat esemesku. Mohl by ji pozvat na sklenku vína.\nTentokrát už to musí vyjít.\nKDYŽ PER NILSSON ODCHÁZEL JAKO POSLEDNÍ z hostů z osla\nvy, bylo už osm hodin. Zeptal se Cecilie, jestli by u ní nemohl zůstat, a ona byla v pokušení říct ano. Něco ji však přimělo, aby si to rozmyslela. Radši se s Perem vídala u něj doma, nějak nedokázala úplně skloubit jejich zvláštní vztah-nevztah spojený s odpovídajícím vášnivým sexem a život osamělé matky. Navíc dnes u sebe měla děvčata.\nEllen usnula oblečená na Ceciliině posteli a Sofie s Grétkou sledovaly nějaký film na iPadu. Cecilie se uvelebila se sklenkou vína na pohovce. Uklidit může až zítra. Teď bude hezky odpočívat, probírat si v myšlenkách uplynulý večer a kochat se pohledem na stolek, kde se tísnily kytice spolu s hromadou nerozbalených dárků. S rozbalováním si chce dát pěkně načas. Během odpoledne na to nebylo dost prostoru, ale každému z dárců hodlá osobně poděkovat. Největší zvědavost v ní probouzela červená obálka od Johna, která trůnila úplně nahoře. Ale ještě si to bude chvíli vychutnávat, zatím se jí nechtělo obálku otevřít a podívat se, co je uvnitř.\nVe dveřích se objevil Marcus, který se na poslední chvíli rozhodl, že na noc zůstane u ní.\n– Napadlo mě, že bych se šel trochu projet, prohlásil přeskakujícím hlasem mutujícího puberťáka. – Doufám, že to neva.\n– Kam máš namířeno?\n– Chtěl jsem se stavit za kámošema.\nWilliama ve čtrnácti či patnácti mopedy nezajímaly, Marcus jim však nečekaně propadl. Cecilii se občas zastesklo po jejím veselém synkovi, který miloval zvířata a choval se k ní přívětivě a mile. Po rozvodu se Marcus ze všech dětí změnil asi nejvíc. A někdy během toho procesu jeho něžné, vlídné a oddané já někam zmizelo. I nadále měl rád zvířata, ale teď pro něj byli ze všeho nejdůležitější kamarádi a před rokem začal škemrat o moped. Dokonce se pokusil sám si na moped i na řidičák vydělat, šel na brigádu a roznášel speciální vánoční noviny a časopisy, dokonce pomáhal Johnovi s několika zakázkami. Střádal korunku ke korunce, aby si svůj sen mohl splnit. Našel si jeden cenově výhodný moped na internetu a John Cecilii nakonec přemluvil, řekl jí, že by chlapcova snaha měla být odměněna. Cecilii se to ani trochu nezamlouvalo, slyšela o spoustě nehod, jejichž účastníky byli dospívající mladí lidé, věděla, kolik z nich skončí každý rok na pohotovosti v Severní nemocnici s vážnými zraněními, protože nezvládli řízení.\n– A je to opravdu nutné? zeptala se teď, i když jí bylo jasné, že to nemá smysl. Pokud se Marcus už rozhodl, tak prostě pojede a nic z toho, co mu řekne nebo co udělá, ho nepřiměje plány změnit.\n– Ale mami, no tak, povzdychl si.\n– No tak dobře, přikývla rezignovaně. – Ale mobil máš zapnutý, viď?\nMarcus obrátil oči v sloup.\nJenže jasné to nebylo ani trochu. V Marcusově mobilu se každou chvíli vybila baterie a nedalo se mu dovolat. Občas byl po návratu domů načichlý kouřem, nezdálo se však, že by pil alkohol, alespoň jí nepřipadalo, že by z něj byl cítit. Když dorazil domů, občas ho kradmo objala a nenápadně začichala, jestli mu z dechu netáhne pivo, zatím však její namátkové kontroly nikdy nic neodhalily. Ovšem kouření... Marcus tvrdil, že on sám si žádnou cigaretu nedal, sváděl to na ostatní kamarády z party, někteří prý hodně kouří, a proto je kouř cítit i z něj. Cecilii bylo jasné, že lže, když si přičichla k pravému rukávu jeho bundy, odhalila zřetelné stopy tabáku. Tyhle triky se naučila na přednášce o rizikovém chování dospívajících, kterou zorganizovala Marcusova škola.\nDnes večer neměla sílu o tom začínat, byla na to příliš unavená. Kdysi dávno býval Marcus její malý rytíř, ale teď se každou chvíli dostali do sporu. Když vyjádřila nesouhlas, Marcus se naštval a začal jí stroze odsekávat. Bude lepší, když ho pustím, pomyslela si.\n– Ale alespoň bys mi mohl dát pusu, než vyrazíš, pobídla ho.\nMarcus se přiloudal k pohovce a sklonil se k ní. Přitáhla si ho k sobě a políbila ho na tvář, zřetelně cítila pod rty strniště vousů.\n– Mám tě moc ráda, zašeptala synovi do ucha. – A díky, že jsi mi dneska pomohl.\n– Moc jsem toho neudělal, zamumlal. – A taky tě mám moc rád. Bylo fajn se se všema vidět.\nKdyby se mu tak chtělo chvíli s ní na té pohovce posedět! Ale neodvážila se ho o to požádat. Nechtěla na něj vznášet nároky, nechtěla se doprošovat.\n– Nejspíš nepřijdu nijak zvlášť pozdě, ujistil ji.\n– To je v pořádku. Ale znáš mě, víš, jak jsem vždycky nervózní, když se někde proháníš na tom svém mopedu.\nNezašla příliš daleko?\nNaštěstí si to tentokrát nevzal osobně.\n– Ale mami, víš přece, že to beru vážně, prohlásil a najednou působil dospěleji než puberťák, kterému bylo teprve nedávno patnáct.\n– Nezapomeň si vzít přilbu.\n– Víš přece, že si ji beru vždycky. Budeš se dívat na televizi?\n– Dneska ne. Asi si půjdu brzo lehnout. Byl to dlouhý den.\n– Fajn. Tak já jdu. Když se za synem zavřely dveře od bytu, Cecilie se znovu napila vína. Zavřela oči. Samota byla příjemná a uklidňující, zároveň ji však skutečnost, že je neustále sama s vlastními myšlenkami, poněkud znepokojovala. V hlavě jí vířily vzpomínky na odpoledne, dětský smích a blahopřání dospělých, všechna ta objetí a gratulace. Teď je jí čtyřicet, stala se z ní žena, od níž okolí očekává, že bude zralá a zkušená. Jak je tedy možné, že si připadá mladší než dřív, že všechno, co kdysi považovala za jisté, v ní najednou vyvolává pochybnosti? Její kolegyně z práce pro ni dokonce napsaly písničku, kterou k velkému pobavení ostatních hostů na oslavě zanotovaly. Zpívalo se v ní o báječné porodní asistentce Cecilii Lundové, která přivedla na svět rekordní počet dětí a i přesto, že švédské zdravotnictví patří k nejlepším na světě, jedno z nich porodila doma, a navíc že ve volném čase řeší zločiny a honí padouchy. Je rozhodně tou nejznámější porodní asistentkou v celém Švédsku a je čím dál tím lepší. Cecilie ze vší té chvály a ovací upadla do rozpaků, měla pocit, že její kolegyně dost přehánějí. Zdálo se jí neuvěřitelné, že zpívají o ní. Začala se stydět, neměla dojem, že by si všechny ty komplimenty zasloužila.\nEsemeska od Pera Nilssona.\nKdyby sis to rozmyslela, rád se vrátím.\nPolichotilo jí to, to nemohla popřít. Byl milý, ale jí přesto něco scházelo. Před očima jí proplul Johnův obličej. Potlačila chuť poslat místo toho esemesku jemu. Proč by to ovšem dělala? Možná proto, aby mu řekla, že Marcus šel ještě ven. Právě tohle jí chybělo nejvíc, skutečnost, že s Johnem už nemůže sdílet rodičovské radosti a strasti. Pokud šlo o děti, byl i nadále její životní partner. Kéž by tu teď byl, kéž by si mohli o Marcusovi promluvit. Jen tohle, nic víc. Ale přesto to nešlo.\nNe, dneska večer už nemá na žádnou společnost sílu.\nNechala Perovu esemesku bez odpovědi.\nTYHLE ZKRÁŠLOVACÍ PROCEDURY PŘED SPANÍM vyžadují čím\ndál víc času, pomyslela si Christina, když si po obličeji a dekoltu roztírala průsvitný gel s vypínacím efektem určený pro zralou pleť. Brzy bude načase, aby si znovu zašla do Ateliéru Jeunesse, což byla klinika plastické chirurgie, kde byla už řadu let stálou zákaznicí. Když byla s obličejem a dekoltem hotová, důkladně si prohlédla hřbety svých rukou. Pokožka na nich jí připadala tenká a působila křehce. Možná by měla zkusit tu kúru, která by jim prý mohla dodat mladistvější vzhled.\n– Už budeš hotová?\nTo k ní z ložnice dolehlo volání Larse-Åkeho.\n– Hned to bude, odpověděla klidně.\nZhasla, zavřela za sebou dveře a překonala krátkou vzdálenost mezi koupelnou a ložnicí. Lars-Åke napůl seděl a napůl ležel na posteli, projednou byl do půli těla nahý a upíral na ni pohled plný očekávání.\n– Á, takže plejboj, poznamenala Christina a laškovně na něj mrkla.\n– Někdy přece musím odhalit svoji mužnou krásu, opáčil a odhrnul přikrývku.\nV poslední době už nebylo nijak obvyklé, aby ji Lars-Åke takhle lákal do postele, a tak si Christina řekla, že je potřeba toho využít, a nechala froté koupací plášť sklouznout na podlahu. Vlezla si k manželovi do postele a objala ho. Potom ho zlehka políbila na ústa. Přitáhl si ji blíž. Tělem se jí šířilo uspokojení, jako by měla dlouho žízeň a teď se konečně mohla napít. Zavřela oči a přitiskla se k němu, vychutnávala si dotek jeho teplých dlaní na zádech a na pažích. Moc příjemně voněl, cítila slabé aroma vody po holení a čerstvě osprchované pokožky. Zaplavila ji láska a v podbřišku se jí začalo šířit teplo. Lars-Åke zasténal a ona cítila, že mu tvrdne penis. Ani tohle se už dlouho nestalo, sotva se pamatovala, kdy se o milování pokusili naposledy. Tehdy se to nepovedlo. Nevzal si dnes Lars-Åke na pomoc nějaké pilulky? Viagru? Rozhodla se, že se ho na to nebude ptát, že prostě přijme, co se jí nabízí. Všechno jí to připadalo naprosto správné, ruce, které ji laskaly, jeho horké rty. Polibky byly stále vášnivější a vzápětí do ní Lars-Åke vstoupil, vyplnil ji svou touhou. Několikrát přirazil, ale najednou uprostřed pohybu strnul.\n– Záda, zamumlal. – Píchlo mě v zádech.\n– Ale miláčku!\nChristina ho pohladila po hlavě. Také ona znehybněla. Snažila se nepodlehnout zklamání. Lars-Åke se z ní odvalil, zůstal ležet na zádech, byl bledý a měl zavřené oči. Christina se nadzvedla na předloktí a položila mu ruku na hrudník.\n– Jak ti je?\nLars-Åke přerývaně dýchal, ale pak otevřel oči a provinile se na ni usmál.\n– Nic moc.\n– Pověz mi, co tě bolí.\n– Není tak moc o čem mluvit.\n– Chceš si odpočinout a pak to zkusit znovu?\nVzal ji za ruku a lehce ji stiskl.\n– Nevím, jestli to půjde, zamumlal.\n– To máš housera?\nChvilku s odpovědí váhal.\n– Ne, bolí to o kus výš. Je to spíš jako křeč, řekl po chvilce uvažování.\nPosunula se blíž, až se jejich tváře dotýkaly. Touha byla pryč, nahradil ji lehce nepříjemný pocit. Jako by se dveře vedoucí k milování pomalu zavíraly. To je typické, že když se zase jednou o něco pokusili, dopadlo to takhle. Třeba je to její vina? Byla snad příliš dychtivá? Ale tentokrát přece iniciativu převzal on. Přesto se nemohla zbavit pocitu, že je za manželova bolavá záda nějak zodpovědná. Možná se chtěl milovat jen kvůli ní, možná že si připadá pod tlakem, že to z její strany vnímá jako jakýsi nevyslovený požadavek.\n– Víš, tak mě napadlo, nadhodila, aby ho (a sebe taky) přivedla na jiné myšlenky. – Měli bychom někam odjet.\n– Jen si to představ, odjedeme někam daleko, někam, kde budeme moct objevovat zajímavá místa, jíst skvělá jídla a být skutečně spolu. Ty bolesti zad můžeš mít i ze stresu. Je to už hrozně dávno, co jsme si dopřáli nějakou opravdovou společnou dovolenou.\nKdyž mluvila, nespouštěl z ní oči.\n– Má milá Christinko, ty moje krasavice, odpověděl. – Víš přece, že mám teď spoustu práce. V tuhle chvíli pracuju na titulech, které mají vyjít v létě, a na stole mi leží několik rozsáhlých textů.\nChristina si zklamaně povzdychla.\n– A nezvládl bys ani krátký romantický víkend?\n– Bohužel to teď nejde.\nLehce ho pohladila po šedých chloupcích na hrudi.\n– Ale kdy, Larsi-Åke? Kdy?\n– Na tohle ti nedokážu odpovědět. Až budu v důchodu, do toho už mi tolik let nezbývá. Pak můžeme dělat, na co budeš mít chuť. Můžeme někam odjet, můžeme být dlouho pryč, možná bychom si dokonce mohli někde v zahraničí koupit byt, když budeš chtít.\n– Ale já chci podniknout něco příjemného už teď!\nSlyšela svůj hlas, mluví jako vzdorovitá školačka.\n– Když už ne teď hned, tak co třeba v létě? Nebo na podzim, dodala.\n– Na podzim mám knižní veletrh, připomněl jí Lars-Åke. – A v létě bývá u nás ve Švédsku tak nádherně, že se mi nikam jinam nechce.\n– A co na Vánoce?\n– Ty bychom měli trávit doma s rodinou.\nProstě to nešlo. Ležela v posteli vedle něj a zklamání v ní rostlo a tížilo ji. Lars-Åke si všiml, že najednou nic neříká, a uvědomil si, že je rozladěná.\n– Možná příští rok, pokusil se ji utěšit. – Co ty na to?\nNedokázala už ze sebe vypravit ani slovo.\nAle v duchu si slibovala, že si přece jenom prosadí svou.\nPO ZBYTEK VÍKENDU SE CECILIE VĚNOVALA uklízení a odpo\nčinku, a když přišlo pondělí a Marcus a děvčata zmizeli ve škole a ve školce, nalila si doma velký hrnek kávy a usadila se s ním ke kuchyňskému stolu, aby si nějak naplánovala zbytek týdne, kdy má děti na starosti ona. Marcus u ní ještě pár dní zůstane, William se zřejmě několikrát zastaví na večeři a možná tu někdy přespí i on, tohle však za současné situace nikdy nevěděla dopředu. William moc nebýval ani u Johna, trávil spoustu času se svou přítelkyní, a když nebyl s ní, táhlo ho to na jiné společenské akce. Cecilie každopádně musí nakoupit dost jídla, aby jim vydrželo do pátku, a potřebuje si také rezervovat termín v domovní prádelně. Pračku sice měla samozřejmě i v bytě, ale když prala ložní prádlo a ručníky, bylo šikovné, když mohla použít nějakou větší.\nMimo všechny tyhle praktické domácí práce, které teď byly jen na ní, měla ještě další povinnosti. Už rok psala svůj vlastní pravidelný sloupek v Magazínu F. „Ptejte se Cecilie“ – název, který sama vymyslela. Některé dotazy, které jí přicházely, se týkaly kriminálních případů, jiné se zaměřovaly na vztahy, rodinu a další problémy každodenního života. Mezi čtenáři získala skutečnou oblibu, e-maily od nich jí chodily každý den. Všichni toužili, aby jim slavná porodní asistentka poradila. Psaní sloupku jí každý měsíc přinášelo vítaný příspěvek do domácího rozpočtu. Christina ji zaměstnávala na částečný úvazek. Poprvé po mnoha letech Cecilii nepřipravovaly o spánek finanční starosti.\nPoslední dobou došlo v mém životě k tolika změnám, říkala si, když zvolna popíjela horkou kávu. Také v zaměstnání se posunula někam dál. Loni na konci podzimu jí nabídli práci na zbrusu nové porodní klinice Victoria v centru města, bylo to moderní zdravotnické zařízení, v němž se kombinovaly nové trendy v oboru se špičkovými technologiemi. Cecilie dostala nabídku, jestli by tam nechtěla dělat koordinátorku, avšak jakkoli ji vidina vyššího platu lákala, nakonec odmítla a dál dělala porodní asistentku. Měla dojem, že na tak náročnou práci není dostatečně připravená, kromě toho na sebe vzhledem k tomu, že děti trávily polovinu času u ní, nechtěla brát takovou zodpovědnost. Ellen byla ještě pořád hodně malá, a navíc to bylo tak trochu problémové dítě.\nCecilie přelétla pohledem uklizenou kuchyň a zadívala se na vysokou židličku, ve které Ellen sedávala při jídle. Její milované páté dítě bylo už od prvního dne jedinečné. Ellen se narodila v době, kdy se Ceciliin a Johnův vztah rozpadal. Byly s ní každou chvíli nějaké problémy. Teď naposledy ve školce ošklivě pokousala jednoho chlapečka a poprala se s nějakou starší holčičkou. Na prolézačce vyšplhala moc vysoko, spadla a zranila se, až jí tekla krev, takže si ji Cecilie musela uprostřed dne vyzvednout. Chvilku neposeděla, nadělala spoustu povyku, často byla nespokojená, A když nebylo po jejím, začala se vztekat a chovala se vzdorovitě. Je jí teprve tři a půl a už musí mít ve všem navrch...\nCecilie se pokoušela myslet pozitivně, utěšovala se, že z takových zlobivých holčiček vyrostou jednou silné mladé ženy, na které si nikdo nebude moct dovolovat. Přesto jí Ellen dělala starosti. Všimla si, že starší sourozenci mají občas své malé sestřičky plné zuby, a bolelo ji z toho srdce. Nejlépe se Ellen zpravidla shodla s Williamem. Možná proto, že v ní její starší bratr budil značný respekt. Nebo proto, že sebou William nenechal manipulovat.\nCecilie vstala, vypláchla prázdný hrneček a odložila ho na odkapávač. Stoupla si ke kuchyňskému oknu, které vedlo do dvora a byly z něj vidět ostatní domy, všechny sedmipatrové a naprosto stejné. Kdyby si mohla vybrat, kde bude bydlet, a nehrály v tom hlavní roli peníze, nejspíš by si zvolila jiné místo než právě Smedby. Ale tím, že se sem přestěhovala, dala najevo, že teď za svůj život přebírá zodpovědnost sama. Smedby jí stačí, i když to tu zdaleka není dokonalé. Sofie a Grétka takhle můžou chodit do stejné školy jako dřív, pro Ellen se našlo místo v jedné dobré školce v okolí. Wiliam nyní chodí na gymnázium v centru a Marcus je v osmé třídě základní školy v Bredsätře, kam to má z jejího bytu blíž než od Johna. Johnovi se podařilo sehnat bydlení na předměstí a v bytě byl zároveň i ateliér. Měl to tam pronajaté jen dočasně a nebylo jisté, kdy si bude muset hledat něco dalšího, ale měl tam dost místa pro všechny děti. To je celý John, říkala si Cecilie, nikdy by se nespokojil s něčím podřadným, navíc


Audiokniha Michaela Viewegha Nápady laskavého čtenáře nabízí expresivní a humorně laděné parodie. Imitace děl slavných spisovatelů byly knižně vydány roku 1993, na současném albu je převyprávěl herec Jiří Lábus.\nHerec Jiří Lábus (60) alias živočichář Béďa z trilogie Slunce, seno... po delší době vytáhl milenku do společnosti! Spolu s programovou ředitelkou TV Barrandov Jolanou Dvořákovou (35) si vyrazil na kontroverzní hru plnou řevu Spílání publiku. Netradiční kulturní zážitek pak s útlou brunetkou dlouho řešil v nedalekém baru.


V dnešní době, kdy se internet stává stále více sociálním, potenciální zákazníci se častěji řídí doporučeními jiných lidí. Mnohé seriózní internetové obchody sází na zákaznické hodnocení a zvyšují tím důvěru nových zákazníků ke svému internetovému obchodu. Zákaznické hodnocení je však velmi citlivé téma, které by provozovatelé internetových obchodů měli vnímat jako významný marketingový nástroj.\nMožnost vyjádření svého názoru na obchod nebo zboží již dávno nabízejí četná fóra, blogy a sociální sítě! Ale všechna taková hodnocení a komentáře jsou neuspořádaná a je obtížné je komplexně zhodnotit. Aby zákaznické hodnocení přinášelo reálný užitek obchodům a podnikání, je třeba využívat komplexních hodnotících systémů. Důležité však je, aby byly nezávislé, spolehlivé a nabízely i doplňkové služby.\nMáme pro Vás 5 rad, jak učinit ze zákaznického hodnocení faktor Vašeho úspěchu:\n1. Jen reálné hodnocení a komentáře!\nVyužívejte pouze ty systémy zákaznického hodnocení, které zaručují nezávislost získaného hodnocení a přijímají hodnocení pouze od lidí, kteří u Vás nakoupili.\n2. Využijte hodnocení pro vylepšení svého podnikání!\nVaše hodnocení jsou Vaše aktiva. Každé zaslané hodnocení Vám pomůže zlepšit úroveň Vašeho podnikání a učiní jej zajímavější a přitažlivější pro Vaše zákazníky!\n3. Nebojte se negativního hodnocení!\nNegativní komentáře, pokud tvoří pouze malou část v porovnání s pozitivním hodnocením, podpoří přesvědčení o autenticitě hodnocení Vašeho obchodu.\n4. Využijte získané hodnocení ve své marketingové strategii!\nPovězte celému internetu o svých přednostech slovy svých klientů! Vaše hodnocení, to je silný marketingový nástroj pro Vaše podnikání/Váš obchod.\n5. Udělejte ze svých zákazníků své fanoušky!\nReagujte na názory a hodnocení svých zákazníků! Pokud zákazníci vidí, že reagujete na jejich problémy a poděkování, pak u Vás zcela jistě nakoupí znovu. Safe Online Reputation je nezávislý modul zákaznického hodnocení, který pomůže zákazníkům vybrat si právě Váš obchod a Vám pomůže zlepšit úroveň Vašeho obchodu a získat přímý kontakt se svými zákazníky.


Inspirace z distanční výuky – online sborník prací žáků ZŠ a MŠ Pramínek | ZŠ a MŠ Pramínek\nDíky vstřícnosti a kreativitě pramínkovských třídních učitelek jsme sesbírali práce žáků 1.–9. třídy z období distanční výuky a vznikl z toho pestrý sborník plný inspirace. Je to pouze ochutnávka toho, čemu se děti během distanční výuky věnovaly. Věříme, že i tak vám listování tímto sborníkem přinese radost a dobrou náladu.\nNázev COVIDNÍK je symbolický. Konkrétní příklady práce dětí je něco, CO VIDÍME, co můžeme zachytit a publikovat tady a teď. Ale to, co nevidíme, je všechno, co se skrývá za výsledky jejich práce. Může to být snaha a úsilí, nápady, ale i emoce a nálady. A to vše si při prohlížení a pročítání Covidníku můžeme připomínat.\nAť se vám COVIDNÍK líbí!\n← Seznam přijatých a nepřijatých uchazečů o zápis do 1. třídy ve školním roce 2021/2022 Jídelníček na květen 2021 →


Knihy próza pro děti | Baila.net\nKonstantin,, svatý,, 827-869, Metoděj,, svatý,, asi 815-885\nVybrané knihy z kategorie "próza pro děti"\nKonyvran / Plameny (kniha třetí) (2 vydání)\nTřetí díl úspěšného románu o Konyvranovi. Kouzelník se v lecčems podobá zloději. Když má rychlé ruce, dokáže nechat mizet věci. Dokonce dokáže nechat zmizet i sám sebe. Když se ale proti němu postaví veliké zlo, a Arhion var je zlo skoro nepřekonatelné, kouzelník musí napnout všechny síly, aby zachránil město, ve kterém žije. Z Wellmetu zase mizí magie a Konyvran navíc musí čelit obrovskému draku, chrlícímu plameny...\nProstor pro jazyk a styl: Lingvostylistické analýzy současné české prózy pro děti a mládež (2 vydání)\nO Cyrilovi a Metodějovi: pohádka (1 vydání)\nTajemství pěti světadílů. / Pán vzduchu / (první kniha,) (1 vydání)\nPrvní část třísvazkového cyklu přivádí diplomata Mauklera a detektiva Fixe na stopu ďábelského spiknutí, chystaného nejbohatším mužem světa Virgilem Adrianem. Tento dědic Ocelového města by rád hrál roli spasitele světa, avšak zkušené pátrače nedokáže oklamat. Trilogií Tajemství pěti světadílů vrcholí ediční řada Jules Verne – Knihovna 21. století. Ondřej Neff tak uskutečnil dávný záměr Julese Verna napsat román, kde by se setkaly všechny jeho známé postavy.\nRipleyho záhady - R-tým. / Vlčí dítě / ([3.],): R-tým. (1 vydání)\nO husitech: pohádka (1 vydání)\nPo Pohádce o Bruncvíkovi, Králi Karlovi, Horymírovi a Cyrilovi a Metodějovi, přichází Lucie Seifertová s Pohádkou o husitech. Jedná se o zpracování nejznámějších příběhů z české historie a pověstí pohádkovou, vtipnou obrázkovou formou s minimem textu pro děti od tří let až do první až druhé třídy.


ParlamentníListy.cz » Profily » Mgr. Daniel Herman » Odpovědi » 1.Proč : Vaše Kubánská otázka ? ...Lidovci - dal Vám Bůh požehnání Peklit přes půl zeměkoule ?\n22.09.2017 21:58:16 - Jan Svozílek\n2.Proč : jste raději Kubánským Křestanům humanitárně nepřispěli na Následky tajfunů?\n3.Proč : Bělobrádek cpe peníze čs.danových poplatníků do houfování Antikubánských CIA Agentů v Praze ???\nTo jste tak nesolidární s USA že nemůžete CIA-piklení zaplatit ze svého EUSAžoldu ?\nNestačilo Vám poučení z CIA-piklení Pilip-Bubeníček ?\nMyslíte si , že svedete řídit "EUSA Lúďácký Majdan" v Havaně na náměstí Revoluce , když neumíte ani zastavit Gay Pride v Praze ?\nNemáte strach že Vám tentokrát Kubánci zase seškrábnou Cia-Ovárek jako vašemu "poradci" Pilipovi v r. 2001 ?\nPojedete na Kubu CIA-piklit jako minule Soros s Plísnáky nebo s Papežem šířit "Mír a Lásku" namísto "Vražedných Převratových choutek" ?\n23.09.2017 0:01:25 - Mgr. Daniel Herman\nLidská práva jsou pro nás prioritou, pane Svozílku. Proto se o Kubu zajímáme.


Týmy OPCW dorazí do Sýrie dnes a v pátek, řekl syrský diplomat | Blesk.cz\nTýmy OPCW dorazí do Sýrie dnes a v pátek, řekl syrský diplomat\n12. dubna 2018 ● 17:44\nDva týmy vyšetřovatelů mezinárodní Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) by měly kvůli údajnému chemickému útoku na město Dúmá dorazit do Sýrie dnes a v pátek. Oznámil to syrský velvyslanec při OSN. OPCW krátce poté sdělila, že její experti jsou již na cestě do Sýrie a pracovat začnou v sobotu.\n"Jsme připraveni je přepravit, kam budou chtít, a kdykoli budou chtít," řekl novinářům syrský zástupce při OSN Bašár Džaafarí, jehož citovala agentura Reuters. OPCW podle něj na syrskou ambasádu v Bruselu poslala čtyři pasy. "Víza byla udělena okamžitě," dodal Džaafarí.\nV Dúmě zemřelo 7. dubna několik desítek lidí, z nichž přes 40 vykazovalo známky vystavení toxickým látkám. Západ z chemického útoku viní vládu v Damašku, která to popřela.\nŠvédsko dnes podle Reuters v Radě bezpečnosti OSN předložilo rezoluci, která žádá, aby šéf OSN António Guterres vyslal do Sýrie zvláštní tým pro odzbrojení. Jeho úkolem by podle Švédů mělo být vyřešit "všechny stávající otázky kolem užití chemických zbraní jednou provždy".\nOSN Sýrie Švédsko boje vyšetřovatelé 2.VERZE FOTO\nHala hledá bratra, čísla děsí: 100 tisíc lidí se „vypařilo“, půl…\n3 868 22. srpna 2019


Ukrajina nedokázala zakázat promítání filmu o Krymu v Řecku - Sputnik Česká republika Widgets Magazine\n12:18 26. září 2018\nUkrajina nedokázala zakázat promítání filmu o Krymu v Řecku\n22:31 20.04.2016 Získat krátkou URL\nOrganizátoři festivalu ruských filmů v Řecku popřeli zprávu velvyslanectví Ukrajiny v Athénách o tom, že zrušili v Řecku promítání filmu „Krym. Návrat domů“ režiséra Andreje Kondrašova.\nVelvyslanectví Ukrajiny se již dříve pokoušelo zakázat provádění výstav fotografií o situaci na východní Ukrajině a smrti civilního obyvatelstva následkem operace ukrajinské armády. Před zahájením výstavy na Polytechnické univerzitě v Athénách velvyslanectví volalo rektorovi s požadavkem zakázat výstavu, ale vedení univerzity to odmítlo udělat.\nMasky revoluce a rozčilení Kyjeva: co pověděl francouzský režisér o Ukrajině?\n„Program festivalu se měnit nebude. Film bude promítán ve vojenském muzeu v Athénách a v dalších řeckých městech", řekl RIA Novosti organizátor festivalu, prezident řecko-euroasijského svazu Ksenofont Lambrakis.\nFestival ruských filmů se bude konat v Řecku ve dnech 23.-27.dubna v rámci Roku Ruska v Řecku. Mezi festivalovými filmy je snímek „Krym. Návrat domů". Jeho zařazení do programu vyvolalo nespokojenost ukrajinského velvyslanectví. Velvyslanec Ukrajiny v Řecku Vladimír Škurov zaslal dopis Lambarkisovi s prosbou, aby byl film vyřazen z programu.\nKromě toho velvyslanectví zaslalo protestní nótu MZV Řecka, velvyslanectví Ruska v Řecku, primátorovi Athén, primátorovi Soluně. Podle názoru ukrajinských diplomatů promítání filmu „bude sloužit jako předmět prohloubení konfliktu a vytvářet další napětí ve společnosti". Ve středu sdělilo velvyslanectví Ukrajiny, že promítání dokumentárního filmu „Krym. Návrat domů" je zrušeno. Ale organizátoři festivalu to vyvrátili.\nFilm o událostech na náměstí Nezávislosti promítli ve Francii navzdory přání Kyjeva\nFIFA stáhne z prodeje trička s vyobrazením mapy Ruska bez Krymu\nVelvyslanec USA: USA budou tlačit na Rusko, aby byl Krym navrácen Ukrajině\nUkrajinští studenti dostali propustky s mapou Ukrajiny bez Krymu\nfilm, Ukrajina, Řecko, Krym\n12:02Hlava Zakarpatské oblasti spatřil hrozbu v Česku\n11:36V Sýrii uvedli význam dodávek S-300\n11:09Chutně a zdravě! Vědci objevili nečekaný užitek kakaa\n10:42Lavrov zareagoval na nečekanou návštěvu Porošenka\n10:15USA předají Ukrajině staré hlídací lodě


9.5.2006 Karel, Press\nJak to bude vypadat na party MXTRONICA\nJeště poslední týden nás dělí od vypuknutí jedinečné taneční party Mxtronica. Kromě vystoupení mnoha velkých zahraničních hvězd bude 12. května v pražském Průmyslovém Paláci k vidění několik technických unikátů, které dosud u nás nebyly na taneční party použity. Hlavní Mxtronica stage, která bude umístěna ve střední hale paláce, bude ozvučena nejmodernějším zvukovým systémem L´Asoustics o výkonu 90 kW. Centrální proječní plochy tvoří 70 m2 nejnovějších LED stěn, které budou po obvodu prostoru podpořeny prstencem skládajícím se ze 40ti plazmových obrazovek. Masivní světelný park tak bude dotvářet naprosto jedinečnou audiovizuální show synchronizovanou se speciálně vytvořenými videoprojekcemi s podporou unikátních pyroefektů. Red Lounge v levém křídle Průmyslového Paláce bude kromě hudební stage se stejně kvalitním a výkonným zvukovým aparátem nabízet i vyvýšenou odpočinkovou zónu vybavenou pohodlnými sedacími soupravami.\nNa obou scénách budou během party probíhat taneční vystoupení a performance speciálně vytvořené pro Mxtronica party. Kromě desítek metrů plně vybavených barů bude pro návštěvníky připraveno několik dalších doplňkových aktivit jako fotostudio nebo výroba vlastních triček. Celkem bude použito více než 70 plazmových obrazovek, několik dalších projekčních ploch, obří paniprojekce, atd. Pro lepší představu přikládáme 3D modely obou prostorů Mxtronica party. Na stránkách k party jsou dále ke stažení 3D videoanimace jak Mxtronica stage, tak i druhé Red Lounge scény. Tato akce je určena pro kuřáky starší 18. let. Vstup na Mxtronica party je po registraci zdarma, nebo lze zakoupit vstupenky na místě v den konání akce za 250 Kč. Počet vstupenek je limitován. Veškeré informace na www.mxt.cz.\nPražský Průmyslový Palác přivítá za necelé čtyři týdny, tedy 12. května, exkluzivní taneční party MXTRONICA, která představí na dvou hudebních scénách téměř dvě desítky umělců z více než sedmi zemí. Vstup na Mxtronica party je po registraci zdarma. Je na čase si představit hlavní hvězdy MXTRONICA stage, která se bude nacházet ve středním křídle paláce. SANDER KLEINENBERG /NL/ - Sander Kleinenberg patří se jmény jako Tiesto, Armin Van Buuren, Ferry Corsten či Marco V ke generaci nejpopulárnějších holandských Djů a producentů, kteří již několik let určují směr a vývoj taneční scény. Kromě jeho pravidelných rezidencí v Kanadě, USA a na Ibize jej můžete vidět jeho nesčetných vystoupeních od Belfastu po Buenos Aires. Sander se v minulosti proslavil legendárními kompilacemi Global Underground, sérií EP Four Seasons, nebo spoluprácí a remixy pro Justina Timberlaka. Jeho aktuálním úspěchem je bezespory hlavní ocenění na WMC Miami v kategorii Best European DJ.\nJAMES ZABIELA /UK/ - James Zabiela si právem zaslouží respekt a uznání za to, co se mu podařilo v jeho mladém věku dosáhnout. Ve svých 24 letech právem zaujímá tento britský talent 13. příčku v anketě DJ MAGu, obklopen jmény jako Richie Hawtin, Christopher Lawrence, nebo Judge Jules. Jeho raketová kariéra odstartovala okamžikem, kdy jej vzal DJ Sasha pod svá křídla do bookingu Excession. Ještě před dvěma lety hrál jako jeho předskokan v klubu Space na Ibize, a nyní má zde svoji rezidentní noc. Jeho hraní boří a překonává hranice mezi styly. Jeho způsob mixování, při kterém používá několik gramofonů, CD přehrávačů, samplerů a DVD, z něj dělá jednoho z technicky nejzajímavějších a nejdokonalejších Djů současnosti. Praha se tak stane po dlouhé době další zastávkou na jeho pouti po největších světových klubech a parties.\nBENJAMIN BATES /NL/ - Tenhle sympatický holanďan patří mezi novou generaci Djů, kteří začínají dobývat svět. Jeho kariéra se začala budovat v okamžiku, kdy mu nabídl spolupráci jeho dlouholetý vzor Marco V. Společně začali produkovat pod různými pseudonymy, a následně vznikly jeho první skladby a autorské album. Benjamin Bates pravidelně vystupuje na největších holandských parties a festivalech, a nyní se vůbec poprvé představí domácímu publiku.\nSAN /NL/ - Hudba tohoto úspěšného producenta a Dje, kterou vydává jako SAN, Solid Sessions či SanProject, zní v setech a na kompilacích největších světových hvězd. Skladby Janeiro, Sunday a Mechanical People remixovala jména jako Armin Van Buuren, Lemon 8, James Holden a další. Má za sebou rezidenturu v nejznámějším holandském klubu Kremlin, rumunském Kristal, a aktuálně pravidelně odlétá do super klubu Elevate v Indii, pro který namíchal úspěšnou kompilaci, která se zanedlouho objeví na evropských trzích. SAN uchvátil domácí publikum na festivalech Mácháč, TDK Time Warp a několika klubových nocích.\nTato akce je určena pro kuřáky starší 18. let. Vstup na Mxtronica party je po registraci zdarma, nebo lze zakoupit vstupenky na místě v den konání akce za 250 Kč. Počet vstupenek je limitován. Veškeré informace na www.mxt.cz.\nPražský Průmyslový Palác přivítá 12. května unikátní party s názvem MXTRONICA. Na dvou scénách se představí světová a domácí djská špička prezentující především styly jako progressive, house a tech-house. Hlavními hvězdami MXTRONICA party budou holandský dj a producent Sander Kleinenberg, který se představí v unikátní show, při které kombinuje hudební produkci se speciálně vytvořenými videoprojekcemi. Druhým headlinerem bude další djská hvězda, britský dj James Zabiela. Hlavní MXTRONICA stage představí ještě dva další holandské dje a producenty, kteřími jsou DJ San a Benjamin Bates. Druhá, RED LOUNGE scéna, bude mít taktéž hvězdné obsazení. Své houseové sety namíchají američan Junior Sanchez, francouzský Dj Falcon, švédský dj a producent Stonebridge nebo holandská djka 100% ISIS. Domácí djskou špičku budou reprezentovat Dj´s Orbith, Elite a Vectif. Tato akce je určena pro kuřáky starší 18. let. Veškeré informace naleznete na www.mxt.cz . Lístek si můžete zakoupit přímo na místě v den konaní akce za 250 Kč. Počet lístků je limitován.


RSS aneb jak mít příjemné čekání | My space, my world.\n← Noční můra jménem spánek\nO úspěchu [100. jubilejní článek] →\nRSS aneb jak mít příjemné čekání\nPosted on 11/01/2013\tby KUTlime\nVarování – tento článek Vás udělá chytřejším! Pokud netoužíte být chytřejším, článek nečtěte.\nOsvětové články na svůj blog už moc nepíšu. A když už, tak na jiný web a nechávám si za to zaplatit. Tento článek bude malou výjimkou. 😉\nInspirací k tomuto článku byla série předplatných mého blogu, jedna událost v Berlíně a poptávka mých přátel po nových článcích. Své čtenáře bych rozdělil na 4 kategorie:\n1) Ti, co mne znají a chodí sem pravidelně.\n2) Ti, co mne znají a chodí sem, když sdílím svůj článek na xichtbooku.\n3) Ti, co mne neznají a mají WordPress odběr.\n4) Náhodní kolemjdoucí včetně těch, kteří sem zabrouzdají náhodně opakovaně.\nDotazy ze skupiny 1, kdy bude další článek, mne inspirovaly k tomuto článku o RSS aneb jak vždy vědět vše.\nRSS je služba, která Vám umožní mít články z různých webů na jednom místě, bez zbytečného surfování. Systém služby je jednoduchý. Je založen na známém schématu Klient – Poskytovatel. Poskytovatel tvoří obsah na místě pro to určeném. Pod tím si lze představit zpravodajské servery typu ihned.cz. Klient je vybaven RSS čtečkou, jenž může mít mnoho podob, a která automaticky kontroluje místo poskytovatele, zda se tam nenachází nový obsah. Pokud ano, klient je upozorněn na nový článek, obsah se může přímo konzumovat v RSS čtečce, není třeba nikde brouzdat. Velice jednoduché, ne? 🙂\nPoskytovatelem obsahu může být kdokoliv a prakticky cokoliv. Stačí správně implementovat RSS technologii na ono místo. Těmito místy mohou být zpravodajské weby typu ihned.cz popř. něco odbornějšího jako mobilmania.cz pro pány nebo Módní peklo pro dámy. Tady ovšem možnosti RSS nekončí.\nČlánky lze snadno přidávat z mnoha různých webů. Náš milovaný WordPress používá RSS nativně, takže blog můžete sledovat snadno i bez WordPress odběru. WordPress odběr má navíc jednu velkou nevýhodu – upozorní Vás emailem, ale to je asi tak všechno. RSS Vás přímo upozorni a předloží Vám článek samotný pro okamžité čtení. Já osobně sleduji mnoho blogů a autoři ani o tom neví. 🙂\nV RSS čtečce můžete sledovat také samostatně diskuze, fóra (!!!), torrenty nebo pokud jste vědecký pracovník jako já, můžete si sestavit přímý dotaz do databáze jako je SCOPUS nebo Web of Knoledge a pokud někdo napíše a publikuje vědecký článek, který vyhovuje Vašim kritériím, opět Vám bude přímo doručen. Co více si přát? Snad jedině hodiny s vodotryskem. 🙂\nJak RSS začít používat?\nZpůsobů je mnoho. Můžete si stáhnout samostatnou aplikaci pro RSS články, např. Outlook (nedoporučuji). Můžete používat Vašeho InstantMessaging klienta (pro neznalé – ICQ klienta), pokud používáte zrovna ten, který to podporuje. Nabízí se také plug-in do Vašeho internetového prohlížeče, těch je celá řada. Možné je také použít online čteček jako je Google Reader. Pro jeho použití potřebujete mít učet na Gmailu, ale i tak to stojí za to. Princip je vždy stejný. Musíte mít čtečku, do které poté vložíte odkaz na místo poskytovatele, které se má kontrolovat. Tento odkaz má podobu webové adresy a stačí ho přenést do čtečky. To je vše. Nic víc není potřeba. Jak ho přenést? Stačí obyčejná schránka Windows (tj. CTRL+C/V), ale jsou i jednodušší způsoby (ne, že by byla schránka Windows, kdo ví jak velké technické terno). Odkaz na samotnou stránku RSS lze najít snadno. Stačí si na stránce najít slovo RSS. To lze efektivně pomocí funkce Hledat (CTRL + F).\nOsobně však mohu doporučit pouze jednu možnost – RSS čtečku do mobilu pro Google reader s offline módem, jako je například skvělá aplikace gReader. Tato aplikace dělá poměrně jednoduchou věc. Pokaždé, když se můj chytrý telefon připojí na Wi-Fi (mobilní data jsou v ČR nepoužitelná pro běžného zákazníka), zkontroluje, zda existují nové články v mé online RSS čtečce Google Reader se všemi zdroji, které odebírám. Pokud ano, stáhne obsah z webu do mobilu pro offline použití (tzn. bez nutnosti se později připojovat na internet) a já si články můžu přečíst kdykoliv chci, například když čekám u doktora, ve frontě u pokladny nebo při čekání nebo přímo v MHD. Bez gReaderu si svůj život dost dobře nemohu představit a nemůžu ani pochopit ostatní, kteří ho nepoužívají, popř. jinou alternativu. 🙂\nJak to v praxi teda celé vypadá, můžete najít na tomto videu. Pokud používáte nějaký inteligentní webový prohlížeč, jako je Firefox nebo Opera, tak tyto prohlížeče rozpoznají, že jste na stránce pro RSS a nabídnout Vám přímo tlačítko pro odběr, třeba i do Google Reader a o nic víc se nemusíte starat. Za zmínku také stojí, že si můžete vybrat různé kategorie či rubriky, které chcete na daných serverech odebírat.\n– Vše na jednom místě – konec přemýšlení nad tím, na jaký web se při kafíčku v práci zapomněli.\n– Anonymita – Stránka Google Reader přeci jenom vypadá lépe, než přímo server Novinky.cz a není jak pěst na oko pro ostatní na pracovišti pro Vašeho šéfa.\n– Bez reklam – ano, většina reklam neprojde přes RSS.\n– Budete chytřejší.\n– Méně času u PC.\n– Méně frustrací při čekání na cokoliv kdekoliv.\n– Pro použití musíte mít o něco větší IQ než sklenice vařených okurek.\n– Mobilní čtečky mají problém se zobrazením multimediálního obsahu, tragédie jsou videa z YouTube.*\n– RSS články jsou návykové. Člověk se musí naučit „umět“ kliknout na Přečteno bez toho, aniž by to přečetl.**\nZávěrem bych dodal 2 věci: První – RSS všech WordPress blogů (i těch, které to nemají na úvodní stránce uvedeno) se nachází na adrese http://nazevblogu.wordpress.com/feed/. Tuto adresu přenesete do Google readeru a už Vám neunikne žádný článek od Vašeho bloggera.\nDruhá – donuťte sebe a všechny Vaše blízké, ať začnou používat RSS čtečky! Proč? Snad budeme kolektivně chytřejší národ! Ona událost v Berlíně byla chvíle, když seděl na přednášce sira Tim Berners-Leeho, který se zmínil o Higgově bosonu. Samozřejmě, já věděl, co Higgsův boson je, protože jako správný člověk s obecným vzděláním mám znalosti částicové fyziky. Taky jsem sledoval přímý přenos z CERNu, když (krom jiného) v podstatě oznamovali držitele Nobelovy ceny za fyziku pro rok 2013***. BTW: To by mělo být nejsledovanější video na YouTube, ne sračky typu Gangnam style. Ale zpátky do Berlína…\nV tu chvíli jsem spatřil jeden pár ala pipina-šampón, který byli tak 2 m ode mne. Přemýšlel jsem, jak se sem dostali, když se ona růžově oděná blondýna zeptala svého nalakovaného, soláriem vytuněného kašpara, co je Higgsův boson. Neměl ani ponětí, o čem je řeč. Oba neměli. Bylo mi jich upřímně líto.\nNa tomto odkazu je velice pěkně popsán Google Reader.\n*Tip: Tragédie se dá však snadno řešit pomoci označení článku značkou. Pak stačí až budete u PC, nalistovat si stránku Google Readeru s příslušnou značkou a projet si ony problematické články.\n**Nedoporučuji toto dělat pro tento blog, implementoval jsem speciální funkci, která automaticky zjistí, že jste to udělali a budete prokleti na 7 let počínaje okamžikem od údajného přečtení článku.\n***Přednáška proběhla 4. června, tento článek byl napsán 11. 1. 2013. Nobelovace cena je standardně udělována na přelomu Září/Října, přičemž nominace se uzavírají v polovině roku a Higgs to pro rok 2012 nemohl stihnout.\nPříspěvek byl publikován v rubrice Android, Počítače a Internet. Můžete si uložit jeho odkaz mezi své oblíbené záložky.\n5 reakcí na RSS aneb jak mít příjemné čekání\nPingback: 1. den | My space, my world.\nAha 😃 Btw odkaz na ten popis Google reader mi hodil „access denied“. Ale podívám se na to, díky.\nTo už je mrtvá služba, nahrazuje ji Feedly.\nPingback: Trocha kritiky nikdy neuškodí… | My space, my world.


LUX Drátěné lano pozinkované pr. 4 mm metrové zboží nakoupit u OBI\nLUX Drátěné lano pozinkované pr. 4 mm metrové zboží\nČíslo výrobku 1323443\nLUX-TOOLS drátěné lano o průměru 4 mm Vám v domácnosti, dílně a na zahradě poskytne spolehlivé služby. Stabilní lano je vyrobeno z pozinkované oceli. Materiál je flexibilní, odolný vůči dilataci a otěruvzdorný. Díky jeho korozivzdornosti můžete drátěné lano použít v interiéru i exteriéru.


Pád – program a vstupenky online | Kino Hvězda\nLuce je poslána do internátní školy pro problémové mladistvé hned poté, co je obviněna ze žhářství, během něhož zemřel mladý chlapec. Ve škole plné zvláštních spolužáků potkává záhadného a odtažitého Daniela, který s ní ale nechce mít nic společného a až podezřele se jí vyhýbá. Luce se snaží zjistit jeho tajemství stůj co stůj. Nejen, že jí Daniel silně přitahuje, ale přijde jí na něm i něco velmi povědomého. Jako by ho snad znala tisíce let...


Co jste dostali k novému autu - 3 III BM - Fórum - Mazda klub\nCo jste dostali k novému autu\nFórum 3 III BM Co jste dostali k novému autu\nTak já bral skladovku v Challengi SDN s motorem 1,5. Zdarma byla metalíza RED SOUL, povinná výbava (lékárnička, vesta, trojúhleník, žárovky, rukavice), gumové koberce (mohl jsem si vybrat jestli velurové nebo gumové) a 10% sleva na náhradní díly i práci plus nějaký další drobný finanční bonus. Je teda ale fakt, že mám u dealera známého.\nforester: Jak rikas, na zimu si poridim nejaka jina 16" kola a zrejme i obycejnejsi jelikoz je velka sance, ze se odrbou retezama nebo necim takovym, i kdyz jestli budou zimy takovehle tak retezy snad ani nebudu uz kupovat :)\nJak tak čtu, tak sem měl štěstí na dobrého dealera\nO nic sem si neříkal, přesto sem dostal navíc koberečky i výbavu (lékarničku apod), akorát žárovky né, ale k tomu mi říkali, že si je ani nemam kupovat, protože je stejně nedokážu sám vyměnit. Ale mám si kdyžtak koupit nejlevnější šmejdžárovky na škodovku kvůli policejní kontrole....\nAni nevim, jestli jsou dnes v době xenonů a LED stále žárovky povinná výbava ???\nJá jsem bral taky hotově, obeslal jsem cca 5 dealerů ať mi pošlou cenovou nabídku, s tou nejlepší jsem pak šel do salonu, ve kterém jsem byl na zkušební jízdě, přestože dřív se prodejce tvářil, že kdyby slevil s ceníkové ceny byť jen pár stovek, už by musel nechat vlastní děti zaměstnat v nějaké čínské továrně na vánoční ozdoby, při pohledu na nabídku konkurence a mém ujištění, že není problém si pro auto přes půl Moravy zajet prohlásil, že není problém a nabídne to samé. Holt obchod je asi o vyjednávání bez ohlednu na to, jak se na nás kdo usmívá. Nakonec cena proti ceníkové o cca 15k níže, "navíc" "jen" VIN na sklech a neorigo gumové koberečky, které mi prodejce sám nabídl a funkčně dle mého dobré.\nMěl jsem pocit, že prodejce neměl radost že platím "z ruky", ale třeba se mi to jen zdálo.. Pojištění mi bylo nabídnuto přes Generalli, se kterým údajně mají nějaké partnerství a díky tomu měla být pojistka nižší, ale po "průzkumu trhu" jsem si zařídil sám u Allianz s ohledem na podmínky zahrnutí GAPu. Žárovky jsem taky nedostal, zřejmě když jsem auto koupil "jen" za cca 430k, nezasloužil jsem si :c) Hever taky svůj, dokonce myslím, že i lékárna...ale to jsem byl blbej sám, protože jsem to bral jako samozřejmost (mimo heveru) včetně žárovek a nepodíval jsem se na to, když jsem odjížděl s novým - však to znáte, jak jsem ji spatřil, hned klapky na očích\nCelkově musím říct, že s přístupem dealerství jako takového - Mazda Hruška OV - nějak přehnaně spokojený nejsem. Prodejce, p. Menšík super a v pohodě, ale při různých rozhovorech jsem měl pocit, že o samotném autě toho moc neví bohužel, nevím, jestli by mohl mít trochu invence při zjišťování info o autě on sám, nebo to padá na hlavu jeho nadřízeným. To co si člověk přečte v brožurách věděl taky, ale když jsem chtěl nějaké info navíc, tak tam byla výrazná nejistota - jako příklad střešní nosiče, nejprve přesvědčování, že tam nejsou montážní otvory a je třeba "svorku" přes těsnění dveří, až když jsem si našel po fórech info a montážní sadě atd., proběhla nad tím nějaká diskuse s tím, že zjistí jak to teda přesně je...\nDalší drobnost - chtěl jsem po 5k km vyměnit olej. Otázka na cenu přinesla odpověď 3,5k. Když mi to přišlo moc, šéf servisu se vyjádřil, že holt do těchto aut je ten olej neskutečně drahý až běda. Nemám rád, když ze mě někdo dělá blbce. V googlu to zabere pár sec zjistit cenu 5L Dexelie, když k tomu vezmu práci, byl jsem ochoten tam nechat i 2k třeba, chápu, že taky z něčeho musejí žít, ale některé způsoby jsou pro mě už za hranou toho co jsem ochoten snášet. Nevím, jak je to u jiných značek, M3 je moje první od novoty, ale "můj prodejce" ve mě nezanechal úplně pozitivní dojem vzato kolem dokola...ale to už jsem dost off topic - sorry ;)\njebex: Ahoj,koupil jsem mazdu minulý pátek,sedan benzin attracion metaliza červená soul,dostal jsem k temu zdarna koberečky a povvinou výbavu...,přístup toho to autosalonu zatím jo jo moc dobrý,projel jsem více autosalonů a kde jsem nakonec zakotvil mi opravdu spadla brada\n,jen se vás ptám,půjčili vám hned,když jste přišli auto bez toho aby jel někdo s vámi .že ne?\n¨půjčili vám auto na celý víkend? tak já to zažil a super,kde je tento autosalon?\nJá jsem přes týden docela dost vytížený a tak jsem se dohodl s dealerem, že mi půjčí auto na víkend. Nebyl to problém - v sobotu dopoledne před zavíračkou jsem si ho vyzvedl v pondělí ráno vrátil.\nPrvní se cukal, ale bez toho, abych otestoval, že se mi tam vejde co potřebuji a bez poznání auta, bych o nákupu ani nepřemýšlel :)\nTrochu mimo témy ale keď som na jeseň kupoval v Rakúskej Mazda Keller lištu na zadný nárazník a opravný lak Soul Red ktorý som mimochodom dostal skoro z 50% zlavou mi predavač doniesol prívesok na klúče s Mazda znakom ktorý som dostal aj k novému autu.Potešilo ma to o to viac že nič pred tým som u nich nekupoval.\nJo přívěšek na klíč s logem Mazda jsem taky dostal\nJá dostala slevu samozřejmě, přikoupila jsem leptání skel, koberce a bezp. matice. Nebyl čas to řešit separátně. No ale hlavně mi to dali s antracitovýma kolama , ty origo silver se mi na mojí bílou perleť nelíbí. A při vyzvednutí jsem dostala ještě víno.\nJeště mi to vlastně zdarma přezuli na zimní kola+gumy, které jsem si přivezla.\nannax: tak to je luxus servis Asi byly lepší sympatie nebo průbojnější majitelka\nAnnax umí zapůsobit, to mně to jaksi nejde , ale je škoda, že jenom malo lidí zmíni i jmeno servisu, i v případě spokojenosti\nzdenooh: Autopalace Spořilov\nannax: Hmm já tam dostal jen kafe a tak nějak mě je to jedno . Hlavně že mam auto. Víno bych stejnak vyžunknul za 5 minut\nMAX6: tak ty si evidentně nezapůsobil , něco ti chybí\nmax6: Při předání auta jsem si to taky užila na baru. Prodejce mezitím řešil problém - poškrábaný zadní + zadní boční skla. To jsem našla na autě při předání je to sice vidět jen při pohledu odspoda ale i tak mě to štve - já to prostě vidim. Ještě to budou řešit. Auto mám měsíc a skla prý zatím nemá ani výrobce....\nzdenooh: jojo, slevu si musí člověk vydindat. Sami od sebe ji nedají. Spořilov byl jedinej, kdo byl ochoten mi vyměnit ty kola... ostatní se hrozně bránili, že jim zbydou skladem.\nannax: Já dal kafe s prodejcem. Já od něj v podstatě ani nic nechtěl,jen auto. Takhle už jsme u nich (a přímo u něj) koupili asi 13 mazd v naší rodině a firmě,takže slevy tupu: druhý kola nebo navigace tam neřešíme.\nannax: oni ti ty kola měnili až tady, to nešlo rovnou z Japonska? To jsou ty jejích pevně dané výbavy\nzdenooh: ano, až tady. viděla jsem ji stát na těch origo. ty sundali, dali tam moje zimáky a ty antracitový jsem dostala solo\nantracity museli objednat extra a ty silver jim zbydou. Podle mě žádný problém, udají to na servisech\nannax: to byla od nich velká oběť\nzdenooh: podle mě nebyla... ale jiným prodejcům se do toho vůbec nechtělo.\nspíš je to návod pro ostatní, že i toto lze... někde...


Prodej, komerční, obchodní prostory, Brno, U Červeného mlýna - RealHit.cz\nPonavia rezidence, Brno - Královo Pole 184 m2\tPodrobnosti o nemovitosti\nSleva: 17%Původní cena: 10 018 800,- KčCena: 8 275 500,- Kč / za nemovitost\tvčetně právního servisu\nPoznámka k ceně: Neplatíte provizi\tDoporučit známému\nObchodní prostor je součástí projektu PONAVIA REZIDENCE v Brně Králově Poli. 1. etapa projektu má 78 bytů a 3 nebytové prostory. Budou následovat min. další tři etapy s obdobnými parametry, což zajistí dostatek zákazníků. V těsné blízkosti se nachází Kaufland a Tesco - oba obchody navštěvují tisíce zákazníků denně. Parkování je možno před objektem nebo si můžete zakoupit garážové stání v objektu. Jde o jedinečnou možnost k získání do vlastnictví lukrativní komerční prostor s různorodým využitím. Vhodné taky jako investice se zajímavým výnosem. jsme spoluinvestoři, proto neplatíte žádnou provizi. Nabízíme vám výjimečné platební podmínky, 15% složíte při podpisu Budoucí kupní smlouvy a 85% až po kolaudaci začátkem roku 2017. Možnost odpočtu DPH. Prostor možno před dokončením upravit dle požadavků kupujícího. Obchod má vlastní soc. zázemí.\tPříslušenství\nMiroslav Bárta\tMobil: 730 896 278 730 zobrazit kontakt E-mail: miroslav.barta@htreality.eu zobrazit kontakt @htreality.eu\tNezapomeňte uvést, že nabídka je na portálu RealHit.cz vedena pod tímto kódem: REALHITCZ-0845\nProdej, obchodní prostor, Brno -...\tCena: 2 500 000Kč\nProdej, obchodní prostor 459 m2,...\tCena: 4 700 000Kč


Britská královna přežila pokus o atentát. Vystřelil na ni mladík, prozradily odtajněné záznamy | info.cz\nBritská královna přežila pokus o atentát. Vystřelil na ni mladík, prozradily odtajněné záznamy\nBlesk.cz: Srbská premiérka má první dítě. Se svou uměle…\nMobilMania.cz: Už není co utajovat. Unikly zatím nejkvalitnější…\nŽivě.cz: Waze mění systém navigace přes placené úseky. Jak…\nAutor: ČTK, pav - 2. března 2018 • 07:32Info.cz\nV 80. letech při své oficiální návštěvě Nového Zélandu přežila britská královna Alžběta II. pokus o atentát. Z pušky na ni během královského průvodu vystřelil mladý Novozélanďan. Dokumenty o útoku odtajnily novozélandské bezpečnostní složky.\nSedmnáctiletý Christopher Lewis v říjnu 1981 na královnu vystřelil z pušky, když vystupovala z automobilu na návštěvě města Dunedin na jihu země. Podle odtajněných dokumentů byl útok neúspěšný, protože muž neměl pro střelbu vhodnou pozici, ani dostatečně výkonnou zbraň vzhledem k vzdálenosti, z jaké střílel.\nS návrhem o rozluce by nesouhlasil žádný premiér, uvedla Mayová. Nadále je proti celní unii s EU\nNovozélandské úřady incident zatajily údajně ze strachu, že královská rodina své návštěvy do země napříště zruší. Policie tehdy uvedla, že zvuk podobný výstřelu byl zřejmě způsoben padající dopravní značkou. Mladík byl krátce po útoku zadržen a za nedovolené držení a nakládání se zbraní si odseděl tři roky za mřížemi. Spolu s ním zatkla policie další dva muže.\nV 90. letech čelil Lewis obvinění z brutální vraždy ženy a únosu dítěte. V předběžné vazbě následně spáchal sebevraždu.\nOlej ze žláz cibetky a moment, kdy se kamery odvrátily. Alžběta II.…\nVítr o rychlosti 140 km za hodinu, ochromující záplavy. Nový Zéland…\nBritánie obvinila Rusko z velkého kyberútoku, Kreml tvrzení označil za …\nkrálovna Alžběta II|Británie|Velká Británie|útok|atentát|Nový Zéland|policie|kriminalita\nONLINE: Genk - Slavia 1:1. Srovnal Coufal, chybovali oba gólmani\nHledám nejbližší babybox, přiznala trojnásobná maminka Maurerová!


Sdružení hornických odborů (SHO) - Aktuality - Ministr Mládek pod palbou kritiky\nÚvodAktualityMinistr Mládek pod palbou kritiky\nMinistr Mládek pod palbou kritiky\nZdrcující kritika ze všech stran se valí na ministra průmyslu a obchodu Jana Mládka (ČSSD) za jeho včerejší podivnou nabídku handlu jádra za uhlí, kterou učinil ekologickým aktivistům. Zaznívají i první výzvy k odstoupení. Napsal to dnes server iuhli.cz.\n"Pokud ekologičtí aktivisté přislíbí, že nebudou blokovat dostavbu jaderné elektrárny Dukovany a přípravu výstavby trvalého úložiště jaderného odpadu, pak ministr průmyslu Jan Mládek (ČSSD) navrhne, aby se uhlí pod Horním Jiřetínem netěžilo nikdy. S touto šokující nabídkou včera přišel ministr po setkání se zástupci ekologických sdružení, kteří protestují proti prolomení limitů." Více zde\n„Již podruhé v tomto týdnu sledujeme podivné kroky ministra Mládka v klíčových energetických otázkách ČR. Tím prvním byla v pondělí zveřejněná studie Úřadu vlády, která naprosto mimo realitu tvrdí, že propuštění stovek horníků nebude mít žádný vliv na nezaměstnanost. Oba případy svědčí o tom, že debata o strategických potřebách českého státu už zcela ztratila jakékoli racionální jádro,“ uvedla mluvčí Severní energetické Gabriela Sáričková Benešová.\nPředseda Českomoravské konfederace odborových svazů Josef Středula uvedl, že na předsednictvu tripartity, které rušili ekologové, o něčem podobném pan ministr Mládek a ani pan premiér Bohuslav Sobotka rozhodně neinformovali. „Nepovažoval bych takový postup za vhodný v aktuální situaci,“ dodal šéf ČMKOS. „Pokud je to pravda, tak je to hrozné, ani tomu nemohu věřit. Jestli takto obchoduje s lidskými osudy, tak potěš Pán Bůh naši zemi,“ poznamenal poslanec Bronislav Schwarz (ANO).\nNaopak podle ředitele Teplárenského sdružení ČR Martina Hájka to od Mládka byl docela chytrý tah. Ekologické organizace určitě na podobnou dohodu nepřistoupí, čímž přiznají, že jsou připravené výstavbu v Dukovanech blokovat. Tím ovšem fakticky potvrdí racionalitu přístupu MPO k otázce limitů.\nPodle hornického odboráře Jaromíra Franty je Mládkovo chování hodné trhovce v Turecku. „O odpovědném přístupu pana ministra ať v otázce limitů, tak samotné Státní energetické koncepce jsem vždy pochyboval. Tato nabídka, pokud padla, je neférová nejenom k majitelům a zaměstnancům ČSA, ale k celému sektoru a hlavně občanům ČR a pan ministr by měl být odvolán,“ míní Franta.\n„Že to k nesmyslnému hrocení ´buď uhlí na ČSA, nebo jádro´ Mládek směřuje, bylo jasné už v červnu, ale že dá i takovou přímou nabídku, to tedy nechápu. A úložiště tam navíc přihodil zcela nesmyslně, protože tam nikdo nic neblokuje, žaloby nemají odkladný účinek a povětšinou je podaly samy obce a místní občanské spolky,“ uvedl ekologický aktivista a energetický expert sdružení Calla Edvard Sequens. Dodává, že je to podivné jednání a navíc obsahově nesmyslné. Před volbu „buď hnědouhelné elektrárny nebo dostavba Temelína“ stavěli společnost politici už na začátku 90. let. Ministrova nabídka naznačuje, jakým způsobem se tvořila státní energetická koncepce.\nZpůsob „něco za něco“ se k ministrovi v tomto případě moc nehodí. Takto mohou „obchodovat“ poslanci, když jednají o změnách zákonů atd., byť i tam je to trochu postaveno na hlavu, uvedl analytik Petr Hlinomaz. „Ono to pak vypadá, že výhradním majitelem dolů je ministr stejně jako ten, který jediný rozhoduje o energetice a jediný, který ví, co je správně. A naopak tímto jednáním deklaruje, že druhým nejmocnějším, který jediný o tomto problému může rozhodovat jsou v tomto případě konkrétně ekologické organizace,“ konstatoval analytik.\n„Nechce se mi věřit, že by ministr takhle začal kšeftovat s ekologickými organizacemi. Pokud by to byla pravda a tímto způsobem jednal, měl by okamžitě dát svou funkci k dispozici a odstoupit,“ uvedl předseda Odborového svazu pracovníků hornictví, geologie a naftového průmyslu (OS PHGN) Jan Sábel. „Politici hledají řešení zejména v tom, kolik voličů jim to přinese a já doufám, že je ztratí. Bohužel to bude asi pozdě kdy se projeví na trhu nedostatek uhlí,“ dodal Sábel.\nPodle něj se vláda k horníkům jako celek chová hůř než za totality a to včetně řešení dřívějších důchodů, které již pětkrát odložila. Je to výsměch těžké práci a to nemá v Evropě obdoby. „Zejména to cítíme u ministra financí Andreje Babiše, který podporuje své firmy a na horníky kašle. Měl by si svůj očistec prožít alespoň jeden den v dole v téměř 40 stupňovém horku, špíně a prachu. Horníci z Ostravska a Mostecka začali spolupracovat, a to by se mělo projevit i v důraznějších akcích prosazující jejich oprávněné názory,“ naznačil odborář.\n© 2018 eStránky.cz | Tvorba webových stránek | WebSlice Ministr Mládek pod palbou kritiky | Tisk | Aktualizováno: 27. 5. 2018 | Nahoru ↑


Aktuální nabídka pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 4+kk Jeseník nad Odrou, a to byty 4+kk na prodej Jeseník nad Odrou, pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou, dražby bytů 4+kk Jeseník nad Odrou.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty 4+kk Jeseník nad Odrou, byty 4+kk na prodej Jeseník nad Odrou, pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou, dražby bytů 4+kk Jeseník nad Odrou.\nNehledáte pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou ?\nPokud jste v této kategorii pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou. Určitě lépe naleznete pronájem bytu 4+kk Jeseník nad Odrou, který hledáte.


Čína Super tloušťka a šířka titanu zinku kompozitní opony výrobců a dodavatelů - nízká cena - Gangbond\nDomů > Produkt > Opona > Titanová zinková kompozitní opěrná zeď\nSuper tloušťka a šířka Titanový zinkový kompozitní závěsný strop Titanový zinkový kompozitní panel nově vyvinutý slitinový kompozitní panel používaný pro závěsné stěny. Je složen ze slitin titanu a zinku a ohnivzdorných minerálních materiálů. Slitina titan-zinek je těžší a odolnější než obvykle ...\nTitanový zinkový kompozitní panel nově vyvinutý slitinový kompozitní panel používaný pro závěsné stěny. Je složen z titanových slitin zinku a ohnivzdorných minerálních materiálů. Slitina titanu a zinku je těžší a trvanlivější než obvyklý zinek. Má celoživotní bezúdržbové vlastnosti a splňuje požadavky estetické normy a aktuální poptávky po moderní opěrné zdi.\nProč zvolit panel Titanium-Zinc?\nZinek je nadčasový materiál a dokáže plně projevovat jak moderní vzhled techniky, tak klasickou krásu.\nŽivotnost zinku dosáhne 80-100 let za normálního prostředí a přiměřené instalace Existuje jen málo materiálů, které mají stejnou očekávanou životnost jako zinek po celém světě.\nMůže se samoléčit, když je poškrábaný nebo spatřen v dopravě a instalaci nebo během jeho životnosti.\nBěhem svého života je téměř bezpodmínečně potřebovat.\nPanel zinku může být kompatibilní s mnoha dalšími materiály, jako je hliník, nerezová ocel, sklo, kámen a tak dále.\n6 Přírodní materiál\nZinek je bioelement pro lidská zvířata a rostliny. Dešťová voda pochází z zinkové závěsné zdi a je v souladu se systémem pitné vody. To může proudit do rybníka, řeky a zahrady bez jakéhokoli znečištění.\nHot Tags: super tloušťka a šířka titanu zinkový kompozitní opěrné zdi, Čína, výrobci, dodavatelé, levné, nízké ceny, vyrobené v Číně