analýza a přínosy pro zvýšení účinnosti řízení - Technologie A Výpočetní\nPROUDY, METODY A MYŠLENÍ\nV SOUČASNÉM MANAGEMENTU\n– analýza a přínosy pro zvýšení\nTRENDS, METHODS AND THINKING\n– ANALYSIS AND BENEFITS FOR IMPROVING\ndoc. Ing. Endre Tóth, DrSc.\nAutor je členem Katedry managementu Vysoké školy finanční a správní. Specializuje se na problematiku moderního managementu, řízení rizik a krizové řízení. Publikuje v časopisech Moderní řízení, Interní auditor, Veřejná správa a dalších. Je autorem studijních textů v oblasti řízení krizí a rizik. Je také činný v přípravě poradců\na krizových manažerů. V praxi působil jako statutární manažer, krizový manažer, insolvenční správce, likvidátor\na na jiných manažerských pozicích. Je školitelem doktorandů a oponentem výzkumných úkolů, projektů MBA\na disertačních prací.\nThere are currently numerous management methods and their number is still growing. With this tendency the\nproblem of monitoring, perception and adoption grows as well. Identifying and supporting contemporary search\nis therefore current both in theoretical and practical spheres. This paper focuses on identification of trends in\nmanagement that can be (on the current level of knowledge) regarded as the most modern and perspective. Such\ntrends are process management, direction of bionic and holistic thinking, finding performance excellence and\nprominence, computerization and technology management. Individual movements are characterized by the most\nprominent representative methods, especially in terms of their functional utility for managers. The interpretation\nalso provides a conceptual evaluation of advantages and disadvantages of the most important methods and their\nperspective is outlined in the current crisis and turbulent conditions of globalized economy.\nmanagement trends, process management, duality management, bionics, holistic thinking, search of excellence,\nmodel of excellence, computerization of management, information system\nUplynulých třicet let se znalostní fond managementu významně obohatil. Jednak samotným vědeckým\nzráním této disciplíny, ale také o výsledky aplikovaného výzkumu, poznatky z empirických průzkumů a o praktické zkušeností. Je to vítaný trend, neboť krizové jevy posledních let přisoudily otázkám řízení velkou důležitost.\nPředně proto, že krizové jevy a stavy jsou svým způsobem výsledkem nekvalitního řízení chápané v nejširším smyslu (politickém, ekonomickém, právním, sociální apod.). Ale také proto, že nastartování kýžené konjunktury je\npodmíněno efektivním řízením. Manažerskou praxi i teorii ale neobyčejně ovlivnil i vehementní vstup počítačů\na s nimi spojených informačních a komunikačních technologií do hospodářského života. Tyto technologie významně ovlivní teorii a praxi managementu i do budoucna.\nSoudobý znalostní a metodologický fond managementu, ale i manažerský poradenský trh je dnes saturován různorodými metodami a metodikami, postupy, manuály, moduly, iniciativami, koncepcemi, modely, systémy\na podobnými výtvory. K tomu dlužno poznamenat, že bohatost a odlišnost přístupů k řízení byly příznačné pro celou historii této vědy. Od počátku XX. století nové školy a přístupy vznikaly nepřetržitě, byly překonávány novými\nči staronovými. Dnešní rodina manažerských metod ale překonala co do počtu, pestrosti, funkčnosti i názvosloví\ndosavadní rekordy. Nové metody se dále rodí, diversifikují, odlišně pojmenovávají, mnohé z nich se i překrývají,\na sílí mezi nimi i konkurenční vztahy. Nadneseně lze proto hovořit o „džungli metod“1. Existuje i rozbujelý trh\ns těmito metodami s převisem nabídky nad poptávkou a zpravidla nadsazenými přísliby. Pro tvůrce a prodejce\ntěchto metod se nejedná o špatný byznys, i když si někdy pletou “moderní” s “módním”.\nMezi nejfrekventovanější a dostupné metody řízení lze v současné době minimálně řadit2: Process\nManagement (PM), Balanced Scorecard (BSC), Total Quality Management (TQM), Modely excelence organizace\n(EFQM), Corporate Performance Management (CPM), Enterprise Risk Management (ERM), Management Systems International (MSI), Value based management (VBM), Change management (CHM), Incident Management\n(ICM), Inteligent Manufacturing System (IMIS), Enterprise Information management (EIM), Time management\n(TM), Intellectual capital management (ICM), Business excellence models (BEM), Customer Relationship Management (CRM), Business Inteligence (BI) a další. Uvedený výčet není vyčerpávající ani hodnotící, to nebylo cílem\nani možností této statě.\nSituace uživatelů metod, jednotlivých manažerů, firem i organizací dnes není záviděníhodná. Jejich rozhodování o výběru vhodné metody (ať cestou nákupu, nebo vlastním vývojem) je nelehké a má silně interdisciplinární charakter. Potenciální metody se musí vzájemně porovnat, posoudit jejich funkčnost, složitost, implementace\na nákladovost. Rozhodnutí pak nese sebou i rizika s dosahem na kvalitu fungování pořízeného systému a v mnoha\nsměrech i na prosperitu celé firmy. Výběr metod je svým způsobem vícekriteriální rozhodování “sui generis”\ns možnými pozitivními i negativními důsledky. Jedná se v podstatě o strategické rozhodnutí, neboť se jím řeší\nnasměrování velmi významného inovačního proudu firmy.\nPočetnou a neustále se obohacující rodinu různorodých manažerských metod by bylo obtížné detailně\nroztřídit a přínosy takového třídění by byly sporné. Problémy by vyvolala již třídící hlediska a obsahové a metodologické aspekty by členění dále zkomplikovaly. Co je ale možné a potřebné je vytipování hlavních směrů a tendencí\nsoučasného managementu, a jejich koncepční zhodnocení. Tento příspěvek usiluje o vytipování nosných proudů\na charakteristik nejvýznamnějších metod soudobého managementu, a to ze systémového nadhledu, manažerské\nužitečnosti a ontologických souvislostí. Autorovo pojetí nevylučuje jiný názorový pohled na problematiku. Pozornost je dále věnována těmto proudům současného managementu:\nprocesní směry v řízení,\nbionický a holistický směr,\nsměr hledání výkonnosti, dokonalosti a výtečnosti,\nsměry computerizace a technologizace řízení.\nProcesní směry v řízení\nProcesní pohled na řízení v celé historii vědy o řízení patří mezi nejvýznamnější. V uplynulých dvou dekádách jeho význam obzvláště vzrostl a patří mezi určující trendy. V teorii i praxi zakotvil pod názvem Process\nManagement (PM), česky jako procesní, či procesové řízení. Jeho nejmladší forma je popisována jako Business\nProces Management (BPM).\nTÓTH, E.: Rub a líc moderních metod. In: Moderní řízení, 8/2011.\nManažerská praxe i věda dnes již pracuje s anglickými názvy, a s ohledem na obtížnost a nejednoznačnost českých ekvivalent budou\npoužívány i vžité anglické termíny.\nProcesní pohled má dlouhou historii a projevil se ve více školách managementu. Interpretační diference\npramení především z akcentování odlišných stránek a různých pohledů na charakter a projev řídícího působení.\nSpolečným jmenovatelem všech pohledů je výklad řízení jako účelného kontinuálního působení při usměrňování\nlidí a jejich činností. Procesní přístup zažívá svoji renesanci i v řadě jiných oborů, např. v psychologii, sociologii,\nmedicíně, politologii, biologii, kybernetice apod. a přisuzuje se mu vysoký status.\nVe vědě o řízení lze kořeny procesního přístupu nalézt již u Fayola, který jej popsal již v roce 1926\nv proslulé koncepci „správního řízení“3. Za prvopočátek procesů pokládal pět funkcí firmy: funkce technické\n(těžení, vyrábění, přeměňování), funkce obchodní (nakupování, prodávání, směňování), funkce finanční (opatřování a spravování kapitálu), funkce ochranné (ochrana statků a osob) a funkce řídicí (v původním překladu\nsprávní). Řídicí funkci pak vysvětlil jako sousledný proces fází: plánování, organizování, operativní řízení, koordinování a kontrolování, čímž de facto popsal proces řízení. Tato sekvence je logicky uzavřena a tvoří cyklus řízení,\nkterý se znovu opakuje. Od Fayolových dob presentovala procesní pohled na řízení řada autorů4, byť v různých\nobměnách. V třicátých letech minulého století popisuje svoje pojetí Gulick5 funkcemi: plánování (Planning),\norganizování (Organizing), personální činnosti (Staffing), vedení (Directing), koordinování (Coordinating), informování (Reporting) a rozpočtování (Budgeting). Drucker6,guru moderního managementu, stanovil následující sled funkcí: stanovení cílů, organizování práce, motivace a komunikace, měření a hodnocení, a kvalifikační\nrozvoj pracovníků. Populární systém POSDCORB4 přinesl řadu dalších uznávaných a inspirativních procesních\nkonceptů. Konstruktivní procesní představy vznikly již před časem i u domácích autorů. Formalisticky orientovaný autor Schenk7 např. již v roce 1967 definoval řízení funkcemi: plánování - realizace - kontrola - evidence (jako\nU procesních konceptů je pozornost soustředěna na strukturní rozpoznání kontinua řídicího procesu.\nZavedené strukturní prvky jsou pojmenovány odlišně, nejčastěji výrazy: etapa, krok, fáze, modul, akt, aktivita,\nčinnost, úkon apod. Tyto prvky tvoří zpravidla propojený a uzavřený celek. Mají vždy zřetelný počátek, průběh\na konec a vyjadřují v podstatě úkony, kterými se řídicí působení vykonává. Tyto modely procesů jsou v podstatě\njednoliniovými interpretacemi, které vypovídají především o logice a kauzalitě sledu prvků procesu. Při podrobnějším pohledu lze zjistit, že procesy řízení obsahují i cykly, smyčky, řetězce, sítě a jiné pletence. Nezřídka však\npostrádají i takové substanční složky řízení, jako je rozhodování, motivování, stimulování apod. Tyto koncepce jsou zatíženy také sémantickými a syntaktickými neurčitostmi a rozpory. Problémy se odvíjejí již od nepevné\nobsahové fixace samotných ústředních pojmů a hojného výskytu polysémií. Např. se to týká substančních kategorií jako je “řízení“, „regulování“, “ovládání”, „organizování“, „vedení“ a další. Sémantické neurčitosti pak\npokračují k derivátům procesů. Tento interpretační směr procesu řízení předkládá historicky vzniklou zjednodušenou modelovou představu procesu řízení s edukativním nábojem. Tyto koncepce jsou založeny vesměs na\npremise „lineárního chování“ účastníků procesů. V reálu však chování ani řídicích ani řízených lineární není jak\npatrno z dalšího.\nČím se proces řízení zkoumá na vyšší rozlišovací úrovni, tím se podrobněji odhaluje jeho složitá strukturovanost. Lze rozpoznat, že řídicí působení má větvenou funkcionalitu, s vícenásobnou strukturou, četnými\nintuitivními i explikativními postupy a interakcemi, a vnitřními mechanizmy. Od sedmdesátých let minulého\nstoletí vznikají věrnější interpretace než původní jednoliniové představy. Dochází především k vnitřní polarizaci\nsložek procesu. Dvojstrukturní představu procesu řízení presentuje Simon8 již v roce 1975. Proces řízení v jedné\nlinii definuje jako sled: plánování, organizování, operativní řízení a stimulace. V druhé linii pak hovoří o vnitřním\nvýkonu procesů, zejména s akcentem na postupy rozhodování: zjištění problému (inteligence), definici možných\nřešení (design), výběr nejlepší alternativy (choice), realizace rozhodnutí (implementation) a kontrola dosažených výsledků (control). Jiná podoba dvojstrukturního modelu9 procesu řízení je znázorněna v tab.1. V něm je\nFAYOL, H.: Zásady všeobecné a správy podniku, 1931, s. 18-30.\nVODÁČEK L., DVOŘÁK, Vl.: Management v USA,1989, s. 27. 39.\nGULICK, L., URVICK, L., F.: Papers in the Science od Administration, 1973, kap. 2.\nDRUCKER, P. F.: The Practice of Management, 1954, s. 41- 49.\nSCHENK, Z.: Organizační modely, 1967, s. 41- 49.\nSIMON, H. A.: The new science of Management Decision, 1960 a 1975, kapitola 2.\nTÓTH, E. a kolektiv: Manažerské minimum, 1989, s. 21.\nproces řízení polarizován na druhy řízení: plánování, organizování, operativní řízení, vedení lidí, kontrolování.\nDruhý pól tvoří tzv. mechanizmus řídicího působení (technologie řízení) složený z fází: rozhodování, ovlivňování\na kontrola. Mechanizmy jsou vnořené do jednotlivých druhů řízení. Vlastní proces řízení pak tvoří průsečíky dvou\nstruktur a jsou reprezentované souslovními deriváty: plánové rozhodování (PR), organizační rozhodování (OR),\noperativní rozhodování (OR) atd. Při dalším posilování vypovídací schopnosti lze procesům přiřadit další dimenze. Z hlediska předmětnosti (zodpovídá se otázka se co se řídí), lze v případě řízení výroby dospět ke složeninám\n“plánové rozhodování o výrobě”, “organizační rozhodování o výrobě”, “operativní rozhodování o výrobě” apod.\nZa další dimenzi procesu se může pokládat např. subjektová stránka procesu (zodpovídá se otázka kdo řídí), která\nřeší kdo je subjektem procesu. Zde pak vnikají veličiny typu: “ředitel rozhoduje o plánování výroby”, “hlavní\ninženýr rozhoduje o kontrolování výroby” apod. Přirozeně se takto odvozené procesní deriváty musí stylisticky\nupravit. Je zjevné, že definice procesu řízení na vyšší rozlišovací úrovni má vyšší vypovídací schopnost a značně\nse přibližuje realitě.\nDRUHY ŘÍDICÍHO PROCESU\nTabuľka 1 Druhy řídicího procesu a mechanizmu působení\nNástup počítačů kladl nové požadavky i na formalizaci. Do procesů řízení vstoupila algoritmizace jako\npodmínka jejich programování pro jejich počítačové zpracování. To si vyžádalo pevnou identifikaci procesů, jak\nz hlediska postupu, tak i transformace informací. Procesy tak byly specifikovány i výrazy: data, údaje, informace,\nvazby, vstupy, transformace, výstupy, postupové a rozhodovací kroky, cykly a smyčky, a vyvstala i potřeba terminace a metriky procesů. Souběžně s tím se obohacovalo i deskripční instrumentárium, např. se započalo s využíváním techniky flow chartů, infografiky, vizualizace a dalších způsobů. Souběžně s tím narůstala potřeba propojování samostatných dílčích úloh (agend) v integrovanější celky, a to jak uvnitř samotné technologie zpracování, tak\ni ve vazbách na uživatelské útvary a manažery. Rozšiřovalo se proto i interní a externí rozhraní procesních aplikací.\nProcesní záběr se postupně dále rozšiřoval a zamířil na složitější, především na ekonomické, obchodní\na manažerské aktivity. Růst hardwarových kapacit a operační výkonnosti počítačů, ale také zdokonalování softwarových nástrojů daly vnik kvalitativně novým informačním a komunikačním technologiím. Procesní úprava se\ndotkla nezřídka i celého životního cyklu a architektury softwaru a byla upravena i standardy a normami.10 Cesta\nprocesní computerizace řízení se stala významným impulsem pro další modelové koncepty. Stěžejním proudem\nse stal směr popisovaný jako „Business Process Re-engineering (BPR). Za jeho otce se považuje Hammer, který\nv roce 1990 presentoval svoji koncepci v Harvard Business Review a v roce 1993 vydal společně s Champym knihu „Provedení reengineeringu společnosti“11. Od té doby metoda získala nemalé popularity, dodnes se využívá\na nezřídka se odkazuje na její myšlenky. Hammer prosazoval spíše drastickou změnu než přírůstkové zlepšování\nprocesů jako je např. u metody Kaizen. Vycházel z představy, že firma je „tabula rasa“ a veškeré procesy je nutné\nurčit nově, a procesní fungování firmy je nutné trvale přizpůsobovat měnícím se podmínkám, v nichž vládne zákazník. „Stejně tak rychle jako metodika BPR na scénu managementu vtrhla, tak ji také opustila“12. Kritici této\nmetodě vyčítali, že:\n- prosazovala rázné uskutečnění potřebných změn,\n- podcenila nutnost kolektivní součinnosti přeměn,\n- přístup k procesům byl silně technokratický,\n- přeměny přerůstají v honbu za snižováním nákladů.\nNapř. norma ISO/IEC 12207\nHAMMER, M., CHAMPY, J.: Reengineering - radikální proměny firmy.,1996. 2. vydání.\nKARLÖF, B., LÖVINGSTON, F., H.: Management od A do Z, 2006, s. 64-68.\nHamer své pozdější názory presentoval v dalších dílech. Do procesního řízení souběžně silně vstoupila\ni problematika kvality a stala se jeho organickou součástí. První projevy péče o kvalitu měly podobu „dohledu\nnad kvalitou“ (tzv. kontrola důsledků) a na to navázala „kontrola kvality“ (tzv. kontrola příčiny). Další vývoj se\nuskutečnil prostřednictvím „zajištění kvality“ (modely QMS-Quality Management System) a „komplexní řízení\nkvality“ (modely TQM – Total Quality Management)13.\nV procesním řízení je v poslední době dominující orientace na trh a zejména na zákazníky. Tato tendence\nje ztělesněna směrem zvaným řízení vztahů se zákazníky - Customer Relationship Management (CRM). Od deváté dekády XX. století představuje tato orientace nový příslib zdokonalení procesů, zejména obchodních. Skutečný její boom však přišel až s XXI. stoletím, kdy do systémů CRM vnesly novou kvalitu softwarové firmy. Po roce\n2000 pojem CRM etabloval, že měnil i módní slogan: „Kdo nemá internet, neexistuje – přeměnil na „Kdo nemá\nCRM, neexistuje...“14. Hlavní ideou CRM je co nejlépe zharmonizovat vztahy mezi zákazníkem a dodavatelskou\n(producentskou) firmou. Řeší proto oboustranně nejvýhodnější způsoby získávání, rozvinutí, integrace a udržení\nco nejlepších vztahů se zákazníky. Souběžně s tím se řeší i otázky služeb pro kupující, podpora prodeje, cenotvorba, poprodejní aktivity, servis a reklamce. Využívá se zpravidla databázové technologie propojené s marketingem,\nale také s účetnictvím a s jinými informačními segmenty podniku. Pokročilejší jeho formy zasahují i do organizační architektury dle situace a podmínek každé firmy, ale vždy s orientací na tvorbu přidaných hodnot. Ideová\nkoncepce CRM je patrná na sch. 1. Potřeby manažerů i zákazníků dnes směřují k integraci systému CRM s dalšími\nfiremními systémy, především s účetnictvím, finančním řízením a logistikou. Rostou ale i integrační potřeby typu\npropojení reportingu s mapovými servery, což umožňuje prodejní situace zobrazit nikoliv tabulkami a grafy, ale\nčasoprostorovým zobrazením na aktuálních mapách. Velmi schůdnou cestou takové integrace je propojení CRM\ns ERP firmy. Avantgardním směrem je mobilní CRM, který se již rozšiřuje také v ČR.\nSchéma 1 Ideový model CRM\nV procesu širokého a diversifikovaného prosazování se dnes „CRM se stal velmi nejasným termínem“15.\nS proudem procesního řízení jsou totiž spojeny i další metody, především Public Relations (PR) – utváření příznivého obrazu firmy, Sales Promotion (SP) – podpora a motivace prodeje, Data Minig (DM) - dolování dat,\nPS (Personal Selling - osobní prodej), Business Intelligence (BI), elektronická komerce a další. CRM je úzce\nspojován s marketingovými procesy. Hovoří se např. o marketingovém řízení v režimu CRM16. Směry procesního\nHAVLÍČEK, K.: Management § controlling malé a střední firmy, 2001, s. 117-118.\nJELÍNEK,R.: Co chceme od CRM ? In: www.casopisovy-portal.cz, 2011.\nKARLÖF, B., LÖVINGSTON, F., H.: Management od A do Z, 2006, s. 50.\nHAVLÍČEK, K.: Management & controlling malé a střední firmy, 2001, s. 39-40.\nřízení jsou bezesporu jedním z nejslibnějších inovací současného moderního managementu. Je nutné však zvažovat jejich výhody i slabiny. Za přínosy procesních přístupů lze pokládat:\ntNápomoc hlubšího poznávání mechanizmů řídicího působení (pomáhá rozkrývat souvislosti, kauzalitu\na celistvost procesního dění). Iniciuje procesy znovu promyslet, odhalovat jejich slabiny a racionalizovat\nje a sledovat jejich výkonnost.\ntUmožňuje lepší zvládnutí narůstání procesních a informačních a komunikačních dějů ve firmě.\ntZavádí parametrizací a jednotnou metrikou procesů, což umožňuje procesy lépe řídit, monitorovat,\nkontrolovat, měnit, selektovat a vyřazovat, odstraňovat a orientovat je na tvorbu hodnot.\ntPřináší do procesů vysokou uspořádanost; procesy pak fungují jako „automaty - regulované stroje“ a tak\nuvolňují manažerům kapacity věnovat se koncepčním aktivitám.\ntZa nevýhody lze pokládat:\ntUplatnění procesního řízení je časově, odborně i pracovně náročné.\ntNeznalost nebo nepochopení východisek, principů, postupů procesního řízení vyvolává konflikty,\nnezájem a brzdné mechanizmy.\ntRežimy upravených procesů mají značnou pevnost a dotýkají se individuality každého jednotlivce a jeho\nzvykových způsobů. Tím potlačují jeho svobodu, tvořivost a iniciativu.\ntVšechny procesy firmy se dají obtížně harmonizovat. Vznikají proto rizika nesouladu a poruch. Platí pravidlo nejslabšího článku: každý řetěz je tak silný, jak silný je jeho nejslabší článek.\ntProcesní řízení vyžadují zpravidla transformaci hierarchických struktur na procesní. Efekty změn lze\nzhodnotit až odstupem času. Namísto iterativního postupu se implementuje metodou „vše a rychle“\na očekávání se nese v duchu low cost - low commitment - maximum results.\ntPokud míra formalizace a standardizace procesů přeroste inflexní bod organizovanosti, oživnou pochody\ndezorganizace a byrokracie.\nBionika a holistické myšlení\nV poslední dekádě současného století holistické myšlení a biologické inspirace zažívají svoji renesanci.\nNeměl by to být módní exces, kterých v minulosti v managementu nebyl nedostatek, ale ani „konečné řešení“.\nTento směr reflexivně reaguje na dnešní realitu a „myšlenkové kvašení“ soudobého moderního myšlení. Současné hospodářské universum je bezpochyby poznamenáno ekonomickou a morální dekadencí, a přežívá ve vleku\nturbulencí, volatilit, krizových jevů, recesí, amoralit, defraudací, zkratka v „blbé náladě“. Dobrých zpráv je poskrovnu. Souběžně je hospodářství atakováno přílivem nových znalostí, technologií, intelektu, zrodem nových\nodvětví a universální informatizací. Malopodnikové, korporátní, národní i nadnárodní ekonomiky se stávají čím\ndále tím složitějšími a obtížně ovladatelnými celky. Populistický bonmot „neviditelná ruka trhu vše vyřeší“ selhal,\nnefunguje spolehlivě a nejspíše škodí. Hlubší analýzy vedou dokonce ke kritice samotného hospodářského systému a hovoří se o „systémových chybách kapitalizmu“ či „kapitalizmu v krizi“17.\nDnes je naléhavé volání „co a jak dělat“. Velký díl odpovědi je fixováno v řízení, chápaném v nejširším\nsmyslu (politickém, sociálně ekonomickém, právním apod.). Management je dnes avantgardní potenciální silou.\nManažeři jsou substancí prosperity, stagnace i pádů, ale také východisek a konjunktury. Komplikované věci se\nřeší vždy obtížně a ani v managementu nelze vyloučit omyly. Predeterminující je již samotný přístup k řešení složitých problémů. Necelistvé, izolované přístupy jsou již na samém počátku zárodkem neúspěchu. Trefně to dokazuje i příklad z matematiky: špatně formulovanou úlohu nevyřeší ani sebekvalifikovanější matematik, nanejvýše\ndospěje k mylnému výsledku.\nV poslední době přichází manažerům na pomoc při řešení složitých problémů nový obor – bionika, jako\nmetoda a metodologie učení se od biologických systémů. Ta umožňuje čerpat z analogií mezi živými organizmy\na sociálně ekonomickými systémy. S podporou holistického přístupu preferuje celostní vidění a organické chápá17\nWOLF, M.: Sedm způsobů, pomocí kterých lze opravit systémové chyby kapitalizmu. In: Hospodářské noviny, 24.1.2012.\nní komplikovaných jevů. Umožňuje znásobovat souvislosti, vidět věci v kontextu a selektovat podstatné od nepodstatného. Zkrátka je to metodologická platforma pro „systémové know - how“ a naznačuje manažerům „jako na\nto“ a tím posiluje jejich profesionální inteligenci a intelekt.\nNa živé organizmy by měli manažeři nahlížet s „velkou závistí“, neboť jsou to nejdokonalejší systémy lidského universa. Nelze se proto divit, že holistické a biologické principy a analogie se dnes prosazují a využívají\ni v neekonomických disciplinách. Hovoří se o holistické medicíně, bioinformatice, o genetických algoritmech\na dalších disciplínách. Dokonce na summitu G20 navrhla Jižní Korea zřízení kybernetického sekretariátu18 pro\nmonitorování finančních jevů.\nAtributy biosystémů jsou v managementu hojně využívány metaforicky. Již v minulosti se proslavil „mechanistický“ a „organismický“ pohled při identifikaci strukturních typů organizací19. Tento přístup se popisuje\ntéž jako teorie kontingence. V obchodním světě se hovoří se o „organickém růstu“, což znamená expanzi založenou na stávající struktuře firmy a je protipólem expanze diversifikací nebo akvizicí. Nejvíce metafor se vztahuje ke\nzvířatům, kdy se pro analogie akcentují typické vlastnosti výrazných druhů zvířat. V tomto smyslu se používá např.\n“amebová struktura“ odvozená od způsobu pohybu měňavky, která zdůrazňuje dynamiku organizací. V proslulé\nmatici BCG (Boston Consulting Group), zvané též „BCG zoo“ je použito pro rozlišení obchodních aktivit řady\nzvířat: „psů“, „divokých koček“, „hvězd“ a „dojných krávy“. V jiných souvislostech se lze setkat s veverkami,\nbernardýny, gorily a další zvířaty. Kontroversní teorie „cirkulace elit“ věhlasného ekonomika Pareta diferencuje\nvládnoucí síly na “lišky” (které se vyznačují pružností, prohnaností a schopností přesvědčovat) a “lvi” (kteří jsou\nschopni použít násilí k potlačení opozice). Z říše rostlinné je inspirativně využita tzv. „bonsajová organizace“\ndle japonského miniaturního stromu s typickým tvarováním. Kontura ministromu má zdůraznit inversi moci\na funkčních pozic ve firmě. Na vrcholu jsou pracovníci přední linie (prodejci, expedienti, číšníci), tedy z nejnižší\nmocenského stupně a představují „plody“ - nejpřínosnější složky stromu. Kořeny pak tvoří skrytou mocenskou\nzákladnu stromu (vrcholový a střední management), která strom zakotvuje a vyživuje. Toto rozložení tradiční\nmoc převrací a vyzvedává rozhodující roli přední linie. Jiným případem je např. cibulový model, který poukazuje\nna přirozené rozvrstvení pozic ve firmě. Ve finančnictví jsou známé analogie: „finanční žraloci“, „buldočí dluhopisy“, „strategie modrého oceánu“, „organizační ledovec“. Hovoří se také o životním cyklu firmy, výrobku,\ninovace, tyto analogie jsou převzaté rovněž z biologie. V závazkových vztazích se hovoří o „zralých“ (dospělých)\na „nezralých“ (nedospělých) pohledávkách, v marketingu se dnes vžily výrazy „guerilla“ (guerillový marketing),\npredátorské ceny a praktika, ale také „beránci“. V jiných souvislostech se hovoří o „plovoucí licenci“, „rachitické\nfirmě“ o „samaritánských útvarech“ apod. Metaforika se nevyhnula ani šlechtického stavu, když se hovoří se např.\no „černých a bílých rytířích“.\nNa přírodní zákonitosti se odvolává mnoho myslitelů. Již Aristoteles upozornil svým výrokem „Natura nihil\nfrustra facit“ - příroda nedělá nic zbytečně. Excelentní je objev Darvina: „Evoluční vývoj prokázal, že v přírodě nepřežívají nejsilnější, nejrychlejší ani nejchytřejší, ale nejpřizpůsobivější“. Dnes se tato teze řadí mezi nejuznávanější\nideologie soudobého manažerského myšlení. Finančník Soros prohlásil „Ať zchudnu, jen když přežiju“20. Filosofie\npřežití hlasitě zaznívá též v proslulém díle „CHAOTIKA“21. Jiné příklady jsou k nalezení u Kotlera a Kellera22.\nAnalogie mezi živými a hospodářskými systémy jsou inspirativní v trilaterálním pohledu:\na. celulární (buněčný) pohled; v managamentu je to analogie strukturního pohledu na organizace,\nb. fyziologický pohled; odráží funkcionálně procesní pohled na organizaci,\nc. organizmální pohled; zdůrazňuje celek a systémový charakter organizace.\nCelulárním uspořádáním je vybudován každý živý organizmus. Buňka je základní strukturní i funkční\njednotkou živé hmoty a sama o sobě představuje uspořádaný elementární stavební prvek. Je otevřenou autoregu-\nJižní Korea předložila alternativní návrh se zavedením “kybernetického sekretariátu”.\nBURNS, T., STALKER, G. M.: Mechanistic vs. Organic Organizational Structure (Contingency Theory). In: www.businessmate.\norg/Article.php., viz také DĚDINA, J., ODCHÁZEL, J.: Management a moderní organizování firmy, 2007, s.162.\nSOROS, G.: v rozhovoru pro Newsweek. In: www.novinky.cz, 25.1.2012.\nKOTLER, P., CASLIONE, J., A.: CHAOTIKA, řízení a marketing firmy v éře turbulence, 2009, s. 37-56.\nKOTLER, F., KELLER, K.: Marketing management. www.CRMportal.cz\nlující se jednotkou, ineragující s okolím a je adaptivní. Je součástí širšího přírodního řetězce: atomy - molekuly\n- makromolekulární struktury - buněčné organely - buňky - kolonie buněk - tkáně - orgány - soustava orgánů organizmus. Z manažerského hlediska je mimořádně pozoruhodné, že články řetězce jsou ve funkční podpůrné\nharmonii. V jejich vztahu je určující dělba práce a synchronizace součinnosti, nikoliv konkurence, superiorita\nči vyčerpávající dravost. Žádná ze součinných složek se neliší významem, pozicí, znalostmi, bohatstvím či jinými\natributy, které v lidských komunitách nezřídka dominují. Boj o přežití a predátorství funguje až mezi druhy, leč na\nkrutém, ale objektivním a spravedlivém principu. Zde již má ale regulační význam. Jediným vítězem součinnosti\nje přežívající jedinec – živý organizmus. V tržním prostředí „bojují“ firmy mezi sebou různorodými subjektivními\ni objektivními principy a silami, s dominancí profitability. Špatně nastavené regule a pravidla boje, ale také volné\npole působení (co nezakazuje zákon je povolené) vedou často k neserióznosti, k různobarevným jednáním v zónách šedé a černé ekonomiky a k destrukci hospodářského systému.\nDalším záviděníhodným úkazem je, že živé organizmy svého uspořádání dosahují „sebeorganizováním“,\nkteré je jim vrozeno a dokonale vyladěno s jejich fungováním. Naproti tomu podnikatelské jednotky organizují\nvždy lidé. Oni firmy zakládají, mění, ruší dle svých zájmů a potřeb a výhodnosti. Management se do organizačního\nideálu málokdy trefí a firmy tak fungují pod tlakem zájmů, se ztrátami, pod inovačními a konkurenčními ataky a se\nspornou prosperitou. Organizační ideál tak pro lidi zůstává zatím vizionářským snem.\nŽivé organizmy jsou excelentní i ve fungování, které je nasměrováno rovněž na podporu přežívání a reprodukce. Je zajištěno „sebeřízením“ se superioritou mozku, který zde působí ve všemohoucí pozici „biologického\nCEO“23. V mozku se nachází více než 100 miliard nervových buněk (neuronů), které jsou propojeny navzájem\ni s orgány jako řízenými jednotkami složitou sítí nervových vláken. Činnost nervového systému je založena na\nelektrických signálech a částečně na chemických transakcích. Mozek jako řídicí centrum pak nervovými vzruchy\novládá všechny základní jednotky a tím i organismický celek. Na tomto řízení participují i regulační mechanizmy\nv podobě chemických látek. V managementu to jsou nástroje řízení, které řídicí působení umocňují a doplňují.\nMozkové centrum tyto mechanizmy doplňují a na řízení participují jako funkčně specializované systémy např.\nimunitní nebo endokrinní systémy. Ty vznikají v různých částech těla ve žlázách s vnitřní sekrecí a na místo určení\nse dostávají krví. Mozkové centrum usměrňuje hlavní pochody a fungování organizmu. Na podněty zevnitř organizmu, i z okolí, pak reaguje prostřednictvím dokonalých zpětných vazeb. Jsou to spolehlivé ověřovací a signalizační\nsystémy vedoucí k mozku, které iniciují i schopnost opravovat a učit se (odtud učící se systémy).\nOrganizmy fungují jako otevřené supersystémy, které si se svým okolím vyměňují hmotu, energii a informace. Stavební elementy buněk jsou hmotným substrátem a jejich procesy podléhají fyzickým a chemickým zákonům. V tomto smyslu živý organizmus lze chápat jako hmotný systém. Protože energie je neoddělitelná od hmoty\n(E=m.c2 )24, životní procesy s hmotnými substancemi jsou podmíněny energetickými transformacemi (příjem,\nvýdej, transformace, přenos, energetická bilance). Živý organizmus je v tomto smyslu i velmi dobře hospodařícím\nenergetickým systémem. Buňky ale energii produkovat nemohou, jsou schopny ale energii vyměňovat s okolím,\nuvnitř je transformovat ve volnou energii a vázat je v chemických reakcích. V tomto duchu se hovoří o „biokybernetickém“ principu organizace živých systémů.\nHmotně energetické procesy jsou vždy vázány na přenos informací a jsou i jejich duálním odrazem i obrazem. Přenos informací se děje jednak uvnitř v rámci regulace životných procesů a udržení rovnováhy, jednak ve\nvazbě s nepřetržitým vyměňováním informací s prostředím. Úlohu informačního systému organizmu v podstatě\nplní nervová soustava, která síťově propojuje všechny relevantní složky. Řídicí centrum pak má schopnost reakce\nna vnější podněty v reálném čase, udržení (vykázání) hospodárnosti a zajištění učení se. Významnou úlohu hrají\npozitivní i negativní zpětné vazby. Každá buňka disponuje vnitřní pamětí s četnými rekogničními mechanizmy\na „základní informační biomakromolekulou“, v jejichž primární struktuře je obsažena genetická informace.\nGenetické paměti připadá klíčový význam v mechanizmu reprodukce přenosu genetické informace a dědičné proměnlivosti (mutabilitě) buňky. V tomto smyslu lze na živé organizmy nahlížet jako na informační systémy.\nŽivé organizmy přežívají vždy v určitém prostředí a čase. Děje se to evolucí, pomocí dlouhodobého samovolného procesu, v jehož rámci se dále rozvíjejí. Její součástí je výběr, který má více podob. Přirozený výběr\nChef Exekutive Officer – vrcholový vedoucí firmy\nRovnice popisuje vztah mezi energií a hmotností: Energie = hmotnost (rychlost světla ve vakuu).\nse podřizuje různým přírodním tlakům. Umělá selekce je vyvolána člověkem s určitým záměrem. Lze hovořit též\no stabilizující selekci, která odstraňuje extrémy (např. největší sýkorky v zimě nejvíce hynou, neboť se obtížně\nschovávají do skulin proti zimě). Podnikatelskou analogií je, když rozvoj firmy nestačí růstu a tento rozpor přivede\nfirmu do krajní předkrizové, nebo krizové situace. To se stalo jinak skvělé firmě Toyota v krizových letech 2008\na 2009. V přežívání zvířat lze zjistit i distruptivní selekci, která zvýhodňuje extrémy a potlačuje průměrné typy.\nHovoří se též o směrované selekci, která odbourává jedince na konci škály (buďto jenom příliš malé, nebo jenom\npříliš velké). Pozoruhodných a poučných analogií je mnoho dalších.\nSebeorganizování a sebeřízení jsou dvojí, ale nedílnou stránkou živých organizmů a pro manažery vzorovým modelem. Příroda se ale nesmí slepě kopírovat a povrchní napodobování může více škodit než pomoct. Těžiště odpovědnosti zůstává vždy na manažerech. Je prověrkou jejich profesionální inteligence a zdravého selského\nrozumu, který se přírodními zákonitostmi má pouze inspirovat.\nZa průkopníka popisu moderního nahlížení na biologické systémy lze pokládat Beera25, který pozoruhodně poukázal na „sebeorganizující“ a „seberegulující“ se živé systémy a koncipoval „model životaschopných systémů“. Pozoruhodné bionické a holistické koncepce se objevují i u řady soudobých autorů. Dr. Pfiffner26 zveřejnil\nvelmi inspirativní bionické představy. Centrální nervový systém člověka pokládá za „nejvýkonnější řídicí systém“.\nAkcentuje také „nevyhnutelnost komplexnosti“, která je „pro manažera stejně důležitá, jako zákon gravitace pro\nfyziky“. Podotýká, že dosavadní dějiny vědy jsou nepřetržitým pokusem o nalézání odpovědí rozkladem, analýzou\na opětovnou syntézou. Čím větší komplexnost, tím více se jí snaží lidé omezit. Přitom však mohou ztratit komplexní souvislosti. „Manažer se ale nemůže spokojit s tím, že pro dílčí problémy nalezl jen dílčí řešení. Musí být\nschopen řídit celek – ve všech jeho aspektech a souvislostech“. Asby jako průkopník kybernetiky objevil zákon\n„nezbytné komplexnosti“, česky také „zákon nezbytných variant“, který se nazývá často jako „Asbyho zákon“.\nZ domácích autorů jsou inspirativní úvahy Trunečka27, když upozorňuje na „zásadní změnu v přístupu k řízení\na to přechodem od modelu „podnik-stroj“ k modelu „podnik jako živý organizmus“. O podniku jako živém organizmu hovoří také Girstlová28, úspěšná manažerka a teoretička. Janišová29 rovněž vyzývá k učení se od biologických systémů. Život vývoje jedné firmy popisuje analogií: „… z prvotních organizmů se pomalu stávají vyšší a vyšší\norganizmy s větší a s lepší strukturou, neboť vývoj k vyššímu stupni dokonalosti představuje jedinou možnost, jak\npřežít a uspět“. Hauser30 hovoří o tzv. „biologickém modelu řízení“ (biořízení), kdy je využíváno analogie charakteru člověka s organizací. Hovoří o principu dlouhodobého úspěchu a pro jeho dosažení doporučuje příměr:\n„firma = živý organizmus“. S podobnými analogiemi se lze setkat v oblasti informačních komunikačních technologií. Např. Kunstová31 uvádí: „Tak jako vnější změny vyvolávají v kterémkoliv živém organizmu změny vnitřní,\ntak i v podniku, který lze k živému organizmu přirovnat, si vynucují změny vně podniku (turbulentní prostředí,\nznalostní společnost, globalizace) a změny uvnitř podniku“.\nBionický a holistický přístup sklízí úspěchy i v nemanažerských oborech. Pozoruhodná je „holistická medicína“ založená na zkoumání organizmu jako celku. Nesoustřeďuje se jen na jeden fyzický zdravotní problém, ale\nhledá příčiny i v nemocné duši, resp. v jednotě těla a duše. Nuancí toho je tzv. „Paliativní medicína“ která se snaží\nrespektovat individualitu lidské osobnosti a její jedinečnosti ve všech čtyřech základních rozměrech holistického\n- celostního pohledu: biologický, psychologický, sociální a spirituální. Holistický přístup se prosazuje v řadě dalších oborů, např. ve fyzikální chemii, v ekologii, zemědělství, urbanizmu a jinde. Holistický management je dnes\nnepřehlédnutelným staronovým myšlenkovým směrem, který nelze opomenout a přehlédnout, ale pokládat za\nproud moderního inspirativního a intelektuálního manažerského myšlení pro 21. století. Etymologicky jsou však\ntyto metodologické směry svázány i s kybernetikou, obecnou teorií systémů a další systémovými disciplínami,\nkteré jsou již náležitě popsány.\nBEER, A., S.: Diagnosing the Systém for Organizations, 1985.\nPFIFFNER, M.: Von biologischen lernene. In: IO New Management, 2/2006. Dostupné na: http://www.ionewmanagement.ch/\nTRUNEČEK, J.: Biologický přístup k podnikovému řízení. In: Moderní řízení, 1/2007.\nMOTEJLÍKOVÁ, E.: Rozhovor na téma Podnik jako živý organizmus. In: Moderní řízení, 12/2006.\nJANIŠOVÁ ,H.: Od prvoka k savci. Učme se od biologických systémů. In: Moderní řízení, 3/2007.\nHOUSER, St.: Biořízení pro podnikatelskou praxi. In: Moderní řízení, 4/2007.\nKUNSTOVÁ, R.: Co ovlivňuje procesní modelování. Dostupné na: www.si.vse.cz/atchive/proceedings/\nSměr hledání výkonnosti, dokonalosti a výtečnosti\nPočátkem osmdesátých let se formuje směr orientující se na hledání dokonalosti a výtečnosti v managementu. Byl logickým důsledkem rostoucí náročnosti podnikatelského prostředí, sílících konkurenčních střetů na\ntrhu a ofenzivity inovačních proudů a posunů manažerského myšlení. Míra přizpůsobení se k novým podmínkám\nfirmy selektovala. Řada z nich se neadaptovala zrychlujícímu se tempu změn, vyčerpala se soutěžením, nebo se\npodrobila zbrklým neuváženým přeměnám, nebo volila úpadek či jiné formy zániku. Většina firem však přežila,\nunesla rizika a soutěžila o své bytí v nových podmínkách, nicméně zůstala kandidátem úpadkové skupiny. Některé\nfirmy však tlakům zdárně odolaly, adaptovaly se dynamice změn a dokonce prokázaly trvalou prosperitu a růst.\nOtázky rozptylu firem od „špatných“ až po „výtečné“ se proto dostaly do zájmu teorie i praxe a podněcovaly\nk odhalování gradientů a potenciálu úspěšnosti.\nPátrání po firemní dokonalosti se událo i cestou empirických průzkumů. Signifikantní byly počiny dvojice\nWatermana a Peterse, kteří provedli rozsáhlé šetření u skupiny amerických a evropských firem. Svá zjištění presentovali ve „slavném“ díle „In Search of Excellence“ - „Hledání dokonalosti“. Šetřením dospěli k formulování\nrysů excelentních podniků:\n1. Sklon a zájem na aktivnosti (Bias for action).\n2. Dobré vztahy se zákazníky (Staying close to the customer).\n3. Nezávislost a podnikatelský duch (Autonomy and entrepreneurship).\n4. Produktivita založená na lidské aktivitě (Productivity through people).\n5. Činnostní orientace na tvorbu hodnot (Hands on - value driven).\n6. Těžit z toho co firma nejlépe zná a umí (Stick to the knitting).\n7. Jednoduchý a spořivý organizační aparát (Simple form - lean staff).\n8. Souběh volnějšího a těsnějšího vedení (Simultaneous loose – tight properties).\nO dvacet let později Peters prověřuje správnost zásad excelence pod prismatem tří generací a zkušeností\nfirem. O všechna pravidla sice nestojí, ale upozorňuje, že je třeba, aby každý manažer uplatnil zásady situačně,\ndle svého vidění reality a aby znovu objevil i sám sebe v něm. Později dochází k názoru, „There are no excellent\ncompanies” – že „skvělé společnosti“ vlastně nejsou. Uznává, že v dnešním chaotickém podnikatelském prostředí statické veličiny a zásady nezaručují výtečnost. Za dokonalé firmy pokládá ty, které jsou přesvědčeny o nutnosti\nneustálých změn a jejich prosazení je nejdůležitějším úkolem firem a manažerů. Uvedený průzkum také posílil\nvelmi důležitý poznatek: „excelentní vedení = obchodní úspěch“. Zásady Watermana a Peterse nabyly ve své době\nnemalé popularity ve světě i u nás32, měly ale i nemálo kritiků a revizí. Nicméně myšlence „dokonalosti“ přidali\nhistorickou vědeckou bonitu. Jejich počin a myšlenky iniciovaly i další autory k rozpracování tématu, zejména\nv americkém managementu, jak na to výstižně poukazují Vodáček a Dvořák33.\nKoncem XX. století se pozornost manažerů koncentruje na kvalitu, neboť potenciál tradičních metod byla vyčerpána\na kvalita je pojímána ve zcela nové dimenzi. Značně populárním se stal tzv. systém řízení kvality - Quality Management System\n- založený na zajištění kvality především standardizovanými normami ISO34. Nejznámější normou je ISO 900, která určuje\npožadavky na systém řízení kvality. ISO ale zažily velký boom s uvedením ISO 14 000 (celosvětová norma pro environmentální\nkvalitu a praxi zeleného marketingu) a ISO 9 000 (normy pro registraci a certifikaci kvality a poskytování služeb a zabezpečení\nkvality). Normová základna ISO se nadále rozrůstá a zasahuje i nové oblasti managementu, např. společenskou odpovědnost\nfirmy. Pro ně je typické, že se posuzují v rámci systému řízení firmy v kontextu procesního řízení, zvyšování výkonnosti a úspěšnosti firem. V prominentních oborech (letectví, kosmonautika apod.) se rodily odvětvové standardy35 kvality. ISO normy jsou\nsystematicky revidovány zejména ve směru lepšího plnění požadavků zákazníků a zlepšování procesů. Plnění požadavků normy\nje prověřováno procesem certifikace, kdy specializované agentury auditují činnosti organizace a vydávají certifikáty.\nJiž v osmdesátých letech bylo dílo „Hledání dokonalosti“ předmětem výuky a experimentů na VŠE v Praze u studijního oboru\n„systémové inženýrství v řízení“.\nVODÁČEK, L., DVOŘÁK, V.: Management v USA, 1989, s.70-72.\nISO znamená International Standard Organisation – mezinárodní organizaci zabývající se tvorbou a vydáváním norem.\nGraseová, M. a kol.: Procesní řízení, 2008, kap. 4.\nDalším vývojovým stupněm je tzv. Total Quality Management - komplexní řízení kvality. Jeho kořeny navázaly na předchozí modely a byl rozpracován v podstatě v USA, ve více ohledech se však opírá i o japonské koncepce řízení kvality. Řízení kvality se zde odvíjí z vyšších řídicích úrovní a nezasahuje pouze některé procesy, ale\ni fungování celé organizace. Mimořádně akcentuje uspokojování potřeb zákazníků nejen v rovině kvality produktů, ale i v saturování jejich nejširších potřeb. Toho se má dosáhnout kvalitnějším řízením procesu. Výhodou i slabinou tohoto systému je současné preferování více odlišných hledisek. Velmi přínosné je, že u této metody firma\nsama - ze svého zájmu uskutečňuje sebehodnocení. Zastánci a propagátoři přisuzují TQM potenciální možnost\nsilně se koncentrovat na kvalitní řízení firmy a tím přispět k dosažení jejích cílů, prosperity a nejefektivnějšího\nzpůsobu exploatace lidských a materiálových zdrojů. Filosofií modelu je spokojenost zákazníka, účast pracujících\na neustálý rozvoj a zdokonalování kvality. TQM se silně vkliňuje do organizace a akcentuje dodržování následujících zásad:\ntkoncentrace na trh a zákazníky,\ntvytvoření podporujícího prostředí,\ntmanažeři jsou trénováni a sami trénují ostatní,\nturčení poslání, dlouhodobého plánu a ročních cílů,\ntvytvoření infrastruktury a rozdělení disponibilních zdrojů,\ntpřijímání dlouhodobých závazků a příslibů,\ntprokazování důstojnosti a úcty k jiným,\ntdodržení slova (walk the talk),\ntsledování a měření výsledků a procesů,\ntodměňování a povyšování zdatných lidi,\ntrozhodování na základě přijatých informací.\nSystémy QMS ani TQM nejsou konečnou zastávkou ve zdokonalování řízení kvality a jsou spíše otevřeným trendem k budoucím modelům. Dnes však nelze přehlédnout kritické signály z manažerské praxe. Těžištěm\nkritiky je, že na jedné straně se procesy precizně formalizují a elegantně modelují do normativů a standardů,\nkteré by měly být zdrojem povýšení kvality a účinnosti řízení. Na straně druhé právě silná normalizace procesů činí jejich aplikace málo flexibilní, administrativně nákladné až byrokraticky zatěžující. Jsou určovány např.\npevné režimy informačních vstupů, transformací, výstupů, rozhraní a standardů, procesy pevně normují systémy\nISO, OHSAS, AQAP. Situace je nepřehledná až zmatečná i v certifikacích systému řízení kvality (např. podle ISO\n9001, ISO 14001), proto nezřídka dochází k jejich dehonestaci, ať jsou uskutečněny domácími či zahraničními\ncertifikačními autoritami. Řada procesů se tak stává přetechnizovaným, rigidním, odosobněným děním s nádechem nadbytečné zátěže. Požadavky na certifikaci postupně přerůstají i do mimofiremních aktivit, např. certifikáty jsou podmínkou účasti na projektech, veřejných soutěžích, dotacích, úvěrech apod. To vtiskuje tomuto trendu\nspíše rysy módnosti a povinnosti než modernosti.\nČasto se vynořuje otázka rozdílů mezi QMS (ISO 9000) a TQM. ISO 9000 je v podstatě firemní subsystém, který se sladěním práce složek firmy snaží garantovat stabilitu kvality. TQM je již manažerská filosofie\na metoda řízení, která napomáhá celistvému průběžnému vývoji. Stručné srovnání je patrné v tabulce 2.\nQMS (ISO 9000)\nStatické požadavky - funkční pohled\nDynamické požadavky – procesní náhled\nZaručuje shody, nezaručuje dokonalost a konkurenceschopnost\nZaručuje průběžné vylepšování procesů a posilování\nOrientuje se na zabránění chybovosti\nOrientuje se na lepší plnění požadavků zákazníků\nPoužívá nástroje regulace a jištění kvality\nKromě regulace využívá i nástroje zlepšování kvality\nVyužívá se sporadický audit zákazníka\nPrůběžná regulace dle spokojenosti zákazníka\nOčekávání ze strany trhu\nVerifikuje vnější certifikovaný auditor\nPřináší větší podíl na trhu\nJe založeno na sebehodnocení\nTabuľka 2: Druhy řídicího procesu a mechanizmu působení\nTQM mělo a má mnoho dalších zastánců a interpretů. Mezi klíčové průkopníky patří Deming a Juran. Oba\nAmeričané působili v Japonsku a ovlivnili japonské myšlení a přístupy ke kvalitě. Deming při svých výzkumech\nzjistil, že vnitřní metrika kvality sama o sobě nestačí a kvalita může být uznaná pouze zákazníkem. Myšlenky Deminga36 výrazně upevnily spojitost mezi „kvalitou“ a „zákazníkem“.\nOd počátku devadesátých let krystalizuje na scéně managementu další proud, který se váže k budování\nexcelence - výtečnosti. V podstatě navazuje na předchozí vývojové etapy řízení kvality37 a konkrétní podoby nabývá\nv EFQM38 zvaném též model excelence. Je to metoda řízení orientovaná na dosažení cílů co nejlepším využitím disponibilních lidských a materiálových zdrojů. V podstatě volně navazuje na systém certifikací ISO 9000 akcentující\nprocení řízení a neustálé zlepšování procesů. Tyto systémy by se ale neměly ztotožňovat. TQM přináší silné a objektivní prvky do kvality. Principy a kritéria hodnocení vypracovala Evropská nadace pro management kvality. Nadace udílí každoročně nejlepším hodnoceným firmám prestižní ceny, např. Evropskou cenu za jakost (The Europen\nQuality Award-EQA). Hodnocení nesměřuje pouze na jakost výrobků a služeb, ale především na hodnocení kvality\nsystému řízení a celkové fungování firmy. Model EFQM je dopracován do aplikační metodiky, která umožňuje organizacím bez ohledu na obor a odvětí činnosti, velikost, právní formu uplatnit nové přístupy, především:\ntujasnit a uvědomit si modelovou představu excelentní organizace,\ntposoudit, kde je firma na cestě k výtečnosti – excelentnosti,\ntiniciovat a zvolit si manažerskou ideologii a postupy pro dosažení výtečnosti, výkonnosti a všestranné\nspokojeností zákazníků, zaměstnanců a relevantního okolí,\ntidentifikovat a uvědomit si své přednosti a nedostatky (silné a slabé stránky),\ntuplatňovat společné manažerské myšlení, způsob jednání uvnitř i vně firmy,\ntzdokonalit systém procesů dle obrazu excelence (odstranění redundancí a nepokrytých mezer v procesech, procesy orientovat k manažerským potřebám, integraci různorodých metod, nástrojů a technik).\nComputerizace, matematizace a technologizace řízení\nV každém pohledu jsou zakotveny jednak strategické cíle determinované jednoznačnými a měřitelnými\nukazateli a jednak aktivity potřebné k jejich dosažení. Tím se tvůrcům podařilo sladit strategické a operativní\nsouvislosti a zejména finanční a nefinanční hodnoty firmy. Taková rovnovážná jednota s kauzálními souvislostmi\nv předešlých konceptech managementu absentovala. Výraz balanced znamená rovnováhu mezi čtyřmi pohledy\na scorecard odkazuje na populární hodnotící tabulku sportovních utkání v Americe. Jejich kniha a následně\ni metoda se stala v roce 1996 bestsellerem. Výhodou metody je, že je jednoduchá a přehledná a dává odpověď na\nstěžejní manažerské otázky. Při aplikaci metody „balanced scorecard-u“ je nutné podstoupit kroky:\n1. Ujasnit si strategii budoucnosti.\n2. Vytyčení strategických cílů.\n3. Výběr ukazatelů a určení očekávání.\n4. Stanovení akcií – určení toho co se musí v zájmu dosažení cílů vykonat.\nVstup počítačů do hospodářství za posledních čtyřicet let zásadně ovlivnil manažerskou praxi\ni vědu. Jeho počátky spadají do doby, kdy se započalo s převáděním agend účetnictví z ručního či děrnoštítkového zpracování na počítače. V sedmdesátých letech nastoupila vlna tzv. automatizovaných systémů řízení (ASŘ). Jejich technologie byla založena na ručním pořizování vstupních dat a počítačů se požívalo pro\nvlastní řešení agendy. Výstupy tvořily tištěné sestavy a to v rytmu a formě účetních předpisů, uživatelských\nzvyklostí a sporadických manažerských potřeb. S těmito systémy pozvolna započala i etapa elektronického\npřechovávání a archivace dat. Vznikla idea „databank“, kdy se požadovalo, aby data vstupovala do systému\npouze jednou, účelově uspořádala a vícenásobně využila pro nejrůznější potřeby, již nejenom pro vlastní\núčetnictví, ale také statistiku, rozbory, plánování a archivaci. Tato etapa computerizace se organizačního uspořádání firem ani systému jejich řízení v podstatě výrazně nedotkla, neboť byla kopií petrifikovaných administrativních technologií. Každá aplikace (subsystém) měla své vlastní vstupy, datovou základnu\na uživatelské rozhraní vázané na konkrétní útvary. Computerizace s jistým zpožděním začala pronikat i do\nvýrobně technologické sféry podniků pod názvem automatizované systémy řízení výroby (ASŘP). ASŘ se\nbudovaly i pro centrální orgány, servisní organizace i oborově vázané systémy40. Firemní systémy v souladu\ns tendencemi ve světě se zpočátku vedle účetních agend orientovaly na plánování materiálových potřeb\nvýroby, ve světě popisované jako Material Requirement Planning41 (MRP). Jejich jádrem byly tzv. kusovníky\n(BOM)42, které udávaly pro každý vyráběný díl „kolik“ a „jakých komponent“ je k jejich výrobě zapotřebí. Tyto systémy značně přispěly ke standardizaci a zkvalitnění konstrukční činnosti, přípravy výroby\ni skladové evidence. Velké firemní počítače - mainframy v šedesátých letech ještě neměly interaktivní rozhraní. Vstupy tvořily děrné štítky nebo pásky, popř. magnetické pásky, a operovaly výhradně v dávkovém\nrežimu. V 70. letech počítače získaly interaktivní uživatelské rozhraní a pracovaly režimem sdílení času\npodporující stovky nebo tisíce uživatelů souběžně s dávkovým zpracováním. Uživatelé získali přístup ze\nspecializovaných terminálů nebo později z osobních počítačů. Computerizace posléze pronikala do dalších procesních okruhů firem, především do finančního řízení, sledování nákladů a výnosů, manažerského\na vnitropodnikového účetnictví, mezd a personalistiky, skladové evidence, knihy jízd, evidence majetku,\nfakturace, velkoobchodu i maloobchodu, daňové agendy a části logistiky (nákup, skladování a prodej).\nDalší zdokonalení směřovalo k vnitřní i vnější integraci jednotlivých úloh do propojených celků.\nFiremní systémy nástupem osobních počítačů (PC) doznaly přelomovou změnu. Funkčně povyrostly na\nkvalitativně vyšší stupeň a byly nazývány svodným termínem „informační systémy pro řízení“, „integrované manažerské informační systémy43“ či jinak. Ve světě se vžil název Enterprise Resource Planning (ERP), který zdomácněl, neboť výstižný český ekvivalent neexistuje. Systémy této třídy se obsahově i technologicky diversifikovaly.\nPředně se jejich koncepce a technologie značně přiblížily k manažerům a jejich potřebám. Do popředí se dostaly\nrelace: data – údaj – informace, resp. informační potřeby a technologické možnosti systémů. Výkonnost a kapacita počítačů již nebyly bariérou, ale možností generovat neomezené množství údajů a zpracovat je mnoha způsoby.\nPropojování informačních a komunikačních technologií s moderními programovacími technikami generovalo\nzcela nové technologie. Informační (IT) a komunikační (CT) vrůstaly do sebe a začaly fungovat jako Information\nand Communication Technology (ICT). Nárůst počítačové gramotnosti manažerů i ostatních pracovníků umožnil\nmigraci těchto technologií do procesů řízení. Ku prospěchu věci citelně vzrostly také znalosti tvůrců, projektantů, programátorů a provozovatelů systémů o managementu.\nBohatost aplikačních způsobů se dnes blíží k hranici vnímatelnosti a tím i využitelnosti. Inovace a up grady\njsou nekonečné a stávají se součástí profesionální manažerské inteligence i zátěže. Přední místo zaujímá internet, extranet a elektronická komunikace, které jsou dnes již běžným servisním nástrojem manažerů. Mezi elementární aplikace patří: rezervace letenek, objednávky ubytování v hotelích, pronájmy aut, pojištění, jízdní řády,\nModel excelence přinesl řadu nových myšlenek a pojmů. Mezi pozoruhodná patří: agilnost organizace\n(organisational agility), naměřená hodnota (benchmark), proces srovnání (benchmarking), dodavatelský řetězec\n(supply chain), duševní kapitál (intellectual capital), etika (ethics) a další.\nK obohacení a rozvedení paradigmatu excelence významně přispěli v roce 1994 Kaplan a Norton svým\nmodelem Balanced Scorecard (BSC)39. Tematiku kvality, výkonnosti a úspěšnosti posunuly dál. Metoda BSC je\nzaložena na procesech řízení orientovaných na zvyšování hodnoty firmy pro vlastníky. Tato orientace je vyjádřená\npředevším v cílech a jejich kvantifikovaných měřítkách a řeší problém ze souběžných čtyř perspektiv:\na. finanční pohled (hodnoty pro vlastníka),\nb. zákaznický pohled (hodnoty pro zákazníka),\nc. pohled rozvoje, růstu a učení se (schopnost měnit se zdokonalovat se),\nd. pohled procesní (procesy naplnění očekávání zákazníků a vlastníků).\nDEMING, W. E.: The New Economics for Industry, Government, Education, 1994, kap. 2, s. 33.\nHAVLÍČEK, K.: Management & controlling malé a střední firmy, 2011, s. 117.\nEFQM = Europen Foundation for Quality Management\nHAVLÍČEK, K.: Management & controlling malé a střední firmy, 2011, s. 120-121.\nTakovým systémem byl např. ASŘ plemenářských informací s rozsáhlou databankou cenných genetických informací.\nPozději též dokonalejší MRP II.\nTaktéž „podnikový informační systém, „flexibilní a inovativní informační systém“ i jinak.\neCommerce (eShopy, platební brány), ITB, webové portály, webdesign, redakční systémy, datová centra, helpdesky apod. V roce 2010 již mělo ITN ve světě přes 10 miliard uživatelů a dokonce ve Finsku na něj má každý občan\nnárok ze zákona. Současné proudy je blíže vhodné zkoumat po aplikačních liniích.\nSe vzestupem computerizace řízení se souběžně rozvíjely a vstupovaly s menším či větším úspěchem do\nřízení i matematické exaktní metody. První projevy využití matematických instrumentů se datují k třicátým letům\nminulého století, a popisují se jako škola kvantitativních přístupů nebo ekonometrika. Od této doby se i tento\nsměr neobyčejně obohatil. Optimizmus jejich praktického nasazení a očekávaných efektů byl v minulosti tlumen\njejich velkou složitostí a exaktností a omezenou funkčností. Jejich nový vzestup se očekává s moderními informačními a komunikačními systémy. Za základní reprezentanty skupiny lze pokládat:\ntMetody matematického programování; převážně optimalizační metody podporující rozhodování\nmanažerů, např. metody lineárního a nelineárního programování, dopravní úlohy a teorie grafů.\ntMetody strukturální analýzy; soustava lineárních rovnic určujících vstupy k požadovaným výsledkům.\ntMetody síťových grafů; metoda PERT a CPM analyzujících kritické cesty a jiné omezené veličiny\nve složitých procesech.\ntDynamické programování; podpora vícestupňového rozhodování.\ntTeorie her a strategického chování; optimalizační metody k řešení rozhodovacích úloh.\ntMetody řešení sekvenčních úloh; řešení rozhodovacích úloh optimalizace sledu činností.\ntMetody matematické statistiky; vícenásobné regresní a korelační analýzy.\ntMetody hromadní obsluhy; sladění kapacit obslužných zařízení s proměnnými nároky na kapacity.\ntMetody teorie zásob; zjištění optimálních zásob pro fungování systému.\ntMetody teorie obnovy a údržby; optimální řešení zabezpečení fungování procesů.\ntMetody simulace; navozují chování dynamických systémů za určitých situací.\ntHeuristické modely; podpora manažerů využitím znalostí, zkušeností a intuice řešitelů.\ntGenetické algoritmy; heuristický postup využívající principy evoluční biologie pro řešení složitých\ntNeuronové sítě; výpočetní modely umělé inteligence dle vzoru chování biologických struktur. Napomáhá\ndistribuovanému paralelnímu zpracování dat.\npro jejich plánové a kontrolní rozhodování v čase, místě a funkci. Kvalitní ERP systémy dnes integrují veškerá data\na informační procesy firem do souvislého unifikovaného celku. Integrace se dosahuje softwarovými moduly a hardwarovou infrastrukturou. Klíčovou složkou většiny ERP je unifikovaná databáze k ukládání dat, ze kterých je možné\npokrýt základní funkce a manažerské potřeby. Do vyspělejších systémů jsou migrovány také nové inovační prvky,\njako jsou znalostní systémy, datová úložiště, datové dolování ap., jak na to upozorňují Gray a Buyn45.\nModerní ERP pokrývá v podstatě veškerou věcnou problematiku firemního řízení, zejména oblasti:\ncontrolling (manažerské výkaznictví, analýza ziskovosti, kalkulace), business intelligence (datové sklady, reporty,\ndashboard), logistika (prodej, CRM, nákup, řízení kvality, řízení projektů, údržba), plánování a řízení výroby\n(zakázková výroba, sériová a hromadná výroba, lean manufacturing), interní logistika (řízení toků materiálu od\npříjmu, přes výrobu až po expedici, optimalizaci dodávek a přeprav), řízení projektů“, obsahující řešení projektového plánu, jeho úkoly, termíny, milníky, lidi, kapacity, materiál a především obchodní a s ní přímo nebo zprostředkovaně spojené další aktivity. V inovačním proudu se i v ERP dále prosazují virtualizace a cloud computing.\nVyspělé ERP dnes integrují moduly:\ntŘízení firemní výkonnosti - Corporate Performance Management (CPM) - poskytuje jasný přehled napříč\nřadou interních aplikací, zdrojů dat a obchodních procesů potřebných pro měření a sledování výkonnosti,\ndodává řešení punc „business intelligence“ a podporuje rozhodování.\ntPodnikové plánování zdrojů - Enterprise Resource Planning (ERP v užším smyslu) - umožňuje specifické\nvícestranné, víceměnové a vícejazyčné plánování, tvorbu harmonogramů, včetně reagence na požadavky.\ntŘízení dodavatelského řetězce - Supply Chain Management (SCM) - umožňuje společnostem řešit dodavatelské řetězce, včetně plánování, řízení skladu a dopravy.\ntŘízení vztahů s dodavateli - Supplier Relationship Management (SRM) - poskytuje komunikační nástroj\nvyužívající Internet a pomáhající zákazníkům lépe ovlivňovat své dodavatele, zejména v reakci na\ntŘízení vztahů se zákazníky - Customer Relationship Management (CRM) - řídí vzájemné vztahy se zákazníky v každém místě kontaktu, včetně integrovaných specifik marketingu, obchodu a služeb.\nte Commerce obsahuje řešení nákupu i prodeje, která umožňují účast systémů back-office ERP ve virtuální\non-line komunitě nebo v portálu; usnadňuje transakce s podniky a rozšíření zákaznických služeb.\ntŘízení podnikového majetku - Enterprise Asset Management (EAM) - pomáhá společnostem efektivně\nsledovat rozmístění a výkon jejich zařízení, strojů, nástrojů, vozidel a dalších základních prostředků.\ntŘízení lidského kapitálu - Human Capital Management (HCM) - umožňuje řízení pracovních sil (nábor\nzaměstnanců, mzdy, výhody, samoobslužný prodej, sledování řízení výkonu).\ntFinanční řízení - Financial Management (FM) - dává společnostem informace potřebné pro zvládnutí\nfinančních požadavků ekonomiky, od finančního účetnictví a rozpočtování až po reporting a analýzy.\ntŘízení životního cyklu produktů - Product Lifecycle Management (PLM) - zlepšuje kontrolu shody\nproduktů s řízením specifikací, řízením dat o produktu.\nVýrazu ERP bylo poprvé použito v roce 1990 společností Gartner Group44 pro označení počítačového\nintegrovaného systému materiálového plánování a později také plánování dalších výrobních zdrojů a integrované\nvýroby. Posléze do ERP začaly vrůstat i klasické firemní agendy: účetnictví, lidské zdroje, obchodní a zásobovací\nčinnosti s dalšími firemními aplikacemi, čímž systém značně rozrostl. Dnes se kryje v podstatě s termínem informační systém, popř. integrovaným systémem firem a organizací. Překlad dodnes není jednoznačný a lze se nejčastěji setkat s českým ekvivalentem „plánování podnikových prostředků“, což sémanticky neodpovídá skutečnosti.\nZ počátku se ERP systémy vytvářely na základě jedinečných požadavků firem. Růstem firem i složitostí jejich procesů však takové systémy nemohly vyhovovat manažerským požadavkům a staly se velmi nákladnými. To\nposilovalo standardizaci projekce i softwaru, vytváření společné IT platformy a větší orientaci na procesy. Také\nrostla preference a zpružnění dostupnosti dat, snižování provozních nákladů, kvalitnější obsluha zákazníka a zdokonalila se podpora strategického rozhodování. Proto sílil vývoj rozvinutějších systémů, které zaručovaly kvalitnější fungování a přinášely strategické a obchodní výhody. ERP dnes dorostly v systém, který je schopen z vnějších\na vnitřních datových zdrojů konvertovat informace, resp. je zprostředkovat funkcionálním rozhodovacím místům\nTyto moduly se mohou vyskytnout i jako samostatné aplikace mimo SRP. Na domácím trhu je velmi pestrá nabídka firemních ERP se širokou škálou stavebnicových modulů i s možností přizpůsobení se konkrétním\npodmínkám a potřebám firmy. Běžně jsou k dispozici systémy pro diskrétní i kontinuální výrobu, kusovou a malosériovou výrobu na zakázku, montáž na zakázku, kombinovanou - mixovanou výrobu, služby, distribuci, velkoobchod, logistiku a další prvky. ERP však mají také své zastánce a kritiky. Za výhodu SRP systémů lze pokládat:\ntintegrace firemních procesů v systémový zřetězený celek,\ntoptimalizace různých procesů a zvýšení jejich efektivity a výkonnosti,\ntdostupnost potřebných údajů dle potřeb v reálném čase,\ntomezení a vyloučení duplicit a multiplicit na úrovni dat, údajů a informací,\ntautomatizace procesů zdokonaluje služby zákazníkům,\ntdobře fungující SRP se stává i konkurenční výhodou.\nGartner, Inc. je renomovaná výzkumná a poradenská společnost pro informační technologie, se sídlem v Stamford v USA.\nGRAY, P., BYUN, J.: Customer Relations Management, 2001. Dostupné na: www.crmassist.com/document 2001.\nJako nevýhody SRP lze uvést:\ntnákladná investice do vlastního vývoje nebo nákupu systémů,\ntvyžaduje kvalifikovanou projekci, programování, školení, implementace a upgrady,\ntpři outsourcingu (vyčleňování) je vysoká závislost na dodavatelích,\ntpři insourcingu (začleňování) se firma izoluje, sama nese rizika a obtížně se napojuje na prostředí,\ntpři vlastním provozování systému údržbové a rozvojové náklady neklesají,\ntani při vysoké funkcionalitě nemůže zcela pokrýt a uspokojit specifické potřeby,\ntnepodařené aplikace působí zklamání, škody a budí utajovaný odpor – vzdor pracovníků,\ntobtížně se odstraňují chyby a škody selháním lidského faktoru.\nSystémy ERP patří svojí filosofií, konstrukcí a rozšířením mezi klíčové trendy budoucnosti.\nTermínu workflow bylo použilo poprvé v r. 1985 společností FileNet46 zabývající se automatizací podnikových procesů, která presentovala první podobu business proces management (BPM) se softwarem zvaným\nWorkFlo. Tento systém zahájil elektronické ukládání dat mainframe tisku pro následné vyhledání, budoucí zpracování a tisk. Od té doby je významnou součástí softwarového průmyslu s inovačními nápady a nástroji a slouží\ni jako podpora jiným metodám, zejména procesnímu řízení a ERP. Je široce a běžně vyžívaný ve sféře řízení, správy\na administrace, ale i ve výrobních, provozních a technologických procesech. Uplatňují se všude, kde lze úlohy\nalgoritmizovat, nejčastěji při komplexní fakturaci, správě pohledávek, obchodních smluv, organizačních norem\na jiných úloh. Jejich popularita je dána mimo jiné i tím, že může využívat řadu jednoduchých a téměř archaických\nmetod. Je vhodnou automatizací např. Tailorovy techniky popisu pracovních postupů, Fayolova popisu procesu\nřízení a správy nebo grafických organizačních nástrojů Gilbretha (fyzická náročnost a složitost práce, pohybová únava, pracovní pomůcky). Hodí se také pro statistické výpočty, např. korelační analýzu, pravděpodobnostní\npočty, ale i pro metody normativní ekonomiky. Jeho grafické techniky jsou obzvláště populární při správě toku\ndokumentů (dokument flowcharts), toku dat (data flowcharts) či správy toku v programu (program flowcharts).\nPro podporu workflow existuje řada softwarových produktů, které většinou využívají digitalizaci dokumentů\nv elektronické podobě i v následném zpracování úloh. Software pak hlídá i plnění dílčích úkolů (podprocesů) a\nodsouhlasení kroků k dokončení projektu. Klíčovou úlohu pak zde hraje projektantská či programátorská invence tvůrců příslušného programového díla.\nPoměrně prudký vzestup a funkční pestrost činí aktuálním i generační rozlišení workflow. Trefná je čtyřgenerační klasifikace 47:\n1. první generace; workflow zastupují uzavřené aplikace s pevnou definicí procesu. Např. správa dokumentů\n2. druhá generace; aplikace kdy procesy lze upravovat skriptovacím jazykem, jehož ovládnutí je rychlé a pohodlné a mohou se využívat i prostředí webových aplikací;\n3. třetí generace; je pružná služba s otevřenou architekturou založenou na standardech. Jsou přístupné\ni dalším aplikacím přes API. Lze využít úpravy přes grafická rozhraní, dále proprietární workflow rozhraní\na formáty výměny zpráv;\n4. čtvrtá generace; je založena na vnořené funkcionalitě a je integrována s middleware službami (e-mail,\nsprávce pracovní plochy, adresáře ap.). Má standardizované rozhraní a formáty výměny zpráv. Např. může\nčerpat vybraná data z primárního účetnictví, automaticky nahrávat data a generovat reporty, situačně řešit\ncash flow a řízení pohledávek. Tato generace má velmi široký funkční rozsah.\nFileNet Corporation je předním dodavatelem řešení v oblasti ECM. Zakladatelé: Ted Smith a Ed Miler, WWW.marketignovenoviny.cz/index.php, 11.4.2003.\nVe zestručněném znění dle http://panrepa.org/CASE/jaro/\nZ věcného hlediska lze workflow rozlišit na:\ntAdministrativní workflow; řeší automatizaci operativních úloh v reálném čase událostí, např. sledování\ndocházky, přijetí reklamací, vedení flexikonta zaměstnance.\ntAd hoc workflow; řeší náhodně vzniklé nestandardní procesy. Např. příprava a vydání organizační\nsměrnice, interní audit vybraného procesu.\ntKolaborativní (kooperativní) workflow; týká se složitějších úloh, jejíchž řešení vyžaduje týmovou práci\nodlišných profesí. Např. projekt organizační přestavby firmy, seznam rizik.\ntProdukční workflow; váže se na hlavní hodnototvorné podnikové procesní proudy, např. inovace určitého\nproduktu, slevový server, služby zákazníkům.\ntBěhem vývoje se workflow systémy začleňovaly do firemních systémů různorodě. Jejich rozvinutější formy\nse dnes popisují jako Workflow Management.\nK workflow se vztahuje řada pravidel. Tato pravidla se popisují jako tzv. Business rules (business pravidla\nnebo pravidla podnikání). Tento směr je spjat s druhou a třetí generací procesního řízení a v nejobecnějším pojetí\nznamená automatizaci menší či větší části informačních procesů firem, resp. procesních toků firmy. Data, údaje\na informace jsou ve workflow technologiích předávány přijímajícím organizačním místům, zde jsou transformovány a dále postupovány dalším navazujícím místům a koncovým uživatelům. Tato úroveň workflow je vyústěním\npředchozích etap automatizace a někdy jsou nezcela přesně charakterizovány jako technologie či automatizovaná\ntechnologie řízení podniků, projektů, či zpracování dokumentů.\nVýraznou změnou ve zdokonalování workflow je cesta inkorporace servisně orientované architektury Service Oriented Architecture (SOA) do aplikací. Jejich rozrůstání činí udržování a zdokonalování stále rozlehlejších systémů komplikovanějším. Řada systémů pracuje odděleně a integrace není vždy jednoduchá. Tradiční\nmanuální postupy se tak nahrazují nebo doplňují flexibilními-kompozičními řešeními, které jsou prostředkem\nk usnadnění a zdokonalení přístupu uživatelů k informacím. Koncový uživatel si tak volí obsah i formu výstupních\ndat, ale může i získaná data zpracovávat a prohlížet, prohlížet na širokém spektru zařízení. „Devadesátá léta jsou\nobdobím další expanze workflow. „Workflow systémy obvykle pokrývají nejenom fázi realizační (řízení průběhu\nprocesu), ale i fázi přípravnou (definici procesu) a v neposlední řadě i fázi monitorování a vyhodnocování reálného\nprůběhu procesu“48. Proces zdokonalování workflow je obohacen i o nové funkce API49 - jsou to programové\ncelky nějaké knihovny, které programátor používá namísto toho, aby je sám naprogramoval.\nRozmach workflow systémů inicioval v roce 1993 založení mezinárodní neziskové organizace „Workflow\nManagement Coalition“ s cílem vytvářet a prosazovat standardy. Workflow postihly i kritiky. První vlna kritiky\nsystému vytýkala, že procesy jsou upraveny jako pro Taylorovské jednoduché automaty, které odlidšťují lidský\ncharakter a jedinečnost každé lidské osobnosti, jeho stylu a pojetí práce. Druhá vlna kritiky Workflow se týkala\npružnosti a přizpůsobivosti systému, který nesleduje a nerespektuje rozvoj osobnosti a jeho zručnosti. Dnešní\nvýtky poukazují také na obtížnost jejich integrace do soudobých moderních systémů.\nZa výhody workflow lze pokládat:\ntzrychlení a zefektivní procesů,\ntformalizace a standardizace procesů a dokumentů,\ntzprůhlednění a zjednodušení procesu,\ntuplatnění kontrolních mechanizmů v reálném čase.\nZa nevýhody workflow lze pokládat:\ntprocesy fungují jako jednoduché rutinní automaty,\ntodlidšťují a omezují tvořivý potenciál lidské bytosti a seberealizaci,\ntjsou málo elastické a změny vyžadují pracné zásahy,\ntuplatnění klade nové nároky na lidi i technologie.\nKUNSTOVÁ, R.: Co ovlivňuje procesní modelování? Dostupné na: ww.si.vse.cz/archvice/proceedings/\nŘízení firemní elektronické dokumentace a jejího\nComputerizaci firemních dokumentů lze spojovat se dvěma počítačovými technologiemi. S tzv. Electronic Document Management (EDM) a Enterprise Content Management (ECM). EDM se orientuje na elektronickou firemní dokumentaci a může ve firmě pokrýt většinu formalizovaných procesů s papírovými dokumenty,\nelektronickými textovými soubory, databázemi se strukturovanými i nestrukturovanými daty. Také ale s e-maily,\nsociálními sítěmi a úložišti dat s dlouhodobou archivací. Obecně EDM obsahuje zachycování (capture), konversi,\nukládání, uspořádání a správu dokumentů a to buď jako samostatný segment firemního informačního systému,\nnebo může ústit a blíže vázat na ERP firmy. Je užitečným nástrojem při přechodu firmy od papírových forem dokumentů k formám elektronickým.\nECM pracuje se širší zdrojovou základnou. Čerpá z dílčích podnikových subsystémů, především z CRM či\nze samotného ERP, také však ze sociálních sítí, e-mailů, z dokumentů, grafiky, webových stránek, naskenovaných\nobrázků, fotodokumentace apod. Do pozornosti se zde dostávají obsahové otázky informační a dokumentové\nzákladny, ale mohou spravovat i internetové a intranetové portály firem včetně zajištění jejich bezpečnosti. Mohou\ntak přispět k lepšímu pokrytí informačních potřeb manažerů. Růst jejich funkcionality je patrný z následujícího\nsrovnání: „V roce 2005 byl termín ECM definován jako technologie používaná k získávání, řízení, ukládání a poskytování obsahu týkajících se firemních procesů.“ „Do roku 2010 byl postupně termín rozšířen a dnešní ECM\nznamená strategie, metody a nástroje užívané k získání, řízení, ukládání a poskytování obsahu a dokumentu v organizaci a zahrnuje řízení informací firmy ve všech podobách – papírové dokumenty a elektronicky strukturovaná\na nestrukturovaná data“50.\nEnterprise Content Management jako součást firemní infrastruktury přispívá k řešení problémů informatizace využitím portálového řešení a intranetu, skenování a digitalizace, správy dokumentů, řízení sdílení\na oprávnění k informacím, řízení workflow procesů, formulářové řešení, archivace a skartační procesy, správy\ne-mailů, vyhledávání obsahu, tisková řešení, hlasové a obrázkové systémy. Je to směr vycházející z technologického nahlížení na řešení informatizace managementu. Ve vyspělejší podobě již řeší i bližší vazby na události,\núkoly a činnosti, aktivní obsahy a jeho změny, problémy taxonomie, apod. Problematika nalézá významnou pozici\ni u firem IBM, FileNet apod. Růst informatizace hospodářství každopádně nadále poroste, to přinese nové nároky\ntaké na kapacitu úložišť, náklady a bezpečnost. Lze počítat s tím, že informační potřeby manažerů také porostou\na bude je nutné specifikovat situačně, nakolik se dnešní rozhodování děje při značných rizikách s obtížně odhadnutelnými důsledky, při změnách a virtualitě hospodářského života.\nCEP, v české terminologii komplexní řízení událostí, je založena na sledování reálného dění ve firmě. Toto\ndění se uskutečňuje jako souslednost (tok) událostí. V obchodní firmě takový tok tvoří např. události: expedice\nvýrobků, doprava a předání zboží, vystavení faktury, sledování zrání pohledávky, monitoring inkasa, vymáhání\npohledávky apod. Události se vynořují v různých formách, v určitém rytmu nebo náhodně, a mohou se týkat minulosti, současnosti nebo také budoucnosti. Váží se k manažerům, oni o nich musí rozhodnout, zajistit jejich\nrealizaci, kontrolovat a hodnotit je, a operativně zasahovat. Události vždy mají i svůj informační odraz, zobrazují\njeho věcnou podstatu, ale také příjem, transformaci a výdej informací. Důležité je, že událostí nejsou vždy totožné s dobou jejich informačního odrazu. Existuje vždy jisté informační zpoždění, jehož míra předurčuje možnost\nzásahu. Zpoždění způsobuje škody a ztráty.\nMAREŠOVÁ, M.: Strategie pro elektronické dokumenty. In: ICT revue, Listopad, 2011.\nJádrem architektury CEP je softwarová technologie, která ovládá zpracování událostí. Stěžejní jsou\ntaké inteligentní manažerské algoritmy a mnohdy i normativy a standardy. Správcem událostí je tzv. Event Manager51 událostí, software nazývaný také jako Correlation Engine, nebo Stream Processing Engine. Dokonalejší\nverze CEP umožňují zjišťovat, registrovat, filtrovat, analyzovat a korelovat různé podnikatelské události situačně se lišící.\nK CEP nemá daleko tzv. Business Activity Management (BAM). Je dalším krokem integrace funkcionality\npočítačových systémů a manažerských činností. Termín pochází rovněž od Gartner, Inc., a původně byl vytvořen\njeho analytiky a použit již v roce 1995. Po dnešek se rovněž rozrostl do modifikací. Jeho smyslem je zefektivnit\nfiremní procesy především poskytováním informací v reálném čase a aktivním vyžitím zpětných vazeb a napomoci\nzkvalitnění řízení chodu celého podniku na základě hodnověrných informací.\nK této třídě systémů je také blízký Business Activity Monitoring (BAM) - monitorování aktivit podniku.\nMonitorování se může uskutečnit buď v podobě relativně samostatného systému, který funguje vedle jiných systémů a přejímá z nich data, popř. jim je předává. Druhou možností je, že systém pracuje v napojení na firemní ERP.\nTřetí možností je monitorování aktivit formou „nadstavby pro integraci podnikových procesů“52. Monitorování se\nv každém případě děje v reálném čase informací a událostí. BAM může být službou pro všechny dotčené organizační útvary, pro specializovaný management středních úrovní, ale může se jednat i o „BAM pro top management\n– Enterprise Dashboard“. Dnešních aplikací se aktuálně dotýká úkol rozpracování objektivních výkonnostních\nŘízení životního cyklu výrobku a digitální továrna\nŘízení životního cyklu výrobku - Product Lifecycle Management (PLM), je směr založený na sledování\nklíčových prvků celého životního cyklu výrobku, počínaje nápadem, přes ideový koncept, výzkum, detailní návrh, vývoj, konstrukci, technologii, výrobu, logistiku, prodej, servis (služby) až likvidaci výrobku. Tento cyklus\nse může odvinout již od zákazníka, především určením a změřením jeho potřeb a očekávání, může pokračovat\nrozhodnutím o výrobku (projektu) – tedy o nastartování životního cyklu nového výrobku. Každá etapa tohoto\ncyklu je sama o sobě složitým interakčním procesem s mnoha složkami a v případě více výrobků se pak jedná\no procesní svazky, které se různě prolínají firmou. V takových případech jsou systémy PLM velmi užitečné. Někdy\nje PLM ale vztahován pouze na softwarové zabezpečení (tzv. PDM), který je využíván v některých fázích životního\ncyklu produktů při správě dat strojírenského cyklu.\nSměr PLM v podstatě navazuje na systém výroby podporovaný počítači Computer Integrated Manufacturing (CIM). Zde se ale kromě standardního cyklu mohou vytvářet koherentní struktury dat, konsolidované systémy informací, mohou se sdružovat stávající digitalizované postupy s realizací inovovaného výrobku. Jeho součástí\nmůže být také podpora marketingových, ekonomických a účetních činností. Může se stát také prostředkem používání globální inovační sítě a tak umožnit i mezinárodním organizacím inovovat, vyvíjet a podporovat nové výrobky,\nale také stahovat vědomosti a znalosti v průběhu životního cyklu.\nInovační růst v oblasti automatizace výrobních a technologických procesů dospěl ke kvalitativně vyšší\núrovni, dnes popisované jako digitální továrna - Digital Factory (DF), nebo e.Plant, či e-Factory. Nejdříve se\nautomatizace - digitalizace uplatnila v systémech konstrukčně technologických (CAD/CAM), poté zasáhla integraci informací v plánovacích a řídicích systémech (PPS, MRP, ERP), a nyní proniká i do projektování výrobní\nzákladny, která je ve své podstatě mostem mezi již digitalizovanými oblastmi přípravy výroby a informačními\n„Jde o oblast nesmírně složitou, protože ve výrobě se sbíhá nesmírné množství nejrůznějších informací –\núdaje z řízení zakázky, nákupu subdodávek a logistických procesů s informacemi technické přípravy výroby“53.\nNadějí tohoto směru je digitální propojení oblasti Production Data Management (PDM) a Product Lifecycle\nManagement (PLM) i dalších systémů. Digitalizace pak umožňuje zdokonalit a zrychlit přípravu výroby, vlastní\nBrožura sestavena odborníky společnosti PROGRESS SOFTWARE, PALMEREM M. a DŽURMANEM, M., http.www.progress.com.\nKOTEK, J.: Business Activity Monitoring-monitorování aktivit podniku, 2004, http://www.sybase.cz/.\nLEEDERER, E.: Digitální továrna - mocný nástroj pro průmyslovou výrobu. In: Automat, č. 7/2008.\nvýrobu a následný servis v celém životním cyklu výrobku. Dnes se začíná již hovořit o digitálním podniku, zahrnujícím celou šíři computerizačních směrů. V těchto systémech je sice původní klíčová role člověka potlačena\nřídicími systémy, ale o to více narůstá v projekční a programátorské pozici.\nDnes již ustálené a hojně používané slovní spojení „Business Intelligence“ se v odborném světě vynořilo již v roce 1958, původně v souvislosti se zkoumáním výrazu „intelligence“ jako vtahu mezi zjištěnými fakty\n(problémy) a schopnostmi volit postup vedoucí k dosažení cílů54. V roce 1989 Howard Dresdner55 navrhl toto\nsousloví jako zastřešující termín pro souhrn metod a pojmů, které vylepšují proces rozhodování pomocí komputerových technik, jako jsou MIS56, DDS57, OLAP58 a další. Později (pravděpodobně v roce 2009) na základě blogové poznámky bylo přiznáno prvenství H. P. Luhanovi, který v říjnovém čísle IBM Journal již v roce 1958 pojmenoval svůj článek „Business Intelligence System“. V tomto článku popsal takovou vizi světa, kdy různé organizace\na jednotlivci budou produkovat čím dále tím více informací, které budou na podporu lidí a organizací zpracovávat\n(vytvářet, uchovávat, rozdělovat) automatické inteligentní systémy. Jeho tehdejší představy „informací“ byly sice\njednoduché, reprezentované mikrofilmem a adekvátními nosiči doby, nicméně toto vizionářství významně ovlivnilo další směru tohoto manažerského myšlení.\nZ dnešního nadhledu lze říct, že BI je svodným názvem bohatě členěné různorodé skupiny, která má přispět\nke zlepšení využívání dat, údajů a informací ve firmě. Tohoto zlepšení se má dosáhnout systematickým získáváním\nvstupních dat v širokém věcném záběru, jejich široce užitečným hromaděním a ukládáním, odpovídající bezpečností,\nzvýšením rychlosti jejich zpracování, ale také uplatněním (využitím) analýz, explicitních i expertních znalostí především s orientací na obchodní procesy. Z jejich souvislostí lze vytvářet libovolné náhledy na obchodní data, analyzovat\nje a na základě těchto výsledků optimalizovat výkonnost podniku. V tomto smyslu BI nejčastěji obsahuje:\ntReporting (příprava reportů, hlášení, referáty),\ntZpracování klíčových ukazatelů výkonnosti a uplatnění Balanced Scorecard,\ntPřípravu manažerských panelových desek,\ntObchodní a statistické analýzy časových řad, korelační a srovnávací propočty,\ntPlánování, predikování, obchodní modelování a simulace obchodních scénářů,\ntKonsolidaci a agregaci údajů,\ntMigraci, drolení, segmentaci partnerů,\ntFraud management (detekce podvodů),\ntÚvěrovou bonitaci a křížovou analýzu,\ntClick stream (weblogová analýza),\ntVizualizaci dat, grafikony, zobrazení,\ntData minig a text mining.\nSměry a formy využití BI jsou značně závislé na konkrétním uživateli, jeho záměrech a manažerské kultuře. Obecně platí, že firmy dnes archivují obrovské množství obchodních a ekonomických dat. Jejich pořízení již\nnení složité a systémy samy generují tisíce kilobytů dat z různých oblastí. Není v lidských silách a manažerských\nkapacitách prohlížet, studovat, zkoumat texty ani tabulky se stovkami a tisíci záznamů. Dnes sílí zásada, že data\nnestačí vlastnit, ale je nutné umět s nimi náležitě nakládat a především smysluplně je využívat. V tomto směru\nsystémy business inteligence mohou být velice užitečné.\nLUHN, H. P. (výzkumník IBM): Business Intelligence System. IBM věstník, říjen 2008.\nAnalytik skupiny Gartner.\nManagement Information System, který zpracovává nesetříděné údaje z databází, dle požadavků.\nDirectory Databasing System, databázový adresář pro zvýšení výkonnosti.\nOnline Analytical Processing je technologie uložení velkého objemu dat v databázi, aby byla data přístupná uživatelům zabývajícím\nse analýzou obchodních procesů.\nEsencí dnešních systémů business inteligence je rovněž softwarová základna tvořena sadou programů.\nVětšina z nich již plně zabezpečuje pružné fungování a hovoří se o souboru business intelligence technologií.\nNejznámějšími jsou Demand nebo SAS modely, Open Source modely, Self Service BI a další. Dílo může zahrnovat i prvky Decision Support System (DSS), Management Information System (MIS) popřípadě i prvky Executive\nSystém BI běžně využívají marketingového mixu, cílených informačních procesů a postupů, zpracovávají\ndata prodeje, výroby, financí a aktivity pro řízení výkonnosti podniku. Mohou shromažďovat informace z různých\nčástí společnosti a mohou je porovnávat ve srovnatelných hodnotách a také je hodnotit. Trendem je náležité ukládání dat v databázích i za podmínek obrovského nárůstu dat. Je obecně známo, že až osmdesát procent uložených\ndat v databázích po celém světě má podobu textu, tedy nestrukturovaných dat. BI masově využívá veškerou vhodnou komputerovou, komutační, vizuální techniku, informační technologie, datové sklady. Rozvíjí se i elektronický obchod.\nK business intelligence se může vázat i tzv. podnikání v reálném čase - Real Time Enterprise (RTE).\nJe založen na pohotovém reagování na dění v podniku, především v obchodních procesech a vztazích. Zrodilo se\nv první dekádě 21. století a dále se rozvíjí, např. i cestou „on-demand“ podnikání. Jejich přínosem je:\na. Minimalizace odezvy pro zákazníky a partnery.\nb. Průnik transparentních informací ke všem participientům ve firmě.\nc. Komplexní řešení poptávky a jeho realizace.\nd. Snížení nákladů, složitosti a posílení konkurenceschopnosti.\nI tento směr má více podob a je běžně obohacován. Např. se rozvíjí barterové (směnné) podnikání řešící\nnabídku a poptávku59.\nBPM založený na informačních a komunikačních technologiích je moderní systém podporující optimalizaci zákaznických procesů. Tyto procesy kvalitně řídí, administruje, činí je transparentními a pružnými.\nMá široké funkční portfolio, počínaje marketingovými aktivitami, plánováním obchodních procesů, přes evidenci expedice, fakturaci obchodních výkonů až po řízení pohledávek z obchodních styků. Jeho předností je optimalizace interních i externích obchodních procesů v zadané modelové podobě, především pružně reagenci vůči\nklientům. Také generuje a presentuje obchodní informace v režimu diferencovaného oprávnění, minimalizace\nobchodních rizik a respektování právních zásad a jistot. Měl by navázat na systém procesního řízení a při jeho širším nasazení (za využití strukturovaného workflow) může být komplexním nástrojem pro řízení a správu firemních\nobchodních procesů. Jejich současná podoba umožňuje značnou modularitu podle potřeb zákazníka, nejnověji\nškálovat výkon od single serverů až po serverové farmy, popř. i cloudové aplikace. Systém může pracovat také\nv přívětivém grafickém prostředí. V rámci užití lze generovat formuláře na bázi workflow, anebo dle vlastních\nšablon. Aplikace mohou ústit do užitečného reportingu dle potřeb.\nMíra a formy integrace BPM s jinými informačními systémy a směry jsou značně odlišné. Na počátku devadesátých let se BPM sbližovalo a sjednocovalo se systémy ERP, resp. s jeho subsystémy a moduly účetními, finančními a skladovacími. O desítku let se sjednocoval s dalšími automatizačními prvky včetně „call center“ a integrace\nnadále pokračuje. Vzhledem vysoké modularitě četnosti jeho forem jej lze chápat dnes spíše jako manažerskou\nobchodní filosofii a technologii.\nViz. např. www.ebarter.cz\nInformační a komunikační technologie jsou v poslední době silně ovlivněny proudem zvaným Cloud\nComputing. Ve volnějším užitém překladu „počítačová mračna“, nebo pouze „mračna“. Jsou důsledkem jednak\ndalšího pokroku v technologiích, ale také posílením ekonomizace celého aplikačního záběru computerizace, což\nje pro uživatele nemalým lákadlem. Podstatou cloud computingu je externí poskytování hardwarové a softwarové kapacity s potřebnou infrastrukturou a platformou pro provozování firemních aplikací. Uživatelé tak nemusí\nvlastnit serverový hardware ani software, neboť jsou mu k dispozici na serverech poskytovatele. Koncový počítač uživatele vystupuje v podstatě jako „virtuální počítač“ uvnitř jiného – vzdáleného počítače. Vše však funguje\na pracuje, jako by se vše dělo ve vlastním počítači, i vlastním firemním serveru. Cloudová řešení tak vedou k efektivnějšímu způsobu poskytování aplikací a dat koncovému uživateli, ke zpřístupnění IT služeb „na vyžádání“\nprostřednictvím nejvýhodnějších a dostupných technologií. Uživatelům tím odpadají servisní, reprodukční a inovační starosti a náklady, a služby jsou mu k dispozici odkudkoliv a kdykoliv v reálném čase. Je tak perspektivním\nřešením nárůstu informačních procesů, navyšování počtu serverů, rozšiřování kapacit datových úložišť i datových\nlinek, bezpečnostních standardů a dalších zátěží firem. U této služby uživatel neplatí za vlastní software, ale za\nNicméně virtualizace je nadějným řešením pro firmy. „Podle nezávislého průzkumu společnosti CA\nTechnologic je virtualizace serverů hlavní prioritou evropských a amerických společností. V roce 2012 celých 51\nprocent dotazovaných podniků předpokládá, že bude mít nasazenou virtualizace serverů u více než 50 % svých\nsystémů. Hlavní důvody? Drtivá většina za ně považuje zvýšení provozní efektivity (91 % respondentů), kontrolu nákladů na IT technologie (82 %) a pružnost oddělení IT (76 % respondentů)“.60 I při značné popularitě\njsou na CC i kritičtější názory. „Uplatnění cloud computingu ve výrobních společnostech vidím skepticky“, říká\nPetr Koptík, předseda představenstva Minerva ČR.61\nZa hlavní přínosy cloud computingu lze pokládat:\núspora investičních, provozních i energetických nákladů na informační systém,\nodbourání vlastních serverových řešení včetně růstu počtu, výkonů a ochrany,\núspora programátorských kapacit a serverových asistentů,\nudržení se na popřední úrovni a posílení konkurence schopnosti uživatele.\nMezi nevýhody cloud řešení patří:\nriziko zneužití firemních dat,\npřechod vyžaduje transformační kapacity, náklady a organizační změny,\nne všechny interní procesy jsou vhodné k převodu na cloud computing,\nrizika konfliktů zájmů při migraci úloh do informačního systému,\nrizika malých zkušeností - dětských nemocí na obou stranách.\nPokud XIX. století bylo stoletím podnikatelů, XX. století přineslo managament, tak XXI. století nebude\npouze érou stresů, obezity a turbulencí, ale stoletím moderních systémů řízení. Účinné řízení je totiž životodárnou energií hospodářství, nekvalitní řízení zase vede k nízké efektivnosti, stagnaci a úpadku a má i negativní\nSoučasný management se nachází v paradoxní situaci. Na jedné straně je k dispozici velké množství metod, přístupů a směrů. Na straně druhé do managementu nepřetržitě vstupují nové prvky, koncepce a technologie.\nKOPŘIVA,I.: Kvalitní management je základ. In: IT SYSTEMS, 6/2011.\nSoučasná krize a recese také revidují mnohá paradigmata a konvence v teorii i praxi řízení. Samotná manažerská\nvěda má také své evoluční slabiny, které se projevují např. v labilitě jejího kategoriálního aparátu, v sémantických\na syntaktických neurčitostech základních i odvozených pojmů, z čehož pramení odlišné interpretace. Málo se\ndoceňuje také interdisciplinární charakter řízení, přitom se posilují jeho právní, sociologické, etické, informační\na komunikační aspekty. Rehabilituje se také „zdravý selský rozum“, který v současném závalu metod je návratem\nk moudrosti a přirozenosti. Mezi problémy soudobého managementu patří i izolované přístupy. Dosud se nedaří\nnáležitě uplatňovat celostní - systémový pohled, který integruje všechny stránky a jevy řídicího působení a tak\npřispívá k lepšímu zvládnutí a žádoucímu rozvoji procesu řízení. Proces řízení je de facto kompaktním a nedělitelným jevem.\nPříspěvek chce přispět k aktualizaci širšího pohledu na hlavní proudy, vlivy a stránky moderního managementu. Pokrok managementu se neodehrává pouze po dílčích vývojových liniích (procesní směry, řízení kvality,\nexcelence procesů a firem, informační technologie, cloud computing, kvalitní komunikace apod.), ale také ve\nsměru systémového posilování celostního chápání všech složek, proudů, stránek a technik managementu. Velký\npotenciál dalšího růstu účinnosti řízení je právě v náležité integraci všech stránek řídícího působení do systému\nřízení. K tomu se lze přiblížit osvojením si širokého spektra znalostí, jejich doceněním a uplatněním. Autor se\nve svém příspěvku pokouší nastínit širší celostní náhled na nejvýznamnější trendy managementu, a to nejen pro\nvrcholové manažery, ale pro širší manažerskou obec a také odborníky v masmediální komunikaci. Je si také vědom, že tématiku v jediné stati není možné zcela vyčerpat a jeho názory nejsou jediné možné.\nBEER, A. S.: Diagnosing the System for Organizations. London and New York : John Wiley, 1985.\nBURNS, T., STALKER,G. M.: Mechanistic vs. Organic Organizational Structure (Contingency Theory). Dostupné na: www.\nDĚDINA J., ODCHÁZEL, J.: Management a moderní organizování firmy. Praha : GRADA, 2007.\nDRUCKER, P. F.: The Practice of Management. NewYork : Harper and Row, 1954.\nFAYOL, H.: Zásady všeobecné správy podniku. Praha : Orbis,1931.\nGRASEOVÁ, M. a kol.: Procesní řízení. Brno : Computer Press, 2008. ISBN 978-80-251-1987-7.\nGULICK, L., URVICK, L. F.: Papers in the Science od Administration. New York : IPA – Columbia University, 1973.\nHAMMER, M.: Agenda 21, co musí každý podnik udělat pro úspěch v 21. století. Praha : Management Press, 2002. ISBN 807261-074-0.\nHAMMER, M., CHAMPY, J.: Reengineering – radikální proměny firmy. Praha : Management Press, 1996. ISBN 80-85943-30-1.\nHAVLÍČEK, K.: Management & controlling malé a střední firmy. Praha : VŠFS, 2011.ISBN 978-80-247-2149-1\nKARLÖF, B., LÖVINGSTON, F., H.: Management od A do Z. Brno : Computer Press, 2006.\nKAPLAN, R.,S., NORTON, D.,P.: The Balanced Scorecard: Translating Strategy into Action. Boston : Harvard Business\nSchool Press, 1996. ISBN 9780875846514.\nKOTLER, P., CASLIONE, J., A.: CHAOTIKA, řízení a marketing firmy v éře turbulence. Brno : Computer Press, 2009. ISBN\nPETERS, T.: Malé velké věci, 163 způsobů jak dosáhnout excelentnosti. Praha : Management Press, 2011. ISBN 978-80-7261222-2.\nSCHENK, Z.: Organizační modely. Praha : Svoboda, 1967.\nTRUNEČEK, J.: Znalostní podnik ve znalostní společnosti. Praha : Professional Publishing, 2003. ISBN 80-86419-35-5.\nTÓTH, E. a kol.: Manažerské minimum. Praha : Nakladatelství VŠE v Praze,1990.\nTÓTH, E.: Úvod do systémového managementu. Praha : VŠH v Praze, 2008.\nVEBER, J.: Management II. Praha : VŠE, 1998. ISBN 80-7079-406-2.\nVODÁČEK, L., DVOŘÁK, V.: Management v USA. Praha : Institut řízení,1989.\nVODÁČEK, L., VODÁČKOVÁ, O.: Management – Teorie a praxe v informační společnosti. Praha : Management Press, 2001.\nzměnila. Pak přišlo devatenácté století. Lidstvo nashromáždilo řadu vědních znalostí a dovedností. Vůdčím oborem byla mechanika, která byla schopna vytvořit již poměrně složité stroje a nástroje. Z...\nz prvních otázek byla, jak dosáhnout toho, aby šlo o řešení, které skutečně bude zobrazovat realitu a začne „žít s firmou“. A výsledkem je v zásadě prostá\nplnění kontroluje. Od pracovníka se neočekává, že bude přemýšlet, ale pouze vykonávat. Tento styl může být uplatňován při nástupu nového pracovníka, při jeho zaškolení, ale i zde by měl být dán pro...\n časová – kdy potřeba profesí v určité kvalifikační struktuře přichází v úvahu,  organizačně-místní – ve které organizační jednotce budou profesně, kvalifikačně i časově určení pracovníci zapotře...\nVTK: platformově nezávislá graﬁcká knihovna (Visualization Toolkit)\nprojektu Nejsme chudinky, jsme hrdinky se učí obstát i ve své náročné situaci na pracovním trhu a něco dokázat. Máme inspiraci, jdeme tedy dál. Stejně jako Metropolitní univerzita Praha, která už d...\nvýsledkem je transformace informace, např. změna hodnoty, umístění a pod. Možnost vstupu do tohoto symbolu je z libovolné strany a těchto vstupů může být i několik. Přitom to mohou být vstupy samos...\nAplikace - Microsoft


Muzikálem bez bariér 2018 – Polovina nebe\nČtvrtý ročník benefičního koncertu Muzikálem bez bariér přilákal čtyři stovky lidí. Tedy o stovku více diváků než loni. Při prvním ročníku v roce 2015 se pořadatelé báli, aby přišlo dost lidí. Letos panoval strach přesně opačný – aby se všichni zájemci do bezbariérového sálu Kulturního centra Novodvorská 3. prosince vešli.\nTřetí prosinec je Mezinárodním dnem osob se zdravotním postižením a již čtvrtým rokem na tento den připadá také akce Muzikálem bez bariér. Program se nesl ve znamení pohádkových melodií. Výtěžek z prodeje lístků a z veřejné sbírky putuje na konto organizace Polovina nebe, která díky nim pomáhá vozíčkářům a lidem se zdravotním postižením tam, kde je finančně potřeba.\n„Díky tomu, že jsem poznala báječné lidi z muzikálového světa, tak se daří dělat tato skvělá akce a tím popularizovat naši činnost a hezkou formou přinášet osvětu o právech a potřebách lidí se zdravotním postižením,“ řekla Daniela Rázková, organizátorka a ředitelka obecně prospěšné společnosti Polovina nebe.\nZpěváci pojali tento ročník s humorně laděnou improvizací. Vtipné komentáře padaly především z úst Míši Tomešové a Romana Tomeše. Ti bavili diváky i svými historkami ze života se dvěma malými dětmi.\n„Moderuji Muzikál bez bariér již druhým rokem a je to pro mě veliká výzva, protože nikdy předtím jsem nic takového nedělala. Musím říci, že mě to opravdu baví, ačkoliv mám teď dvě malé děti, tak je to pro mě náročnější, protože většinou vše dělám po nocích,“ řekla Mic\nhaela Tomešová, herečka a zpěvačka.\nAkci podpořilo pohádkovými melodiemi ať už z klasických českých, tak i těch moderních, třináct muzikálových zpěváku. Michal Kavalčík s Míšou Tomešovu zazpívali téměř už zlidovělou filmovou písničku Dělání všechny smutky zahání. Píseň Znám jednu starou zahradu zazněla v podání Bereniky Kohoutové a Jana Kříže. Zbyněk Fric s Tomášem Traplem připomněli písničku Kujme pikle a za smíchu obecenstva ji doprovodili veselými pohyby. Roman Tomeš roztleskal sál písní Ustupte, jen ustupte z Mrazíka, načež pianista Václav Tobrman to glosoval slovy, že v Rusku vybrali hezčího Ivana.\nNěkteří zpěváci zpívali duety s někým zcela poprvé a dokonce s ním i mluvili prvně, jak zavtipkoval Marián Vojtko. Míše Tomešové se výborně daří spárovat dvojice, které velmi těší zazpívat si s dalším oblíbeným muzikálovým zpěvákem. Tomáš Trapl s elegancí připomněl, že už zde na koncertu vystupuje po boku svých tří žaček, poté, co Míša Tomešová řekla, že jejím nejoblíbenějším zpěvákem je právě její učitel. Její manžel hned při dalším vstupu si svou ženu předcházel tím, že jeho nejoblíbenější zpěvačkou je právě ona.\nAneta Krejčíková, Michaela Gemrotová, Alžběta Bartošová, Zbyněk Fric a Marián Vojtko vzbudili svými sólovými vstupy v návštěvnících náladu až euforickou. Předposlední písničku Kde pak ty ptáčku hnízdo máš z nejoblíbenější vánoční pohádky Tři oříšky pro Popelku zazpíval Milan Peroutka a zpěváci se poté rozloučili se svými příznivci v sále koledou Nesem vám noviny.\nLetošní výtěžek z koncertu byl předán Sofii Stránské, která je kvadruplegička a snaží se stále žít v domácím prostředí za pomoci péče osobních asistentů. Další část poputuje na zakoupení počítače a programu, který umožní panu Markovi Bednářovi ovládat počítač hlasem, protože má problémy s jemnou motorikou rukou.\nNa uspořádání koncertu přispěla společnost STILL ČR spol. s r.o., Městské části Praha 4, Praha 11, Praha 13 a Kunratice. Osobně za to z pódia poděkovala ředitelka Poloviny nebe Daniela Rázková. Jmenovitě děkujeme uvolněnému radnímu MČ Praha 12 Lukášovi Findeisovi a Ivanovi Hýžovi, místostarostovi MČ Praha-Kunratice za vyjádření podpory v reportáži Praha TV. Také děkujeme panu starostovi Petrovi Štěpánkovi za nádhernou kytici pro paní ředitelku.