The Devil Within You: Chapter Two (1/3) | ..:Enari's Lair:..\n27. září 2013 v 20:00\t| ~Enari\nPrvní ranní paprsky probleskly skrz větve stromů. Po dlouhé době strávené oplakáváním ztraceného člena smečky Derek rozhodl, že se všichni vydají do domu Haleů. Vzal bezvládné tělo do náruče, pevně si ho přitiskl k hrudi a bez slova se vydal se na cestu. Jeho bety ho poslušně následovaly. Nikdo nic neřekl, ani nemusel. Všichni cítili bolest nad ztrátou milovaného kamaráda. Každou chvíli se jeden k druhému tiskli, brali se za ruce a snažili se najít a dát alespoň trochu útěchy.\nAni teplo vlastního domova nepomohlo zahnat chlad, který jim svíral srdce. Nikdo si nedovolil promluvit. Nikdo si nedovolil vyrušit alfu, který soustředil všechnu svou pozornost na tělo ležící na gauči. Jemně vlhkým ručníkem stíral bláto a krev ze sněhobílé pokožky. Bříšky prstů něžně hladil namodralé rty a otřel z nich zaschlou krev. Když byl Stiles konečně zbaven veškeré špíny, Derek mu věnoval dlouhý pohled plný bolesti. Znaveně si položil hlavu na chlapcův hrudník a konečně po tak dlouhé době propukl v tichý pláč. Ruce samy od sebe bloudily po studené kůži, hladily ji a laskaly, jakoby se ji snažily konejšit.\nJeho ne. Prosím, Stilese ne. Derek nevěděl, jak dokázal unést všechnu tu smrt, bolest a smutek, když ho skoro celá rodina opustila. Jeho matka, kterou tak hluboce miloval, jeho sourozenci pro které by obětoval vlastní život, všechno, co tak vroucně miloval a chránil, se rozpadlo v popel. Noc, kdy shořelo sídlo Haleů shořela i část jeho srdce. A teď, po tolika dlouhých letech, kdy hledal něco, co by mohl pokládat za rodinu a konečně to také našel, by se s tím měl rozloučit? Měl by Stilese nechat jít, jako to udělal tu noc? Ne. To nedokázal.\nPřes všechny ty bolestivé myšlenky si ani neuvědomil, že tiše vzlyká. Peter, který stál v rohu místnosti, dál od ostatních, se zachmuřelým výrazem sledoval svého synovce. Chtěl mu poskytnout alespoň trochu útěchy, jít k němu a obejmout ho nebo alespoň mu položit tuku na rameno, ukázat, že ve svém zármutku není sám. Ale nedovolil si to. Bylo dost dobře možné, že v tomhle stavu by na něj Derek ve zlosti zaútočil a Peter měl stále ještě alespoň zbytek pudu sebezáchovy, schovaný někde hluboko uvnitř.\nVšichni se nakonec uklidnili. Už se žádné vzlyky ani nářky nenesly ztichlým domem.\n"Dereku?" ozval se nakonec Peter, který si stále ještě zachovával chladnou hlavu. "Měli bychom zavolat Šerifovi. A taky musíme vymyslet nějakou krycí historku."\n"Nebo ho chceš pochovat sám? Policie ho prohlásí za nezvěstného," dodal jemně. Začal být nervózní, když jeho alfa stále neodpovídal. Navrhovat, aby pohřbili kluka, o kterého měl Derek viditelně starost, by nemuselo být zrovna to nejlepší pro Peterovo zdraví. Zvlášť teď, když je Derek ještě pořád emocionálně nestabilní. Nebylo zvykem, že by si Peter kolem Dereka dával pozor na jazyk, ale tohle byla mimořádná situace.\nPo chvíli si Derek těžce povzdechl, s obtížemi si stoupl a vyšel z obýváku směrem do kuchyně, kde byla většina členů smečky. Trpělivě tu na něj čekali, jako rodina. Někdo uvařil čaj ve snaze alespoň trochu zahnat chlad zející hluboko uvnitř jejich těl.\n"Pojedeme za Šerifem a všechno mu řekneme. Všechno," zdůraznil se stopou zoufalství v hlasu. "Zaslouží si znát pravdu. Měl by vědět, co mu vzalo syna."\nNěkdo mu přikývl, někdo tiše souhlasil, Lydia se opět rozplakala.\nTakže tohle je ono. Tím, že to řeknou Stilesovu otci, jakoby jen definitivně přijali fakt, že se jejich kamarád už nevrátí. Už žádné nezvladatelné záchvaty hyperaktivity. Už žádné zábavné hlášky z béčkových filmů ani sarkastické komentáře. Už žádné slovní souboje mezi Stilesem a Peterem. Stiles je pryč.\n"Scotte," oslovený sebou trhl. Vzhlédl ke svému alfovi s otázkou v očích. "Půjdeš se mnou. Bude lepší, když tam se mou bude někdo, koho šerif zná."\nScott napjatě přikývl. Netěšil se na to, co má přijít.\n"Petere, pomůžeš s-" ani nevěděl, jak to má říct, ale jeho Second věděl dobře co má na mysli. Pomůže Derekovi postarat se s úctou o Stilesovo tělo. Peter se okamžitě zvedl a zamířil do obýváku. Bude se o chlapcovi ostatky starat dobře po dobu, kdy budou v jeho péči.\nDerek si s povzdechem promnul oči, když v tom si všiml, že má na rukou stále ještě zaschlou krev. Byl tím pachem tak prosycený, že si ani neuvědomil, že je sám zbrocený rudou tekutinou. Mířil do koupelny se umýt, když ho vyrušil křik.\nŠok ve strýcově hlase ho zaskočil. V okamžiku byl v obýváku po Peterově boku. Starší muž němě zíral na špinavou pohovku. Stiles tam nebyl.\nDerek byl v koncích. Nevěděl, co dělat nebo jako situaci zvládnout. Měl by Stilesovo zmizení nahlásit na polici? Měl by vyslat své bety, aby prohledaly okolí? Rozhodně musel něco udělat, ale co? Stopování Stilese a jeho únosce bude oříšek, protože Stilesův pach byl všude kolem, ale pach osoby, která ho vzala? Ten nebyl nikde, a to smečku mátlo. Byl to cizí alfa, který dokázal maskovat svou stopu? Derek chtěl vykřičet svou frustraci a rvát si vlasy z hlavy; nejenže ztratil Stilese, ale teď nemohl ani pohřbít jeho tělo. Co vůbec chtějí s jeho pozůstatky udělat? Chtějí je znectít? Něco takového Derek nikdy nepřipustí.\nUvědomoval si, že děsí své bety, když jim přikázal, aby začaly s hledáním Stilese. Oči mu rudě svítily, tesáky obnažené a celým postojem vyzařoval podrážděnost. Díky Bohu, že tam byl Peter, aby ho držel v lati, protože Derek pomalu ztrácel kontrolu. Doteď byl jen v šoku, ale pomalu se v něm začaly probouzet emoce. Emoce, které chtěl nechat hluboko pohřbené. Bylo to jako znovu prožívat požár. Derek nevěděl, jestli padnout na kolena a brečet nebo ničit vše kolem.\nJeštěže Peter vyhodil zbytek smečky z domu, aby plnily zadaný úkol, protože mladší Hale si byl jistý, že by na ně vyjel, kdyby tu teď s ním byly.\nAni si neuvědomoval, jak moc za je strýčkovu přítomnost vděčný. Jako by byl zase malý vlk a spoléhal se, že Peter se o něj postará, že bude vědět, co dělat. Hrdost alfa samce stranou, Derek se bezradně zahleděl staršímu muži do očí.\n"Stiles je mrtvý. A mrtvý bude, ať už ho najdou nebo ne. Teď jen zbývá rozhodnout, jestli chceš, aby o tom ještě někdo věděl. Jeho otec po něm nepřestane pátrat, a je na tobě, jestli mu chceš říct pravdu. Pak už jen stačí najít toho, kdo to udělal, a zabít ho," řekl Peter uklidňujícím hlasem.\nMěl na krku alfu, který se jen stěží ovládal, a jeho pud sebezáchovy velel, aby byl opatrný. Tohle se rychle může změnit v krveprolití.\nDerek ještě chvíli bojoval sám s vlastními emocemi, než se konečně odhodlal k činům.\n"Jdu za Šerifem. Pomoz jim," kývl ke dveřím.\nPeter se okamžitě vydal za zbytkem smečky.\nJak říct rodiči, že jeho syn zemřel? Že už nikdy neobejme svého chlapečka? Že jediná rodina, kterou měl, je navždy mimo jeho dosah? Říká se, že nevětší bolest je ztratit své dítě. Derek věděl, že Šerif Stilese hluboce miloval. Jak mu jen má říct, že ho už nikdy neuvidí? Navíc, když to byla jen Derekova vinna. Vždyť kdyby ho nezatáhl do svého světa plného násilí a monster, číhajících ve tmě, nikdy by se chlapci nemuselo nic stát.\nTohle všechno je Derekova vina.\nPrávě teď, v tento moment, kdy stál na prahu Šerifova domu, znovu cítil, jak ho smutek pomalu požírá. Nechtěl prožít další roky smiřováním se s tím, že už nikdy neuvidí milovanou osobu. Přesně tohle dělal po požáru. Nenáviděl se a obviňoval za to, co se stalo. Trvalo to příliš dlouhou dobu, než bolest alespoň trochu ustoupila. Tady v Beacon Hill našel přátele i novou smečku a zdálo se, že tu může být i šťastný. A pak se stalo tohle. Už nemohl dál. Ta bolest byla příliš velká. Hořce si uvědomil, že by se nebránil, kdyby na něj Šerif vytáhl pistoli.\nZtěžka se nadechl a váhavě zaklepal na dveře. Zevnitř se ozval šerifův hlas. O chvíli později muž otevřel dveře a uvítal hosta více méně šokovaným pohledem. Není divu. Kdo by nebyl překvapený, že ho navštívil Derek Hale?\nŠerif si ho zamračeně prohlédl, a aniž by ho pozval dovnitř, založil ruce na prsou a nasadil svůj autoritativní hlas. "Pane Hale. Potřebujete snad něco?"\nDerek polkl. Najednou si uvědomil, že má vyschlý krk a nemůže najít slova. Neví jak vůbec začít tenhle rozhovor. Nervózně přešlápl. Uvědomoval si, že se nechová zrovna normálně, ale nemohl si pomoct. Celá tahle situace byla až absurdně nereálná. Nikdy by si nepomyslel, že bude muset jednoho dne někomu oznámit, že jeho dítě zemřelo.\n"Jde o Stilese," vymáčkl ze sebe nakonec. Najednou měl neodolatelnou chuť se jednoduše otočit a prchnout zpátky domů.\nŠerif se napnul. "Co je se Stilesem?"\n"Hej tati. Co se děje?" Ozvalo se zpoza Šerifa a ten přesunul svou pozornost na mladíka stojícího za ním.\nDerek zapomněl dýchat. Stiles tam jen tak stál. Úsměv na tváři. Nezraněný, bez poskvrnky.\n"Tohle bude asi pro mě," prohodil, když se konečně podíval na vlkodlaka v dost hlubokém šoku, stojícího ve dveřích, "postarám se o to," usmál se na svého tátu.\nŠerif po něm hodil podezřívavým pohledem, ale nakonec se sebral a bez dalšího slova odešel zpátky do domu.\nStiles se podíval ze vzdalujícího se otce na Dereka, který stále ještě němě zíral na chlapce před sebou. Ústa pootevřená, jakoby chtěl něco říct, ale nedokázal ze sebe vyloudit jediný zvuk. Stiles se tiše uchechtl nad tím obrázkem. Vytáhl z kapsy mobil a zamířil kamerou na Dereka. Tohle stojí za fotku. Ozvalo se hlasité 'cvak' a blesk ozářil Derekovi ostré rysy. To jakoby probralo vlkodlaka z šoku. Ruce mu cukaly a bylo naprosto jasné, že nevěděl, jestli má přistoupit ke Stilesovi a obejmout ho.\nStiles to však vyřešil za něj. Bleskl po Derekovi oslnivým úsměvem, mrknul na něj a zavřel dveře Derekovi rovnou do tváře.\nHodiny strávil před domem Stilinských, tiše vyčkával ve stínech a poslouchal přátelské klábosení mezi otcem a synem, kteří trávili odpoledne sledováním televize. Naprosto vážně uvažoval o tom, že vtrhne dovnitř a bude se dožadovat odpovědí. A při všech bozích, v životě nebyl tak zmatený, jako teď. Stiles byl naživu. Jak mohl být naživu? Copak ho ještě tohle ráno nedržel v náručí, zbroceného krví? Byl to vůbec Stiles, co si přinesli z lesa? Ano, byl to jejich člen smečky a všichni cítili, že je opustil. Tak jak to, že ten samý chlapec teď seděl na gauči a argumentoval se svým otcem o tom, jaký má Doctor Who dopad na mladou generaci? To byl typický Stiles. Ten kluk uvnitř domu byl Stiles!\nDerek chtěl vrčet nelibostí. Byl zmatený a hlava mu třeštila.\nMohl by být Stiles vlkodlak? Byl přece pokousán vlkodlakem. Co když se kousnutí ujalo a chlapec se ze svých zranění zotavil? V Derekovi se vzedmula jiskřička naděje, která záhy uhasla. Ani rodilý alfa vlkodlak by se nedokázal tak rychle zotavit ze zranění, která Stiles utrpěl. Navíc, když byl mladík před hodinou v kuchyni, Derek se připlížil blíž, aby mohl prozkoumat jeho pach. Díky otevřenému oknu dokázal perfektně zachytit Stilesovu vůni. Tohle byl Stiles. Lidský Stiles. Žádné stopy po krvi a ani odér jiného vlkodlaka se teenagera nepřenesl.\nTak co se tu děje?\nKdyž se Stiles rozloučil se svým otcem a vydal se do svého pokoje, Derek tam na něj čekal. Měl tolik otázek, že ani nevěděl, kterou z nich má položit jako první. Ta 'Jak to, že žiješ?' byla silným kandidátem, ale 'Jsi v pořádku?' stále vyhrávala, ať se na to díval, jak chtěl. Možná se vykašle na vyptávání a jednoduše Stilese obejme a nepustí ho dalších pár hodin. Bude ho držet blízko svému tělu a opájet se jeho podmanivou vůní. Možná mu i pohrozí, aby ho už nikdy neopouštěl a pak mu, jako nějaký puberťák, bude celou noc a celý den vyprávět o tom, jak ho chlapec irituje a nutí ho cítit tisíce pocitů najednou a dává mu sílu jít dál.\nNaslouchal tichým krokům, jež se přibližovaly. A pak... nic.\nKroky ustaly před dveřmi pokoje. Dokonce i dech a tep srdce, které by měli patřit Stilesovi, utichly. Derek pln zmatku vytrhl do chodby. Nikdo tam nebyl. S narůstající panikou prohledal celý dům, ale nikdo krom Šerifa tam nebyl.\nKde je Stiles?\nSchůze Smečky byla dlouhá a únavná. Štěňata byla zmatená. Díky Bohu za malé zázraky, Jackson se Scottem poslali své dívky domů, což věci alespoň trochu usnadnilo. Scott se domáhal práva jít za Stilesem a přesvědčit se, zda je jeho přítel v pořádku. Isaac s Ericou mu zprvu nevěřili. Pach krve a smrti se stále ještě silně vznášel ve vzduchu pro jejich citlivé smysly. Boyd, jako vždy, poslušně čekal na Derekovi rozkazy. Peter jen tiše přihlížel, jak se jeho Alfa snaží udržet smečku v klidu, což se zdálo být těžkým úkolem, protože Scott byl Scott a to znamenalo, že se málem porval s Derekem jen proto, že se chtěl násilím dostat z domu a jít ke Stilinským.\nNakonec se rozhodlo, že bety budou ve škole Stilese pozorovat a všechno nahlásí Derekovi a Peterovi, kteří budou hlídat před školou.\n"Není tam?" Derek s těžko skrývanou frustrací vrčel do mobilu.\n"Je dvacet minut po zvonění a on nikde. Možná zůstal doma?" šeptal Scott, zatímco se snažil skrýt před Harrisem, že telefonuje uprostřed vyučovací hodiny.\n"Tam není. Peter to už kontroloval."\n"Tak třeba to nezkontroloval dost důkladně," podotkl Scott.\n"Není tam. Prohledal jsem celý dům. Ani to nevypadá, že by tam strávil noc," doplnil Peter. Díky vlkodlačím smyslům byl jeho hlas slyšet naprosto zřetelně, přestože to byl Derek, kdo měl mobil.\n"Všichni se vraťte sem," přikázal Derek a naprosto ho nezajímalo, že se jeho štěňata budou muset vytratit během vyučování.\nZa pár minut už byli téměř všichni na parkovišti a čekalo se jen na Scotta, který měl s největší pravděpodobností opět problém s Harrisem. Boys trpělivě čekal, zatímco Erica se snažila působit uvolněně a pilovat se drápy pilníkem. Isaac ve skutečnosti vypadal, že bude nervozitou hopsat na místě a Derek mu to záviděl, protože on, na rozdíl od Isaaca, si to dovolit nemohl. Jackson si něco psal na mobilu. Peter s klidem brouzdal stanicemi rádia, dveře auta otevřené a nedával na sobě najevo, že je stejně napjatý jako Derek.\nScott konečně doklopýtal ke Smečce, ale omluva mu na rtech odumřela, když se zastavil před Camarem.\n"Co je to?" zeptal se zmateně a ukázal na cosi za stěračem okna.\nDerek se zamračil a sáhl po obálce. To si toho doteď nikdo nevšiml?\n"To je Stilesovo písmo, ne?" Ozvala se Erica, která se dívala alfovi přes rameno.\n"Co je tam napsáno?" Přidal se Isaac.\nDerek mlčel a tak to Erica přečetla za něj. "Čekám vás. Vemte si na sebe něco přijatelného."\nV obálce bylo několik vstupních lístků s nápisem 'Led Mac Party'.\nV klubu bylo plno a všudypřítomný zápach cigaretového kouře, potu a nadržených puberťáků se těžce vznášel ve vzduchu. Takhle ani rozený vlkodlak nedokázal najít pachovou stopu. Smečka se rozdělila, aby prohledala větší prostor, ale i tak to vypadalo na dlouhou a frustrující noc. Zvlášť, když se mezi masou proplétajících se těl dalo jen těžko pohybovat, natož někoho stopovat.\nPeter jako jeden z mála dodržel instrukce a oblékl si na sebe něco 'přijatelného'. V jeho případě šlo o těsné džíny a upnuté V tričko s dlouhými rukávy. Kdo řekl, že při honbě za zběhnutým štěnětem nemohl vypadat dobře? S menšími obtížemi se prodral až baru, kde si objednal pití a se zájmem sledoval své okolí.\n"Miluju ten tvůj styl 'Zdar lidi, mám velkou kládu'," ozvalo se vedle něj.\nPeter se málem zadusil svým Martini. Stiles se snažil zastavit záchvat smíchu nad šokovaným výrazem staršího muže. Vůbec ho nezajímalo, že málem přivodil vlkodlakovi mrtvičku tím, že se z hrobu vyřítil rovnou na parket. Ta situace byla prostě absurdní.\n"Sluší ti to," mrkl na něj Stiles a sám si objednal pití.\n"Stilesi? Takže jsi vážně naživu," Peter sjížděl Stilese podezřívavým pohledem. Nebo se o to snažil, protože oči mu samovolně sklouzávaly k hříšnému tělu. Teď vážně, jak ten puberťák dokázal schovat takovéhle tělo pod vrstvami vytahaných šatů po tak dlouhou dobu? Peter se pomalu začínal cítit nevhodně, když zůstal civět na mladíkovu odhalenou pokožku.\n"No," protáhl Stiles, "záleží na tom, z jakého úhlu se na to díváš. A když už mluvíme o vstávání z hrobu, ty jsi tady zombie vlkodlak. Netvař se tak šokovaně, když jsi to byl ty, kdo začal s praxí," pokrčil nevinně rameny. "Kde je zbytek Smečky? Doufám, že přišli. Mám neodolatelnou chuť být s jedním nebo více z nich v blízkém fyzickém kontaktu."\nV očích mu hrály neposedné plamínky, když se rozhlížel kolem a usrkával svůj drink.\n"Co se s tebou stalo?" Peter se snažil zachytit mladíkovu vůni, aby se přesvědčil, že je to skutečně on, ale bylo tu tolik pachů, které mu stěžovaly práci, že nakonec rezignoval. Měl by zavolat Dereka? Nechtělo se mu spouštět ze Stilese oči ze strachu, že by mu mladík zmizel ve chvíli, kdy by ho pustil z dohledu.\nA taky měl neodolatelnou touhu si k sobě Stilese přitáhnout a zabořit tvář do chlapcova krku. Nasávat jeho sladkou vůni a především se ujistit, že je v pořádku. Bloudit dlaněmi po jeho těle, aby odhalil každou ránu, každou modřinu, každé zranění, které by jeho druh mohl mít. Když ho viděl naposledy, Stiles byl zbrocený krví a na hrdle zela rozšklebená rána.\nKdyby nebyli v klubu, kde bylo tolik lidí, Peter by zatáhl Stilese do nejbližší postele, přivolal Smečku a udržel je všechny pohromadě, dokud by si nebyli jistí, že je jejich Stiles zpátky. Živý a zdravý.\nNemohl se ubránit pocitu úlevy, když se znovu setkal se ztraceným členem Smečky. I když si nebyl na sto procent jistý, zdali to skutečně je Stiles. Jako vlkodlak truchlil nad každou ztrátou, kterou jejich malá rodinka utrpěla, a tenhle mladík byl navíc jeho oblíbenec, ačkoli si to Peter nechtěl přiznat.\nStiles se opřel o bar a upřel celou svou pozornost na Petera. Jazykem lovil brčko ve své sklenici, zatímco si pečlivě prohlížel mužův vzhled. Položenou otázku se rozhodl ignorovat.\n"Tak mě tak napadlo, když máme spoustu času, než nás ti vořeši najdou, mohl bych ti položit pár otázek," zvedl komicky obočí a vrátil se k obhlížení vystaveného modelu. "Tak třeba… značkujete si území? A tím 'značkujete' myslím, jestli fakt obchcáváte pouliční lampy."\nTohle nemůže být Stiles.\nStiles by se sice naprosto v klidu zeptal na takovou otázku, ale udělal by to svým semi-dementním a tak trochu roztomilým způsobem. Tenhle kluk je jen arogantní puberťák s přespříliš velkým sebevědomím.\nA proč sakra zírá Peterovi na rozkrok?\nKdyž mladík nedostal okamžitou odpověď, pokračoval. "Sice jsem se už Dereka ptal, ale on mě odbyl, jako vždy," Stiles nasadil smutný výraz, který nebyl ani trochu přesvědčivý.\nPeter se zhluboka nadechl a udusil v sobě tu trochu iritace zrozené ze zmatku a neklidu. Jeho divočejší část mu napovídala, aby se měl v chlapcově přítomnosti ve střehu.\n"Je to jeden ze způsobů, jak ukázat, kde leží naše teritorium."\nStiles vypadal překvapeně, že mu Peter skutečně odpověděl, ale pak se záludně usmál.\n"Takže vážně si ho vyklepáváte před cizíma?" Peter se to sice snažil skrýt, ale Stiles mohl vidět, jak mu zacukaly koutky.\n"Ne, není to běžná praxe. Většinou to dělají mladí alfa samci, a to jen proto, že jsou ještě nezkušení a nemají tak silný pach, aby jím pokryli celé teritorium."\n"Hmmm," Stiles se vrátil k pohrávání si s brčkem, zatímco mapoval vlkodlakovu tvář. "Musíš mě vážně chtít jen pro sebe, jinak bys mě už odtáhl ke Smečce. A místo toho? Podívej se na nás. Máme rande jako z béčkového porna, a to ještě není ani deset večer."\nPeter se nadechl, aby něco řekl, ale Stiles ho umlčel.\n"Vážně nenápadné," pokynul bradou směrem k mužově pravici. Většina lidí by si toho nevšimla, ale Stiles okamžitě poznal, že vlkodlak hledá mobil, aby mohl napsat Derekovi svou polohu.\n"Jaks to hodlal udělat? Psát SMS pod pultem, jako to dělají děti pod lavicí ve škole?"\nStiles si sáhl do kapsy a vyndal mobil.\nMuži se ve tváři mihl zmatek. Kde ten kluk vzal jeho mobil? Byl si zcela jistý, že ho měl u sebe, když vcházel do klubu. Přístroj mu byl s tichým smíchem elegantně hozen do klína. "Za celou dobu, co tu kecáme, ti už někdo dvakrát volal. Hádám, že Derek," pokrčil rameny a vrátil se k hlasitému srkání nápoje.\nPeter se podíval na display mobilu. Dva zmeškané hovory. No skvěle. Když ale chtěl zavolat zpět svému alfovi a informovat ho o situaci, Stiles ho zastavil dlaní položenou na jeho zápěstí. "Ještě ne," řekl a znělo to víc jako příkaz než jako žádost. "Ještě mám otázky."\n"To ovšem nic nemění na tom, že tě hledá celá vlkodlačí populace v Beacon Hill. Pojď. Vrátíme se domů," vzal Stilese za loket a táhl ho od baru.\n"Domů?" Peter se pozastavil nad tónem, jímž to bylo proneseno. Obrátil se na Stiles, který se mu vytrhl ze sevření. Peterovi přejel mráz po zádech z úsměvu, který mu mladík věnoval.\n"Pojď ke mně," hlesl Stiles a pro všechny svaté, nemělo by to znít tak intimně. Chlapec se vrátil a pokynul hlavou na Petera, aby udělal totéž.\nChlapci vzplanuly oči rozpustilostí, když muž vyhověl. Chlapec se s širokým úsměvem uvelebil ve vlkově intimní zóně. "Takže další otázka. Pamatuješ si svou první proměnu? A tím myslím proměnu ala lacinný kontaktní čočky a nárůst ochlupení a šest set procent, a ne to tvoje přerostlé Ginger Snaps alter ego."\nMysli Petere. Jak je přivolat? Nemůže to být tak těžké. Mobil? Ne. Vytí? Ne. A jaký má vůbec účel volat ostatní? Prostě toho grázlíka čapni a odtáhni ho k Derekovi.\n"To nebude fungovat," ozval se Stiles chladnějším hlasem, jakoby mu četl myšlenky. "Zpět k mé otázce."\n"Byl jsem příliš mladý na to, abych si to pamatoval."\n"Wow," vydechl užasle Stiles. "Takže to jste jako chlupatá miminka s Ambrasovým syndromem? Hustý."\nPoskočil na místě, jako nějaké šťastné štěně.\n"Ó můj Bože, teď se nemůžu zbavit toho mentálního obrázku, kde je Derek ještě v plenkách, zkouší své první krůčky a najednou kýchne a zvlčí," ústa měl roztažená do širokého úsměvu, když svůj nápad popisoval, "pak si kecnul na zadek a celej vyjevej se divil, co se děje. To by bylo tak rozkošné. Řekni, žes byl u jeho první přeměny. Prosím."\nPeter se pomalu začínal uvědomovat absurditu celé situace.\n"Stilesi, prosím tě, prostě pojď domů, ať můžem všechno vyřešit."\n"Vyřešit? Co by se mělo řešit? Vždyť si tu jen, jako malá šťastná rodinka, užíváme páteční večer. No není to idylka?"\nPeter se párkrát zhluboka nadechl. "Byl jsi mrtvý," při posledním slovu mu zakolísal hlas, ale rozhodl se to ignorovat. "Všichni jsme tě oplakali a-"\n"Všichni?" Stiles povytáhl překvapeně obočí.\n"Ano, všichni. I Derek, ale-"\n"A ty? Taky jsi pro mě uronil slzu," jeho hlas nebyl nic víc než šepot.\nJeho rty tak nebezpečně blízko Peterova ucha, že se ho skoro dotýkaly, a vlkodlakovi při tom sjel mráz po zádech. Nevěděl, jestli to bylo vzrušením nebo něčím zcela jiným.\nPeter nedovolil nikomu vidět ten moment jeho slabosti, ale ano, Peter plakal nad ztrátou svého chlapce.\nStiles se odtáhl a s úsměvem položil ruku Peterovi na rameno v konejšivém gestu.\n"Smečka," řekl zničehonic chlapec a pokynul bradou jedním směrem. Peter se otočil a spatřil Isaaca s Ericou, kteří šli k nim. Když vlkodlak vrátil svou pozornost na Stilese, chlapec už byl pryč.\nŘíct, že byl Derek frustrovaný, by bylo velké nedorozumění. Pomalu se přestával ovládat a to bylo v jeho věku a postavení pomalu až ponižující. Pár, který tancoval nedaleko, se mu radši klidil z cesty. Možná za to také mohla skutečnost, že na ně Derek vrčel. Nemohl si pomoct. Srdce mu divoce bilo v očekávání, že se každou chvíli objeví Stiles přímo před ním a všechno bude zas v pořádku. A taky měl strach, že se Stiles neobjeví, a to jen znamenalo další depresivní festival.\nCítil naději. Obrovskou naději, že se Stiles vrátí a vše bude jako dřív. Možná lepší než dřív. Teď, když si Derek díky všem těm nešťastným událostem uvědomil, co pro něj chlapec znamená, byl ochotný spolknout všechnu svou hrdost a vyjít mu ve všem vstříc. Být pro něj lepší alfou, lepším přítelem. Člověkem, kterého si Stiles zasloužil.\nDerek se v mysli zatoulal do nepříliš vzdálené minulosti. Erica tehdy Stilese ponížila neomluvitelným způsobem a Derek ji za to ani řádně nepotrestal, tak jak by se to od vůdce Smečky očekávalo. S tím hodlá něco udělat v nejbližší možné době, ale pro teď se bude jen soustředit na Stilese - a jak ho získat zpátky.\nCo se jejich vztahu se Stilesem týče, Derek také neměl čisté svědomí. V minulosti mladíka více než jednou zastrašoval, vyhrožoval mu a domáhal se pomoci, která mu nijak nenáležela. Sakra, vždyť mohl být rád, že Stiles nešel do celého světa vytroubit jeho malé tajemství. Ten kluk dokonce lhal vlastnímu otci a vzdal se mnoha jen proto, aby tu mohl být pro smečku vlkodlaků, která se k němu sotva hlásila.\nPokud Derek dostane další šanci, pak ji využije. Udělá všechno pro to, aby odčinil jakoukoli újmu, které se vůči Stilesovi dopustil. Už ho nikdy nenechá odejít. Už ho nikdy nevystaví nebezpečí.\nDerek se proplétal mezi svíjejícími se lidmi a zoufale se snažil zachytit známou vůni. Už tu byl skoro půl hodiny a po Stile-\nTady byl. S tím svým arogantním úsměvem stál přímo před Derekem. Než se alfa zmohl na jediné slovo, mladík prošel kolem něj a ztratil se v davu.\nDereka ani nenapadlo ho následovat. Byl to snad sen? Začíná snad Derek ze všeho toho zármutku bláznit? Hudba byla hlasitá a sem tam se o něj otřel cizí člověk, ale vlkodlak to nevnímal. Jen nehnutě stál s chlapcovým obrazem v mysli.\nTy oči byly černé jako noc.\nAsi se mám bát, že ano?\nPopravdě, black eyed Stiles is my HUUUUGE kink. Deal with it.\nBTW kolik fandom references můžu udělat, aniž bych za to skončila před soudem? Například... ta klubová hudba? Ta hrála v Afterlife klubu na Omeze, Mass Effect II ;)\n1 jael | 27. září 2013 v 20:52 | Reagovat\nPři závěrečné části se mi vybavila scéna z Torchwoodu... a teprve pak mě napadlo přeložit si název. Po čtyřech týdnech, co povídku čtu. (Geniální.)\nMiluju tvou povídku.\n*odchází stahovat Teen Wolf, Hannibala a další věci, co sleduje, aby to přetrpěla do dalšího pátku*\nProč je týden TAK dlouhý?!\n2 heartles | 27. září 2013 v 21:56 | Reagovat\nooou i love stiles :D dík za tuhle povídku\n3 luczaida | E-mail | Web | 27. září 2013 v 22:26 | Reagovat\n: Já nevím, co ti na to jako mám říct :D\nCelý týden se těším na další tvou kapitolu a dočkám se tohodle? Achjo :D Tenhle Stiles mi pěkně leze krkem. Navíc rozpoložení Smečky a toho všeho okolo je pro mě děsně frustrující, kdy to napravíš? :D\nBtw. Black eyed Stiles mi pěkně nahání hrůzu :D\n4 Scudl007 | 28. září 2013 v 10:56 | Reagovat\nOh, napravila si to :D V klídku. :D Je tam, i tam vlastně není, ale to mi prozatím stačí. :D Asi se opakuji, ale už se těším na další díl. Nádhera :)\n5 Venira | 29. září 2013 v 1:16 | Reagovat\nJsme totálně zmatená O.o četla jsem to z hubou dokořán a absolutně netuším co dál čekat...skutečně mi jeho očka zavání Supernaturalem?\nJsem ráda, že žije, ale.....mám z toho strach :D\n6 Nade | Web | 29. září 2013 v 14:55 | Reagovat\nVůbec si nejsem jistá, jestli to, co se tam pohybuje, je vůbec Stiles. Je to on a není to on.\nJsem zvědavá, jak dlouho bude všechny vodit za nos. Zatím si s nimi pohrává jako s loutkami.\n7 Keigh | Web | 29. září 2013 v 18:15 | Reagovat\ni said that once imma say that once again. i hate u and u deserve to slowly and painfully die in eternity of hell cuz i NEED ANOTHER CHAPTER AND FUCKING DEMON!STILES OKAY RED ALERT RED ALERT DEMON!STILES THE KINK ON KINKS AND KING OF KINGS KINK OF KINGS AND KING OF KINKS IKD MAN I NEED ANOTHER CHAPTER OKAY I NEED I NEED I FUCKING BQERGJOFJDKLS NEEDDDDDDDDDD\n8 Chriss | Web | 29. září 2013 v 18:21 | Reagovat\nJá už nevím, co psát... Možná jen to, že se nemůžu dočkat dalšího pátku.\n9 Ilse | 1. října 2013 v 19:17 | Reagovat\nMiluji tuhle povídku píšeš vážně skvěle. :) Těším se na další kapitolu. :)\n10 Enari | E-mail | Web | 4. října 2013 v 17:36 | Reagovat\n: Lol... a já myslela, že název bude jasný spoiler (spolu s bannerem) a že všichni budou hned ze začátku vědět o čem tenhle kousek je XD\n: My pleasure, dear\n: :( Budu se snažit to napsat tak, aby byl Stiles likeable...\n: Jsem ráda, že jsi spokojená:) Dík za komentář:)\n: Boj se boj. Ten parchant je pěknej prevít XD\nA ano... v posledních 6 letech jsou všichni lidi s černýma očkama démoni a každej démon má povinně černý oči a nikdo se o tom nebude hádat, protože tenhle standart udal SPN a tak to prostě bude xD\n: Děkuji za komentář. Líbí se mi, jak v jeho případě používáš 'co/to', jako by to byla věc. Má to takový morbidní nádech:)\n: Ajaj... Keigh dorazila... všichni se kryjte. Tebe prostě nelze uspokojit, co? Tady jsou výhružky smrtí popelníkem na denním pořádku XD\n: I tak komentář vždycky potěší a proto za něj děkuji:)\n: A já miluji Vás všechny - věrné čtenáře:)\n11 S c a r s | Web | 16. října 2013 v 22:19 | Reagovat\nAhhhhh, já nevím jak ostatním (moc líná pročítat komenty), ale ta Stilesova proměna charakteru se mi líbí. A strašně moc :D Ten jeho arogantní postoj ala "I'm gonna fuck you all" je prostě něco, co by k němu i docela šlo :3


Novácká reportérka utekla hrobníkovi z lopaty. Mráčkovou vezli z natáčení reportáže rovnou na operační sál | Krajské listy.cz\nPopisek: Karla Mráčková\nZ natáčení reportáže rovnou na operační sál putovala reportérka TV Nova Karla Mráčková. Život trojnásobné matky byl vážně ohrožen. Sice je již doma, necítí se ale dobře a uvažuje o návratu do nemocnice.\nZdánlivě banální bolesti břicha málem připravily o život slavnou rosničku a nyní reportérku zpravodajství televize Nova Karlu Mráčkovou. Nejkrásnější čtyřicátnici českého showbyznysu se udělalo špatně během přípravy reportáže pro zpravodajství. Netušila, že hraje hru o život, a tak se odborné péči lékařů pražské Nemocnice na Bulovce do poslední chvíle všemožně bránila. „Kdyby mě lékaři nepřesvědčili, asi bych tu už dnes nebyla,“ přiznává nyní kajícně svoji lehkovážnost reportérka.\nBěhem dvaceti let na Nově Karla moderovala i Snídani s Novou,\nproslavila se však jako 'rosnička'\nS podobnými bolestmi již Mráčková skončila v minulosti v nemocnici několikrát, doposud to ale vždy spravily kapačky a klid na lůžku. Proto i tentokrát lékaře přesvědčovala, že vlastně o nic nejde, píchnou jí kapačku a pošupajdí domů. Dokonce je úpěnlivě prosila, že na operaci nechce, protože chce jít druhý den do práce, aby vypomohla týmu, který je přes prázdniny kvůli dovoleným personálně oslaben. Odborníci v bílých pláštích se však nenechali ukecat. „Vůbec jsem si neuvědomovala vážnost situace, navíc vím, že i kvůli dovoleným máme v práci podstav, takže jsem byla odhodlaná podepsat revers a jít domů,“ přiznala Mráčková médiím. „Nakonec se ukázalo, že se jedná o zánět dělohy, který zanítil i další orgány. Dostala jsem zánět slepého střeva a pobřišnice.“\n„Nad ránem mě lékaři Vendulka Brabcová a Petr Šlauf operovali. Chtěla bych jim nesmírně poděkovat za to, že mě svým profesionálním úsudkem přesvědčili, že operace je skutečně nutná, což se během operace potvrdilo. Pokud bych trvala na svém názoru, že stačí kapačka, možná bych už tenhle vzkaz nepsala...“ prozradila populární moderátorka na svých facebookových stránkách podrobnosti pod fotkou z nemocnice, která byla pořízena jen osm hodin po operaci.\nAkutní operaci se Karla Mráčková podrobila ještě v noci v Nemocnici na Bulovce\nI když na pohled vypadá křehce, je stále krásná čtyřicátnice nesmírně tvrdá především sama k sobě a svému organismu. Poté co během porodu dcery zvládla třetí císařský řez, brousila si dokonce zuby ještě na čtvrté těhotenství. Tentokrát jí už ale lékaři dali nekompromisně „stopku“. Poprvé otěhotněla již v sedmnácti letech, překvapivě plánovaně. „Měla jsem čerstvě po maturitě a partnerovi, který je o deset let starší, jsem řekla, že chci mít dítě buď do dvaceti, nebo až po třicítce. Mezitím jsem se chtěla věnovat profesi,“ vysvětlila. Pár dní po osmnáctinách se Karla vdávala a vzápětí přišel na svět starší syn Nikola, kterému je dnes již dvaadvacet let. O devět let později porodila Maximiliána a po další „devítiletce“ nejmladší Karlu.\nO deset let staršího manžela Josefa si brala jen pár dní po svých osmnáctinách\nJako moderátorka začala Mráčková pracovat na Nově již v roce 1994 a o rok později dostala nabídku stát se „rosničkou“. Předpověď počasí ji však po dlouhých letech přestala stačit, a tak se poslední dobou objevuje na obrazovce jako reportérka zpravodajství. Při práci a péči o rodinu dokázala vystudovat Technickou fakultu České zemědělské univerzity, pak k ní ještě přidala sociální a masovou komunikaci na Univerzitě J. A. Komenského a andragogiku na Karlově univerzitě. Má však především „technické buňky“, o čemž svědčí i skutečnost, že je majitelkou závodní licence na okruhy.\nČtyřicátnice s nejkrásnější postavou - takové přízvisko si Karla Mráčková rozhodně zaslouží.\nTrojnásobná matka strčí do kapsy nejednu teenagerku\nTV Nova, Karla Mráčková, média,


Tržby Oracle Corporation vzrostly na 37,1 miliardy dolarů – PRCOM – Czech Media Services\nTržby Oracle Corporation vzrostly na 37,1 miliardy dolarů\n22. 6. 2012 By kap ARCHIV\nSpolečnost Oracle Corporation vykázala ve fiskálním roce 2012, který skončil 31. května, rekordní příjmy ve výši 37,1 miliardy dolarů, což je meziročně o 4 % více. Příjmy z nových licencí přitom vzrostly o 7 % na 9,9 miliardy dolarů, příjmy z obnovených licencí a produktové podpory stouply o 10 % na 16,2 miliardy dolarů a příjmy z hardwarových systémů činily 3,8 miliardy dolarů.\nProvozní příjmy se zvýšily o 14 % na 13,7 miliardy dolarů při provozním zisku 37 %. Čistý příjem stoupl o 17 % na 10,0 miliardy dolarů.\n„Naše čtvrté čtvrtletí nám přineslo několik historických rekordů – nové softwarové licence za 4 miliardy, příjmy ze softwaru ve výši 8 miliard a celkové příjmy 11 miliard dolarů,“ řekla Safra Catz, prezidentka a CFO (finanční ředitelka) Oracle Corporation.\n„Naše integrované systémy Exadata, Exalogic, Exalytics, SPARC SuperCluster a Oracle Big Data Appliance rostly meziročně o více než 100 % a generují příjmy přesahující miliardu dolarů,“ prohlásil Mark Hurd, prezident Oracle Corporation.\n„Rozvoj Oracle Cloud je strategický pro zvyšování velikosti a profitability softwarového byznysu Oracle,“ řekl Larry Ellison, CEO (generální ředitel) Oracle Corporation. „Náš Oracle Cloud SaaS byznys dosahuje téměř miliardy dolarů. Kombinace integrovaných systémů a Oracle Cloud budou pohánět růst společnosti Oracle ve fiskálním roce 2013.“\nUváděné finanční údaje jsou v souladu s metodikou GAAP (Generally Accepted Accounting Principles).\n• Finanční výsledky Oracle Corporation ve 4. čtvrtletí a fiskálním roce 2012 (PDF)\nOracle vytváří hardware a software pro spolupráci v cloudu a v datových centrech. Pro více informací o společnosti Oracle (NASDAQ: ORCL) navštivte www.oracle.com.


Konzultace - FYZIOFITNESS\nFyzioFitness nabízí možnost osobní konzultace zaměřené na Vaše zdraví, přání a cíle. Můžete zvolit z několika možností nebo si nechat sestavit konzultaci či cvičební plán na míru Vašim požadavkům.\nV současné době není nabídka konzultací dostupná. Termíny pro konzultace budou opět dostupné na konci roku 2020.\nProč zvolit naše konzultace?\nKonzultace jsou připraveny unikátním způsobem přímo Vám na míru. S velikou pečlivostí připravujeme, jak průběh konzultace, tak i následná doporučení, cvičební programy a úpravu životního stylu. Nejedná se o stanovený rozvrh pro všechny, protože klademe důraz na individualitu každého a proto jsou naše konzultace jedinečné.\nVámi vybraný čas\nPřehledné doporučení a plány v PDF podobě\nPřizpůsobeno Vašim možnostem a požadavkům\nDůraz na dlouhodobé zdraví\nMateriály zdarma ke stažení pro podporu Vašeho zdraví\nVeronika je fyzioterapeutka s holistických zaměřením na zdraví. Pro své klienty již několik let připravuje zcela jedinečné terapie a konzultace, díky kterým se klientům daří zbavit se obtíží a žít zdravěji. Svou práci vidí spíše jako roli průvodce a za každým úspěchem stojí na prvním místě aktivita klientů a pacientů.\nJe důležité myslet na to, že je to naše tělo a mysl, které se hojí a uzdravují a my jim v tomto můžeme pomoci vhodným cvičením, změnou denního režimu a dalšími technikami.\nVětšina konzultací probíhá online formou. Můžete si zvolit médium, díky kterému bude konzultace probíhat (Skype, FaceTime, Messenger…). Aktuálně je možné objednávat pouze víkendové termíny. Vše najdete v naší nabídce.\nTyto konzultace probíhají v pohodlí Vašeho domova a nabízí zcela jedinečnou formu péče o zdraví. Jejich plán i průběh je zcela individuální a pro více informací klikněte zde. Konzultace jsou možné pouze v okolí Mělníka a Prahy.\nV případě, že se nacházíte v těžké životní a finanční situaci, můžete se nám ozvat a zvolit alternativní řešení. Spoustu lidí se nachází v těžké situaci a i těm bychom chtěli nabídnout možnost zlepšení zdraví. Pamatujte, že nic není nemožné a někdy jediné, co stačí, je se zeptat. Nabídneme Vám slevu nebo jinou formu pomoci.


Veronika Vieweghová: Při čtení Biomanželky jsem se smála - iDNES.cz\n28. prosince 2010 17:16, aktualizováno 17:16\nU Vieweghů na Sázavě to jiskří i hřeje. Veronika si z velkého spisovatele rozhodně nesedne na zadek, přesto či právě proto dělají dojem, že si sebe váží. "Myslím, že jsme šťastni," říká v rozhovoru pro MF DNES Veronika Vieweghová a její muž dodává: "Rouhal bych se, kdybych si stěžoval."\nVIDEO: Na návštěvě u Michala a Veroniky Vieweghových\nOvšem z hrdinů poslední knížky Michala Viewegha, kterou on sám nazývá částečně biografickou, pocit štěstí rozhodně nevyzařuje.\n"Z Biomanželky vznikl jeden velký optický klam, že je to zpráva o mém manželství. Není. Je tam obrovská nadsázka," tvrdí Michal Viewegh, ale jedním dechem dodává: "I když nepopírám, že mezi mnou a Veronikou bylo pár věcí, které mě trochu štvaly. To jsme si vyříkávali. I jsem jí k tomu napsal dopis. Ale nebylo to nic dramatického, prostě si toho nabrala moc a na mě neměla čas. Ne málo času, žádný."\nVeronika, která se kromě dvou dětí naplno věnuje Mateřskému centru, které v Sázavě založila, se prý po přečtení Biomanželky hlavně smála. "U řady věcí jsem si vybavovala, jak to bylo. Vtipné. Celkově se mi to líbí. Ale nesmírně mě překvapilo, jak náš život vnímá on. Protože já byla na řadu věcí, které jsem během krátké doby zvládla, pyšná."\nPrávě pro ty "věci" se ale její manžel stále cítí diskriminovaný. "Tři dny se mě třeba nezeptá, jak se mám, jestli jsem v Praze něco jedl, protože zrovna po nocích sepisuje žádost o grant nebo připravuje slavnost Svatého Martina a shání plášť a meč... Nebo vaří dýňovou polévku, má kupu telefonátů na téma, jak správně kojit... Takové zdánlivě banální otázky jsou pro mě důkazem zájmu. A naopak."\nMichal Viewegh ale také připouští, že když si o čtrnáct let starší muž vezme mladou holku, tak ho baví, že je jejím průvodcem po světě. "Ale to skončí velmi rychle - a jsem s tím vlastně smířen."\n"Řekněme, že se postupně smiřuje," doplňuje Veronika.\n"Možná by víc seděl termín rezignace," uzavírá spisovatel.\nRozhovor Barbory Tachecí s Michalem Vieweghem a jeho ženou Veronikou čtěte ve středeční MF DNES.\nAutoři: tachBarbora Tachecí, lfLucie Formáčková\nTémata: Barbora Tachecí, Svatý Martin, Dýňová polévka, Michal Viewegh, Polévky, Sázava, Veronika Vieweghová\nNejúspěšnější český spisovatel Michal Viewegh útočí ve své novince Biomanželka na bioprůmysl z konzervativních pozic.... celý článek\nMá zdravé děti, krásný dům a je to manželka Michala Viewegha, nejúspěšnějšího českého spisovatele. V jednu chvíli mohl... celý článek\nVeronika Vieweghová (38) je předsedkyní Mateřského centra a dělá tzv. dulu, tedy průvodkyni těhotenstvím. V Show Jana... celý článek\nJeště před pár lety byl pojem „domácí škola“ raritou. Dnes se s rodiči v pohodlí domova vzdělává, jak zjišťoval páteční... celý článek


Recepty, pečení, vaření, smažení - Domácí pečivo a chléb\nDomácí pečivo a chléb\nÚvod » Domácí pečivo a chléb\nPamatuji si jako dítě,že babička doma zadělávala chleba, nechala nakynout a potom jsme ho nesly k pekaři upéct.To ale byl chlebík, jako kolo od vozu, veliký, nadýchaný a křupavý. Všichni jsme se hádali, kdo bude mít patku, která byla nejlepší.\nOd té doby uběhlo mnoho let a já si teď můžu dělat chlebík doma, ale ráda vzpomínám na ty časy, když se pecen přinesl od pekaře domů.\n350 g celozrnné mouky, 150 g špaldové mouky, 300 ml mléka, 4 lžíce olivového oleje, půl kostky droždí, lžička soli, lžička cukru.\nVšechny suroviny podle pořadí dáme do pekárny a zapneme program těsto. Hustotu si ohlídáme, já přidávala ještě lžíci špaldové mouky. Těsto jsem nepodsypávala, pracovalo se s ním dobře. Po vykynutí těsto rozdělíme na 8 částí, upleteme housky , rohlíky nebo bagetky. Dáme na plech s pečícím papírem a necháme kynout asi 30 minut i déle. Vykynuté pomašlujeme rozkvedlaným vejcem, posypeme semínky a dáme péct na 180°C na 18-20 minut. Každá trouba peče jinak, tak ohlídat.\n500 g polohrubé mouky, 250 ml teplé vody, 3 lžíce másla - já použila domácí sádlo, 21 g čerstvého droždí, 10 g cukru\n10 g soli . Do mísy dáme droždí a cukr a rozmícháme na kašičku. Přilijeme vodu a rozpuštěné sádlo a promícháme.\nPřisypeme osolenou mouku, promícháme nejdřív stěrkou a pak hněteme. Hnětení bychom měli věnovat tak 15 minut naší energie, těsto se odmění modelínovou konzistencí a na výsledné chuti je to pak také hodně znát. Po správném hnětení je těsto vláčné, mísa i ruce jsou suché, všechno těsto je v jedné krásně hladké hroudě.\nTuto hroudu necháme hodinu odpočívat, poté je rozdělíme na dvě poloviny, ze kterých vytvarujeme koule, které lehce rozválíme a každou rozdělíme na 4 díly. Vznikne nám tedy 8 trojúhelníků.\nTrojúhelníky jednoduše rozválíme - začneme od prostředka a každý cíp trojúhelníku válíme dlouhým tahem směrem ven. Potom jednoduchým pohybem vytvoříme rohlík - od nejdelší strany trojúhelníku směrem k cípu.\nVytvarované rohlíky klademe na plech vyložený pečícím papírem. Na jeden plech se těch osm rohlíků v pohodě vejde. Plech s rohlíky přikryjeme potravinářskou fólií a necháme 1-2 hodiny (podle teploty v místnosti) vykynout. Rohlíky by měly zvětšit svůj objem.\nKdyž vidíme, že rostou, předehřejeme si troubu, do které vložíme plech na pečení, na maximum. Z plechu s vykynutým pečivem odstraníme potravnářskou fólii, rohlíky orosíme vodou z rozprašovače a teď už to bude fofr. Do hrnku si připravíme horkou vodu. Otevřeme troubu, pečící papír s rohlíkama rychle přesuneme na rozpálený plech, na dno trouby vylijeme hrnek horké vody a troubu bleskurychle zavřeme. Tomu se říká zapařování trouby. Pečivo krásně vyběhne a bude luxusně křupavé. Pečeme dozlatova - většinou 15-18 minut.\n600g hladké mouky, ½ kostky droždí, 1PL cukru, 1PL soli, 1PL oleje, 200 ml bílého jogurtu, 200-250 ml vody, olej na pečení\nZ uvedených surovin vypracujeme vláčné těsto a necháme vykynout. Pokud máte pekárnu není co řešit. Vykynuté těsto dáme na vál a ještě jednou promísíme. Když těsto znovu nakyne, rozdělíme si ho na 8 částí a uděláme bochníčky, které potom vyválíme asi na 5- 6 mm. Vršek placky potřeme olejem a pečeme na pánvi, kterou jsme potřeli olejem.Upečené placky dám na talíř a přikryju poklopem. Zůstanou vláčné. Podáváme je k hustým polévkám, gulášová, čočková, fazolová.\n250ml teplé vody, 50ml oleje nebo sádla, 1,5 lžičky soli, 600g hladké mouky, 1/2 kostky droždí, lžička cukru\nZ uvedených surovin zaděláme těsto, nejlépe v pekárně, kterou nastavíme na\nprogram Těsto. Mezitím si připravíme náplň. 3 velké cibule nakrájíme na měsíčky, uzenou slaninu na kostičky a necháme vyškvařit, vhodíme cibuli a restujeme do zlaté barvy. Na druhé pánvy orestujeme salámu necháme vychladnout a přimícháme vejce a lžíci strouhanky.Z těsta uděláme placičky, pomašlujeme vajíčkem, dáme orestovaný salám, lžíci cibule, sýr a navrch plátek anglické slaniny. Vložíme do vyhřáté trouby a pečeme dorůžova.\nRohlíčky plněné masem\n400g hladké mouky, 1 ztužený tuk, Lžička soli, 1 vejce, 2 lžíce octa, 10 lžic vody, lžička cukru\nze surovin připravíme hladké těsto, zabalíme do potravinářské fólie a dáme na 2 hodiny do lednice odpočinout.\nPřipravíme si náplň z 100g šunky, 80g sýra, 1 vejce, soli, pepře, lžíce strouhanky. Pokud chceme mít náplň pikantnější, přidáme čili.\nTěsto rozdělíme na 4 díly a každý vyválíme do kruhu a rozdělíme na 8 dílú. Náplň dáme na širší konec , kraje překlopíme a zabalíme. Dáme na plech a pomašlujeme rozkvedlaným vejcem. Pečeme Na 220°C asi 25 minut.\nč.508 obyčejný chléb nejen do ošatky od Kovářky\nChlebík od SHana č. 607\n674.banketky od cinie\n045.buchtičky od sovička16\n350ml vody, 3lžíce oleje, 2 lžíce octa, 300g pšeničná chlebová mouka,150g hladká mouka,150g žitná chlebová mouka, 2 hrsti ovesných vloček, 2,5 lžičky soli, 2 lžičky kmínu, 2 lžičky sušeného droždí.\nProgram: těsto - pak nechat kynout v ošatce.\n134. chléb podmáslový\n057. pivní chléb\n014. Tomášův chlebík\n(borovec, 13. 10. 2009 22:34)\nNapeče se plná forma v ETA Harmony,ale je vynikající,jako kupovaný.


Jar Platinum Lemon kapsle do myčky nádobí 135ks - Online supermarket Rohlik.cz - nejrychlejší doručení ve městě\nJar Platinum Lemon kapsle do myčky nádobí 135ks\n799,90 Kč 5,93 Kč/ks1 199,00 Kč\n- To nejlepší od Jaru pro odstraňování nejodolnějších nečistot už při 1 umývání - Vyčistí i mastnotu z filtru (k odstranění vodního kamene použijte prostředek na čištění myčky nádobí nebo jiný způsob) - Obsahuje sůl a prostředek na oplachování - Chrání sklo a stříbro - Zachovává čistou a svěží vůni myčky - Pomáhá předcházet usazování mastnoty v odpadu, filtru a mycích ramenech - Navržené a testované pro používání ve všech renomovaných myčkách nádobí - Připravené k použití, nemusí se rozbalovat\nVarování: Způsobuje vážné poškození očí. Uchovávejte mimo dosah dětí. Je-li nutná lékařská pomoc, mějte po ruce obal nebo štítek výrobku. PŘI ZASAŽENÍ OČÍ: Několik minut opatrně vyplachujte vodou. Vyjměte kontaktní čočky, jsou-li nasazeny a pokud je lze vyjmout snadno. Pokračujte ve vyplachování. Okamžitě volejte TOXIKOLOGICKÉ INFORMAČNÍ STŘEDISKO/lékaře. Používejte ochranné brýle. PŘI POŽITÍ: Vypláchněte ústa. NEVYVOLÁVEJTE zvracení. Vypijte malé množství vody pro zředění.


Liebherr GP 1376 - bílá skříňová mraznička | ElectroWorld.cz\nSkříňová mraznička Liebherr GN 1066 má 102 litrový hrubý objem a její čistý objem je 91 litrů. Díky šetrnému chodu je zařazována do energetické třídy A + a její spotřeba energie je 191 kWh za rok.…\nHledáte mrazničku s praktickým objemem, která se vejde i do menších domácností? Skříňová mraznička Liebherr GP 1376 disponuje vnitřním objemem 103 litrů, což zaručuje uskladnění dostatečného množství potravin. Praktický objem poskytne důkladné uskladnění a mrazení nejrůznějším druhům pokrmů. Potraviny můžete uložit do 3 přehledných zásuvek, díky kterým budete mít vždy přehled nad uskladněnými lahůdkami. Mrazák je jako stvořen pro ty, kteří hledají kvalitní spotřebič na uskladnění a zmrazení svých potravin. Tento praktický mrazák se navíc vejde díky kompaktním rozměrům i do menších prostor.\nVyberte si mrazničku, která Vás ohromí svým výkonem. Skříňová mraznička se může pochlubit opravdu skvělým mrazícím výkonem. Za 24 hodin dokáže zmrazit až 11 kg surovin. Odteď se už nemusíte bát, že by Vaše potraviny nebyly dostatečně zmrazené. Skvělé výsledky mraznička dosahuje i při poruše či výpadku elektrického proudu. I tehdy si dokáže udržet nízkou teplotu až 23 hodin. Díky skvělému mrazícímu výkonu si Vaše potraviny zachovají svou kvalitu i čerstvost po dlouhou dobu.\nCelkový hrubý objem 106 L\nHledali jsem menší, ale výkonný mražák, tichý, čistý design.\nPříslušenství k Liebherr GP 1376


Portugalsko - Pestana Vila Sol Golf & Spa Resort***** - golfové balíčky - dovolená, ubytování, hotel, golfový pobyt\nHomepage Golfové balíčky Portugalsko - Pestana Vila Sol Golf & Spa Resort*****\nPortugalsko - Pestana Vila Sol Golf & Spa Resort*****\nCena balíčku od: 7 190 Kč\nNavštivte Portugalsko a ubytujte se v pětihvězdičkovém hotelu Pestana Vila Sol Golf and Spa Resort, který leží přímo na vyhlášeném golfovém hřišti Vila Sol. Golfový balíček obsahuje ubytování ve dvoulůžkovém pokoji, snídani, unlimited golf na hřišti Vila Sol nebo green fee s výběrem ze hřišť: Gramacho, Pinta, Silves, Alto a Vila Sol, vstup do bazénů.\n5 nocí ve dvoulůžkovém pokoji\n3x nebo 5x unlimited golf na hřišti Vila Sol / 4x nebo 6x green fee s výběrem ze hřišť: Gramacho, Pinta, Silves, Alto a Vila Sol\nPětihvězdičkový hotel Pestana Vila Sol Golf and Spa Resort leží přímo na vyhlášeném golfovém hřišti Vila Sol. Populární letovisko Vilamoura se nachází 3 kilometry od hotelu, dopravu na pláž zajišťuje zdarma hotelový autobus. Letiště ve Faru je vzdálené 20 kilometrů.\nPestana Vila Sol Golf & Resort leží uprostřed rozsáhlého parku s fontánami a jezírky s výhledy na golfové hřiště. V hotelu jsou 2 restaurace s možností sezení v zahradě, několik barů včetně poolbaru, kavárna, bazén s dětským bazénem a terasou se slunečníky a lehátky, vnitřní bazén, whirlpool, fitness, jogging centrum, stolní tenis. Za poplatek dětský klub, tenisové kurty a půjčovna kol. WiFi je ve společných prostorách zdarma.\nPokoje Classic: 25 m2, klimatizace, moderní nábytek, koupelna s vanou nebo sprchou a WC, fén, župan, kout se sezením, připojení k internetu, TV, telefon, minibar, safe, balkon. Pokoje jsou v hlavní budově.\nGolfové hřiště Vila Sol\nGolfový resort tvoří osmnáctijamkové hřiště a devítijamková akademie, na které můžou trénovat i úplné začátečníci. Hřiště, které charakterizují borovice, mandloně, fíky a spousta květin, navrhl britský designér Donald Steel. V letech 1992 a 1993 se tady konal prestižní turnaj Portugese Open.\nGolfové hřiště Gramacho\nMistrovské hřiště, které potrápí i ostřílené hráče, je dokonale začleněné do okolní krajiny. Charakterizují ho kamenné zídky, staré olivovníky, romantické mandloně a jezera.\nGolfové hřiště Vale da Pinta\nHřiště, na kterém se osmkrát konalo kvalifikační finále European Senior Open, patří mezi nejkrásnější osmnáctky v Portugalsku. Najdete tady 1 200 let starý olivovník a šedesát obrovských bunkerů.


S Janem Páleníčkem a Jitkou Čechovou - Český dialog\nS Janem Páleníčkem a Jitkou Čechovou\n11-12 2007 Rozhovory česky\nNesete slavné příjmení a břímě slavné tradice. Váš otec, Josef Páleníček, patří k legendám českého klavírního interpretačního umění a byl také jedním tří zakládajících členů stejně legendárního Českého tria. (Hrálo od roku 1930 původně pod názvem Smetanovo trio ve složení J. Páleníček-klavír, A. Plocek - housle, F. Smetana, později M. Sádlo a i A. Večtomov – violoncello).\nA každý malý klavírista v hudebce se setkal s Páleníčkovými skladbami pro děti. Tak jsem se s tímto jménem potkala i já...\nJan P.: Můj otec byl velkým muzikantem, ale i organizátorem hudebního života. Jako jeden z prvních hájil u nás princip interpreta jakožto tvůrce, odměňovaného za každý jednotlivý koncert, tedy tvůrčí počin, oproti tomu, co sem chtěli implantovat soudruzi z Ruska. Ruský princip jej totiž posunul do role výkonného služebníka a tak ho také odměňoval. Například velikáni typu Rostropoviče či Richtěra dostávali měsíční fix plat a soudruh s nimi zametal dle libosti. Jeli třeba tisíc kilometrů kamsi na Sibiř skoro zadarmo odehrát recitál...\nZkrátka na úrovni jakéhokoli řemeslníka placeného od hodiny…\nJan P.: Přesně tak oni to brali. ...Vy toho Beethovena nevytváříte, vy ho jen zprostředkováváte, vy jste jenom služba... a to můj otec absolutně odmítal. Razil teorii, že bez interpretačního přínosu by nikdy konkrétní dílo nebylo opravdovým dílem – a měl pravdu. Podíl interpreta je pro oživení díla obrovský, ba přímo nezbytný. Vedli jsme s tátou celonoční zajímavé debaty na tato i jiná témata, ale nakonec jsem mu vždy říkal: „Kdybys namísto všemožného organizování natočil o jednu desku víc, udělal bys líp, tohle nikdo v budoucnu neocení!“\nVáš tatínek taky dlouho pobýval v Paříži...\nJan P.: Patřil k pařížské meziválečné generaci, strávil tam po boku Martinů, Zrzavého, Muchy a dalších spoustu času a i po válce Paříž byla jeho… Je zajímavé, že tam odjel jako pravicově smýšlející student, a vrátil se jako levičák z gardy Nezvalů a dalších... Celý život se pak snažil napravovat zvěrstva soudruhů, kteří kalili jeho levicové ideály.\nNechtěl tatínek vlastně původně, abyste hrál na klavír jako on?\nJan P.: No, v pěti letech jsem chtěl na něco hrát. Bylo to proto, že jsem pravidelně doma na zkouškách slýchal České trio, tedy mého otce a v té době Sašu Večtomova, violoncellistu, a Alexandra Plocka, houslistu. A tenkrát jsem si říkal, že bych chtěl hrát na housličky. To byl takovej ten dětskej rozmar, netušil jsem totiž, jaká je to práce... (smích)\nA cello není, nebo klavír není? (taky smích)]\nJan P.: No jo, ale začal jsem hrát na housle a po necelém roce, kdy mně ruce různě kroutili a lámali a deformovali do houslového držení a bolelo mne všecko, jsem je začal nenávidět a uprosil jsem rodiče, aby mě z těch houslí vzali. A že bych strašně rád hrál na klavír...\nTo bude určitě jednodušší, že jo…“ (smích) Zde do rozhovoru vstupuje Jitka Čechová, klavíristka, manželka.\nJan P.: Slyšel jsem ty krásné zvuky klavíru, zkoušel jsem hrát... no ale po dalším roce jsem zjistil, že to je taky práce... Takže jsem se pokusil do třetice umluvit rodiče, aby mne vzali z klavíru – no a na co jiného než na cello.\nJenže tentokrát jsem narazil, rodiče prokoukli, že by se historie opakovala a nutili mne, abych hrál dále na klavír. Zachránil mě Saša Večtomov, který mě jednou odněkud někam vezl autem a shodou okolností se zastavil v krámku s hudebními nástroji, kde si potřeboval koupit kalafunu… a měli tam takové malé cello. A já to vidím jako dnes, jak jsem ho umluvil, jak jsem se do něj opřel…\nTakže jsme přijeli domů a Saša mne takhle strčil do dveří a povídá rodičům. „Hele, tady jsem mu koupil cello, tak ať na to hraje.“ (Jitka Č. – výbuch smíchu)\nJan P.: Takže co našim zbejvalo. (Všichni smích.) A tak díky němu na cello opravdu hraju dodnes. Kruh se pak uzavřel na Akademii, protože Saša Večtomov, byl mým patronem celá studia, jak na konzervatoři, tak později, když jsem studoval u něj a Miloše Sádla na HAMU\nJitka Č.: Na rozdíl od mého muže nejsem z muzikantské rodiny, nebyla jsem odkojená zvuky Českého tria či hraním rodičů. Nicméně hudba u nás – a ta klasická především – zněla doma zcela běžně, protože ji rodiče oba milovali. No a můj starší bratr chodil na klavír do hudební školy. Naši tenkrát pořídili pianino – a už mne od něj nedostali. Začala jsem si tak trošku komponovat a improvizovat a rodiče zjistili, že to má opravdu hlavu a patu a tak mne ve čtyřech letech zavedli také do hudebky. Tenkrát ale nebyl systém zaveden na takhle malé děti, takže nás v podstatě vykázali. V pěti mne konečně zapsali na klavír a já jsem mu zůstala věrná.\nZměňme teď téma. Kam pojedete koncertovat v nejbližší době?\nJan. P.: Na přelomu října a listopadu hrajeme v JAR. Ne jako trio, ale sólově, já svoje cellové recitály a s Jitkou oba s orchestry.\nJak jste se dostali k příležitosti koncertovat v takto, pro našince nezvyklém koutu světa? Čeští interpreti míří často třeba do Japonska, ale čím vás láká nejjižnější cíp Afriky?\nJan P.: V Japonsku je česká hudba a interpreti neodmyslitelnou součástí dramaturgie koncertního života. Ale hrát v JAR je opravdu zajímavá zkušenost. Samozřejmě představa Evropana, že se setká s černou Afrikou, je úplně mylná. My se tam setkali s koloniální Evropou.\nJitka Č.: Samozřejmě, že je tam vyspělá společnost se vším všudy, ale nějak nejsou dotčeni tou deformací současné doby, člověk má pocit, že se najednou ocitá v úplně jiném století.\nAle jak jste se tam tedy ocitli vy?\nJitka Č.: Úplně náhodou. Na jednom z mých recitálů kdysi seděla dívčina z JAR, která za mnou pak přišla. Vyprávěla, že miluje českou hudbu a kulturu a je úplně zblázněná do českých skladatelů, jak hledala v hostinci u Tygra pana Hrabala a on tam opravdu seděl… To už je pár let. Jela jsem zrovna k rodičům na víkend na Podřipsko a pozvala ji k nám. Šly jsme Čechovou stezkou na Říp - začínala zima. Byla úplně nadšená ze sněhového poprašku a ptala se, co je to na obloze – neznala vůbec, jak vypadá zimní slunce.\nSnažila se prosadit do Afriky českou hudbu a skladatele, a tak jsem ji zahrnula nějakým notovým materiálem. No a během pár let z toho vzniklo moje první turné v JAR a teď se tam vracíme společně podruhé.\nA má ta koloniální Evropa v té Jižní Africe ponětí o české hudbě?\nJan P.: V obecné rovině ano. Potomci kolonizátorů jsou velmi vzdělaní lidé a tíhnou k evropské hudbě. Je to svým způsobem svět ve světě. Mají opravdu Afriku jako svůj domov, ale přenesli si tam tu Evropu jako kus kultury domovské. To, co tam z Evropy zbylo, je to lepší…\nJitka Č.: Taková zvláštní esence, například koncertní sály ve větších městech. Pro nás až konzervativní, pompézní, trochu těžkopádné. Ale oni mají asi pocit, že právě tam zažívají něco, co je s Evropou, s její historií propojuje. A mají zájem, sály jsou vyprodané, voní atmosférou, lidé se na koncert připraví se vším všudy včetně nádherných rób, takže je to opravdu důstojné prostředí. Ne jako u nás, s turisty v džínách.\nTo si myslím, že si musíte určitě užívat. Teď ale konečně musím představit vás oba a vaši momentálně nepřítomnou kolegyni Janu Vonáškovou - Novákovou jako současné Smetanovo trio.\nHlavním důvodem ke vzniku tohoto rozhovoru je totiž letošní dvojitý veleúspěch poslední nahrávky Smetanova tria ve světovém měřítku, který však doma veřejnost téměř neměla možnost zaznamenat. Nahrávka obsahující Dvořákovy Dumky a Trio f moll, dvě proslulé a interpretačně velmi náročné skladby, byla vyhodnocena jako deska roku 2006 (v celosvětovém výběru!) v BBC Music Magazine, nejprestižnějším hudebním médiu. Podobný význam mělo i ocenění dalším prestižním periodikem Diapason ve Francii, rovněž s celosvětovým dosahem.\nS Janou Vonáškovou – Novákovou (housle) tvoříte dnes jedno z nejúspěšnějších komorních těles v České republice.Všichni vystupujete zároveň i sólisticky a dosáhli jste individuálně řady vynikajících úspěchů.\nSpolečně jste navázali na tradici slavného Českého a Smetanova tria předchozí generace a vaše nahrávky dobývají svět. Máte dojem, že se i v komorní hudbě projevuje také cosi jako móda?\nJan P.: Nemyslím si, že podle nějaké módy by byl preferován jeden soubor nad jiným, ani co do repertoáru nejsme tlačeni do něčeho, co bychom nedělali rádi.\nBohužel je tady jiný princip určující preference – a to je mediální móda. Já občas říkám kolegyním s nadsázkou, že kdyby hrály nahoře bez...to jsou jediné módní trendy, které zabírají. Senzace, mediální atrakce, aby si vás všiml Blesk (český Bulvár, pozn. autorky), televize – a když to uděláte, začnou po vás toužit pořadatelé. Někdy to vypadá, že dnešní posluchač nechce slyšet dobrou muziku, on chce vidět mediálního šášu..\nJistě nemáte zapotřebí podbízet se – ale zeptám se jinak. Když si volíte repertoár, je to vždy jenom tak, že právě tohle si chcete zahrát nebo je to podle toho, co se děje ve světě v téhle oblasti, že přece jenom to nějaké „módě“, možná v uvozovkách, podléhá?\nJitka Č.: Tak například repertoár na oceněném CD byl vybrán Supraphonem, který má samozřejmě svoje marketingově-tržní cíle. Koncipovali jsme spolupráci tak, že na každé desce bude nějaké velké české trio – a tady se nám sešla ta dvě Dvořákova nejslavnější.\nJan P.: Nedávno jsme dotočili třetí CD pro Supraphon s ve světě méně známými českými autory. Například Zdeněk Fibich má jedno překrásné skoro neznámé klavírní trio, také Bohuslav Martinů si bohužel stále místo ve světě teprve hledá. Obě jsme hráli teď ve Francii, lidé byli nadšení. Jsme strašně rádi, že takto můžeme pomoci méně známým dílům do světa. A věřím tomu, že někteří muzikanti se nechají inspirovat a tato díla se objeví v jejich repertoáru. Třetím triem zmíněné nahrávky je méně slýchané trio Dvořáka B dur op. 21.\nNahrávkou se uzavírá kruh českých autorů a teď nám nabídl Supraphon natočit jedno z největších trií všech dob, tedy co do rozměru – Trio Čajkovského, kolos, supervirtuózní záležitost, ale úžasná hudba – nosná, která odpovídá našemu naturelu. Na to se moc těšíme, protože duší inklinujeme k romantické muzice. A k tomu natočíme poslední z Dvořákových trií, g moll, jímž tak uzavřeme dvořákovský komplet.\nZažíváte právě světový úspěch s vaší poslední nahrávkou, která vznikla u Supraphonu. Dvořákovy dumky jsou velice často hrané a existuje bezpočet jejich nahrávek. Trio f moll je značně náročné na interpretaci a velmi populární. Vaše nahrávka obou děl podle světových kritiků i posluchačů z celého světa triumfovala nad ostatními. To by měla být prestižní záležitost pro celou českou hudební scénu a především pro Supraphon. Nezdá se však, že by se o nevídaném úspěchu této nahrávky příliš mluvilo či psalo, že by jej Supraphon dokázal nějak výrazně zhodnotit jak ve svůj vlastní tak ve váš další prospěch.\nJan P.: Je to stále stejné. Doma není nikdo prorokem. Pořádná odborná hudební kritika u nás vlastně není , a tak pár řádek někde o našem CD vyšlo, ale v podstatě se tato mimořádná událost doma přešla bez většího povšimnutí. Paradoxně v ten den, co jsme si ocenění vezli z Londýna, se na všech titulních stránkách českých periodik psalo o mladé Češce, která vylezla na Mount Everest. Nic proti tomu výkonu, je určitě také úctyhodný. Je škoda, že ten náš pomyslný Everest zůstal ve stínu, jako bychom si neuměli vážit naší velké hudební tradice…\nPřišly nám ale gratulace z celého světa, ...i od některých superstar v našem oboru. To nás samozřejmě potěšilo. Já to ocenění vnímám především jako skvělou možnost posloužit české hudbě, připomenout světu, jaké poklady pro něj máme!\nDvořákova hudba je nádherná, ale dá se jako každá jiná dobrá hudba zkazit nevýraznou interpretací. Vy jste z ní ale vydolovali maximum citu, vášně, radosti i smutku… Domlouváte se při počátečních zkouškách nového repertoáru i slovně o tom, jak by měl výsledek nakonec vypadat co do výrazu? Nebo je vyznění nahrávky spíš výslednicí muzikantské intuice a bohatých zkušeností vás všech tří?\nJan P.: Musím říci, že v této současné formaci Smetanova tria zažíváme velmi šťastné období. Při práci si toho nemusíme moc říkat. Obě kolegyně, jak moje žena Jitka, tak kolegyně Jana, která je nejmladší, ale má již také velké zkušenosti, jsou silné individuality. Všichni navzájem krásně korespondujeme a tak cítíme, že není nutné ani příliš společně zkoušet. Těšíme se na pódiovou inspiraci a impuls každého z nás.\nMyslíte, že by vás za tuhle oceněnou nahrávku pochválil taky tatínek z obláčku nebo by byl spíš přísným kritikem?\nJan P.: Věřím, že ano. Tatínek byl pozoruhodný. Měl hrát (nedlouho před smrtí) na koncertě Janáčka. Hrál ho tisíckrát, byl jeho interpretací pověstný, měl ho ohmatanýho, prozkoumanýho ze všech stran...\nA on mne tenkrát přivolal se slovy: „Honzíčku, podívej se na tu nádheru – celej život jsem to hrál a až teď jsem na to přišel!“ Zahrál mi spojení dvou, tří akordů, jež vytvořily barevný svět, který celý život hledal.\nA to je ten moment věčného hledání, na kterém si i my s triem zakládáme. Přestože nepatříme k těm, kteří by repertoár „drtili“ každý týden, vždycky se vracíme i k obehraným štykům a vždy znova a znova se snažíme dílo nazírat a zkoumat, hledat, jestli se tam neobjevilo něco, co jsme minule přehlédli. A to je to, co nás na tom děsně baví, co vyvolává napětí a co je tím pelem interpretačního vzrušení, kdy prostě hrajete a čekáte, že to bude ještě trochu lepší.\nManželé Jan a Jitka kromě přemnohých hudebních aktivit vychovávají i tři syny. Jan Páleníček mimo sólové hraní a působení v triu vede ještě hudební agenturu TRIART Management spoluorganizující deset festivalů v českých městech - České kulturní slavnosti. Jitka Čechová letos měla vlastní recitál na Pražském jaru se smetanovským programem a souborné klavírní dílo B. Smetany právě natáčí pro firmu Supraphon, Jana Vonášková- Nováková hrála v Praze s orchestrem Chačaturjanův houslový koncert. Společně pak letos vystoupili několikrát v Beethovenově trojkoncertu, který na podzim natočí s Voříškovým trojkoncertem na CD za doprovodu Moravské filharmonie Olomouc.\nRozhovor vznikl v červenci v příjemné atmosféře domácího prostředí venkovské rezidence v Senohrabech u Benešova. Během povídání se odehrávalo krmení nejmladšího miminka, čtyřletý Alex předvedl svoji stavebnici a dostal malou výchovnou lekci. Zapojil se i sedmnáctiletý syn Jana Páleníčka Kryštof. Smetanovo trio přijelo asi dvě hodiny předtím z Francie.\n(psáno pro Americké listy,\nkde vyšlo 4. 10. 2007, mírně kráceno)


Polopatě: Fotili jsme v povrchovém dole - Digineff\nPolopatě: Fotili jsme v povrchovém dole\nby Ondřej Neff on 21. 6. 2016\nS posluchači Dílny jsme se vypravili do Dolu Čs. armády v Mostě a poté navštívili několik rekultivovaných lokalit. Bylo to něco jako je Uhelné safari pořádané Vršanskou uhelnou a Severní energetickou. Podívejte se na pár ukázek, jak to v takovém dole vypadá a dodám ještě pár poznámek, jak se mi tam fotilo. Pro mě to byla i příležitost k dalšímu provětrání Canonu 1DX Mark II, kterého testuji. V dole jsem použil tři objektivy, především onen 11-24/4.0 (testoval jsem ho zde), dále pak 100-400/4.5-5.6 II, o kterém jsem si myslel, že jsem ho testoval a ukázalo se, že nikoli, takže na testu pracuji a jako třešničku na ozdobu dortu jsem si vzal Petzval 58 Bokeh Control, tak toho jsem testoval před měsícem. Aniž jsem to tušil, vzali jsme si s sebou notnou dávku štěstí, protože bylo krásné počasí. Já byl v Dole ČSA už někdy před třemi lety, tenkrát ale bylo zataženo a na zemi bláto a to pak je hodně obtížné a výsledky jsou všelijaké.\nNejatraktivnější jsou samozřejmě stroje, především rypadla. Na webové stránce Uhelného safari je přirovnávají k dinosaurům, plným právem. To pak ovšem chce jít s širokoúhlým objektivem tak, aby vynikla monumentalita stroje. Výsledek je pak asi takový.\nŠirokoúhlý objektiv lze ale zaměřit i na vcelku malé stroje – ale vždy je třeba myslet na markant, na výrazný prvek v popředí, jak o tom píši ve své knize Digitální fotografie polopatě. Zde je to pásový dopravník – a osaměle putující (na zdejší poměry) malý stroječek pak vypadá jako trpaslíček ztracený v krajině.\nNaopak dlouhé ohnisko poslouží k tomu, abychom díky úzkému úhlu záběru zdánlivě přitáhli k sobě vzdálené objekty. Tyto tři stroje pak na fotce vypadají, jako by stály vedle sebe, ve skutečnosti jsou od sebe daleko.\nI tady jsem přiblížil objekty vzdálené – navíc tam projelo auto a zvířilo prach. Rozmlžení pak dalo fotce iluzi prostoru. Tedy, iluzi… ono je tam všechno skutečně obrovské.\nPřirozeně že silný teleobjektiv přijde ke slovu při přitažení vzdáleného děje. Tohle je skutečné rubání uhlí a práší se u toho a padají kusy uhlí, tohle se opravdu musí fotit z bezpečné dálky.\nTotéž platí o tomhle záběru.\nA co ten Petzval? Ten přišel ke slovu, když zašlo sluníčko. Ono je to pak tak trochu o ničem a výsledek je třeba drobet popošťouchnout. Zpetzvalení je jedna možnost… ale moc často se to dělat nedá, to by omrzelo.\nPak je možno pomyslet i na jiné způsoby, jak s tou fotkou naložit. Převedení do černobílého taky není špatné.\nK těžbě uhlí ovšem neodmyslitelně patří rekultivace krajiny. Ta je součástí celého procesu: důl jakoby jel vpřed a za sebou zanechává lesy a jezera. Most je dneska město posazené do zeleně a značná část zeleně, ať to jsou krásné smíšené lesy, pole, vinice nebo parky a rekreační zařízení, jsou na místech, kam se svážela hornina z těžebních jam. Inženýr Stanislav Štýs se rekultivací zabývá přes půl století a rád vodí návštěvníky třeba sem, na mostecký hippodrom, a předvede tu ukázku, jak to vypadalo dříve a jak nyní.\nPro podzimní běh Dílny mám ještě pár míst, zde jsou všechny potřebné informace.


Port Scaldis - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Breskens\nOosthavendam, Breskens, Breskens, Nizozemsko, 4511 DA\nna základě 6 hodnocení Rekreační zařízení\nO hotelu Port Scaldis\nAť jste turista nebo cestujete za obchodem Port Scaldis je skvělým místem pro ubytování v průběhu vaší návštěvy města Breskens. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět. Zařízení a služby poskytované Port Scaldis zajistí hostům příjemný pobyt. V hotelu si můžete vychutnat výběr špičkového vybavení, jako jsou recepce, půjčovna kol . Atmosféra hotelu Port Scaldis je cítit v každém pokoji. topení, televize, sprcha, část s posezením jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Hotelová rekreační zařízení, která obsahují dětské hřiště, dětský klub, zahrada jsou určena pro únik od všedního dne a relaxaci. Ideální polohou a vyhovujícím vybavením, je hotel Port Scaldis perfektní volbou v mnoha ohledech.\n10 735 >


V Otrokovicích schválili schodkový rozpočet | Zlin.cz - informační server pro Zlínský kraj\nV Otrokovicích schválili schodkový rozpočet\nBudova otrokovické radnice (Foto: Zlin.cz)\nOTROKOVICE - Plánované investice na příští rok s předpokladem čerpání dotací. To je hlavní příčinou schodkového rozpočtu na rok 2018, který schválili na svém zasedání členové Zastupitelstva města Otrokovice, serveru Zlin.cz to sdělila mluvčí města Romana Stehlíková.\n„Celkové příjmy činí 519, 244 milionu korun. Celkové výdaje činí 557,21 milionu korun. K vyrovnání schodku rozpočtu, budou v roce 2018 použity zůstatky na účtech města a zlepšené hospodářské výsledky z minulých období, zejména z roku 2015 a roku 2016," upřesnil vedoucí ekonomického odboru Jaroslav Dokoupil.\nBěžné výdaje slouží k zajištění chodu města, jeho příspěvkových organizací a také pro podporu sdružení a spolků zajišťujících ve městě činnosti v sociální oblasti, oblasti zdravotnictví, školství, sportu, kultuře a zájmové činnosti. „Nejvyšší položkou běžných výdajů tvoří náklady na to, na co je město zřízeno dle Zákona o obcích, tzn. výkon přenesené působnosti státu a výkon samosprávy," přiblížil Jaroslav Dokoupil.\nDalší částí výdajů rozpočtu města je část nazvaná kapitálové výdaje, i když se vžil spíše pojem investice. Rozpočet města na rok 2018 se zvyšuje v investicích o 163,391 milionu korun, který je způsoben předpokladem realizace investic s podílem získaných dotací na investiční akce. Přiznání či nepřiznání dotací podstatně ovlivní výši realizovaných investic v roce 2018. Z minulého období město splácí dva investiční úvěry, které byly v minulém období čerpány na investiční akce. Celkový nesplacený zůstatek úvěrů k datu 30. 11. 2017 činil 30,010 milionu korun, což činí 5,57 % z rozpočtu. Tyto úvěry jsou neustále snižovány v souladu se sjednanými úvěrovými podmínkami. „Na příští rok plánujeme realizaci celé řady investičních akcí a u většiny z nich budeme žádat o poskytnutí dotací. Například již dnes máme přiznanou dotaci na zateplení DDM Sluníčko, Domova s pečovatelskou službou na Trávníkách a azylového domu Nový domov. O další budeme usilovat. Plánujeme například rekonstrukci mostu přes železniční trať na Nadjezdu nebo bezbariérovou úpravu zastávek MHD," sdělil starosta Otrokovic Jaroslav Budek.


Týden obrazem: Akrobati RAF, rakeťák na sebevražedné misi a útok včel v Nairobi — ČT24 — Česká televize\nTýden obrazem: Akrobati RAF, rakeťák na sebevražedné misi a útok včel v Nairobi\nAkrobatická letka RAF předvedla své umění v Aténách. „Rakeťák na sebevražedné misi“, jak severokorejského vůdce nazval Donald Trump, vypustil do světa další fotografii z testů. Keňské policisty před nejvyšším soudem v Nairobi napadl roj divokých včel. V Mexiku se třásla země a zabíjela děti. Palestinští militanti drilují před maketou Skalního Dómu. Podívjte se na výběr z nejlepších fotografií týdne agentur Reuters a AP.\nGalerie: Severokorejský vůdce Kim Čong-un sleduje z povzdálí test balistické střely Hwasong-12. Americký prezident Donald Trump pohrozil na půdě OSN „zničením“ Severní Koreje. Diktátor reagoval zostřením propagandistického slovníku a označením Trumpa „choromyslným senilem“.\nSeverokorejský vůdce Kim Čong-un sleduje test balistické střely Hwasong-12. Americký prezident Donald Trump pohrozil na půdě OSN „zničením“ Severní Koreje. Diktátor reagoval zostřením propagandistického slovníku a označením Trumpa „choromyslným senilem".\nAkrobati z letky Red Arrows (Červené šípy) RAF předvádějí leteckou show během 6. ročníku Athénského leteckého týdne nad základnou v Tanagře, severně od Atén.\nInvalidní muž, jenž neuměl utéci před rojem včel, který napadl policisty a kolemjdoucí před Nejvyšším soudem v Nairobi, byl vážně pobodán a upadl do bezvědomí. Dvojice mužů se ho snaží oživit poléváním mýdlovou vodou před příjezdem ambulance. Nejvyšší soud toho dne anuloval výsledky prezidentských voleb a zpochybnil vítězství Uhuru Kenyatty.\nStěna domu ve městě Tlayacapan, stát Morelos. Mexičané v milionech utíkali ze svých domovů a kanceláří přes střední Mexiko během zemětřesení o síle 7,1 Richterovy stupnice. Často viděli své domovy před očima padat k zemi.\nČlenové kavalerie cvičí na pláži ve čtvrti Scheveningen na předměstí Haagu v předvečer přehlídky, při níž nizozemský král přednese z trůnu projev, kterým shrne hlavní body vládní politiky před jednáním parlamentu.\nAutor: Toussaint Kluiters\nOsvětlený stadion Camp Nou v katalánské metropoli před utkáním derby FC Barcelona - Eibar\nPalestinské militantní oddíly al-Nassir Saladin se účastní vojenského drilu ve městě Khan Younis na jihu Pásma Gazy před modelem znázorňujícím Skalní Dóm na Chrámové hoře v Jeruzalémě.\nAlice Cooper na hudebním festivalu Rock in Rio v Riu de Janeiro\nZničená loď po hurikánu Irma na floridském ostrově Cudjoe Key\nRohingští uprchlíci z Barmy v uprchlickém táboře Cox' Bazar v Bangladéši. Do země uteklo už více než 370 tisíc příslušníků rohingského etnika, na kterém jsou v Myanmaru (Barmě) páchány krutosti.\nHolub při koupeli ve fontáně v centru Kyjeva.\nČasná obchůzka policistů na koních v Hyde Parku v Londýně.\nShinobu Sakamoto (61) je oběť nechvalně známého znečištění rtutí během let 1932–1968) v okolí chemického závodu v japonské Minamatě. Od narození trpí vrozenými vadami následkem kontaminace. Na snímku se svou matkou při cestě na jednu z pravidelných návštěv nemocnice v Minamatě.\nHurikán Maria (dole), který hrozivě poznamenal počátkem týdne zejména Panenské ostrovy a Portoriko, a hurikán José (nahoře) u břehů Atlantiku v USA\nZdroj: Reuters/NASA/NOAA GOES Project\nLetecký snímek federální dálnice R257 Jenisej skrz sibiřskou tajgu nedaleko Krasnojarsku, Rusko.\nPodpůrné sloupy drží prasklou nosnou stěnu školy Enriqua Rebsamena, v níž záchranáři hledají pohřešované žáky a studenty po ničivém úterním zemětřesení.\nEvropské turné Rolling Stones s názvem „No Filter“. Mick Jagger na pódiu a obřích obrazovkách při koncertě skupiny na stadionu Letzigrund ve švýcarském Curychu\nMuž hledá cennosti v domě svých příbuzných, který se zřítil při hurikánu Maria ve městě Guayama, Portoriko.\nDemonstranti ve filipínské Manile pálí před prezidentským palácem zpodobnění prezidenta Rodriga Duterteho během celonárodního dne protestů.\nZdravotní sestra během záchranných prací utíká pomoci ke škole Enriqua Rebsamena. Tisíce profesionálů i dobrovolníků horečnatě pracují v troskách několika desítek domů na území velkoměsta a okolních států ve snaze pomoci uvězněným lidem.\nZáchranáři pátrají v ruinách zřícených domů po přeživších i po tělech obětí zemětřesení v Mexiko City. Lidé ve městě pomáhají všemi prostředky vyprostit své blízké z trosek, škol, domovů a pracovních sídel.


Burza filantropie vyvrcholí v Litomyšli | Vozíčkář\nNa dveře klepe letošní poslední finále burzy filantropie. Jde o pozoruhodnou akci v Pardubickém kraji, která může inspirovat ostatní regiony naší země. Na základě propojování podnikatelského sektoru s neziskovkami totiž vznikají partnerství umožňující financovat kvalitní projekty. Jsou mezi nimi pochopitelně i nápady zaměřené na lidi se zdravotním postižením.\nBurzy pořádá každoročně Koalice nevládek Pardubicka (KONEP) ve spolupráci s Pardubickým krajem. Kandidáty vybírají tradiční donátoři, například Elektrárny Opatovice, firmy eBrana a Iveco, ale také zástupci kraje a široká veřejnost. Projekty s největším počtem hlasů postupují do finále, která se konají většinou v okresních městech.\nO finanční podpoře už se v červnu rozhodlo v Chrudimi a Pardubicích, 7. září se odehrálo finále v Ústí nad Orlicí. V pondělí 12. září se koná finále v Litomyšli (od 13 hodin v hotelu Zlatá Hvězda). Znovu půjde o nevšední podívanou: o poskytnutí peněz, ale i věcných darů či odborného poradenství rozhodnou argumenty a způsob, jímž projekty představí jejich autoři přímo zástupcům firem.\nVstup na finále je zdarma. Na dotazy odpoví Jana Machová, ředitelka KONEPu, na mobilu 777 837 950.\nPro úplnost dodejme, že letos v březnu se filantropická burza vůbec poprvé konala ve Středočeském kraji. Jejím dějištěm byl Benešov.\nburza filantropie Pardubice pozvánka prezentace\t2016-09-09


Domů / Obývací pokoj / Pohovky a sedací soupravy / Luxusní pohovka Violet, šedá\n21 790 Kč –20 % 17 490 Kč 14 454,55 Kč bez DPH\nElegance a jednoduchý design jsou atributy, které splňuje luxusní pohovka Violet. Šedá sedačka je čalouněná mikrovláknem, které se snadno udržuje a zároveň se jedná o odolný materiál. Pokud hledáte komfortní a stylový kousek do moderního interiéru, tak je to právě tento.\nRozměry (DxVxŠ): 220 x 85 x 90cm\nSedadlo (DxVxŠ): 48 x 60 x 40cm\nLuxusní pohovka Violet se stane oblíbenou pro každého, kdo si chce ve svém obývacím pokoji vytvořit místo pro komfortní odpočinek. Zároveň je ale také designovým kouskem, do kterého se zamilujete na první pohled. Nezáleží na tom, do jakých barev ladíte svůj obývací pokoj, protože šedé čalounění je natolik univerzální, že zapadne prakticky do libovolného interiéru. Můžeme vám nabídnout na našem e-shopu ale také varianty žlutou, zelenou nebo hnědou. Záleží pouze na vás, která se vám bude více hodit. Pokud jde o rozměry této sedačky, tak se jedná o rovné kompaktní provedení o velikosti 220 x 85 x 90 cm (DxVxŠ).\nSamotné čalounění sedačky je vyvedeno z mikrovlákna, které je odolným a snadno udržovatelným materiálem. Ve vašem interiéru se z ní stane hotová relaxační sedačka, protože má velmi pohodné sedáky a opěráky. Tento kousek designového nábytku je posazen na vysokých nohách, které podtrhují celkovou eleganci tohoto povedeného řešení pro obývací pokoje, které mají styl.\nPři údržbě čalounění z mikrovlákna se nemusíte obávat ničeho náročného. Právě naopak, je to velice jednoduché, a to už díky vlastnostem materiálu jako takového. Nejlépe využijte nástavec na čalounění, který je dodáván k většině vysavačů. Můžete použít ale také kartáč na oblečení, který je vhodný k mechanickému čištění.\nHledáte inspiraci pro svůj nový interiér obývacího pokoje nebo jiné místnosti v domě či bytě? Potom je tady magazín o bydlení, který pro vás pravidelně připravujeme.\n220 x 85 x 90cm\n48 x 60 x 40cm