Hodnocení Sálové aukce 41 Vladimírem Dražanem / Odborné články / Archiv | Burda Auction\nArchiv / Odborné články / Hodnocení Sálové aukce 41 Vladimírem Dražanem\n02.12.2013 Autor: Exkluzivně pro Burda auction s.r.o. Vladimír Dražan; Počet zobrazení: 4584\nSálová aukce 41 fy Burda Auction s.r.o. opět potvrdila přetrvávající zájem o zajímavý filatelistický materiál sběratelsky oblíbených sousedních států Německa a Rakouska, rovněž položky Ruska a SSSR se prodávaly velice dobře. Dosažené ceny u klasických známek staroněmeckých států se pohybovaly v rozmezí 3 - 6 Kč / 1 € (podle kat. Michel), přičemž sbírky a sestavy těchto známek byly výrazně levnější. Prodejní ceny za vydražené položky Německa po roce 1912 většinou končily na úrovni 3 - 4 Kč / 1 €, z území obsazených Německem během II. světové války na částkách až 8 Kč / 1 € (viz např. Generalgouvernement), výjimečně i 13 Kč / 1 € (ostrov Zakyntos, položka č. 125). Z celistvostí přepravených zeppelínovou poštou se ze 7 nabídnutých položek prodaly 4, což je u tohoto sortimentu rozhodně úspěch.\n97 : 1.500 Kč\n112 : 6.500 Kč\n122 : 13.500 Kč\n285 : 4.200 Kč\n288 : 5.500 Kč\nU Rakouska minimálně od aukce 38. přetrvává značný zájem o předznámkové dopisy, prodala se naprostá většina z nabídnutých 34 položek. Docela příjemným překvapením byla 72 % prodejnost u známek I. - VI. emise, včetně Lombardska a Levanty. Ještě vyšší prodejnost (77 %) se podařilo dosáhnout u příležitostných známek z 20. a 30. let, díky příznivým vyvolávacím cenám, tj. 3 - 4 Kč / 1 € u razítkovaných a většinou 4 - 5 Kč / 1 € u svěžích emisí. Při pohledu na realizované ceny nelze ale přehlédnout výrazný cenový propad oproti nedávné minulosti, se kterým je zřejmě potřeba se smířit. Doba, kdy se na aukcích v ČR v letech 1995-1998 např. oblíbená 10 Sch známka Dollfuss (Mi. 588) běžně prodávala za 16.000 až 17.000 Kč, se už rozhodně nevrátí. Výjimkou je snad pouze aršík WIPA 1933, nabídnutý v této aukci v poměru 7 Kč / 1 € (dle kat. Michel) a přiklepnutý za 27.000 Kč.\n238 : 12.500 Kč\n243 : 15.500 Kč\n314 : 27.000 Kč\n322 . 7.000 Kč\nZnačně lepší situace na trhu je u filatelistického materiálu z Ruska a SSSR, zájem je o klasické známky i o emise SSSR ze 30. a 40. let. Tentokrát bylo nabídnuto 88 položek, prodejnost činila 83 % a zajímavé položky se prodaly v přepočtu až 15 Kč / 1 €. Z dalších evropských zemí se doprodaly všechny klasické známky Dánska z předchozích aukcí, naopak o výstřižky a dopisy z let 1851-54 opět nebyl zájem. Za zmínku stojí 100 % prodejnost u Itálie, prodaly se rovněž téměř všechny položky Velké Británie, včetně sbírek. Nabídka u některých dalších sběratelsky oblíbených zemí (Francie, Švýcarsko nebo Turecko) byla tentokrát v porovnání s předchozími aukcemi výrazně slabší, takže jejich cenový vývoj nelze objektivně posoudit.\n422 : 4.400Kč\n430 : 15.500 Kč\n431 : 15.000 Kč\nProgram prvního aukčního dne nadchl nabídkou filatelistického materiálu ze severoamerického kontinentu. Středem pozornosti byla poštmistrovská provizoria USA, zejména tzv. „St. Louiský medvěd" v nominální hodnotě 5c (kat. Scott 11X4) s vyvolávací cenou 500.000 Kč. Tato položka, která zcela nesporně patří mezi světové rarity klasické filatelie a na našem území dosud nebyla nikdy nabízena, se prodala za vyvolávací cenu. Další velmi zajímavé provizorium, vodorovnou 2-pásku „Providence - Rhode Island" s hodnotami 5c + 10c (kat. Scott 10X2a), se místo požadovaných 24.000 Kč podařilo vydražit za 40.000 Kč. Realizované ceny u zbývajících položek Severní Ameriky lze charakterizovat jako očekávané.\nNadále přetrvává solidní zájem o zajímavý filatelistický materiál z různých zemí Střední Ameriky a Karibiku (prodejnost 72 %), dobře se prodala nejen většina klasických známek s portrétem královny Viktorie a všechny vysoké nominální hodnoty s králem Jiřím V., ale např. i zkusmé tisky Bermud. K zajímavým cenovým nárůstům došlo u celé řady položek z Jižní Ameriky, např. zcela ojediněle se vyskytující argentinské „parníčky" z roku 1858 (kat. Michel č. 2a a č. 4) se prodaly za 37.000 Kč, resp. 74.000 Kč, nejvzácnější známka Uruguaye z roku 1857 (kat. Michel č. 4b) změnila majitele za 31.000 Kč, atp.\n581 : 500.000 Kč\n582 : 40.000 Kč\n633 . 74.000 Kč\n643 : 31.000 Kč\nTradičně bohatá nabídka často zcela ojedinělých položek afrických států, tentokrát 86 losů, potěšila zejména sběratele bývalých britských kolonií. Jedním z vrcholů celé aukce byla dražba atraktivních položek z ostrova Mauritius. Další legendární „Modrý Mauritius" s nápisem „Post Paid" kterého se firmě Burda Auction s.r.o. podařilo uvést na náš trh, zaujal několik sběratelů i investorů. O tento mimořádně zajímavý kus z raného období tisku (early impression) s vyvolávací cenou 240.000 Kč (kat. Stanley Gibbons č. 8, s cenovým záznamem 32.000 liber!), v konečné fázi soupeřili 3 zájemci a dle mého názoru dosažená cena 310.000 Kč odpovídá nesporné vzácnosti tohoto kvalitního exempláře. Další položka z ostrova Mauritius, spěšná známka 15c s převráceným přetiskem „Express Delivery Inland" (kat. SG.E6a) se prodala za 26.000 Kč. Rovněž u celé řady položek z afrického kontinentu byly realizované ceny rozhodně zajímavé, např. známka Britské východní Afriky (kat. SG. 92b) s převráceným přetiskem „UGANDA" stála 40.000 Kč, německá koloniální známka Císařská jachta v hodnotě 3 M vydaná pro Kamerun a navíc s přetiskem „C.E.F." (kat. SG. B12), se prodala za 14.000 Kč, trojúhelníková známka 1 Sh z Mysu Dobré naděje za 23.000 Kč, a tak bych mohl ještě dlouho pokračovat. Nejdražší prodanou známkou z Austrálie, Oceánie a Antarktidy byla spěšná známka ze souostroví Fidji (kat. SG.8a) z roku 1871, přiklepnutá za 80.000 Kč.\n676 : 310.000 Kč\n682 : 26.000 Kč\n693 : 40.000 Kč\n720 : 23.000 Kč\n749 : 80.000 Kč\nI tato aukce potvrdila, že mimořádný zájem o naprostou většinu filatelistického materiálu z Asie a Dálného východu rozhodně není sezónní záležitost, ale již řadu let trvající trend. Realizované ceny prakticky u všech položek z Japonskem okupovaných území Barmy, Malajských států a Hongkongu z období II. světové války předčily všechna očekávání. Doporučuji proto případným dalším zájemcům o tato vzdálená teritoria podrobně se seznámit s příslušnými katalogy a s výsledkovou listinou. Většina asijských zemí totiž před rokem 1945 prováděla velice střízlivou emisní politiku a nákladová čísla jsou překvapivě nízká, proto až na ojedinělé výjimky lze prakticky celou Asii a Dálný východ považovat za velmi perspektivní.\n761 : 18.500 Kč\n797 : 15.500 Kč\n802 : 31.000 Kč\n821 : 21.000 Kč\nOdpolední část 1. aukčního dne byla celá věnována dalším sběratelským oborům, zájem o ně byl ale značně nerovnoměrný. Zcela podle očekávání byly v popředí zájmu bankovky, což potvrzuje nejen jejich 96 % prodejnost (!), ale v mnoha případech i mnohonásobně navýšené vyvolávací ceny. Z československých bankovek se např. 100 K z roku 1919 (kat. Ba.14) místo požadovaných 6.000 Kč prodala za 36.000 Kč, cena 20 K bankovky z roku 1926 (kat. Ba.21a) se z 10.000 Kč vyšplhala na 66.000 Kč, 10 K bankovka z roku 1927 (kat. Ba.22a) místo 3.000 Kč stála 27.000 Kč a třeba za slovenskou bankovku 5 K z roku 1945 (kat. Ba.55a1) místo 6.000 Kč nabídnul nový majitel ochotně 32.000 Kč. To vše jen potvrzuje již několik let trvající stav, že kvalitního zboží je na tomto trhu nedostatek a poptávka výrazně převyšuje nabídku!\n912 : 36.000 Kč\n927 : 66.000 Kč\n963 : 32.000 Kč\nNaopak v oboru faleristiky (řády, medaile, vyznamenání, odznaky) se z nabídnutých 233 položek prodalo jen 35 %, cenové nárůsty byly většinou nízké a zájem o položky zahraniční provenience minimální. Opět zcela odlišná situace byla u autogramů a autografů, kde z obdobného počtu aukčních losů (214 položek) se jich prodalo 75 %! Nejdražšími položkami v tomto segmentu trhu byla česky psaná listina z roku 1580 s podpisy českého krále Rudolfa II. a nejvyššího kancléře Království českého Vratislava II. z Pernštejna vydražená za 28.000 Kč a kolkovaná kvitance z roku 1880 s podpisem zakladatele genetiky J.G. Mendla, která stála 33.000 Kč. Prodejnost pohlednic (34 losů) byla 59 %, u fotografií 64 %. Nabídka ostatních sběratelských oborů byla velmi skromná (většinou 1 - 5 kusů), proto je nehodnotím.\nDruhý aukční den byl zcela věnován položkám československé provenience. Z přechodného období let 1918-19 byl největší zájem o kompletní neupotřebené série revolučních přetisků, Pražský přetisk I. (RV 1-21) a Marešův červený přetisk (RV 43-84) se prodaly každý za 9.000 Kč, Pražský přetisk II. (RV 22-42) za 3 200 Kč a převrácený Marešův červený přetisk za 13.000 Kč. Z nabídnutých téměř 200 položek známek a celistvostí oblíbené hradčanské emise byl největší zájem o zkusmé tisky, celkem 63 losů! Většina z nich pocházela z významné zahraniční sbírky a dosažené ceny byly rozhodně zajímavé. Nejdražší z nich, kompletní TL - soutisk 9 ks známek Hradčany s plným hodnotovým štítkem + 3 ks Muchovy Dívky v kroji v červeno-fialové barvě na křídovém papíru bez lepu byl přiklepnut za 160.000 Kč, u řady dalších ZT byla překonána hranici dvacet tisíc korun. Např. ZT hodnoty 20h v konečné podobě II. kresby stál 22.000 Kč, vodorovné 4-známkové meziarší 5 h modrozelená + 120h šedá ve 2-pásce se prodalo též za 22.000 Kč a shodou okolností další vodorovné 4-známkové meziarší 20h červená + 10h zelená rovněž za 22.000 Kč.\n1740 : 160.000 Kč\n1741 : 22.000 Kč\n1795 : 22.000 Kč\nZe standardních položek se svěží nezoubkované 20 h karmínové známky (Pof.9N) prodaly za 2.600 Kč, resp. 3.200 Kč, 30h světle fialové (Pof.13N) za 3.800 Kč a 4.000 Kč, tmavě fialová (Pof. 13Na) za 5.000 Kč. Z nabídnutých meziarší se 25h nepřeložené krajové (Pof.10 Mp) prodalo za 8.500 Kč. Za ceny dobře korespondující s katalogovými záznamy se prodaly všechny hradčanské známky s přetiskem „VZOREC", nejdražší z nich 20h karmínová s převráceným přetiskem a navíc s II. typem příčky byla přiklepnuta za 11.000 Kč. Náchodské padělky 200h, 500h a 1000h (Pof.F22, 25 a 26) v osmiblocích přišly nového majitele na rovných 10.000 Kč. Ze zoubkovaných exemplářů zaujala krajová 2-páska 25h fialová s ŘZ 13 ¾ : 10 ¾ a spojenými příčkovými typy, vydražená za 13.500 Kč.\n1695 : 11.000 Kč\n1877 : 27.000 Kč\n1885 : 31.000 Kč\n1914 : 39.000 Kč\nU přetiskové emise Pošta Československá 1919 (107 položek) se již na třetí aukci po sobě podařilo firmě Burda Auction s.r.o. prodat více než 80% ze všech nabídnutých položek (!), což je rozhodně pozoruhodné číslo. Na druhou stranu ale nelze přehlédnout, že nejdražší položky, svěží letecká „úzká Flugposta" 1,50 K / 2 K (Pof.52I) s vyvolávací cenou 370.000 Kč a populární „Mygyárka" 20f hnědá (Pof.107a) se stopou po nálepce za 95.000 Kč, nenalezly kupce. V článku „Hodnocení jubilejní Sálové aukce 40." jsem mj. napsal že „...největším problémem této emise je mizivý zájem o položky s cenou nad 20.000 Kč. Nabídka standardních známek v této cenové kategorii mnohonásobně převyšuje poptávku, což má negativní dopad na jejich reálnou cenu a je proto otázka, jakou cenovou hladinu jejich majitelé budou ještě ochotni akceptovat, budou-li chtít tyto známky skutečně prodat", což se plně potvrdilo i na Sálové aukci 41. Někteří majitelé známek „PČ 1919" s vysokými katalogovými záznamy nejsou ochotni akceptovat mnohem nižší vyvolávací ceny než za jaké kdysi tyto známky sami nakoupili a tak se občas v aukci nabízejí i položky s vyvolávacími cenami, které jsou za současné situace na našem trhu nereálné. To samozřejmě netěší ani pořadatele aukcí, kteří tuto skutečnost musí reflektovat. Přesto se i na této aukci podařilo dosáhnou řady solidních výsledků, např. svěží Letecká provizoria (Pof.52-54) se prodala za 19.500Kč, oblíbený svěží 5h zelený trojúhelník (Pof.56) za 27.000 Kč, novinová 10 h červený Merkur (Pof.59) za 31.000 Kč, nebo maďarský Turul 1f za 39.000 Kč. Jsem přesvědčen o tom, že výraznější nárůst poptávky po tomto sortimentu a tím i podstatně vyšší realizované ceny lze v brzké budoucnosti jen stěží očekávat.\nTéměř 100 % prodejnost u emise TGM 1920 se pomalu stává pravidlem, neprodalo se pouze několik zkusmých tisků. Naopak zkusmé tisky dalších emisí (Holubice, Osvobozená republika, Husita) se prodávaly velice dobře, realizované ceny lze charakterizovat jako lehce nadprůměrné. Z ostatních položek ČSR I. se Jubilejní série 1928 (Pof.233-242) v rohových 4-blocích s DČ prodala za překvapivých 5.000 Kč (kat. Pofis 1.600 Kč), troje aršíky „Kde domov můj?" (Pof.A283-284) se prodaly v rozmezí od 9.000 - do 11.000 Kč. Zájem o zkusmé tisky - rytiny výplatních a příležitostných z let 1935-38 byl slabší, naopak o letecké známky I. emise zcela nečekaný a dosažené ceny většinou nadprůměrné. Z nabídnutých 19 položek se neprodala pouze jedna (!), přičemž např. nezoubkovaná známka 24 Kč/500h (Pof.L2) s unikátní kombinací II. typ spirály + II. typ příčky + obloukový typ se vydražila za 19.500 Kč a stejná známka s ŘZ 13 ¾ a I. typem spirály (Pof.L2A) za 30.000 Kč. Prakticky 100 % prodejnost u leteckých celistvostí vyplacených známkami II. emise se rovněž nečekala. Hledaný VII. typ novinového aršíku (Pof.ANV18) se prodal za vyvolávací cenu 12.000 Kč, ojedinělý zkusmý tisk 15h doplatní známky Ornament ve 2-pásce získal nový majitel za 15.000 Kč, padělek vzácného chybotisku „50 / 50" (Pof. DL 49 AX) se vydražil za 2.400 Kč. Nejdražší známkou z emise „SO1920" byla 60h žlutooranžová s HZ 13 ¾ : 13 1/2, prodaná za 6.500 Kč.\n2028 : 6.500 Kč\n2138 : 19.500 Kč\n2143 : 30.000 Kč\n2222 : 15.000 Kč\nNejzajímavější položkou z celin ČSR I. byla dofrankovaná podatka na telegram se slovenským textem (Pof.CPL1C) vydražená za 9.000 Kč, zajímavá sbírka nepoužitých velkých celin byla přiklepnuta za 30.000 Kč, tj. cca za 30% katalogu Pofis. Příjemným překvapením byla 100% prodejnost celistvostí z různých záborů čs. území z let 1938-39. Až na 1 položku se rovněž prodaly všechny celistvosti s předběžnými a souběžně platnými frankaturami z doby Protektorátu ČaM, ceny za dopisy s předběžnými strojovými propagačními razítky se dokonce pohybovaly v rozmezí 3.200 - 3.400 Kč/kus. Velmi dobře se rovněž prodaly všechny celistvosti se vztahem k Terezínskému ghettu, největší zájem byl o firemní R-dopis ze Švýcarska vydražený za 20.000 Kč.\nKvůli velmi zajímavé nabídce filatelistického materiálu ze Slovenska z let 1939-45 (130 položek) neváhalo několik sběratelů přijet na aukci osobně, což se příznivě projevilo na realizovaných cenách. Posuďte sami: z přetiskové emise se krajová 2-páska 25h Státní znak (kat. Zsf.č.5) s 1 známkou bez přetisku prodala za 4.000 Kč, cena levého rohového 4-bloku hodnoty 1,60 Kč s úzkým okrajem a DČ „1A" se z požadovaných 900 Kč zvýšila na neuvěřitelných 13.000 Kč, pravý dolní rohový 4-blok stejné známky s přetiskem z horní části přetiskové desky přišel nového majitele na 5.500 Kč, úředně nevydaná známka 50h Košice s modrým přetiskem se prodala za 11.500 Kč. Z dalších emisí určitě stojí za zmínku známka 20h Hlinka s ŘZ 10 ½ přiklepnutá za 10.500 Kč, nebo nezoubkovaná série Kulturní z roku 1943 ve 2-páskách, která změnila majitele za 29.000 Kč. Celková prodejnost u Slovenska z let 1939-45 dosáhla 89 %!\n2458 . 20.000 Kč\n2511 : 13.000 Kč\n2555 : 10.500Kč\nJeště bohatší a zajímavější byla nabídka položek ČSR II., přes 300 položek včetně celin! S prodejem revolučních přetisků 1944-45. Zajímavějších cen se většinou podařilo dosáhnout u méně často se vyskytujícího materiálu, např. vodorovné 4-známkové meziarší 30h Lipové listy (Pof.373N) změnilo majitele za 10.000 Kč, razítkovaný Partyzánský aršík (Pof.A408/412) stál 3.000 Kč, kompletní sestava 24 desek aršíků Květen 1946 (Pof.A435) se prodala za 7.000 Kč. Z nabídnutých položek v nové měně po roce 1953 se horní rohový 10-blok 60h Mrštík se 3 známkami II. typu (Pof.1175ST) vydražil za 11.000 Kč, nezoubkovaný PL EXPO Osaka 2 Kčs (PL1820VV) za 37.000 Kč, další nezoubkovaný PL ze série Umění 1976 - 2 Kčs Kytice od J. Brueghela (PL2229VV) za 35.000 Kč.\n2665 : 10.000 Kč\n2717 : 11.000 Kč\n2811 : 5.000 Kč\nPřekvapivě dobře se prodala řada známek vytištěných na odlišných druzích papíru a většina nabídnutých zkusmých tisků, z novějších emisí zaujala známka s portrétem prezidenta V. Havla bez hodnotového údaje (Pof.2928VV) přiklepnutá za rovných 5.000 Kč. Z desetibloků J. Fučík (PL574) přišel nového majitele na 4.800 Kč a nezoubkovaný desetiblok Znak Prahy 1 Kčs (PL1718VV) dokonce na 33.000 Kč. Dlouhodobě vysokou prodejnost vykazují známkové sešitky, z příležitostných a výsadních tisků se Kolumbus (PT25) prodal za 2.200 Kč. Překvapivě nízká, a to nejen z pohledu pořadatele, byla prodejnost u položek České republiky. Pouhých 49%, z toho většina položek se prodala za vyvolávací ceny nebo maximálně o 1-2 příhozy výše. Nejdražší prodanou položkou byla generální sbírka v nominální hodnotě min. 36.000 Kč vydražená za 26.000 Kč, řada dříve dobře prodejných položek jako např. Gratulační kytice (Pof.459) bez vytištěné nominální hodnoty, PL Umění - 23 Kč Braunerová bez kupónů (Pof.PL578) nebo kompletní známkový sešitek Fifinka bez perforace (Pof.VZS01) nenašly kupce. Sálová aukce 41 naopak potvrdila velký zájem o naprostou většinu nabízených sbírek a partií, což je v současné době ale celoevropský trend.\n2784 : 35.000 Kč\n2745 : 37.000 Kč 2833 : 33.000 Kč\nPoslední letošní aukce společnosti Burda Auction s.r.o. byla opět velice úspěšná, celková prodejnost přesáhla 74% z toho u filatelistického materiálu činila přesvědčivých 78 %! To je číslo, se kterým se v současné době nemohou pochlubit ani mnohem větší zahraniční aukční firmy. Celková tržba přesáhla 11 miliónů korun, z toho jen za filatelistický materiál utratili zákazníci 8 milionů Kč. Velkou zásluhu na tom bezesporu má originální a bezchybně fungující počítačový software, umožňující zúčastnit se aukce živě z pohodlí domova. Na samotný závěr už jen technická poznámka: veškeré v tomto hodnocení uvedené ceny jsou ceny příklepové, bez aukční provize a DPH.\nAutor: Exkluzivně pro Burda auction s.r.o. Vladimír Dražan (02.12.2013)


Několik garáží a věci v ukradené hodnotě několika desítek tisíc korun má na svědomí zatím neznámý lupič, který řádil v Plzni na Borech. Policisté po pachateli zatím stále pátrají.\nSenior se ukájel u plotu školky přímo před zraky dětí\nJednasedmdesátiletý muž skončil v poutech poté, co se ukájel přímo u mateřské školky v Tachově. Policisté mu už sdělili podezření ze spáchání přečinu výtržnictví.\nVíce než čtyři promile nadýchal řidič, kterého zastavili policisté na dálnici D5 u Svaté Kateřiny poté, co ujel asi osm kilometrů v protisměru.\nPolicisté uzavřeli případ ohořelého vězně. Smrt si způsobil sám\nZa smrt vězně Petra K., jenž byl v září loňského roku nalezen ohořelý ve své cele v Plzni na Borech, nenese podle vyšetřování policistů nikdo odpovědnost. "Věc byla odložena," potvrdila ve čtvrtek policejní mluvčí Michaela Raindlová.\nK nešťastné události došlo v září loňského roku ve věznici na Borech. Třiačtyřicetiletého Petra K. poslal Krajský soud v Plzni vloni v srpnu na půl roku za mříže za to, že se vydal v tričku s nacistickým pohlavárem Rudolfem Hessem na shromáždění protestující proti pochodu Pilsen Pride. Jen krátce po svém nástupu do věznice byl ale na cele nalezen mrtvý. Podle zpráv záchranářů měl tehdy popáleniny třetího stupně. Rodina od začátku tvrdila, že se Petr K. sám neupálil. Naopak, ve vězení se prý cítil ohrožený.\nNa místo se postupně dostavili vyšetřovatelé z hasičského záchranného sboru i oddělení obecné kriminality. Policisté ze služby kriminální policie a vyšetřování Městského ředitelství Plzeň spolupracovali s Technickým úřadem požární ochrany, případem se intenzivně zabývali, byly vyžádány znalecké posudky a ve věci byla nařízena soudní pitva. Jako příčina byla stanovena akutní otrava oxidem uhelnatým. "Z dosavadního prověřování vyplývá, že smrt muže nebyla zaviněna jednáním jiné osoby a věc byla odložena," dodala Raindlová.


[-*-] SMRADI Z PRAHY [-*-] - Třetí Tah\n3. Tah Smradů - Českoněmecké pohraničí\n3.7. - 13.7. 2006; 804,50 km\n1. den - 3. 7. 2006 - 68,1 km - čistá jízda: 4:25:28 - průměrná rychlost: 15,3 km/h\nTrasa: PRAHA, Zbraslav, Lipence, Dolní Mokropsy, Dobřichovice, Řevnice, Halouny, Buková u Příbramě, Pičín.\nA je to tu zas, rok se s rokem sešel a my se znova chystáme na kola, bohužel, nebo bohudík, jak se to veme, vyjíždíme ve čtyrech - David, Honza, Jirka a Tom. Pepa byl ještě na dovolené v Holandsku, a tak se k nám připojí až cestou. Jako obvykle máme sraz na Karlově mostě a jako obvykle známá trojka (David, Honza a Jirka) příjíždějí na sraz o hodinu později, který už tak byl dost pozdě. Ale sešli jsme se, udělali první fota a vyrazili. Podél Vltavy proti proudu Vltavy a proti proudu houfujících turistů, tentokrát ale po jejím pravým břehu. Cesta občas v pohodě jindy zas tahání kola ve dvou do srázu, pěkný začátek, navíc si Honza vyzkoušel, jak se sjíždí po prdely násyp od železnice, takže se odřel a byl špinavej jak prase, hlavně že měl nový bílý dres. Každopádně pokračujem dále směr Zbraslav, přes Vltavu na Záběhlice, Lipence. Tam se malinko motáme, protože nevíme kde přesně jsme, ale jedeme přímo za nosem k Berounce, sjíždíme k ní a řešíme jak přes řeku, nechce se nám znova tahat kola po skále nahoru.\nVysvobození z toho všeho příde záhy, a to v podobě přívozu, na kterým se za 20 kč dostaneme na druhý břeh. A od ochotné převoznice využíváme nabídky k vyfocení, nás samozřejmě. Přejíždíme k železničnímu mostu v Černošicích, a aby jsme nejeli už jednou projetou trasou, sjiždíme těsně k vodě a podél ní jedem až do Řevnic. Tam si dáváme oběd - ve stejné hospůdce jako při prvním tahu. Náhoda jak hovado - chvíli po nás dorazil do úplně stejné hospody i Honzův učitel z jazykovky kterou právě absolvoval, takže se pokecalo a po obídku se jelo dál. U přívozu jsme dostali instrukce jak se dostat přes Brdy, takže se jich držíme. Ještě zastavujem v místním cykloshopu, kde dokupujem potřebné věci - stojánek, brejle, duše a tak. Jedem do kopce na Brdy přes Halouny, kde se po rovině jelo skoro jak do prudkéh ostoupání, a furt nahoru na hřebeny Brd.\nPro zajímavost Tom naplánuje cestu kolem vojenského prostoru (odpalovače raket). Bohužel tam vojáci přehradili silnici a tak se dáváme po pěšince kolem betonové zdi. Na začátku to ještě celkem ušlo, jenom vysoká tráva, kameny a kořeny, ale pak se do toho přímíchaly ostružiny, kopřivy a nakonec malinkatý a hustý smrčky, takže jsme si všichni krásně zanadávali. Naštěstí cesta byla asi jenom kilometr, takže pak najíždíme zas na nádhernou silničku a kalíme dál. Najíždíme na červenou, která sice zahybá, ale silnice jede krásně zkopce, takže všichni dělají jako že jí nevidí. Dojíždíme ke žlutý a terénkem se snažíme najít původní cestu. Když už jsme si mysleli, že jedeme správne, pěkně zkopce, serpentínky, prostě nádhera, se ocitneme někde, vůbec nevíme kde. David alespoň nabere vodu z potoka do petky, pro zatím tajné důvody. O kousek dál nám hodný pán dovoluje si nabrat pitnou vodu do flašek, tam taky zjistíme kde jsme naštěstí ne moc daleko od vytyčeného kurzu. Přes Bukovou u Příbramě jedeme do Pičína. Tam nalezáme krásný místo pod kostelem, krásně posekaná travička, akorát stvořený pro nás.\nVšichni vybalujou svačinky ještě z domova, jako třeba řízečky, obložený chleby a tak. A nakonec jedna velká premiéra - CESTOVNÍ VODNICE - další vynález Smradů z Prahy (tedy nás). Vodnice se skláda z obyčejné petflašky, vršek je z normalní vodnice a k tomu samozřejmě spousta izolepy na utěsnění, alobal, tabák (pistácie a hroznové víno) a uhlíky. Nedaleko nás je ještě místní hospodská zábava a ty co jdou kolem nestaček koukat a vytáčej hlavy co to dá. Zpočátku se nedařilo rozhořet uhlík, ale po chvilce už to jelo jak má. Po dobrém jídle a dobré vodnici, kdy už je navíc kolem desatý, jedeme hledat místo na spaní. To najdeme hned za vesnicí, nedaleko rybníku u Žírový. Spíme pod širákem a všude je hafec hmyzu - komáru, muchniček, takže se všichni zakuklíme (zvlášť Tomáš, to je pravej Kuklík) a konečně usneme.\n2. den - 4. 7. 2006 - 78,4 km - čistá jízda: 4:47:53 - průměrná rychlost: 16,4 km/h\nTrasa: Hluboš, Bratkovice, Drahlín, Obecnice, Nepomuk, Věšín, Rožmítál pod Třemšínem, Hutě pod Třemšínem, Chynín, Železný Újezd, Přešín, Blovice.\nDopoledne poprobuzení, někteří přirozeně, další za vydatné pomoci komářích podanců apod., ale hlavně nasnídání jedeme zpět do Pičína, kde nakupujem jídlo a prošlé pití. David jde udělat další premiéru - kdekoliv stavěli Smradi z Prahy, vylepujem samolepku s naším logem a internetovou adresu. Takže ty lepiči po celých západních čechách, tak to jsme my. Pokračujem dál a snažíme se vyhnout Příbramy, jedeme přes Bratkovice a Obecnici, před ní potkáváme ještě veřejné koupaliště a tak neváháme a všichni tam naskáčeme. Je totiž hrozné vedro. Pak dál směrem do vojenského újezdu Jince. Tam jedeme skoro furt do kopce, kolem vodní nádrže Pilská, až ke křižovatce, kde se domníváme, že víme, kde jsme a kudy dál. Dáváme sušenky a při tom příjíždějí nějací dva cyklisti na silničkách a vůbec nás neudivuje, že jeden píchnul a potřebujou pomoc. Naštěstí kolem jede auto, takže nakonec my nepomůžem, ale jednoho cyklistu odvážej do vesnice a druhý jede na kole. Vydáváme se směrem odkud oni vyjeli a samozřejmě se okamžitě ztrácíme, po několika kilometrech se objevíme, k údivu všech, úplně někde jinde. Pak už se vydáváme správně a zas do kopce, furt a furt a všichni nadávají a nadávají - atmosféra je prostě skvělá.\nPřevalíme se přes poslední hřeben a celkem hnusnou kamenitou cestou, navíc s prudkými zatáčkami sjíždíme jak blázni, každej tu má problémy a náš vrchní blázen David má ještě v ruce kameru.... Z Nepomuku už sjíždíme po krásné silničce do Rožmitálu, cestou se dělají ještě nějaké fota. V Rožmitálu nakoupíme a dojedeme na náměstí ale tam se nedá ani posadit, takže ještě kousek a stavíme u staré kašny, kde se dáme do osvěžujícího melouna a zas ještě něco ujíme a silně přemýšlíme o vodnici, nakonec jí odložíme na později a jedeme dále. Lesem krásnýma cestama přejedeme do Chýnova. Samozřejmě se to neobešlo bez dalšího bloudění. Nakonec se šťastně dostaneme do Blovic, kde by jsme chtěli dát tu vodnici, ale nakonec se nám tam nikomu moc nelíbí a tak už se snažíme je opustit, ale Tom má defekt - upad mu šroubek z nosiče, takže si ho pujčuje od Davida a vyrážíme nalézt noční útočiště. To najdeme 3 km za Blovicema v lesíku, kam všichni rádi uleháme zase pod širák. Zase nás ale otravujou komáři i když ne tolik jako prvně.\n3. den - 5. 7. 2006 - 69,6 km - čistá jízda: 4:03:52 - průměrná rychlost: 17,1 km/h\nTrasa: Drahkov, Letiny, Kbelnice, Újezd, Dolce, Kucíny, Přeštice,Skočice, Horušany, Merklín, Kloušov, Buková, Poděvousy, Srbice, Koloveč, Kanice, Hradiště, Radonice, Chrastavice, Domažlice.\nPo dopolední snídani, sbalení, uklizení místa spaní a vyjetí nás začne trápit hned několik věcí. Za prvé kudy pojedem, ale to se vyřeší s druhým problémem a to je nedostatek vody a jídla, ale u první Jednoty je i tento problém vyřešen. Nakonec tu máme třetí problém, už třetí den nás trápí hrozné vedro a většina z nás už je dobře spálená, proto jezdíme v dresech, a proto hledáme nějakou vodu, kde bychom jsme se schladili, nejlépe rybník či veřejné koupaliště. Po nakoupení v Přešticích, najdeme nedaleko odtud několik rybníků, největší z nich Merklín, tak tam jedem, shodnou se všichni. Dorazíme tam v celku rychle ale Honza namítá, že to je krmnej rybník a že do toho nevleze, jenže je opravdu vedro, a tak objedem rybník z druhé strany a najdem krásný vstup. Tom neváhá a pádí do něj. Naprostý kafe, tak teplej rybník snad nikdy neviděl, hned na všechny řve, ať tam dou taky, že je to paráda. Všichni, dokonce i Honza, neodolali a naběhli se svlažit do vody. David s Tomášem kousek odplavou a mezitím se Honza s Jirkou vrací na břeh, kde zjistí že sou zelenější než voda kolem nich, a tak ze sebe začínaj smývat ten humus pomocí drahocené pitné vody. David s Tomem z dálky ještě netuší, co je na břehu čeká za překvápko, a tak si myslí, že se ty dva na břehu asi zcvokli. Za chvíli ale dostáváli odpověď - vylezli další dva "Vodníci". Jsou totiž uplně od hlavy až k patě zelený od řas, navíc to nechutně páchne rybinou. Následujou příkladu Honzy a Jirky a vylívají na sebe vodu a nějak se snaží alespoň malinko umýt. Hromadně docházíme k nazoru, že se musíme někde ještě opláchnout.\nVyrážíme dál hledat rybníky, pár jich najdem, ale dycky tam někomu něco nevyhovuje, většinou čistota vody. Nakonec zastavujem ve vesničce Buková, kde u místního koupaliště (konečně zjišťujem, jak se zakresluje do mapy) je nějaká megapárty. Dáváme si občerstvení a páni pořadatelé slibují, že přilítne záchranářský vrtulník. Čekáme na něj tedy. Po dvou hodinách přešlapování na místě se dočkáváme a vrtulník zakrouží a přistane, David s Jirkou ho zchekujou. Po vzlétnutí ukáže pár kousků a frnk, pryč za horizont. Už se nemáme na co vymlouvat a musíme pryč. V mapě najdeme nedaleko další veřejné koupaliště. Po několika pokusech k němu zdárně přijedem a nestačíme se divit. Naprotý luxus. Krásný altánek s lavičkami, skokánek do vody a hlavně čistá voda. A to vše úplně na samotě u lesa. Okamžitě tam všichni naskáčem. Navíc začneme dělat blbinky se skokánkem a Honza vše fotí a točí. Saltíčka, šipky i nepovedené pády, to vše koupaliště okusilo. Nakonec nejlepší na závěr - vodnice. Moc dobrá, vyzkoušelo ji i místní osazenstvo. Bohužel pro nás za chvíli vyjíždíme a nebyl to dobrej nápad, po ní nás hrozně bolej nohy a jedem strašně pomalu. Naštěstí hned objevujem hospodu v obci Koloveč, kam všichni vlítnem a dáváme si večeři.\nPo večeři si ještě jde David s Tomášem zaklusat a samozřejmě, jako už několikrát, vylepují samolepky. Za chvíli, už za tmy, se řítíme dál do Domažlic, když dojedem začíná už snad poslední premiéra letošního tahu. Podsvětlené kolo katodovou trubicí, kterou mají Honza s Davidem a posléze i Pepa. Lidi se otáčejí, děti křičí: "Mami, tati, podívej, co to mají!!!", ožralové pouze: "Ty krávo, hustý." A ano, opravdu je to hustý.... Po přehlídkové jízdě přes celé náměstí se usídlíme na lavičkách a sežvejkáme něco malého na zub. Po bouřlivé diskuzi, kde budeme spát, jsme se nakonec rozhodli na malý hájek před vesnicí Újezd. Vyjíždíme a hledáme správný směr, navíc se cesta neustále ubírá do kopce.. Nakonec ale nalezneme místo, zajedeme do lesa a po asi 100 metrovém úseku metrové trávy, navíc obtěžováni hmyzem (nakonec zjištěno, že mouchami) dávají někteří jasně najevo, že dneska do širáku nejdou, že se chtějí konečně vyspat bez komáru a muchniček. Jenže nikomu se do samotného stavění stanu moc nechce, a tak nakonec všichni zůstávají pod širákem. Nad námi stromy a nadherný hvězdičky, mouchy nelítaj, zdá se že pohoda, ale ... máme výhled na dálnici, tak furt slyšíme kamiony, auta a vrrrrrrrm vrrrrrrrm. Přesto spokojeně usínáme.\n4. den - 6. 7. 2006 - 59,9 km - čistá jízda: 4:15:51 - průměrná rychlost: 14,0 km/h\nTrasa: Havlovice, Trhanov, Klenčí pod Čerchovem, Díly, Rybník, Železná.\nSnídadně, úklid a šup zase zpátky do Domažlic - na nákup. V Albertu toho nakoupíme hodně, takže musíme ujíst, jedeme na stejné lavičky, co předchozí noc a dáme se do toho. Najednou se stane něco nečekaného - Jirka zde potkává strejdu a jeho rodinu, takže si pokecají. Jirka využívá situace a dává jim přebytečné věci (asi půl brašen). Za chvíli se rozloučíme a pokračujem dále - Trhanov, Klenčí pod Čerchovem. Poslední zastávka před velkym výšlapem do Českého les. Využíváme místního veřejného koupaliště a jdeme se cachtat. Po důkladném osvěžení se vydáváme vzhůru, směr vesnice Díly a odtamtud po místní silničce výš a výš. Na tomto stoupáku se poznává, kdo jak má těžký brašny. Honza jede zásadně ve předu (proč asi?) za ním Jirka a průvod uzavírá David s Tomášem (proč asi?). Vyjíždíme na hřeben a míjíme hřebenovou červenou turistickou značku. Nenapadne nás nic lepšího, že si ji projedem. Chyba.\nA tak se škrábeme na Starý Herštejn. Nejdřiv jedem, pak tlačíme a pak přenášíme. Přitom nadáváme. Nejhorší nápad ovšem je, když se snažíme dostat ke samotné zřícenině. Nakonec to vzdáváme asi 10 metrů pod strážní věží, která je na místě jedinou stavbou a chytře jdeme bez kol. Naštěstí. Nahoře je rozhled opravdu veliký, i když kolem rostoucí stromy ho značně zmenšují. Tak zas pokračujem, těšíme se na skvělou cestu dolů, ale ty debilní (promiňte) lesáci jako naschvál rozjezdili cestu, navíc všude se válí pořezané kmeny větve a další předměty, co "zpříjemňují" cestu. Takže z kopce jedem skoro stejně rychle jako do kopce. Fakt super. No nakonec sjedeme na silnici a po ní do vesnici Rybník. Kde jdeme na oběd - smažák a hranolky. S velkou porcí se teda nepředali.\nPoté ještě jedem ke koupáku. Zde nás žerou hovada, začne malinko poprchávat, ale jinak pěkný. Neustále obletováni, sbalíme těch pár vytahaných věcí a zdrháme. Hned za vesnicí nás chytne první bouřka, zajedem do lesa a silně uvažujem o tom že rozbalíme stany a pudem chrápat. Naštěstí se to za chvlilku přehnalo a protože je ješte celkem brzo, vyrážíme dál. Cestou do kopce se k nám přidávají cestující. Teda větsinou jenom k Jirkovi. Za ním a kolem něj je totiž megaroj much - Jirkova partička. Tak on a jeho kamarádi a pak teprv my, vyrážíme do dalších kopců. Při jednom sjezdů David s Tomášem pokořují 78 km/h respektive 77 km/h. Jirka ujel kamarádum, ale nebojte oni ho doženou.... Přes Železnou Huť, do Železné, kde jsme už téměř u hranic, takže je tu několik bordelů a Vietnamců s trpaslíkama, koneckonců ty budem potkávat ještě hodněkrát. Bordely a vlastě i to další.... Nakonec sjíždíme k Nivnímu potoku, což je asi chyba. Zabočujem do lesa, kde je hodně mokřin. Druhá chyba. Nakonec najdeme suchej plac, ale jen co zastavíme na místě a začneme si rozbalovat, přilítne na nás roj komáru. Pak další a další. Stavba stanu se teda provádí v bleskurychlém času a rychle zalejzáme dovnitř. Vevnitř se najíme. Je teplo, pro Davida s Honzou smůla, maj moc hrubou siťku, takže musejí mít zavřený stan. Je to opravdu rozdíl, v jednom stanu klid a tma v druhém řev a těžké boje s komáry.\n5. den - 7. 7. 2006 - 58,9 km - čistá jízda: 3:30:10 - průměrná rychlost: 16,8 km/h\nTrasa: Diana, Svatá Kateřina, Hošťka, Žebráky, Velký Rapotín, Tachov, Halže, Žďár, Broumov.\nPo probuzení se všichni modlíme, aby komáři už tam nebyli. Bohužel, byli. Snídaně vevnitř a bleskurychlý úklid stanů a okolí. Bohužel Tom, co zůstal poslední na místě, posloužil jako snídaně pro všechny komáry. To byl najednou úprk. Dojel k čekající skupince a všichni už chceme pryč. David ovšem ne. Ten radši píchnul. Takže se dává do výměny duše a my kolem plácáme jednoho komára za druhým a fotíme. Po 15 minutách (možná i dřív, přišlo nám to jako věčnost) rychle odjíždíme pryč. Do Diany, kde nám napsal Pepa, kdy asi dorazí, dále do Kateřiny, kde nakupujem drahou vodu u vietnamců. Protože už máme málo všeho, bylo rozhodnuto, že jedem do Tachova. Cestou stavíme na třešních. David s Tomášem vylezou na strom, po té co se jima přežrali, začínají je házet po ostatních, těm se to ale moc nelíbí. Jedem dál rychle a svižně, až konečně dorazíme do Tachova.\nZajedem zas do Alberta, který se osvědčil. Uděláme každej parádní nákup za dvě stovky a jedem ke kašně na náměstí většinu sníst. Po delší odmlce začne příprava vodnice. Když všichni dojí, tak se to rozfajruje. Ta dávala. Po chvilce už všichni polehávali kolem, Tomáš podél kašny, David na trávníku. Si tak poblafáváme a najednou jedou kolem městský policajti, zastavujou, vystupujou a řvou na Davida: "Tohle je nějakej hotel, mladej?" Po našem tvrzení že ne, se ptají jestli je to vodnice, jak dlouho tu budem a jestli pak víme, že nás celou dobu sleduje kamera na druhý straně náměstí. Po ujištění že za 10 minut vypadnem, odjíždějí. Začnem balit a za 30 minut jsme odjeli. Což je myslim slušný. Každopádně to byl blbej nápad, protože začínáme prudkým kopcem a ani ne po 200 metrech si musíme dát pauzu, strašně nás bolej nohy a nemůžem dál. Tomáš dokonce zastavil ještě dřív. Měkota. Po sebepřesvědčování a se zatnutýma zubama pokračujem dále. Halže, Žďár a silničkou do Broumova. Samý pěkný lesní asfaltky, dá se to slušně kalit. Od něj jedeme po červený a u prvního potoka to zapíchnem. Spíme vlastně hned vedle potoka, takže pak usínáme s hukotem vody. Stavíme stan, bojíme se deště, hmyz tu kupodivu není. Navečeříme se ještě všichni pohromadě venku a pak zalezeme a spíme jak nemluvňata.\n6. den - 8. 7. 2006 - 60,2 km - čistá jízda: 3:55:06 - průměrná rychlost: 15,3 km/h\nTrasa: Neualbenreuth (GER), Hardeck (GER), Maiersreuth (GER), Hatzenreuth (GER), Querenbach (GER), Hrozňatov, Cheb, Slatina, Františkovy Lázně, Ostroh, Táborská, Polná.\nTomáš ráno po probuzení s vědomím, že už se dlouho nemyl, vzal ručník, mýdlo propocený tričko a šel se cachtit do potoka, kde se celý umyl. Po probuzení ostatních přesvědčil alespoň Davida a Honzu (který tam ale jenom stál a pak rychle vylez, že je to prej studený) aby se taky omyli. Po ranní očistě jsme se důkladně najedli, sbalili stany, uklidili a vypadli. Vydali jsme se po červený a po signálkách směrem ku hranicím. Vyjeli jsme několik brutálních kopců a pár menších sjeli (jak je ten svět nespravedlivej). Po několika peripetijí, když jsme třeba sjížděli k hranicím, kde to zas lesáci příšerně rozjezdili. Jedeme po hraniční čáře až k samotnému středu Evropy. Skupinové foto je na takovémto místě samozřejmostí a pokračujeme pořád terénkem, občas i dost drsným, ale užíváme si ho všichni. David natáčí jak zběsilej a my jsme hvězdy. Krasný sjez lesní cestou končí nádhernou hladkou a mokrou asfaltkou na rakouské straně hranic. Bohužel pro Jirku se tato asfaltka vryla do paměti jako nebrzdící. Po efektním 10 metrovém smyku napříč vozovkou se Jirka zastavil a přepad přes kolo do škarpy. Následoval brutální výtlem, vždyť se mu taky nic nestalo, akorát si natlouk pozadí.\nNajedli jsme se borůvek, došli na záchod a pokračovali dále, do vesnice Neualbenreuth, kde se malinko ztrácíme, ale naštěstí jsme zvolili správný směr. Projeli jsme ještě pár germánských vesnic a dojeli k hraničnímu přechodu u Starého Hrozňatova, kde udělali novou cyklostezku, která je kupodivu hezčí než obvykle - krásný odpočívadla, mapy, koše, nově vysázený stromy, jako alej. Pěkný, ale máme hlad a tak v Hrozňatově stavíme v restauraci a dáváme si tradičně smažák a hranolky. A pak hurá na nákup do Chebu. Začne pršet a bojíme se průtrže mračen, které zanedlouho začne. Mezitím nalézáme Tesco a jsme jasný. Nejdřív jdou David s Tomášem a po necelé hodině (Honza s Jirkou tvrdí mnohem déle) se vracejí nazpátek (přece jenom projít to všechno chvilku zabere) s plným košíkem a nákupem za dvě stovky. Ale měli takový dobroty jako kremrole, banány, blumy a podobný. Už dost vopruzený Jirka s Honzou jdou dovnitř nakoupit. Čekání na to, kdy už konečně přestane pršet a odejde bouřka, si krátíme po různu. David shání mastičku na koleno a natáčí na kameru. Tomáš vrací z parkoviště košík místo nějakýho němce, málem při tom ťukne ňákou Škodovku. Jirka si hraje na "Sekuriťáka" a Honza sleduje asi čtyřletý děti jak vybírají z košů vajgly a sou děsně cool. O zábavu není nouze. A to nejlepší nás teprve čeká. Musíme jet na Františkovy lázně, odkud budeme volat Pepovy, aby nás vůbec našel. Tak se držíme v Chebu cedulí a najednou jedem po dvouproudé silnici, která vede na dálnici. Všude kolem jezdějí auta přes 90 km/h a máme takový pocit, že tam nemáme vůbec co dělat. Honzovy ještě padá láhev, a tak musíme brzdit. Pouštíme se dál a nadjíždíme nad dálnicí, kde se připojuje ještě jeden pruh. Danou situaci jsme díky komunikačního šumu nevyřešili zrovna dobře. David jezdil mezi novým připojujícím pruhem a tím průběžným po kterém jel Tomáš za ním Jirka s Honzou. David se tam ještě motal nějakýmu autu, který nevědělo z jaké strany ho má předjet. Navrch se Honza nechutně nahlas řehtal, že div nespadl z kola, protože nemohl uvěřit, že můžem udělat takovouhle akci. Na první odbočce jsme co nejrychleji sjeli a ještě dlouho jsme se smáli a obviňovali, čí to byla vlastě chyba... Alespoň další historka po bok jízdy po Strakonický ve tři ráno....\nLázně jsme si krásně projeli po kolonádě, prohlídli, nafotili, natočili. Snažili jsme se dovolat Pepovi, ale ten to nebere, asi se nás bojí. Po chvilce rozhodování co dál, jsme vyrazili směr Aš. Přes zámek Ostroh a Táborská, kde nám poradili ňáký lidi, kudy dál. Mysleli jsme, že je to jasný, ale i přesto jsme zabočili o odbočku dřív a zajeli si asi kilák. Po vrácení na původní cestu a projetí vesničky Polná, kde byli hned tři bordely, jsme zajeli do lesa a hledali místo na spaní. Poté co jsme prošli půlku lesa, jsme nahodou narazili na starý, zarostlý a zatopený lom. Okamžitě bylo rozhodnutoi, že u něj to bude to pravé ořechové. Po chvilce přemlouvání Davidem, aby jsme rozdělali oheň, se do něj Tomáš tedy pustil a za chvilku už plápolal. Rozbalili jsme vodnici, zapálili, Honza s Jirkou si dvakrát šlukli... a vodnice spadla. Takže se jí musela znova předělat, ale už to nebylo ono. Poseděli u ohýňku, navečeřeli, pokuřovali a pak hajdy na kutě. Po rozhovoru s Pepou, který už volal, nám bylo jasný, že přijede až následující den někdy v pozdním odpoledni. S tímto zjištěním jsme mohli spát, jak dlouho jsme chtěli.\n7. den - 9. 7. 2006 - 51,6 km - čistá jízda: 3:15:56 - průměrná rychlost: 15,8 km/h\nTrasa: Nový Žďár, Mokřiny, Aš, Podhradí, Doubrava, Reuth (GER), Zu Alm (GER), Schwarzenbrunn (GER), Landwüst (GER), Wernitzgrün (GER), Horní Luby, Luby.\nPo ranním probuzení (rozumějme poledním) nás čekal menší šok. Honza už to déle nemohl vydržet s komárama a muchničkama - byl úplně psycho a chtěl se konečně pořádně vyspat, tak si vzal stan, do něj dal jednu tyčku a do toho si leh a konečně usnul. Velmi futuristické dílo. V pohodičce jsme se nasnídali, nikam nehnáni, odjezd byl plánován na třetí hodinu odpolední. David s Tomášem se vykoupali v lomu, v té studené, ale osvěžující a čisté vodě. Pak si Jirka, Honza a David usmysleli, že si postaví šachy, tak začali velmi neobvyklou stavbu. Nejdříve pečlivě vyčistili místečko, narvali hafec klacků a začali pečlivě uspořádavat pole 8 x 8. Následovala stavba figurek, všechny čistě z přírodních materiálů. No udělali sotva pár tahů a začalo pršet. Takže jsme se rozprchli uklidit všechny svoje krámy a naházeli je pod stromy. Po dešti jsme odjeli a šachy jsme nechali pro další kempaře. Cesta do Aše proběhla rychle a v pohodě, žádné bloudění. Další telefon s Pepou, který už sice byl v Tachově, ale dostane se k nám až za dvě hodiny. Nakoupili jsme v Penny a nahodou narazili na zapadlou čajovnu a nakoupili tabák, aby nám náhodou nedošel. V ní jsme dostali doporučení, doslova: "Aš je hnusný město, jediný co je tu pěkný, je kamenná rozhledna postavená němci!" Tak jsme vyrazili...do megakrpálu, kde jinde taky rozhledny jsou... Ale stálo to za to. Na vrcholu kopce, přímo nad Aší je rozhledna Háj. Kamenná, jak nám slibovali. Byla rozdělena do několika pater a je opravdu pěkná. Nemohli jsme si pomoct a samolepka Smradi z Prahy byla umístěna na posledním schodu, krásně viditelná ze spodního patra. Mnohem šetrnější, než to tam škrábat do zdi, jak mnozí vandalové dělají. Po menším svačince a klidném posezení, sjíždíme zase do Aše, aby jsme přivítali posledního Smrada.\nNa nádraží jsme o chvilku dřív, tak vylepujem zase samolepku, tentokrát na hlavní tabuli Aš, která vítá všechny, kteří přijedou na nádraží vlakem. S napětím čekáme jestli si toho Pepa všimne. A vlak přijíždí, Pepa vyhazuje kolo, brašny a pak jde i on. Bouřlivě fotíme a točíme příjezd a jeho reakce na samolepky, který mu musíme nakonec nalepit na brašny, aby se jich všiml. Zato je jima ale nadšen. Poslední úpravy a vyrážíme konečně všichni pospolu. A na začátek, aby jsme ho hned neotrávili, sjíždíme pořád podél potoka ke hranicím. Průměrná rychlost nepadne pod 25 km/h, takže jsme tam natotata. Na hranicích na nás jukne pan hraničář a ptá se kam máme namířeno, na čež tomu dá Jirka korunu a odpoví: "Někam do Německa." Nečekaně.... Po upřesnění, že jenom projíždíme přes výběžek a ještě večer budem zpět v ČR, nám kontroluje občanky a postupně pouští dál. U Pepy si všiml, že jsme všichni z Prahy. U Toma si všiml příjmení Kulík a řekl, že mě dneska ráno viděl v televizi. Po trochu nechápání a divného čumění z něho vypadlo, že se koukal na My z Kačerova.\nTak a jsme snad poprvé oficiálně za hranicemi. Projíždíme první vesnicí a na kopci se Jirka zakecává s nějakým Němcem, vysvětluje mu kudy jsme jeli a kam jedem. Za chvíli jedeme dál přes Landwüst, kde špatně odbočujem, takže improvizujem, jak už mnohokrát. Naštěstí se nám to celkem vyplácí a hned záhy na jednom vrcholku narážíme na turistický přístřešek (moc pěkný) příjemnou lavičku, starý trigonometrický bod a hrachové pole. Dáme si večeři - rybičky a chleba, Tomáš málem i sršeň, naplníme kapsy luskama a vyrážíme už za tmy dále. Luční cestou z kopce dolů, kde kupříkladu Pepa s Jirkou nezvládaj zatáčku a zajedou někam do lesa. Jedeme rychle k hranicím, na přechod. Cestou se ještě stavíme a koukáme jak vypadá fotbalové finále. Po zjištění stavu od místní bandy němců upalujem dále.\nProjedeme ztichlé hranice a ve sjezdu dolů točíme první noční sjezdy. Davida obtěžujou ještě nějací ožralové a poté co jim vysvětlil, že točí pro Primu pořad a že ho brzo uvidějí, můžem pokračovat. V Lubech jsme se v místní putyce dověděli, jak dopadl fotbal, na chvilku si odpočinem a pokračujem dále. Projedeme kolem stavení a najednou Honza vykřikne, že tam nějaká holka rajtuje na chlapovi. Jako jeden muž jsme se otočili a jeli se podívat. Samozřejmě tam nerajtovala na chlapovi, ale pouze v podprsene a v kalhotkách si nacvičovala před zrcadlem své disco show. Venku furt štěkal pes, slečna se pořád vrtěla a my čuměli. David si to ještě natáčel, protože jsme tam moc neviděli a zoom je zoom. Normální úchyláci.... Po 10 minutách nás už to omrzelo a vyjeli jsme dále. Na kopci na konci lesa, Tomáš zastavil průvod a brblal, že už by jsme měli hledat místo na spaní, že stavíme pozdě a že je to na h**no... Prostě jeho klasika... Po několika kousavých poznámkách se David, Pepa a Tom seberou a jdou hledat. Jirka s Honzou nečekaně zůstávají u kol, aby je prej nikdo neukrad. Ve 12 v noci na silnici, na který projedou dvě auta za hodinu... Nakonec Pepa s Davidem nalézají jedno místo, které ušlo, zalezem tam. Když projíždí auto, tak zjišťujem, že jsme tak 40 metrů od silnice, což nám teď moc nevadí, ale co ráno... S Pepíkem dáváme jeho první vodnici. U toho žereme, prostě takovej klídeček, pohodička. Před spaním se rozhodlo, že Pepa potřebuje stan, že nebude spát na zemi. Honza se k němu přidává. Tak se staví Davidův velký a velice nenápadný stan kousek od silnice. Příště jim asi Tomáš půjčí příručku "Jak být nenápadný v lese". David, Jirka a Tom nejsou žádný měkoty, a tak si lehají pod stromy a chrápou pod širákem. A udělali dobře.\n8. den - 10. 7. 2006 - 59,1 km - čistá jízda: 3:55:03 - průměrná rychlost: 15,0 km/h\nTrasa: Čirá, Kraslice, Stříbrná, Přebuz, Jelení, Horní Blatná, Boží Dar.\nPo ranním probuzení, vidíme, jak jsem říkal, že každý projíždějící na nás čumí. Vzlášť z autobusů jsme velká atrakce. Ale nijak rychle nepospícháme, vždyť času máme dost, že jo. Většina si odskočí na záchod, Pepa s Honzou montujou katodovou trubici na Pepovo kolo. Což zabere spoustu času, takže vyjíždíme dost pozdě. Zato rychle sjedeme do Kraslic, kde najdeme Penny a jde se na nákup. Kde se zase všichni přežereme. Doslova vyžerem pekárnu. Vylepíme několik samolepek Smradů, Pepa s Davidem jdou na dámský záchodky na benzínku, vys*at se samozřejmě. Honza vozí Tomáše ve vozíku.... Když už jsou všichni konečně ready, snažíme se odjet, ale zase stavíme u lékárny a musí se jít koupit difusil. Pak už konečně jedeme dál. Rájeckým údolím furt do kopce - 12 km, nahoře musí bejt malinkatý odpočinek, a pak už po nádherných pláních vyrážíme dál k hranicím, vjíždíme do lesa a Honza nám ukazuje bejvalou německou továrnu na střelný prach. Důkladně ji prolejzáme horem dolem, hlavní budova už je ve zchátralým stavu, takže to zas moc nehrotíme. Točíme, fotíme - na samospoušť, takže si David dycky malinko proběhne. Honza slibuje dobrou hospodu o pár kiláku dál, tak se tam řítíme. Bohužel zjistíme, že zrovna v pondělí mají zavřeno. Pepa se tam pokouší o nějaké tríčky s kolem, ale naštěstí toho za chvíli nechá a jedeme dál, ujedeme kilometr a zase stavíme, tentokrát kvůli značce, která by normálně byla na začátku vesnice. Iniciátor blbostí Pepa, to nakládá Davidovi a Honzovi na kolo a ty s 3 metrovou tyčí a cedulí Jelení, se snaží kousek jet. Pepa to s radostí natáčí. Pak Jirka Rambo to bere a odnáší to uklidit.\nA hned nás čeka megakrpál, jedem po signálce, takže se to dá čekat. Ale vzlášť jeden pohled nás děsí. Všichni s neochotou se snaží alespoň malinko to rozjet, ale moc to nepomáhá, spíš to člověka unaví. Na kopci, ale na nás čeká odměna v podobě turistickýho přístřešku s lavičkami a stolkem, kde všichni padáme úplně politý potem. Dáváme si svačinku, odpočíváme. Když už se sebereme a vyjedem, David vymyslí, že bude natáčet sjezdy. Takže dycky poodjede a my se pak řítíme kolem něj v plné rychlosti a on točí. Ani nevíte jak je to namáhavý, ale pěkný zaběry za to stojí. Sjedeme do Horní Blatný, kde zuřivě sháníme hospodu, ale po zjištění, že už nikde nevaří, se rychle rozhodujem, že pojedem rychle na Boží Dar a tam se snad najíme. Jak to byl krásný plán. Kilometry jenom naskakují, naštěstí je to celkem po rovince a krásnou krajinou. Cestou potkáváme hospodu, tak stavíme a po shlednutí ceníku (smažák za 90 Kč + hranolky za 30 Kč), si říkáme, že je to jasný, dyť tohle je samota. Jedeme rychle do Daru a tam hledáme hospodu, po zjištění že mají většinou otevřeno a vaří začneme hledat tu nejlevnější, ale jak to tak projíždíme, tak smažák levněji než za 90 neseženem. Nikomu se do toho nechce. Nakonec nakupujem u benzínky, kde si nějaká chytrá duše všimla, že mají bagetu za 19 kč, tak všichni nakupujem, kupodivu je moc dobrá. Tak skupujeme všechny co mají. Po krátkým zewlingu, jedeme dále, vyjedeme na kopec a tam znova na lavičce padáme a dožíráme zásoby. Po soumraku ještě točíme průjezd Davida, Honzy a Pepy, se zaplým tuningem - katodovou trubicí.\nRozhodli jsme se, že už zalezeme, na prvním odbočce tedy zajíždíme po hrozný cestě, po louce k lesu. Tedy spíše kleči. Všude je to porostlý trávou a skoro nikde se nedá spát. A to se stává předmětem horlivých diskuzí, kde nadáváme všichni na všechny. Tom a Honza by jeli dál, Davidovi je to jedno a Pepa s Jirkou jsou zasádně pro to, aby jsme tady zůstali, taky kvůli tomu, že si našli perfektní místečko na stan. Bohužel nikdo nechce ustoupit ze svých plánů. Tomovi už je to všechno jedno (byl použit horší výraz) a prolézá ještě jednou celé okolí, aby si našel taky něco pěknýho. Nic nenajde a tak se vrací k ostatním, který dělají bůh ví co. Nakonec se značně rozladěn rozhodl, že se tu zůstává a všichni si oddychli (proč?) a souhlasili. Podmínka ovšem byla, že vypadnem brzo. Jdeme si ještě pro kola, který zústaly na okraji kleče a Pepa s Davidem a Honzou si staví stan na svoje místečko a Jirka s Tomem jsou o kousek dále na sice né moc rovným podložím, ale nebylo to zas tak zlý. Pak se všichni ještě lehce najedli a šlo se spát.\n9. den - 11. 7. 2006 - 88,1 km - čistá jízda: 4:47:56 - průměrná rychlost: 18,4 km/h\nTrasa: Horní Halže, Měděnec, Načetín, Hora Svaté Kateřiny, Nová Ves v Horách, Klíny.\nPo brzkém probuzení už v devět ráno. Jsme se v klídku nasnídali (Jirka s Tomem). David s Honzou přišli na návštěvu, pokecali a řikali, že už jsou ready, ale bohužel se nezmínili, že Honza a hlavně Pepa nesnídali. Hned u lesa byly naskládány betonový panely a na nich si Pepa hovil a žral. Bohužel byly na sluníčku, kde už tou dobou muselo bejt okolo 30 stupňů, a tak to někteří z nás nevydrželi a museli hledat stín. A jak se řiká, nálada v táboře byla na bodě mrazu, pak teda roztála, asi tím vedrem. Krásně jsme se vyšplhali pod Kínovec, ale byly jsme líní, takže jsme ten kiláček úplně na vrchol nevyjeli, místo toho jsme asi po 30 km jeli z kopce. Naše průměrná rychlost byla 30 km/h (!!!), nad čímž jsme samozřejmě jásali. Přes Horní Halži, Měděnec, až k vodní nádrži Přísečnice, kde jsme aspoň nabrali vodi. V tý době už jsme vodu neměli a s jídlem to bylo taky ouvej a průměrná rychlost začala klesat....\nNečekaně jsme zas museli do kopce, ale jezdili jsme po takových cestách, že jsme nepotkali skoro ani živáčka. Když už se člověk vyškrábe na hřebeny, tak to se to pane jezdí. A nám se pane jelo. Přes Jilmovou, k hraničnímu přechodu, Hoře Sv. Šebestiána, kde nakupujem u rákosníků za nekřesťanský peníz 1,5l vody. (Pozn.: Při úklidu lahví si Pepa zase rozbil brašny, samozřejmě to švy nevydrželi a zase ruply. Takže jako každý rok je půjde vrátit a bude požadovat peníze, aby měl nějaké na další rok, holt dobrá investice.) Napiti jedeme rychle dál - Načetín, Kalek po signálce. Cestou potkáváme rybník, kde jednohlasně odsouhlasíme, že se jdeme koupat. Jaké překvapení pro ně ale bylo, když k němu přijeli blíž a zjistili, že rybník je úplně černej. Po ujištění Tomem, že je to úplně v pohodě, že to je rašeliná voda, ta nejlepší (jinak teď už vím, že má projímavý účinky). Přesto mu nikdo nevěřil a pro demonstraci musel vlézt do vody, udělat pár temp, vrátit se a všem ukázat kůži, že fakt není špinavá. Pak teprv se tam všichni nahrnuli. Nejlepší na tom ovšem bylo, že bylo strašný vedro a voda byla černá, takřže se neuvěřitelně rychle prohřívala. Krásně jsme se schladili, dováděli a taky jsme potkali lidi, po celkem dlouhý době. Od vody jsme se odvalili na odpočívadlo, kde jsme se sušili a nasvačili. Tomáš tu našel dvě eura, sic každý říkal, že jsou právě jeho, nechal si je. Jelo se dál až pod vesnici a kopec - Horu Sv. Kateřiny.\nBohužel jsme museli jet na ní. I když stoupák byl dlouhý jenom 0,5 km, tak měl 15% (nebo promile?) stoupání, takže celkem brutus. Všichni jezdili přes silnici cik cak, protože na přímo to opravdu nešlo. Navíc se Davidovy ještě v poslední zatáčce zapnul přídavný motorek. Kecám, zapnul se mu kartáček na zuby, a tak jsme se s vrčením za zády vyškrábali nahoru. Vlezli do prvního obchůdku, ale tam nic neměli - úplně vyprodaný, tak nás poslali na proti. Kde toho zase měli hodně, ale neuvěřitelně drahý, proto jsme si koupili akorát věci na večeři a snídani. David s Tomem si koupili (šetřílci) každý celý polárkáč a začali baštit. David se nakonec ještě podělil s Jirkou. Nakonec jsme zalezli do místní hospůdky, kde sice byly mouchy, ale v hospodě měli neuvěřitelnou výbavu, např: daťák, plátno, ozvučení, kulečník, hrací automaty, jukebox atd... Měli i příjemný ceny, takže jsme se zas přežrali, jak jinak. Když už jsme byli všichni připravený odjet, Pepa na nás vyrukoval, že se de vysrat, tak jsme zas čekali.\nMísto po krásne silničce dolů, jsme jeli po polní cestě, kde moc velká rychlost nebyla možná. Bohužel. Podél potoka a hranici, jsme sjeli k přechodu Mníšek, kde jsme u benzínky koupili o něco málo levnější vodu než u rákosníku. Za Mníškem nás varovala cedule, že pokud uvidíme blikat červený světla, nemáme kouřit a vypnout motor. Takže vodnice asi dneska nebude. Sjedeme ke křižovatce v Klínech. Jirka jede první, a ačkoliv na něj řveme jak tataři, aby sakra zahnul nebo stál, on si to uhání furt dál, navíc špatným směrem. Náhodou se otáčí a zjistí, že my čekáme o dobrých 500 m na kopci. Otáčí se a chrtí zas za náma. Všichni jsme z něho vysmátí, on si chudák nevšiml cedulí. Sjíždíme krásný 12 km úsek z kopce k vodní nádrži Fláje. Na přehradě si dáváme oraz - fotíme, svačíme, vylepujem samolepky. Nějaká maminka svolává děti na klobasky, na večeři, i když se Tom ozývá, jako že má hlad, že klidně půjde. Maminka ho ignoruje, ale když děti konečně přijdou, neodpustí si poznámku: Tak poďte děti, jsou tu hladový cyklisti, tak ať vám to nesežerou. Což nás malinko rozesmálo. Pokračujem 10 m a potkáváme studánku, tak zas stavíme. Všichni si napouštíme lahve a veškeré nádoby, byli jsme na suchu. Bohužel pro nás ze studánky tek jenom čůrek, takže se to trochu více protáhlo.\nNa první odbočce, zajíždíme do lesa a hledáme místo na spaní, bohužel je to z kopce a je tam hmyz. David s Pepou tam začnou zase dělat blbinky. David jezdí Pepovi na nosiči, divíme se, že se nerozsekali. Prostě srandičky, prdelky. Les opouštíme a další odbočkou se zase do něj noříme, tentokrát po červený značce. Na jednom místě, najdeme perfektní les, rovný, prostě supr, ale bohužel je v I. hygienickým ochraným pasmu. Tak lezeme přes cestu do trochu horšího lesa, ale ještě v normě. Zatím všichni ležíme pod širákem, rozbalujem večeře a hlavně vodnici. Ta zas táhla...Když už jsme končili, ozývali se ze všech směrů hromy a blesky a kluci se začali bát představy, že j eprobudí krupobití a budou si v tom muset stavět stany. Takže postavili stany raději hned. Jirka to tentokrát zvlád sám, Toma něják zklátila vodnice. Nakonec si všichni vlezli do stanů, krom Toma, kterej není žadný ořezávátko (nebo je blázen) a spal venku. Spalo se nádherně, žádná bořka nad nás samozřejmě nedošla. Ale kdo to mohl vědět.\n10. den - 12. 7. 2006 - 131,1 km - čistá jízda: 6:49:11 - průměrná rychlost: 19,2 km/h\nTrasa: Moldava, Cínovec, Fojtovice, Krásný Les, Petrovice, Tisá, Sněžík, Jalůvčí, Děčín, Březiny, Benešov nad Ploučnicí, Františkov nad Ploučnicí, Velký Šachov, Žandov, Horní Police, Stružnice, Česká Lípa, Sosnová, Jestřabí, Doksy.\nKolem jedenáctý už máme skoro všichni zabaleno. David se jde vysrat, ale honějí ho nějací hledači pokladů s detektorem kovu. My mu říkali, ať nežere to železo. Těsně než se vrátí, tak odchází na stejnou pouť Pepa, takže dalších 15 min čekání. Nakonec se vykolíbáme a jedeme směrem Pastviny, Nové Město. Pořád je obrovský protivítr, takže nadáváme jak diví. A ruku na srdce, jedeme o trochu pomaleji a cejtíme, že nás to unavuje. Malinko sjíždíme z kopce, aby jsme ho zas vyšplhali. V zatáčce divoce Tomáš předjíždí Pepu, prostě vůl. Dojíždíme k přechodu Cínovec, kde Tom pořád slibuje potraviny, samozřejmě tam žádný nejsou. Sjíždíme k benzínce a dáváme si alespoň "na ex", někdo nakupuje předražený sušenky. Kvůli debilní dálnici, musíme udělat půl kilometrovou objížďku, aby jsme se přes ní dostali. Navíc Davidovi praskne "na ex" v brašně, takže vesele kape na silnici. Nakonec to prolejvá normální vodou, aby to nelepilo, měl tam mít jídlo, to by bylo zajímavější. Pokračujem dále po opuštěný silnici na Fojtovice, Adolfov, Krásný les - kde opravdu znova nenalézáme potraviny. Furt je hrozný protivítr. Řítíme se rychle dál do Děčína, kam prostě musíme. Petrovice, Tisá, kde už Tomáš slibuje pořád z kopce, bohužel pro něj se začína s hrozným krpálem. Holt si nevšiml vrstevnice, která ubíhala někam jinam. Ale přestál to a na rovném úseku děláme blbinky pro kameru. Dojedeme k Děčínskýmu sněžníku a odtud to už bylo opravdu pořád z kopce. David chce natočit jesště nějaké sjezdy, ale jede tam auto, tak nejdřiv na to auto najíždí Pepa a málem se s ním srazí. Pak zase najíždí auto na Pepu, mazec.... A pak David stejně před ním musí utíkat, takže z natáčení nic není. Cestou potkáváme ještě koupaliště, kde se Jirka, Pepa a David chtějí mermomocí smočit. Tom s Honzou rezignujou a jdou s nima. Je tam spousta lidí, takže úroveň vody nic moc.\nPři sjezdu do Děčína trháme všechny rychlostní rekordy - Pepa 83 km/h, Tom 81 km/h a David "jenom" 79 km/h. David se jede podívat na sportoviště, kde měl původně trénovat. Pepa s Jirkou jedou hledat bankomat. Akorát Honza s Tomem jedou k Tescu. Kde čekají na ostatní. Poslední jdou na nákup David s Tomem a udělají neuvěřitelnej nákup za tři stovky. Naštěstí nás tam chytne hrozná bouřka, takže u Tesca strávíme pomalu tři hodiny. V klídku si dojíme nakoupený věci a odpočinem si. Honzu, který sedí na nákupním vozíku ještě stačí seřvat místní šéfka, ale ten ji setře jak má ve zvyku a tak paní zase odchází. Už za šera vyjíždíme dále, směrem na Českou Lípu. Jakmile je tma udržujem parádní tempo. Takže jedem jako draci, akorát když projíždíme cikánské gheto v Benešově nad Ploučnicí, někteří z nás instintktivně zrychlí a pro jistou se ještě ohlíží. Když projíždíme vesnicemi, zapínáme neony a všichni nestačejí koukat. Do České Lípy dorazíme celkem rychle a tak si jedeme sednout na náměstí. David se snaží zkontaktovat kamaráda, aby nám pomohl s místem na spaní. Nedovolá se. Tom a David si jedí lahůdku v podobě broskví z konzervy, nakoupený v Děčíně. Fotíme ještě co jen jde. Vidíme nějakého cyklistu jak si to valí přes celý náměstí a najednou slyšíme nehoráznou ránu. Chudák pan cyklista si nevšiml řetězu nataženého mezi dvěma sloupky a hodil neuvěřitelnou držku. A po neskutečně vtipně vyřčené hlášce místního hasiče: Tam je řetízek, víš....", se už opravdu neudržíme smíchy. Nakonec cyklista nasedá a dost otřesen jede dál. My taky nasedáme na kola a tentokrát vyjedeme na hlavní silnici č. 9, a protože už je kolem jedný v noci, tak správně předpokládáme, že nebude moc velký provoz.\nDojíždíme až do Doks, cesta utekla rychle, když nevidíte ty kopce před sebou tak se jede holt asi lépe. Pákrát nás tradičně znejistil Jirka, protože má ve zvyku tvrdit že práve píchnul kolo, ale ani tentokrát to nebyla pravda. Usadili sme se u místní benzínky, kde zase objevujem bagety za 19 kč, takže zase všechny zkupujem a k tomu "na ex". Když jedeme přes vesnici, jsme velice bujarý, asi tou únavou. Tak na křižovatce, celkem hlavní, natáčíme noční sjezdy a tak podobně. Musíme vypadat jak šílenci, pořád nahoru a dolů, dokolečka kolem Davida, jak on píská. Když už nás to přestane bavit, tak se vydáváme hledat nocleh. Za městem je takový pěkný lesík, sjedeme z turistické značky a hledáme místečko. David s Tomem ho najdou, ale když tam vedou ostatní, tak se bohužel ztratí a tak ho musí hledat znova. Nakonec se vše povede, a konečně uleháme ke spánku. Je neuvěřitelné vedro, a tak všichni spíme pod širákem.\n11. den - 13. 7. 2006 - 83,7 km - čistá jízda: 4:19:17 - průměrná rychlost: 19,4 km/h\nTrasa: Tachov, Ždírec, Blatce, Tubož, Konrádov, Olešno, Vojtěchov, Kokořínský Důl, Lhotka, Hleďsebe, Hostín, Byšice, Čečelice, Všetaty, Kostelec nad Labem, Mratín, Sluhy, Veleň, Mírovice, Třeboradice, PRAHA.\nDopoledne, když ještě všichni ostatní spíme, se už Honza probudil a neuvěřitelným způsobem se nudí, tak se snaží vyprovokovat válku se šiškama, to se mu zatím nedaří. Bohužel pro všechny spíme v borovicovým háji na písečným podloží. Tam kde svítí sluníčko je nejen neuvěřitelný vedro, ale taky se tam nedá spát. Nakonec se všichni probouzíme. Nasnídáme. A pak už se začíná házet šiškama... Ještě se natáčí, fotí a jde se na záchod, ale bohužel je tu spousta borůvkařů, takže se moc klidné posezení nenajde. Nakonec se nějak sbalíme a vyrážíme k Máchovu jezeru, cestou se stavíme na nákup vody a zmrzliny. Dojedeme k hlavní pláži, ale je tam vstupné a hlavně kola by jsme museli nechat někde kdo ví kde, tak to otáčíme a hledáme na druhým břehu, kde najdeme klidné místo. Krásně se vykoupáme až na Honzu, kterému se zdá voda špinavá a je na břehu a aspoň hlídá. David přeplávává úžinu na hlavní pláž. Za chvíli se ale strhne hrozný slejvák a tu a tam blesky. David, který se bojí být v lese v bouřce, si vesele plave zase k nám....\nOpouštíme Mácháč a jedeme zpět do Doks. Nandáváme pláštěnky a bundy a razíme směr Praha. Přes Tachov a Ždírec, kde se Tomovy začne hrozně moc chtít srát, tak je nerudnej a protiva, dokud se nevysere. Blatce, Blatečky a od tud pořád z kopce skoro až k Labi. Přes Kokořínsko, podél potoka, míjíme vesnice Tubož, Ráj, Kokořínský důl, za ním konečně přestávka na jídlo a hlavně ten záchod. Pořád podél vody přes Harasov, Lhotka, Hleďsebe až do Mělnické Vrutice, kde odbočujem od vody a vyrážíme přes kopec na Hostín, cestou nás pronásleduje spousta hovad. Oháníme se co to dá, ale stejně je to málo. Snažíme se jim ujet, to nakonec pomáhá. Rychle přes Liblice, Byšice, Všetatyke Kostelci, kde nás předjíždí paní cyklistka, která ovšem jede na lehko, stejně jsme zahanbeni. V Mratíně odbočujem z hlavní silnice a jedeme na Sluhy, Veleň, Třeboradice, kde záhy konečně potkáváme ceduli Hlavní město Praha. Sesedáme z kola a děláme veledůležitá fota. V různých pozicích, na značce, pod značkou, v možných i nemožných pózách a ksichtama. Strávíme tam dost dlouho, ale ty fotky za to stojí. A taky jedna raritka, konečně všichni Smradi dojíždějí do Prahy společně! Přes Čakovice a Letňany na Prosek. Kde se první odpojuje Jirka a záhy Pepa. Honza a Tom ještě jedou k Davidovi domů. Předtím ale nakoupíme zmrzliny a pití. Přetáhneme fotky a podíváme se na video z cesty a pak už se loučíme. Další, již třetí a snad ne poslední Tah skončil.\nFoto: Číža, Jirka, Tom


Pronájem restaurace Šebestěnice | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka pronájem restaurace Šebestěnice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem restaurace Šebestěnice než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem restaurace Šebestěnice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem restaurace Šebestěnice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem restaurace Šebestěnice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem restaurace Šebestěnice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem restaurace Šebestěnice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující restaurace Šebestěnice, a to restaurace na prodej Šebestěnice, pronájem restaurace Šebestěnice, dražby restaurací Šebestěnice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pronájmy restaurací Šebestěnice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích restaurace Šebestěnice, restaurace na prodej Šebestěnice, pronájem restaurace Šebestěnice, dražby restaurací Šebestěnice.\nNehledáte pronájem restaurace Šebestěnice ?\nPokud jste v této kategorii pronájem restaurace Šebestěnice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem restaurace Šebestěnice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem restaurace Šebestěnice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem restaurace Šebestěnice. Určitě lépe naleznete pronájem restaurace Šebestěnice, který hledáte.


Výměna kazety z 10s na 11s - Diskuse - Bike-forum.cz\nVojta11 7.9.2017 21:59\nZdravím , mam dotaz chtěl bych vyměnit na kole Merida BIG NINE TFS 500 (rok 2013) stavající 10s kazetu Sram PG1030 11–36 , za 11s zrejme taky Sram , a určitě musim vyměnit řazení asi za Shimano SL-M8000 a otazka zni jestli se mi vyplati vymenit ořech na nabojji (Shimano m435 cen) nebo celej náboj , případně za jekej a druhej dotaz zda musim vyměnit i zadní přehazovačku Shimano xt dyna sys nebo jestli to bude v pohodě . Děkuji za připadnou pomoc.\nChlebovnik 7.9.2017 22:11\nPrologo cyklistické sedadlo PROXIM W450 SPORT T2.0 čierna\n1 199 Kč MOC 1 749 Kč -31%\n197 Kč MOC 249 Kč -21%\n1 049 Kč MOC 1 249 Kč -16%\nJohnnyxjr 7.9.2017 22:15\nořech můžeš nechat původní akorát máš 2 možnosti nechat ******** na soustruhu kazetu nebo ořech\nkubad 7.9.2017 22:19\non má MTB , tak nevím co bys chtěl lízat když na 10 i 11kazetu Shimano je stejný ořech\nVojta11 7.9.2017 22:26\nA to je pravé to že všude se pise něco jinýho.\nkubad 7.9.2017 22:31\npokud bys chtěl přjít z 10 na 11 a použil Shimano tak není problém, ale\nkazeta/hazka/řazení se musí vyměnit\nse Sramem je to složitější tam jedině NX by pasovala\nVojta11 7.9.2017 22:37\nDíky , takže i když tam ted mam Sram 10s tak tam Sram 11s nedam ? Stejne kazetu a retez musim po sezoně vymenit.\nkubad 7.9.2017 22:40\nSram 11 (10–42) vyžaduje XD ořech, to by pro tebe znamenalo nový naboj.\njedině kazeta Sram NX tam pujde ta je 11–42\njinak nechápu co tou výměnou chceš získat pokud máš 2×10 měl bys mít dostatek převodů, nebo chceš 1×11 ?\nVojta11 8.9.2017 10:44\nJa spis myslel 3×11 neco jako je shimano xt m8000 3×11\nkubad 8.9.2017 11:25\nsice nechápu k čemu, ale půjde to taky\nJohnnyxjr 7.9.2017 23:17\nMoje chyba omlouvam se ale uz jsem se setkal s 10 kazetou na 9 orechu\nVilém 7.9.2017 23:52\nOno i pro 9, dokonce i 8, je furt stejna:)\nabych si tedy popíchl..já pravověrný „3×8“ ..jesliže je šířka kazety na 10 (11) stejná jako na osmičku-pak z toho logicky vyplývá , že musejí být tenčí boky zubů a tedy samozřejmě dost rapidně klesá tuhost zubů a životnost kazety (větší tlak – tedy stejná síla působící na menší plochu zubu)..stejně tak musí být tenčí i boční profil článku řetězu-tedy i tuhost řetězu při záběru bude menší…\n˘Ö˘ Krab 9.9.2017 18:58\nAno, pastorky jsou tenčí, ale zase, když umíš řadit a řadíš, tak využíváš víc pastorků, na které se zátěž rozkládá. Takže ve výsledku nula od nuly pojde. Na 8sp už se řetězy vyšších řad (a z mírně lepšího materiálu) nedělají, takže je to opět plichta. Jedinou výhodou 8sp je tak cena spotřebního materiálu a možnost provozovat pohon i se silným nánosem bezúdržbového šmíru.\npoužívám na 8 pastorku devítkový řetěz …jsou i tací co používají Campu C9-takže o jaké „nižší“ kvalitě je řeč,


Třeboň | Suri-nam.cz Třeboň | Suri-nam.cz\nÚvod / Cestování / Třeboň\n30. 5. 2018 Petr Kukal Cestování\nSpousta lidí si myslí, že Třeboň je město v jižních Čechách. Viděli ho nakreslené na mapě a jejich navigace jim namlouvá, že je tam může dovést. Není divu, že mnozí takové představě uvěří. Je to přitom jeden z nejabsurdnějších omylů.\nVe skutečnosti ale těm lidem rozumím. Když jsem byl malý, maminka mi často říkala, co mám nebo nemám dělat, až půjdu do společnosti. Nedloubat se v nose. Nepít limonádu přímo z láhve. Necpat se do dveří, dokud nevyjdou ti, kdo jsou uvnitř. Mě na celé té edukaci ovšem nejvíc zajímalo, kde to je. Ta „společnost“. Je to v našem městě? Nebo v okresním? Nebo je to až v Praze? Musí tam každý, třeba jako na očkování nebo do prvomájového průvodu? Rok, možná dva jsem žil v téhle osobní miskoncepci, že společnost je nějaké konkrétní místo, kam se dá jít. Tak jako si lidi myslí, že se mohou sebrat a odjet do Třeboně.\nPokud to udělají skutečně takhle, dokonale se s tím místem minou. Projedou kolem cedule označující začátek obce a po čase projedou kolem jiné, která ohlásí její konec. Nic víc se nestane.\nMusíte si taky načíst nějaké třeboňské autory. Určitě Františka Heřmánka. Přeceňovaný román Racek se vrací, který dokonce svírá socha na jeho náhrobku, ani neotvírejte. Rovnou si přečtěte pseudorenesanční soubor třinácti příběhů z doby posledních Rožmberků. V hospodě Na Daskabátě, daleko za městskými hradbami, si je vypráví několik životních ztroskotanců. Prvorepublikový sociální dekameron. Rozhodně nejlepší věc, co Heřmánek napsal.\nA teď bacha: Do té putyky pak musíte jít! Musíte, jinak jste to četli zbytečně. Doteď na tom místě existuje, doteď je to hospoda pro ty obyčejné. Na jídelníčku tu nemají směs mlíčí a jiker ani kapří hranolky, které nabízejí po celé Třeboni, ale utopence a smažák. Chodí sem téměř výhradně místní, dělňasové, kteří na kohokoli cizího nevraživě zahlížejí. Servírka před vás beze slova postaví pivo, chlapi od sousedních stolů se podívají, jak se prvně napijete. Musíte tu sedět jako na trní, mít z nich trochu strach a současně je všechny nekonečně milovat, protože oni nejsou ti, kteří pijí na Daskabátě. Oni jsou Daskabát.\nDruhou knihu, kterou si potřebujete přečíst, jsou Zelené pastely Anny Seldmayerové. Jsou to vzpomínky na její dětství prožité na samotě zvané Holickovna tři kilometry za Třeboní. Teď se to tam jmenuje Holičky a vy tam musíte jít. Musíte si projít tu nekonečnou trasu lesem z Třeboně, kterou osmiletá Anička cestou do školy a zpátky absolvovala od podzimu do časného léta dvakrát denně šest dní v týdnu. Šlapat dlouhou, na obzoru se ztrácejí cestou rovnou jako pravítko, která Vám celou tu úmornou dálku ukáže. Až se za hodinu a půl vrátíte, skočte na hřbitov položit luční kytku na její hrob.


Račice - Současnost obce\nSoučasnost obce Račice\nV obci není základní ani mateřská škola. Děti mohou navštěvovat ZŠ, popř. MŠ v 3 km vzdálených Hrotovicích, nebo ZŠ a MŠ v Myslibořicích.\nSlužby občanům zajišťuje prodejna smíšeného zboží a hostinec. Působí zde Sbor dobrovolných hasičů, podílející se rovněž na organizaci společenských událostí. Během roku se tu koná např. pouť na sv. Václava, velikonoční turnaj v kopané či turnaj v ledním hokeji.\nVývoj počtu obyvatel obce Račice od roku 2013.\nVzdálenost meteostanice od obce Račice: 15 km\nPoslední data: 18.7.2018 15:58\nUNESCO - Třebíč je ve vzdušné vzdálenosti 16 km od obce Račice?\nRotunda sv. Máří Magdalény v Šebkovicích je ve vzdušné vzdálenosti 15 km od obce Račice?\nLanovka Luka nad Jihlavou - Balkán je ve vzdušné vzdálenosti 37 km od obce Račice?\nDnes má svátek Drahomíra a ve správním obvodu obce Třebíč se toto jméno vyskytuje přibližně 170x?\nNejbližší obec nad 10 000 obyvatel je Třebíč s 35 745 obyvateli ve vzdušné vzdálenosti 16 km?\nDvorní zookoutek U Pipinga je ve vzdušné vzdálenosti 12 km od obce Račice?


Tipy a informace o rostlinách Schefflera - Nový\nInformace o rostlinách Schefflera\nSchefflera Repotting: Přesazování rostliny v květináčích Schefflera\nVe volné přírodě mohou rostliny v zemi dosáhnout výšky 8 stop (2 m), ale můžete ji snadno udržovat menší prořezáváním špiček. Transplantace květináče Schefflera podpoří nový růst a udrží kořenový systém šťastný. Naučte se, jak přesadit rostlinu Schefflera v tomto článku.\nPéče o venkovní Schefflera: Mohou rostliny Schefflera růst venku\nMohou rostliny Schefflera růst venku? Je smutné, že rostlina není spolehlivě odolná pod zónami 10 a 11 ministerstva zemědělství USA, ale vytvoří zajímavý vzorek kontejneru, který lze přesunout do interiéru. Další informace naleznete v tomto článku.\nZávod Sticky Schefflera: Proč je moje Schefflera lepkavá\nRostliny Schefflera jsou pozoruhodně tolerantní pokojové rostliny a daří se jim v různých situacích; jsou však také kořistí hmyzích škůdců. Lepkavé listy Schefflera jsou pravděpodobně příznakem některých stopovacích chyb, které vysávají život z vaší ceněné rostliny.\nZpůsobuje přímé slunce na mé rostlině Schefflera žlutou barvu?\nSchefflera arboricola, běžně nazývaná deštníková rostlina nebo trpasličí schefflera, tvoří kompaktní kopec lesklých, vždyzelených listů. Jedná se o tropickou rostlinu a lze ji pěstovat venku v zónách odolnosti rostlin ministerstva zemědělství USA 10 až 12. V chladnějším podnebí se deštníková rostlina obvykle pěstuje jako pokojová rostlina nebo se během teplého počasí udržuje venku a během chladného počasí se pohybuje uvnitř. Přímé slunce, stejně jako další podmínky a nemoci z prostředí, mohou způsobit žluté listy.\nSchefflera Species, havajský deštník, trpasličí deštník, arboricola\nSeverní Billerica, Massachusetts\n19. března 2013 nathanieledison ze Santa Rosa v Kalifornii (zóna 9b) napsal:\nNáš byl venku v polovině 20 tempů noci prosinec-leden, ale netopěl oko. Ve skutečnosti stále rostly listy! Žije pod palubou, kde téměř nesvítí, ale má určitou ochranu proti mrazu. Milujte to pro tropický vzhled. Kéž bych měl místo pro více!\n1. listopadu 2009, stephenp z Wirralu ve Velké Británii, zóna 9a,\nSpojené království (zóna 9a) napsal:\nOdolná a odolná rostlina, schopná odolat zanedbávání. Také velmi rychlý pěstitel ho měl v zemi od pozdní zimy / jara a od té doby vypadal energicky a šťastně (i přes slabé přízemní mrazy). Za tu dobu to narostlo o nohu do výšky.\nZískáváme průměrnou absolutní minimální teplotu -3C v zimě, asi 5-7krát v zimě. V nejhorších nocích to bude potřebovat ochranu z rouna, ale bylo to podstatně „ztvrdlé\nHlemýždi to zkusí, ale mají tendenci se od toho držet dál, myslím, že otrávil docela málo nic netušícího hmyzu!\nKrásná rostlina na hranici exotických rostlin (je-li to relevantní)\nUpravit: Rostlina v naší nejhorší zimě za pár let trochu poškodila, tak jsem ji vykopal a o rok později ji přesadil. přečtěte si více do chráněnější hranice, kde se od té doby vytrácí. Celou zimu vypadal extrémně zdravě, i když to bylo docela mírné ... teď je vysoký asi 6 stop, takže je docela velký.\n17. června 2009, puremagick z Brisbane,\nTato rostlina je úžasná, žiji v Brisbane v Queenslandu v Austrálii a tato rostlina roste skvěle, nikdy jsem s ní neměla žádná dramata. Také v Sydney v Austrálii bývala stejná věc skvěle. Můj byl na plném slunci v zahradě.\n10. ledna 2008 napsal ivytucker z Cape Coral, FL (zóna 10a):\nTo je tak zábavná rostlina. Mám třicet let starý bonsajový exemplář. Začal jsem to v Illinois a přesunul se sem se mnou na jihozápadní Floridu. Nyní se mi daří v mé zahradě ve velkém hliněném hrnci. Tato rostlina se zde snadno pěstuje a je vhodná k různým účelům. Je to skvělé pro neformální topiary a pokud je dovoleno kvést, produkuje krásné ovoce, které je žlutě oranžově červené a fialové. Ptáci na mém dvorku mají rádi ovoce. Tato rostlina vytváří skvělý pletený vzorek. Pokusím se vyzkoušet všechny zelené „druhy“ a vytvořit standardní topiary a zjistit, jestli se mi podaří z něj vyvinout malý krajinný strom. Myslím, že trpasličí pestré formy Goldfinger nebo Trinette by byly fantastickým špalírem. Existuje několik krásných kultivarů a já se snažím sbírat různé, které jsem fin. číst dále d. Zdá se, že jsou do určité míry tolerantní k suchu, ale nemohou dlouho vydržet vyprahlé nebo suché podmínky. Tato rostlina sama zasévá na mé zahradě, pokud může dát ovoce.\n26. června 2007 napsal macybee z Deer Park, TX (zóna 9a):\nMůj manžel zasadil hrnec do země a to opravdu vzlétlo. Asi před rokem měla dokonce jen málo žlutých plodů.\nTo jsem nikdy neviděl!\nPokusí se přijít na to, jak přidat obrázek.\n30. července 2006 napsal matt5797 z Gallatin, TN (zóna 6b):\nJe to pěkná rostlina jako okenní vzorek v oblastech, jako je moje, v rozsahu 6b. Rozhodně potřebuje otevřené okno s více než 6 hodinami slunce. Listy mají obvykle nějaké vady, když jsou zakoupeny v obchodě a také když jsou nastaveny nové oktety listů, ale vždy se stanou pěknými, když se zvětší. Koupil jsem si můj asi před 25 dny a už to zavádí nové listové oktety (může se lišit, ale obvykle je to asi 8 listů). Poprvé jsem si toho všiml před několika měsíci jako novinka v obchodě a musel jsem si jeden koupit. Nyní se nastavuje u mé Dieffenbachie na mém okně.\n18. června 2006 společnost eurokitty ze Seattlu ve státě WA (zóna 9b) napsala:\nStejně jako jeho bratranec Schefflera actinophylla byste měli být opatrní, pokud ho zasadíte do země, zejména do teplé a vlhké oblasti. (Schefflera actinophylla je na seznamu škodlivých hitů pro stát Florida.)\nJe známo, že kořeny poškozují rozvody, zakopané elektrické vedení a další infrastrukturu. Tenhle je pravděpodobně v pořádku, pokud ho zasadíte daleko od jiných velkých stromů, jakýchkoli struktur nebo jakýchkoli zakopaných trubek.\n29. března 2006 napsal Pashta z Moncks Corner, SC (zóna 8b):\nSvou rostlinu mám už léta. Transplantoval jsem to před pár týdny poprvé od doby, kdy jsem ho koupil, a teď vidím na listí a kmeni malé věci ve žluté barvě. Postříkal jsem to neemovým olejem v naději, že to udělá ten trik. Myslím, že to vezmu ven a důkladně ho namočím a nechám to chvíli sedět, pak to zase neem. Byl bych zdrcen, abych ztratil tuto rostlinu, která se stala součástí rodiny!\nKromě nedávných škůdců jsem s tím neměl žádný problém. Řekne vám, co potřebuje, to je jisté.\n30. listopadu 2005, fluffygrue z Manchesteru,\nSpojené království (zóna 8a) napsal:\nZdědil jsem zavedenou 5 stopovou rostlinu a v létě jsem ji měl venku v částečném stínu, kde byla šťastná. Myslel jsem, že uvidím, jak se vyrovnal s našimi prvními mrazy, takže jsem to nechal asi na týden, kdy noční teploty klesaly na mínus 8 celcius. Nebylo to příliš zapůsobilo a nějaká zeleň odumřela, ale po několika týdnech se vrátila zpět do života. Pěkná malá rostlina, zdá se robustní a nenáročná na údržbu.\n24. září 2005 napsal BayAreaTropics z Hayward, CA:\nCelozelená forma je velmi chladná a tolerantní - trvá 18–20 stupňů, alespoň v roce 1992. Začínám ty pestré vidět stále více venku. Je to jedna z těch „běžných rostlin“, které vynikají, když jsou pěstovány velké nebo neobvykle dobře. Všichni vytvářejí skvělé bonsajové stromy, které mohou žít po celá desetiletí.\n2. května 2005 Dave_in_Devon z Torquay,\nPěstuji zlatou pestrou formu „Gold Capella“ venku, tady v pobřežním JZ Anglie několik let. Teploty mohou v zimě po velmi krátkou dobu klesnout na přibližně minus 2 ° C, ale rostlina dostane ochranu nad hlavou z blízkého stálezeleného stromu, aby zabránila „radiačnímu zamrzání“ za jasných nocí. Obecně se průměrná zimní teplota (prosinec - začátek března) pohybuje kolem 9 ° C a velmi málo nocí klesá pod nulu. V létě získává ranní slunce, po zbytek dne však skvrnitý stín. Půda je obvykle vlhká a velmi obohacená humusem, ale při prudkém odvodnění může v horkém počasí vyschnout. PH je asi 6,2 - slabě kyselé.\nKrmení probíhá na jaře a v létě několika hrstmi peletovaného drůbežího hnoje a občasnou dávkou balzámu. číst více ance tekutého krmiva. Růst v prvním roce byl ustálený, do konce vegetačního období bylo přidáno přibližně 20 ". Protože stonky byly trochu„ dlouhé “(po vysazení to nebylo nejlépe vypadající vzorek), byly všechny stonky odříznuty velmi dozadu počátkem podzimu 2004 velmi tvrdý a od té doby (květen 2005) způsobil téměř 12 "růst křoví.\n18. února 2005 napsal CaptMicha z Brookeville, MD (zóna 7a):\nDůl roste před vchodem do mého domu a zaplňuje chodbu kolem fontány tropickým listím. Svítí z (okna?) Nad předními dveřmi a zalévá asi jednou za měsíc, pokud si pamatuji.\nRostlina vždy vypadá skvěle s téměř žádnou péčí.\n28. ledna 2005, angelam z melbourne,\nS naším domem jsme zdědili rostlinu o délce 4 stopy ve velkém betonovém hrnci. Příliš těžké se pohybovat, z dohledu a zapomnělo, že přežilo 8 let, pouze s dešťovou vodou a bez krmení, kromě těch kořenů, které rostly odtokovým otvorem. Ty jsme občas zlomili, abychom chránili cestu. Pak jsem potřeboval něco, co by šlo na základně nové opěrné zdi, ve výrazném stínu as pravděpodobnou konkurencí kořenů stromů.\nZdálo se, že je to těžká pozice, a tak jsem se rozhodl, že to zvládne nejlépe. Nakonec byl z hrnce osvobozen. Kořeny jsem musel divočit, byly samy tak zvlněné. Dal jsem to do země a nikdy se neohlédl. O 3 roky později je nejméně dvakrát tak široká a asi 5 stop vysoká, lesklá a nyní s hustými listy, zelenými a stále žijící pouze na dešťovou vodu, v jílovité půdě. přečtěte si více na strmém svahu. Nikdy jsem nepotkal takovou nenáročnou rostlinu.\n27. listopadu 2004 napsal azsunnygrl z Tucsonu, AZ:\nCelé léto mi na terase rostla rostlina a za šest měsíců se téměř zdvojnásobila. V současné době je vysoký 3–1 / 2 stopy x široký 3–1 / 2 stopy. Na jaře jsem měl nějaké problémy s mšicemi, ale po postřiku fungicidem / insekticidem jsem neměl žádné další problémy. Trik, který ji pěstuje v jihovýchodní Arizoně, je udržovat vlhkost, aniž by byla příliš mokrá. Před několika lety jsem měl velkou rostlinu, kterou jsem za horkého suchého léta zabil příliš velkým množstvím vody. Zdá se, že moje současná rostlina má ráda ranní slunce na východní straně mého domu. Přinesl jsem ji dovnitř, když jsme blízko nočního mrazu a moje terasa se renovuje, ale po dokončení stavby ji vrátím ven. Zdá se, že nevadí chladnější počasí. Zdá se, že to tady nikdy nečiní.\n5. srpna 2004, Carapss z Olhgo,\nMám to už rok. Prošel jsem fází hub, fází hmyzu a fází padajících listů. Vše s úspěchem. Teď jsem ve velmi znepokojeném období, protože to vypadá, že rozhodně zmizí. Většina jeho listů je tmavě hnědá. a padat. Prostě nemám ponětí o tom, co se stalo.\n31. července 2004, Monocromatico z Rio de Janeira,\nToto je první rostlina, kterou jsme měli doma, když jsem byl docela mladý (7-8 let). Moje máma to držela uvnitř, na částečně zastíněném místě. Dokázalo to dobře, dokud nebyl napaden hmyzem všeho druhu a souvisejícími houbami. Byla to katastrofa a rostlina rychle zemřela. O několik let později poblíž roste další rostlina a všímám si toho samého, co se jí stalo. Myslím, že je to příliš citlivé na hmyz, zvláště na mšice a příbuzné.\n31. července 2004 punaheledp z Kailua, HI (zóna 11) napsal:\nUž dva roky jsem měl dva hrnky, které lemovaly mé vnější dveře. Je to lehké, vzdušné místo, ale dostávají jen trochu ranního slunce. Obvykle lehká voda a nevadí jim, že mezi nimi vyschne. Velmi snadná péče o atraktivní efekt. Příležitostná úprava je udržuje plné a huňaté.\nZdá se, že se jim nejvíc líbí, několikrát do roka je uhasím, když máme silný déšť, a oni vždy okamžitě uhasili nový list. Také se jim líbilo trochu kouzla menehune, které jsem přidal do jejich hrnců. Měli někdy měřítko, ale ořezali infikované oblasti a rostliny fungují dobře. Budou také dobře fungovat jako pokojová rostlina.\n23. července 2004 napsal NativePlantFan9 z Boca Raton, FL (zóna 10a):\nMám pestrou formu této rostliny (Schefflera arboricola) rostoucí na mém předním dvoře v řadě před jednou z ložnic v mém domě. Dostanou plné slunce a náš dům je umístěn na sever / jih ve směru. Dostanou nahnědlé listy, které jsou pokryty plísní, pokud je nezaléváte asi týden nebo déle, ale zotavíte se po postříkání hadicí. Pocházejí z Tchaj-wanu a tichomořských ostrovů. Mám hybridní formu, která má zlatožluté a zelené listy. Nejsou to stromy, na rozdíl od škůdců Schefflera nebo Queensland Umbrella Tree, kterým se také říká chobotnice (je to škůdce, protože ucpává vaše dýmky a ničí příjezdové cesty svými vodotěsnými, hustými a agresivními kořeny). Zatím hybrid Schefflera Arboricola "Trinette", který mám, nevykazuje téměř žádné známky invazivity. čtěte více a roste dobře ve své pozici. Rádi se napojují několikrát týdně a milují plné slunce. Pokud o tom víte víc a jak se o to postarat, řekněte mi to! Podívejte se také na obrázek této rostliny, kterou posílám, která by se měla v galerii objevit velmi brzy!\n15. června 2004 napsal Wingnut ze Spicewoodu, TX (zóna 8b):\nTěžbu mám už asi čtyři měsíce a získává tolik nového růstu! Začalo to jako dva a půl stopy vysoká rostlina. Nyní je přes tři stopy vysoký. Brzy to přestavím, myslím si. Mám to na své verandě, kde je celý den plný stín a večer slunce.\nZalévám to, jakmile to téměř vyschne, půda, listy a všechno.\nVelikost a rychlost růstu:\nMůže dorůst až 10–12 stop a může být široký 3–4 stopy. Při nejlepších podmínkách může růst 10 palců za rok.\nIdeální teplota je 60-70 ° F během dne, a ne nižší než 50 ° F v noci.\nNapájení a krmení:\nSchefflerové potřebují v létě hodně vody a měli by být zaléváni důkladně jednou nebo dvakrát týdně za občasného zamlžení (v zimě však jen jednou za 2 týdny). Krmte jednou za měsíc v létě.\nPůda a přesazování:\nSchefflera není příliš náročná rostlina, pokud jde o půdu, ale je FUSSY o mokré nohy. NEDOVOLTE, aby pod talířem zůstala voda. Použijte běžnou zeminu smíchanou s trochou písku, abyste zajistili g. přečtěte si více odvodnění. Pokud rostlina dobře roste, možná bude třeba každé jaro přesazovat do květináče o 1 velikost většího než ten předchozí.\nMožná bude nutné občas Scheffleru snížit, pokud je příliš velká nebo nohatá. Udělejte to na podzim, když to rok přestalo růst. To lze provést také brzy na jaře. Při jarní úpravě je vhodná doba na odřezky.\nProfesionální zahradníci obvykle dávají přednost rozmnožování ze semen, ale semena brzy ztratí schopnost klíčit. Existuje větší šance na úspěch přijetím řízků. Řezy zasaďte do písčité půdní směsi a přikryjte je plastem, dokud se neusadí. Může také zakořenit ve sklenici vody.\nRostlina je hubená, dlouhá a dlouhonohá - je příliš teplá a málo světla. Přesuňte se na chladnější a světlejší místo.\nŽluté, padající listy - Toto je často výsledkem příliš velkého množství vody nebo vody, která zůstala v talíři dole. Nemá rád „mokré nohy“! Nechte to v budoucnu vyschnout a méně vody. Vyprázdněte talíř.\nŠupina na listech a stoncích - To musí být okamžitě vyřešeno. Pokud je útok malý, potřete každý hmyz vatovým tamponem namočeným v alkoholu a seškrábněte ho malým nožem.\nSchefflera je často napadena roztoči. Mlžení jim pomůže udržet je na uzdě. Boj s pesticidy. Vždy si přečtěte a dodržujte pokyny na štítku.\nUjistěte se, že má zdravé, lesklé listy. Listy by neměly být žluté, ale spodní strana by měla mít matný vzhled.\nSchefflera může žít mnoho let, pokud se o ni postará správně. K jeho zániku často vede nedostatek prostoru.\n8. srpna 2001, unavený wabbit z Point Pleasant Beach, NJ (zóna 7a) napsal:\nListy obvykle rostou v částech 8. Může se trochu zvednout, tento problém vyřeší dobré prořezávání. Navíc vás odmění spoustou nového růstu.\nJak prořezávat pestré trnky Arboricola\nOdrůda „Trinette“ Schefflera (Schefflera arboricola „Trinette“) má tmavě zelené, žluté a bílé pestré listy s intenzitou barvy, která se mění v závislosti na množství slunečního světla. "Trinette" je mrazuvzdorná venku v zónách odolnosti rostlin 9B až 11 ministerstva zemědělství USA, ale pěstuje se běžně jako pokojová rostlina v chladnějším podnebí. Zatímco standardní druh může dorůst až 25 stop vysoký, „Trinette“ vyroste pouze na 6 stop vysoký, ale lze ho prořezávat, aby udržel výšku asi 3 stopy vysoký. K udržení tvaru a podpoře hustého růstu může být zapotřebí také prořezávání.\nVydezinfikujte čepele svých prořezávacích nástrojů roztokem zředěného bělidla s použitím jednoho dílu chlórového bělidla na devět dílů vody. "Trinette" schefflera má velmi úzké, měkké stonky, takže jediným potřebným nástrojem na prořezávání je pár bypassových nůžek a nůžek na živé ploty.\nZatlačte nové růstové tipy a konec větve listů, abyste podpořili hustý růstový zvyk v nových rostlinách „Trinette“. Nové růstové tipy jsou prostě bodem, skrz který se objevují nové listy, které štípnou z vyvíjejících se listů.\nOdřízněte jednotlivé stonky rostlin, které rostou mimo základní tvar rostliny, a proveďte řez těsně pod listem. Tato metoda prořezávání funguje nejlépe, pokud necháte scheffleru růst obecně v přirozeném tvaru, ale chcete ovládat velmi dlouhé stonky, které ovlivňují rovnováhu rostliny.\nOřízněte celou rostlinu nůžkami na živé ploty, pokud si chcete zachovat jednotný tvar napříč celou rostlinou. Touto metodou vytvoříte dokonale kulatou rostlinu nebo použijete-li „Trinette“ scheffleru jako živý plot. Nůžky na živé ploty vám umožňují stříhat více stonků najednou, místo abyste ztráceli čas řezáním jednotlivých stonků pomocí obtokových nůžek.\nOdstraňte mrtvé, poškozené a nemocné listy, jakmile se vyskytnou. Odřízněte těsně pod nejbližší zdravý list nebo odřízněte celou stonku zpět do výchozího bodu na mateřské stopce nebo zpět na zem. Okamžitě po proříznutí nemocného kmene vždy vydezinfikujte prořezávací nástroje, aby nedošlo k šíření nemoci do jiných částí „Trinette“ schefflera nebo na jiné rostliny ve vaší zahradě.\nJaro a podzim jsou nejlepšími časy pro stříhání schefflerů, protože počasí je chladnější než horké letní měsíce. Horké počasí a podmínky sucha již vystavují rostliny stresu, aniž by docházelo k dalšímu stresu z obnovy po prořezávání.\nPokud chcete rostlinu oříznout nůžkami na živé ploty, abyste zmenšili její velikost, odstraňte najednou maximálně jednu třetinu celkové výšky rostliny. Počkejte několik měsíců až jeden rok, než odříznete další třetinu rostliny.\nAmelia Allonsy, bývalá dekorátorka dortů a konkurenceschopná zahradnice, je nejvíce doma v kuchyni nebo s rukama ve špíně. Bakalářský titul získala na West Virginia University. Její práce byla publikována v San Francisco Chronicle a na dalších webových stránkách.\nInformace o rostlinách Schefflera...


I stromy pomáhají\nI stromy pomáhají\nUž u starých Slovanů byla bříza považována za strom radosti, světla a štěstí. Symbolizovala příchod jara. Fytoterapie ji ale využívá již od keltských let.\nSvou léčivou sílu nabízí již od chvíle, kdy se zazelená. Březová míza je plná výživných látek. Skvěle chutná a po této míze si budete připadat, jako by jste právě vypili "elixír života".\nPodobně působí i šťáva z čerstvých listů. Má výborné detoxikační účinky, výborná je zejména pro lidi trpící osteoporózou, diabetem, dnou a revmatismem. Štáva je totiž plná vápníku, regeneruje slinivku a navíc snižuje hladinu kyseliny močové.\nBříze by se měli vyhýbat ti, kteří trpí otoky z nedostatečné funkce srdce a ledvin.\nNejen že dub vypadá majestátně, nelze mu upřít i mnoho zdravotních účinků. Dubová kůra usměrňuje naši stolici při průjmu, zabíjí bakterie, které se podílí na zánětu trávicího ústrojí. Kloktání pomáhá při bolestech v krku a dobře zaceluje rány v ústní dutině (např. při trhání zubů).\nDubový gel Vám pomůže zmírnit nadměrnou potivost nohou a zmírnit tak nepříjemný pach.\nNejvíce léčivé síly má dub od jara do podzimu. Na psychiku velmi pomáhá opírání se o kmeny či sezení pod stromy. Být v blízkosti tohoto krásného stromu přispívá k relaxaci, snížení stresu, podpoře samoléčebných sil vlastního organismu a dobití energie.\nJírovec je přítelem pro náš cévní systém. Extrakt z plodů Vám pomůže zmírnit věčně studené nohy a ruce, pomůže s problémy s varixy či tenkými cevními stěnami.\nJírovcový extrakt povzdubí náš krevní oběh až do konečků prstů a tak nám přestanou modrat končetiny.\nKaštanový gel je výborný během dlouhých cest, kdy dlouho sedíme a tím se náš krevní oběh zpomalí. Přípravek příjemně osvěží oteklé a těžké nohy.\nZajímavé je určitě i to, že esence z poupěte jírovce podpoří věčné začátečníky (například při výuce jazyků), chronické konzumenty (stále něco nakupují, aniž by to potřebovali) nebo studující, kteří stále opakují ty samé chyby.