Dárek k narozeninám 1\nErotické povídky povídka - Dárek k narozeninám 1\nÚvod » Klasika » Dárek k narozeninám 1\nKomentáře (3) | Doporučit | Tisknout | 3155\nMěl jsem přímo ukázkový den blbec. Počasí mizerné, co taky čekat v polovině listopadu. Neděle a chcípnul pes. Navíc mám narozeniny a nikdo si na to nevzpomněl. Bejvalka mně samozřejmě blahopřát nebude a moje dvě děti, které pochopitelně dostala přiklepnuté soudem do péče, si ani nevzpomenou, že tátu mají. Jedinou vyjímkou je, když něco potřebují. Pak je jim táta dobrý.\nV práci jsem se o narozeninách ani nezmínil. Sice by mi všichni srdečně blahopřáli, ale nejvíc by je zajímalo, jestli při této příležitosti neuspořádám nějakou tu párty, kde by se zadarmo mohli nažrat a napít. Již ráno jsem projel telefonní seznam ve svém mobilu. Snažil se najít nějakou známou, kterou bych pozval na večeři a pak zatáhnul do bytu k přenocování a optákování. Po několika marných telefonech bylo jasné, že večer budu sám. Sakra.\nKdyž mi kolem jedné hodiny po poledni zahrál mobil, byl jsem sám zvědav, kdo si na mě vzpomněl. Úplně neznámé číslo mi nic neříkalo. „Halo, tady Dvořák, slyším“, ozval jsem se svoji navyklou frází. „Ahoj Járo, tady Káťa, máš čas, nezdržuji tě od něčeho důležitého?“ „To tedy určitě ne, rozhodně mne nezdržuješ. Copak potřebuješ?“ Byl jsem zvyklý, že když mi někdo zavolá, tak obvykle něco ode mne chce. „Nepotřebuji nic, jenom náhodou vím, že máš dnes narozeniny a tak jsem se tě chtěla zeptat, jaký máš program?“ „Žádný nemám a jak jsi na tom ty? Co kdybych tě pozval na večeři?“, hodil jsem udičku, ale vůbec jsem nevěřil, že by se nechala ukecat.\n„A odkud máš vůbec moje číslo Káťo?“ „Není problém si jej sehnat, když se člověk vynasnaží. Takže, když si mne zval na večeři, má to znamenat, že jsi večer volný?“ „Volný jako pták, už 6 let, milá Káťo, tak co máš za lubem“?, zeptal jsem se s nadějí ve hlase. „No pokud bys s tím souhlasil tak bych přišla k večeru k tobě a přinesla ti dárek. A nemusím spěchat domů....“\nPane Bože, to snad ani není pravda. Ještě před chvílí jsem byl nasranej na celej svět a jediný telefonát to najednou změní. Ještě chvíli jsme domlouvali podrobnosti a pak jsme se rozloučili. Domluvili jsme se, že přijde v 17,00 a tak jsem měl plno času, abych se na nenadálou návštěvu připravil. Zajel jsem do Tesca a nakoupil jsem samé dobroty. Potom jsem si uvařil kávičku, rozvalil jsem se do křesla, dal nohy na konferenční stolek a vrátil jsem se ve vzpomínkách o hezkých pár let zpátky.\nKáťa byla moje studentka na průmyslovce. Učil jsem ji ve třetím a čtvrtém ročníku. Byla naprosto průměrná , přesně takový typ, který uniká pozornosti. Kantorům obvykle zůstávají v paměti jen výrazné typy žáků. Výrazně chytří, výrazně blbí, grázlové a potom hezké holky. Káťa nebyla nic z toho. Nebyla krasavice, ale také nebyla nějaká ošklivka. Navíc byla v tom věku, kdy se z ošklivých kachňátek pomalu stávají labutě. Tak pomalu, že si to člověk, který je má denně na očích, ani neuvědomí.\nNa jejich maturitním večírku jsem ji poprvé vzal na vědomí jako ženskou. Děvčat bylo na průmyslovce tradičně jen málo. V jejich třídě jich bylo jenom 6. Z toho 2 měly známost k kluky přímo ve třídě. Ze zbývajících 4 si jedna přivedla svého mládence, k velké nevůli svých spolužáků. Takže k volnému utržení zbývaly 3 děvčata. Spolu s přibývajícím časem a úměrně s vypitým alkoholem se vyhrocoval boj o jejich přízeň. Byl jsem tehdy v rozvodovém řízení a žena i s dětmi se už dávno odstěhovala. Takže jsem byl patřičně nadrženej a nepohrdl bych nějakým sexuálním přilepšením.\nRozhodl jsem se, že zkusím sbalit některou z těch tří. Pozorně jsem si je prohlédl, úplně jinýma očima, než dosud. U studentek jsem vždy řešil dilema. I když byly nad 18 let a tudíž plnoleté, přesto, pokud byly žákyněmi školy, bral se jakýkoliv sexuální kontakt s nimi jako zneužití. Teď byla situace jiná. Holky byly nejen plnoleté, ale také už nebyly studentky. Takže i z hlediska právního to bylo košer.\nZ výběru vycházela jednoznačně vítězně právě Káťa. Byla menší postavy, krásně štíhlá a pružná jako proutek. Její kozičky se nedaly přehlédnout. Byly možná trochu větší, než by člověk očekával a vypadly velmi slibně. Vždycky jsem si potrpěl na to, aby moje partnerky byly o něco menší, než já. A to Káťa splňovala. Byla asi o půl hlavy menší, s hezky nakrátko ostříhanými hnědými vlasy. Bylo rozhodnuto. Vzal jsem si sklenici s pitím a posadil jsem se vedle ní. Hned jsem zaregistroval nevlídné pohledy několika maturantů, kteří měli zřejmě podobné úmysly jako já. Klidně jsem to ignoroval a vedl jsem s Káťou rozverné řeči.\nBěhem rozhovoru jsem z ní vytáhl, že má kluka na vojně a že tam ještě rok bude. Také mi sama přiznala, že se spolu již párkrát milovali, ale že v tom zatím nenašla žádné zalíbení. Během povídání jsem ji nenápadně několikrát dolil skleničku a tak jsem se postaral, že měla docela slušnou opičku. Potom jsem ji nabídnul, že se spolu půjdeme projít na čerstvý vzduch. Venku jsem se pokusil ji políbit. Pomalu a něžně jsem ji k sobě přitahoval a dával ji tak možnost, aby mne odstrčila, kdyby ji to bylo proti mysli.\nNaštěstí hormony zvítězily a ona mi šla naproti víc, než ochotně. Potom to již bylo, jako když se protrhne přehrada. Líbali jsme se jako zběsilí a když jsem ji po chvíli lehce stisknul ňadro, dala zřetelně najevo, že jí to dělá zatraceně dobře. Bylo jasné, že ji mám na lopatě. Pod hvězdnou oblohou a jasně svítícím měsícem jsme se nemohli nabažit jeden druhého. Zeptal jsem se, kdy ji čekají doma a jako rajskou odpověď jsem bral její ujištění, že doma počítají s tím, že se vrátí až ráno. Když jsem ji navrhnul, že zajdeme ke mně, jenom se na mě zavěsila a nedočkavě řekla: „Tak jdeme“.\nPotom jsme spolu prožili krásně vášnivou noc. Na její výslovné přání jsem použil kondomy a když mi došly, tak jsem skutečně pečlivě včas vyjížděl a stříkal jsem ji na bříško a na kozičky. Nestačil jsem se divit jak mi to s ní šlo. Své tady udělala moje sexuální abstinence a nezvykle krásný pocit, mít na ocase krásnou, mladou a málo zkušenou holku. Ráno jsem připravil dobrou snídani a po dlouhém loučení jsem ji autem zavezl na druhý konec města, kde jsem ji vysadil pár bloků od domu, kde bydlela. Dal jsem ji číslo telefonu domů, aby mi zavolala, kdykoliv bude chtít.\nČekal jsem, že se brzo ozve, ale bohužel jsem se mýlil. Týdny a měsíce plynuly a já o ni neměl žádné zprávy. Když jsem potkal občas někoho z jejích bývalých spolužáků, nenápadně jsem na ni zavedl řeč, ale nikdo pořádně nevěděl, kam se vlastně poděla. Prý po maturitě nastoupila do práce někde v Praze a přestěhovala se k babičce, aby nemusela každý den dojíždět.\nSmířil jsem se s tím, že to, co mezi námi bylo, považovala jen za nezávazný úlet, ve kterém nehodlala pokračovat. Ani mne to moc netrápilo. Bylo mi jasné, že perspektivní vztah mezi námi být ani nemohl. Věkový rozdíl 24 let byl příliš patrný a varující. Tohle, co jsem dosud vylíčil se stalo před 5 lety a já na Káťu už dávno zapomněl. Pak mi ale poštou přišla pozvánka na slavnostní shledání pět let po maturitě. Okamžitě jsem si uvědomil, že mě zve třída, kam chodila Káťa.\nTelefonicky jsem potvrdil svoji účast a nenápadně jsem se organizátora vyptával, jestli sehnal všechny spolužáky. Spokojeně mi oznámil, že se ozvali všichni a přislíbili, že přijdou. Od té doby jsem počítal dny, které ještě do shledání zbývaly. Konečně jsem se dočkal. Večírek byl svolán na sobotní večer do salonku místního Hotelu. Po příchodu jsem byl radostně uvítán. Obešel jsem stůl a s každým jsem si podal ruku. S děvčaty jsem se políbil, zdvořilostně na tvář. Jen Káťa, když přišla na řadu, mi nastavila rty a náš polibek trval o něco déle. Hned jsem si obsadil místo vedle ní a po dokončení uvítacího kolečka jsem se k ní posadil. Během večera jsme se bavili o všem možném. Samozřejmě, že mne nejvíc zajímalo, kam se ztratila a co dělá.\nDověděl jsem se, že s tím svým mládencem se rozešla, protože si na vojně našel jinou. Oženil se s ní a zůstal někde na Moravě. Teď, v současnosti, má známost s chlápkem z práce. Je o rok mladší, než ona. S hihňáním mi sdělila, že byl panic a ona jej musela všechno naučit. Chodí spolu už dva roky a docela vážně uvažují o tom, že by se vzali. Ale on je tak trochu váhavý střelec a pořád se nemůže definitivně rozhodnout. Zatímco se takhle svěřovala, pozorně jsem si ji nenápadně prohlížel.\nRozhodně se dalo říci, že na ni uplynulých 5 let zapracovalo jednoznačně k dobru. Nebyla to už sotva dospělá žena, ale výstavní kousek ženství. Její postava už nebyla štíhlý proutek na hranici hubenosti, ale krásně rajcovně vypracované, mistrné dílko přírody. Vzpomněl jsem si na naši milostnou noc a bylo mi jasné, že dnes by to s ní bylo jistě mnohem lepší. Je jenom otázka, zda by ještě měla zájem. Rozhodl jsem se, že se rozhodně pokusím a doufal jsem, že nevyjdu naprázdno.\nAutor Fred 24.7.2008\nPovídky od autora: Fred\npřečtena: 17217 x\nPrůměrná známka: 2.51 po 134 hlasováních.


Penzion Lido Mariánské lázně – PíšuRád.cz\nHledáte ubytování v Mariánských Lázních?\nPension Lido je příjemný penzion, který se nachází ve vilové čtvrti v Mariánských Lázních. Možnost ubytování je v dvoulůžkovém pokoji, vhodném i pro zamilované páry, nebo v pokoji čtyřlůžkovém. Tato nižší kapacita pokojů zajišťuje klidné prostředí pro návštěvníky. Pokoje jsou vybaveny například i chladničkou a mikrovlnkou, sociální zařízení přímo na pokojích. V areálu penzionu je pro hosty připravené soukromé parkoviště. Po předchozí domluvě je možnost zajistit dopravu z nádraží i k nádraží. Toto ubytování v Mariánských lázních ocení i sportovci – cyklisté a lyžaři zde mohou uskladnit své sportovní náčiní a případně si i vyprat.\nCena pokoje od 350 Kč za dospělého a pro děti do 10 let se slevou je včetně lázeňských poplatků. V hezkém počasí mají hosté možnost využít grill. V blízkosti pensionu je možnost stravování, nebo můžete využít snídaní přímo od penzionu za příplatek 70 Kč.\nNeváhejte a navštivte tento rodinný penzion. Mariánské lázně jsou vhodné v jakoukoli roční dobu. V letním období můžete navštívit přírodní koupaliště Lido, které se nachází 300 metrů od pensionu, či si na tamější písečné pláži zahrát beach volejbal. Mariánské Lázně jsou rájem i zimních sportů, jako je sjezdové lyžování, běh na lyžích či vyžití na ledě zimního stadionu. Věříme, že zde každý nalezne, co hledá. Ve městě jsou k dispozici tenisové kurty, krytý plavecký bazén, minigolf, squash, fitness, ale i jízdárna s krytou halou a také jedno z nejlepších golfových hřišť v ČR. Okolí města je bohaté na značené cyklotrasy, které vybízejí k zajímavým výletům na kole.\nKvalitní klimatizace zajistí příjemné prostředí v létě i v zimě !\nKosmetika pro děti od předních francouzských značek!


Metnar odmítl podíl českých vojáků na úmrtí Afghánce z vazby\nMinistr obrany Lubomír Metnar (za ANO) odmítl, že by se čeští vojáci v Afghánistánu podíleli na smrti zbitého afghánského vojáka Vahidulláha Chána, který byl ve vazbě pro podezření ze zabití českého vojenského psovoda Tomáše Procházky z minulého měsíce. O údajném vyšetřování českých a amerických vojáků informoval list New York Times. Metnar novinářům řekl, že čeští vojáci na misích striktně dodržují humanitární mezinárodní právo. Všechny události související s Procházkovým úmrtím se šetří, jak je to obvyklé, zdůraznili Metnar i náčelník generálního štábu armády Aleš Opata. "Nepochybuji, že naši vojáci postupovali v souladu s platnými zákony a regulemi," konstatoval Opata. Stejně se vyjádřil i premiér Andrej Babiš, který v souvislosti se zprávou NYT hovořil o skandální dezinformaci. Dodal, že viděl i důkazy, po kterých nemá žádné pochybnosti.\nVelvyslanec USA ocenil české vojáky, kteří padli v Afghánistánu\nAmerický velvyslanec v Praze Stephen King ocenil in memoriam tři české vojáky, kteří letos v srpnu padli při útoku sebevražedného atentátníka při hlídkování v okolí základny Bagrám v Afghánistánu. Rotný Martin Marcin a desátníci Kamil Beneš a Patrik Štěpánek, kteří byli v srpnu in memoriam povýšeni do hodnosti štábních praporčíků, obdrželi americkou medaili Bronze Star Medal a odznak Combat Infantry Badge při slavnostním nástupu příslušníků jejich jednotky na pražském Vítkově. Dnešního nástupu ve Slavnostní síni Národního památníku se účastnili příslušníci desáté strážní roty BAF (Bagram Air Field), kteří hlídali spojeneckou základnu Bagrám v provincii Parván, a sedmého týmu Scan Eagle, který se věnuje vzdušnému průzkumu a podpoře jednotek během patrolování.\nPrůzkum Medianu: během vládní krize nejlépe obstál prezident Zeman, středopravá opozice a média\nNejlépe se během dvoutýdenní vládní krize spojené s eskalací kauzy Čapí hnízdo zachoval prezident Miloš Zeman. Vyplývá to z exkluzivního průzkumu agentury Median pro Český rozhlas, ve kterém takto odpovědělo 41 % dotazovaných. Na druhé místo zařadili respondenti středopravou opozici (40 %) a na třetí média (39 %). Nejhůř obstála sociální demokracie, kterou kladně ohodnotilo 22 % dotazovaných. Z průzkumu vyplývá, že eskalace kauzy Čapí hnízdo nemá jednoznačné vítěze, spíše poražené. Přístup premiéra Andreje Babiše v kauze schvaluje 34 % lidí, zatímco podle 57 % nebyl správný. Ve výzkumu tak vyšel jako ten, který nejvíce polarizuje. Do průzkumu se v pondělí a úterý zapojila tisícovka respondentů.\nModrotisk byl přidán na seznam nehmotného dědictví UNESCO\nTextilní tiskařská technika modrotisk je na seznamu nehmotného kulturního dědictví Organizace OSN pro vzdělání, vědu a kulturu (UNESCO). Při zasedání na Mauriciu o tom rozhodl mezivládní výbor této instituce a UNESCO to oznámilo na svém twitterovém účtu. O zápis společně žádaly Česko, Slovensko, Německo, Rakousko a Maďarsko. Za českou stranu se na přípravě podílely nejen obě modrotiskové dílny Modrotisk Danzinger a Arimo, ale i Národní ústav lidové kultury, ministerstvo kultury a další. Modrotisk se k dekoraci látek používá od 18. století a některé matrice na tisk v převážně rodinných dílnách jsou až 300 let staré a užívá je někde až sedmá generace tiskařů, zdůraznila pětice zemí ve své přihlášce. Matricemi se na látky tiskne chemická směs, která později zabrání jejímu obarvení, takže vytištěné vzory zůstávají bílé. Pro ČR jde o šestou položku na světovém seznamu nehmotného kulturního dědictví.\nMezivládní komise nepřijala na seznam UNESCO tradiční krkonošskou výrobu vánočních ozdob ze skleněných perliček. Ty se už více než sto let vyrábějí v Poniklé na Semilsku. Tamní sklárna nabízí přes 20.000 vzorů ozdob z foukaných perlí a trubiček, některé pocházejí až z počátku minulého století. Manufaktura, která zaměstnává padesátku lidí, funguje na stejném místě od roku 1902.\nExministr zemědělství Jurečka bude kandidovat na předsedu KDU-ČSL\nPrvní místopředseda lidovců a bývalý ministr zemědělství Marian Jurečka bude na březnovém sjezdu strany kandidovat na předsedu. Svůj úmysl oznámil v dopise, který poslal e-mailem všem členům KDU-ČSL, napsal server Aktuálně.cz. Současný předseda lidovců Pavel Bělobrádek na sjezdu funkci obhajovat nebude. Jurečka patří ke kritikům premiéra Andreje Babiše (ANO) a prezidenta Miloše Zemana. Kandidaturu na předsedu strany už oznámil místopředseda lidovců Jan Bartošek a poslanec Marek Výborný.\nČSÚ: V 21. století bude ČR stárnout, lidí jí díky migraci neubude\nČesko bude v tomto století dál stárnout. Od 60. let by měl být každý třetí člověk v zemi senior. Lidí v aktivním věku naopak do roku 2100 milion ubude, počet může klesnout na 5,9 milionu. Země bude vymírat, obyvatel by ale výrazně ubýt nemělo díky příchodu cizinců. Život v ČR se bude dál prodlužovat. Na konci století by muži měli mít naději žít téměř do 88 let, tedy zhruba o 11 let déle než dnes. Ženy by se mohly dožívat 91 let, což je o téměř deset let víc. Výsledky nové projekce do roku 2100 představil Český statistický úřad. Podle statistiků je jisté, že podíl seniorů dál poroste. Zatímco nyní tvoří necelou pětinu obyvatel, na počátku 40. let by to měla být zhruba čtvrtina a od 60. let pak kolem 29 procent. Podíl dětí se naopak bude dál snižovat. Z nynějších skoro 16 procent klesne postupně na 14 procent na konci století. Poměr lidí v aktivním věku a těch, kteří jsou na jejich práci závislí, by se měl tak téměř vyrovnat.\nČesko mělo na začátku letoška 10,61 milionu obyvatel. Do deseti let by se počet mohl podle střední varianty zhruba o 170.000 zvýšit na 10,78 milionu. Poté by mělo lidí v zemi postupně ubývat. V 80. letech by jich mělo v ČR žít asi 10,41 milionu, do konce století by se měl počet dostat podle statistiků na 10,53 milionu. Česko postupně vymírá. Největší úbytek očekávají demografové v polovině 60. let s odchodem takzvaných Husákových dětí, tedy početných ročníků ze 70. let minulého století. Zemřelých by mohlo být ročně až o 45.000 víc než narozených. O to, že počet obyvatel i přes úbytky výrazně neklesne, by se měla postarat migrace. Střední varianta počítá s tím, že se do Česka ročně přistěhuje 26.000 cizinců.\nOnline kalkulačka dlužníkům spočítá, za kolik se vyplatí pracovat\nLidé, kteří musí splácet dluhy, si mohou na internetu vypočíst, za kolik peněz se jim při srážkách z výdělku vyplatí pracovat. Umožní jim to kalkulačka výhodnosti práce, kterou novinářům představila Lucie Trlifajová z Centra pro společenské otázky - SPOT. Kalkulačka má podle ní také rozpoutat debatu o tom, že takzvané nezabavitelné minimum při exekuci je v současnosti příliš nízké a odrazuje lidi od práce. Nyní je v testovacím režimu, naplno by se měla spustit zřejmě na začátku příštího roku. Podle mapy exekucí, kterou sestavila nezisková organizace Otevřená společnost, mělo loni nějakou exekuci 863.000 Čechů a Češek nad 15 let. Kolem 151.000 osob mělo přes deset exekucí najednou. Vedení úřadu práce už dřív uvedlo, že dluhy a exekuce představují překážku při zaměstnávání. Řada lidí totiž do práce raději nenastoupí a pracuje načerno. Z oficiálního výdělku by jim při splácení závazků zbylo jen minimum. Zvýšení nezabavitelné částky doporučují zástupci organizací, které se zaměřují na pomoc dlužníkům.\nPropočty z kalkulačky totiž potvrzují, že při zvýšení příjmu z 19.000 korun na 20.000 korun začíná být pro lidi práce nevýhodná. U vyššího příjmu ztrácí nárok na dávky v hmotné nouzi, jako je třeba příspěvek na bydlení. I když jim tedy vzroste plat, tak mají nakonec po srážkách z výdělku míň peněz. Možnou změnou hranice čistého příjmu, nad kterou se při exekuci sráží z příjmu bez omezení, se už zabývají ministerstva práce a spravedlnosti. Podle pracovního návrhu by se mohla zvýšit z nynějších zhruba 15.500 na 24.900 korun.\nČech bude po odpykání trestu na Novém Zélandu čelit deportaci\nČeský občan Karel Šroubek, který si na Novém Zélandu odpykává trest za pašování drog, bude po skončení výkonu trestu čelit deportaci. Na tiskové konferenci to oznámil novozélandský ministr pro přistěhovalectví Iain Lees-Galloway, informovala rozhlasová stanice RNZ. Ministr před časem Šroubkovi udělil povolení k pobytu a vysloužil si za to kritiku. Na jejím základě se rozhodl případ přezkoumat a nyní své dřívější rozhodnutí zrušil.\nŠroubek přijel na Nový Zéland v roce 2003 jako 22letý se zfalšovaným cestovním pasem svého kamaráda. Úřadům řekl, že byl v Praze svědkem zastřelení člověka. Tvrdil, že jako svědkovi vraždy jemu i jeho rodině vyhrožovala dvojice policistů. Jako Ján Antolík se Šroubek posléze stal na Novém Zélandu úspěšným podnikatelem a také kickboxerem světové třídy. Že Šroubek žije pod falešnou identitou, zjistily české úřady v roce 2009. Místo vyhoštění ho ale soudce v roce 2012 vzhledem k úspěšnému začlenění do novozélandské společnosti osvobodil. V červnu 2016 byl Šroubek na Novém Zélandu odsouzen k pěti letům a devíti měsícům vězení za dovoz drog.\nČervená středa připomene ty, kdo jsou pronásledováni pro víru\nČeši se poprvé připojili k celosvětové iniciativě Červená středa, která připomíná lidi pronásledované pro jejich víru. Vizuálním symbolem akce je rozsvícené červené světlo symbolizující krev trpících pro víru. V zahraničí bývá symbolickou součástí této připomínky nasvícení významných památek ve městě červenou barvou - odtud se také bere název projektu. V Praze bude červeně nasvícen kostel sv. Havla, staroměstský kostel sv. Mikuláše nebo Staronová synagoga.\nHlavní část programu se uskuteční odpoledne v Praze, připojí se ale i organizátoři v Olomouci, Liberci, Koclířově či na Velehradě. V pražském Karolinu se uskuteční dvouhodinová konference Úloha náboženství a církví ve společnosti.\nVánoční trhy budou v duchu pohádky o Popelce\nVánoční trhy na pražském Staroměstském náměstí se ponesou v duchu pohádky o Popelce. Výjevy z pohádky o Popelce i dalších klasických pohádek budou zdobit štíty stánků i vánoční strom, který rozsvítí herec Pavel Trávníček, představitel prince z pohádky Tři oříšky pro Popelku, v sobotu v 16:30. Pražané a návštěvníci metropole si však mohou užít rozsvícení stromu každý den po dobu konání trhů, kdy se strom rozzáří tisíci světel znovu každou hodinu mezi 16:30 a 21:30. Vánoční trhy v centru města se konají od 1. prosince od 6. ledna, tedy do Tří králů. Novinkou letošních trhů je snaha o snížení ekologické zátěže. Kelímky, tácky, tašky i další věci budou z kompostovatelného materiálu.\nČeši stále více preferují na Vánoce a Silvestra místo lyžování na horách pobyty u moře. Nejpopulárnější je kvůli nižším cenám Egypt. Roste ale poptávka po vzdálenějších exotických destinacích. Vyplývá to z ankety ČTK mezi prodejci zájezdů. Podle údajů CK Neckermann během Vánoc a Silvestra počet prodaných zájezdů za poslední roky prudce vzrostl. "Již nyní evidujeme ve srovnání s loňským rokem nárůst přes 170 procent. Počítáme, že se ještě navýší díky last minute rezervacím těsně před Vánoci," uvedl šéf marketingu Jan Šrámek.\nNejvíce lidí odjíždí do Egypta, který je nejdostupnější destinací, kde je možno se v tomto období koupat v moři. Následují Kapverdské ostrovy a Senegal, dále je potom oblíbený Zanzibar a Keňa," dodal marketingový ředitel Exim tours Stanislav Zíma. Nejpopulárnější Egypt ale postupně nahrazují vzdálenější destinace.\nJasno až polojasno, postupně ojediněle oblačno, slabé sněžení. Nejvyšší teploty -1 až +3 °C, v 1000 m na horách kolem -5 °C.\nTeploty se ráno dostaly na několika místech pod minus 20 stupňů, největší mráz, minus 22,7 stupně, byl v Březníku na Šumavě. Rekord tam ale nepadl. Sever a východ Čech zasáhne ve čtvrtek a pátek silný vítr, který může na hřebenech severočeských hor dosáhnout v nárazech síly vichřice.


V Itálii složila přísahu nová vláda Mattea Renziho – Novinky.cz\nV Itálii v sobotu složil do rukou prezidenta Giorgia Napolitana přísahu nový kabinet premiéra Mattea Renziho, který se tak v 39 letech stal nejmladším předsedou vlády v historii země. Z 16 ministrů tvoří polovinu ženy, žena poprvé povede i resort obrany. Kabinet požádá v pondělí o důvěru v Senátu a v úterý i v dolní komoře parlamentu, očekává se, že ji hladce získá.\nNový premiér Matteo Renzi\nsobota 22. února 2014, 14:40\nNová vláda vznikla v rekordním tempu: předchozí premiér Enrico Letta totiž po sporech uvnitř vládní středolevicové Demokratické strany (PD) podal demisi teprve minulý pátek. Dosavadní starosta Florencie Renzi, který se do čela PD dostal před dvěma měsíci a ve vysoké politice je nováčkem, se bude opírat o stejnou koalici jako Lettův kabinet. Kromě PD v ní je Nová centristická pravice (NCD), kterou vede Angelino Alfano, dřívější spojenec kontroverzního expremiéra Silvia Berlusconiho, a další dvě menší středová hnutí. Alfano bude v novém kabinetu dál zastávat post ministra vnitra.\nMinistrem hospodářství se stane dosavadní hlavní ekonom Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) Pier Carlo Padoan, který jako jediný na slavnostní přísahu nedorazil. Nestihl se totiž do Říma včas vrátit z australského zasedání zemí skupiny G20. Na ministerstvu zahraničí nahradí dosavadní šéfku diplomacie Emmu Boninovou Federica Mogheriniová, spravedlnost povede Andrea Orlando a obranu Roberta Pinottiová.\nV úterý hlasování o důvěře\nVeřejnou správu bude mít na starost 33letá Marianna Madiaová, která přísahu skládala ve vysokém stupni těhotenství. Noví ministři se ještě v sobotu sejdou na prvním společném zasedání a v pondělí a v úterý je pak čeká hlasování o důvěře. Nejprve předstoupí před horní a poté i před dolní komoru parlamentu.


SLAVNOSTNÍ SKLÁDÁNÍ UBROUSKŮ - Inspirace od decoDoma\nUbrousky patří na stole k naprosto nepostradatelným věcem. Kromě své prvotní funkce pomohou doladit stůl do jednotného stylu a dokonce jim můžete přisoudit i absolutní dominanci.\nUbrouskování mám ráda, a kdybych měla čas, napsala bych na to téma knížku. Je fakt, že se mi rodina směje, že bez ubrousku nesním ani jogurt. Ovšem pěkně prostřený stůl pak pokaždé ocení. A což teprve o Vánocích – to je opravdu hodně příležitostí k tomu, abyste si promysleli jak bude vypadat váš jídelní stůl.\nZatímco k velkému stolování potřebujete nažehlený ubrus, stylovou dekoraci nebo svícny a látkové ubrousky, k rychlému snídaňovému a svačinovému prostírání postačí obdélníkové nebo čtvercové prostírky ladicí se stolní deskou, a bez problémů i papírové ubrousky. Samozřejmě je nemusíte pokaždé skládat do složitých tvarů. Stačí jednota stylu a jednoduchost. Papírové ubrousky mohou mít tak krásné dekory, že je vhodné nechat je rozložené. Zvláště, jsou-li na nich veselé obrázky, které se líbí dětem.\nPokud si přece jen budete chtít trošku pohrát, pak se rozhlédněte po kuchyni, po svátečním nádobí, sklenkách i příborech, jak vše hraje dohromady, a celé aranžmá dokončete těmi nejkrásnějšími ubrousky.\n1 Kroužky na ubrousky jsou tím nejjednodušším řešením, jak dát ubrouskům pěkný tvar. Postačí smotat je do úhledných ruliček a vložit dovnitř. Kroužky se strukturálními tapetami vznikly docela jednoduše z obyčejných plechových krabiček, které jsem zbavila dna. Vzhled jim dejte jakýkoli. Můžete pracovat s textilem, s korálky, zkrátka podle toho, jak rustikální nebo blýskavý styl zvolíte.\n2 Na Štědrý večer je krásné užít si naplno slavnostní atmosféry. I když během roku neholdujete třpytu zlata, tento večer mu mimořádně sluší. Například kroužky s andělskými křídly vám opravdu nedají moc práce a každého moc potěší.\n3 Papírové ubrousky mohou vyznít jako naprosto luxusní dekorace. Zvláště v okamžiku, kdy je u stolu prostřeno pro více strávníků. Řada efektních stříšek vytvoří na talířích barevnou explozi.\n4 Ubrousek jako dárek Přichystejte milé překvapení někomu blízkému. Do složeného ubrousku stačí vložit krabičku s cukrovím. Věnujte ji jako poděkování za pozvání k slavnostně prostřenému stolu. Skládanka je naprosto jednoduchá, ale efekt mimořádný.\nNezapomeňte si překontrolovat veškerou stolní výbavu. Pokud vám něco schází, jsme tu!


Přistaneš v Kočinu, kde Tě čeká projížďka lodí po přístavu, návštěva paláce Mattančerri, židovská čtvrť se synagogou Paradésí, kostel sv. Františka s hrobem mořeplavce Vasca da Gamy, procházka kolem hradeb Fort Kočín a také Kathakali, což je místní tradiční pantomimické představení, kde veškeré role ztvárňují muži.\nNásledovat bude Munnar, který se nachází v nadmořské výšce 1800 m a je obklopen čajovými plantážemi snad ze všech stran. Ta všudypřítomná jasná zeleň je úžasně uklidňující a osvěžující. Mrkneš do muzea čaje, kde se i dozvíš, jak se čaj vyrábí, projedeš se mezi čajovými plantážemi jeepem …\nV přírodní rezervaci Periyar se projedeš lodí po jezeře a zajdeš na průzkum do džungle, kde je sousta zajímavých zvířat a rostlin a uvidíš i stáda indických slonů ve volné přírodě. Všude kolem se taky pěstuje všechno možné koření … k tomu až si přivoníš, tak na to co kupuješ u nás v nákupáku už se ani nepodíváš.\nV Alleppey se budeš nejen plavit tradičním hausbótem po stojatých vodách Keraly (tzv. backwaters), ale strávíš na něm i noc. Budeš z něj mít mít nádherný výhled na nekonečné háje kokosových palem, rýžová políčka a poklidný život vesničanů. Následovat bude návštěva ptačí rezervace na břehu jezera Vemabanad. Miluješ ryby? Mořské nebo sladkovodní? Kerala to má všechno.\nDojde i na nějaký to válení se na pláži a když by Ti tenhle relax byl málo, můžeš si dojít třeba na ayurvedickou masáž či jinou proceduru.\nP.S. Miluješ indickou kuchyni? Tak mrkni na můj food & travel blog na recepty, které jsem si z Indie přivezla.


Sáčky pro vysavač Hoover Aquajet od značky Vacs jsou kvalitnější alternativou běžných papírových sáčků, které se obvykle skládají z pouhých dvou vrstev s nižší filtrační schopností. Tyto sáčky jsou plnohodnotnou alternativou k originálnímu výrobku. Sáčky s takto jemnou filtrací nejsou vhodné pro vysávání popela a brusného prachu.\nNetkaná textilie, ze které je sáček vzor HOOVER Aquajet vyrobený, je efektivní filtr, který chrání vaši domácnost před prachem a je vyvinuta pro vysávání domácího směsného prachu. Není vhodná pro vysávání popela a brusného jednozrnného prachu, který zaplní filtrační póry sáčku. Nepoužívejte sáčky pro vysávání těchto materiálů, hrozí prasknutí stěny sáčku.


Grand Tour Special Trailer: Bývalá špičková převodovka Gang Head do Namibie - Televize | Smět 2021\nPoté, co hostitelé Jeremy Clarkson, Richard Hammond a James May v roce 2015 opustili populární sérii BBC „Top Gear“, byli fanoušci této série devastováni. To je do té doby, než se trio znovu připojí k „The Grand Tour“, duchovnímu nástupci seriálu streamovaného výhradně na Amazon Prime. Série měla premiéru 18. listopadu a nové epizody seriálového proudu na Amazonu každý týden. Ve dnech následujících po své premiéře se pilot stal nejsledovanější epizodou Amazonky.\nČTĚTE VÍCE: ‘ The Grand Tour ’; Recenze: Jeremy Clarkson obnovuje ‘ Top Gear ’; v Americe, protože tady se daří rozhněvaným realitním hvězdám\nAmazon nyní vydal trailer pro speciální dvoudílné speciální seriály „The Beach (Buggy) Boys“, natočené v Namibii. Přívěs ukazuje trojici opustit svůj standardní cestovní stan a pokusit se dokázat producenta Grand Tour Andyho Wilmana, když prohlásí, že plážové kočárky jsou hrozné, špatně. Trio sedlo na třech příkladech vytvořených podle vlastních specifikací a vydalo se na dobrodružné dobrodružné výlety po poušti Namibie. Sledujte upoutávku na epizodu níže.\nČTĚTE VÍCE: ‘ The Grand Tour ’; Závody k okamžitému videu Amazonu s novým trailerem - sledujte\nPrvní část hry „The Beach (Buggy) Boys“ bude k dispozici v pátek 30. prosince a druhá část bude k dispozici v sobotu 31. prosince. Nové epizody se vrátí 6. ledna. Další informace naleznete v části „The Grand Tour“ “Na Facebooku, Twitteru a na oficiální Amazonské stránce.\nKluci jsou pryč v epickém namibijském dobrodružství. Podívejte se na část 1 speciálu #TheGrandTour dne 30. prosince a část 2 na 31. místě. pic.twitter.com/stufmb4cCD\n- The Grand Tour (@thegrandtour) 26. prosince 2016


Pronájem Domy Rašovice\nDomyk pronajmutí Rašovice\nProcházejte nabídku nemovitostí v kategorii - Pronájem Domy Rašovice. Podařilo se nám nalézt celkem 2 nabídek nemovitostí v kategorii Pronájem Domy Rašovice, které odpovídají Vašim požadavkům.\nProdej, rodinný dům, Rašovice, 85 m²\nDámy a pánové, v zastoupení majitele nemovitosti, pro Vás mám ke koupi rodinný dům v obci Rašovice (okr. Vyškov). Tento útulný RD je po rekonstrukci a je tu možnost okamžitě bydlet bez dalších investic. Dispozice domu je 3+1. Dům je vhodný jako startovací bydlení pro mladou rodinu nebo pro věkově zkušenější...\nCena: 6 362 998,- Kč\nProdej, rodinný dům, Rašovice\nS přáním pěkného dne Vám nabízíme k prodeji RD 328 m2 se zahrádkou 285 m2 v malebné a klidné obci Rašovice nedaleko Brna. Jedná se o rodinný dům s dispozicí 4+1, sklepem, garáží a přístavbou původně sloužící jako chlévy. Z původního dvorku vznikla zahrádka chráněná z ulice zdí zajišťující soukromí....


Kniha Zlín – Najlacnejšie knihy online | www.kniznysvet.sk\n89 NÁJDENÝCH KNÍH\nod Kniha Zlín\nBaladický příběh o osudu pětileté holčičky a její rodiny z doby represivní normalizace, který po mnoha letech skládá jako již zralá žena z nesouvislých střípků\nKnihou Stará zahrada představuje Stanislav Struhar své doposud nejosobnější dílo. První část této subtilní básnické trilogie, nazvaná Kousek smrti, vznikala již začátkem osmdesátých let, kdy\nPři únosu rozhoduje prvních několik hodin – už tak mizivá šance na přežití pak s postupujícím časem klesá prakticky k nule. Alex Prévostová, krásná, schopná\nHarry Hole se po třech letech strávených v Hong Kongu vrací domů do Norska, nejde ovšem o žádnou zdvořilostní návštěvu. Po příletu okamžitě míří na\nMezi starověkými papyry od Mrtvého moře je nalezen pozoruhodný svitek. Pochází z prvního století našeho letopočtu a vše nasvědčuje tomu, že obsahuje pravdivé vylíčení Ježíšova\nPříběhy o průběhu a následcích kolonizace a komunistické zvůle na vesnici očima pamětníků. Četl jsem ty příběhy jedním dechem. Mnohokrát jsem se přitom ptal (sám\nKniha básníka a grafika Rostislava Valuška je kompletním básníkovým dílem, soustřeďuje do jednoho svazku všechny dosud vydané autorovy sbírky a také představuje dosud nepublikované celky\nPíše se rok 1944. V zákopech u Leningradu na východní frontě bojuje jednotka norských vojáků v německých uniformách za věc, v niž věří: za svobodné\nSliv, zvláštní agent KFR se snaží zjistit, pro koho pracuje a proč. S jistotou ví jen to, že „Konsorcium pro falšování reality“ je tajná mezinárodní\nPříběhů nejakého Jury Vičíka je 19. Od jeho podivuhodného narození, přes takřka pohádkové dětství a mládí, až po dospělost, která společně s nechutnými dějinami dělá\nKnížka Baťa v kostce nabízí čtenáři stručný, avšak ucelený a přehledný pohled na důležité momenty působení Tomáše Bati a jeho světové firmy. Odpovídá také na\nAndy Larkham má zpoždění. Má jít na pohřeb svého oblíbeného učitele, který mu kdysi řekl: „Nikdo to nemá jednoduché.“ Andy už vůbec ne – kariéra\nNorským hlavním městem otřásl nález dvou ženských těl i způsob jejich smrti. Obě totiž utonuly ve vlastní krvi. Oddělení vražd čelí záhadě - bodné rány\nPařížský deník, pátá básnická sbírka Terezy Riedlbauchové, je postaven na principu zrcadlení, odrazu, dialogu a prostupují ho fragmenty snů a deníkových zápisů. Binární princip je\nV jednom bangkockém nevěstinci je nalezen norský velvyslanec v Thajsku. V zádech má nůž a v aktovce pedofilní pornosnímky. V Oslu vypuká na ministerstvu zahraničí\nRob Dewar se zrovna vrací autem domů, když v rádiu uslyší zprávu o smrti svéhostarého kamaráda a kdysi také horolezeckého partnera Jamieho Matthewsona, známého a\nLékař David Henniger a jeho manželka Jo, autorka dětských knih, hledají únik ze svého neuspokojivého života v Londýně. Přijímají pozvání starých přátel na každoroční víkendový


Archív aktualit - Ing. Mgr. Ilona Mičková, PCC : Manažerské a psychologické poradenství\nUkázky diagnostické činnosti\nManažerské a psychologické poradenství\nManažerské a psychologické poradenství nabízí psychologické, diagnostické a poradenské služby jednotlivcům, včetně profesionálně vedeného koučování v oblasti rodiny, vztahů, osobního rozvoje, partnerství, kariéry, apod.\nNabídka pro individuální klienty\nNabídka pro komerční klienty\nProfesionální koučování jednotlivců (Life, Family and Coples coaching)\nPsychologické poradenství a diagnostika pro jednotlivce, kariérové poradenství.\nBelbin e-interplace – poradenský systém týmových rolí\nChcete-li zlepšit vztahy a atmosféru ve firmě, zefektivnit komunikaci a spolupráci, zvýšit produktivitu a výkonnost svých zaměstnanců a týmů, využijte nabídky pro komerční klienty, klikněte na Proud aktivit.\nIndividuální koučink pro soukromé osoby31. leden 2020\nOcitli jste se momentálně v životní krizi, řešíte zoufalou situaci, chcete učinit zodpovědné rozhodnutí? Využijte individuálního koučinku jako nedirektivní podpory při dosahování vlastních cílů. K žádoucí změně většinou stačí 3 až 6 setkání.\nProud aktivit 9. únor 2011\nNa základě dlouhodobých zkušeností v oblasti manažerského vzdělávání a poradenství se snažíme s týmem Proudu aktivit zvyšovat produktivitu a výkonnost jednotlivců, týmů i organizací. Děláme to jinak! Navštivte náš web www.proudaktivit.cz\nCopyright © 2022 Ing. Mgr. Ilona Mičková, PCC, všechna práva vyhrazena.\nPrezentaci kompletně zpracovalo studio Graphic4web.com.\nCelkem 87 188 přístupů


Detail materiálu pro radu čj. RK-16-2009-24\nČíslo jednací RK-16-2009-24\nNázev Veřejná zakázka na stavební práce na akci II/354 Nové Město na Moravě - Svratka\nPopis problému Jedná se o zadání veřejné zakázky.\nRada kraje usnesením 0528/13/2009/RK dne 14. 4. 2009 schválila zařazení jmenovité akce II/354 Nové Město na Moravě - Svratka do přílohy D2:Investice v dopravě. Jedná se o akci, na jejíž realizaci se předpokládá podání žádosti o podporu projektu do Regionálního operačního programu NUTS 2 Jihovýchod, ale z důvodu předpokládané realizace ještě v letošním roce bylo nezbytně nutné zahájit přípravu projektové dokumentace a dalších podkladů pro podání žádosti neprodleně.\nPři stavbě bude provedena modernizaci povrchu silnice v délce cca 16,5 km. Důvodem realizace této akce je nevyhovující stavební stav vozovky. Dále bude obnoveno odvodnění, propustky, osazení svodidel a směrových sloupků, obnova vodorovného i svislého dopravního značení.\nProjektová příprava pro zadání stavby bude dokončena do 8. 5. 2009.\nSTAVONA Jihlava, spol. s r.o., Pražská 8, 586 01 Jihlava.\n* rozhodnout o způsobu zadání veřejné zakázky na stavební práce na akci II/354 Nové Město na Moravě - Svratka formou otevřeného řízení dle zákona č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, v platném znění, v souladu se Zadávací dokumentací podlimitní veřejné zakázky na stavební práce II/354 Nové Město na Moravě - Svratka dle materiálu RK-16-2009-24, příloha 1, která obsahuje požadavky a podmínky pro zpracování nabídky a obchodní podmínky, které se mají stát obsahem smluvního ujednání s uchazečem,\n* jmenovat komisi pro otevírání obálek dle materiálu RK-16-2009-24, př. 2\n* jmenovat hodnotící komisi veřejné zakázky, která bude současně plnit funkci komise pro posouzení kvalifikace, ve složení dle doplněného materiálu RK-16-2009-24, příloha 3. Rada kraje jmenovitě určí členy Zastupitelstva kraje Vysočina a jejich náhradníky,\n* odeslání oznámení zadávacího řízení do informačním systému - do 11. 4. 2009\n* konec lhůty pro podávání nabídek - 4. 6. 2009 do 11:00 hod.\n* otevírání obálek - 9. 6. 2009 v 9:00 hod.\n* dokončení předmětu díla - do 31. 9. 2009\n* komisi pro otevírání obálek veřejné zakázky na stavební práce na akci II/354 Nové Město na Moravě - Svratka dle materiálu RK-16-2009-24, př. 2;\n* hodnotící komisi veřejné zakázky na stavební práce na akci II/354 Nové Město na Moravě - Svratka , kterou současně pověřuje posouzením kvalifikace dle doplněného materiálu RK-16-2009-24, př. 3;


Získávání beta buněk vhodných k transplantaci | Diasvět - o cukrovce aktuálně\nDotazy a odpovědiprvní dotaz vznesen\nodpovídá německý specialista\nJe možné vytvořit z kmenových buněk buňky produkující ostrůvky, které by nebyly postižené autoimunitním procesem?\nJe možné generovat z kmenových buněk ostrůvky produkující inzulín. To bylo dokázáno jak u pokusů se zvířaty, tak s lidmi. Je ale důležitou otázkou, za jak dlouho budou tyto buňky imunitním systémem znovu rozpoznány jako cizí a zničeny. Je možné, že se beta buňky získané z kmenových buněk od přírodních odlišují, takže nebudou imunitním systémem zničeny. Tato otázka však zatím nemůže být zodpovězena, neboť k tomuto tématu ještě neexistují studie. Je totiž také možné, že tyto buňky budou stejně tak jako přírodní buňky poznány a zničeny. Jak dlouho trvá proces ničení buněk, není úplně jisté, ale může to být několik let až dokonce desetiletí. Díky tomu by tento způsob léčby mohl být přesto efektivní, pokud by transplantované buňky vydržely alespoň 10 let. Je také možné, že tento způsob léčby se tak zdokonalí, že transplantované buňky se uschovají do kapslí nebo se uloží na speciální místa v těle, ke kterým nemá imunitní systém přímý přístup popř. není tak účinný. Je také možné, že budou vyvinuty takové léky, které autoimunitní proces zastaví.\nKteré kmenové buňky mohou být modifikovány na beta buňky a u kterých jsou největší úspěchy?\nPokud se mluví o kmenových buňkách, musí se rozlišovat mezi tzv. embryonálními buňkami, kmenovými buňkami, které jsou získány z embryí ve velmi časné fázi vývoje a tzv. dospělými buňkami, které se nacházejí v dospělém organizmu. Rozlišuje se i mezi lidskými a zvířecími buňkami. Doteď se podařilo vytvořit ze zvířecích embryonálních kmenových buněk beta buňky. Nebude také žádným divem, pokud se to samé podaří i u dospělých lidských buněk. Nejzajímavější jsou přirozeně lidské kmenové buňky vhodné k výrobě beta buněk. Podle mého názor se nebudou využívat zvířecí buňky, aby se později transplantovali do lidského organizmu.\nDalší otázka, která vzniká, je efektivita diferenciaci kmenových buněk do beta buněk. Doteď se ukazuje, že je principielně možné vytvořit z kmenových buněk beta buňka a efektivita takové diferenciaci je velmi malá, to je pod 10%. Jinými slovy, ze 100 kmenových buněk vznikne 90 buněk, které se nestanou beta buňkami a jen 10 buněk se stane beta buňkami. Tato metoda je však ještě velmi, velmi nová, jen několik let stará. Ještě před pár lety se považovalo za kompletně nemožné, aby se z kmenových buněk diferencovaly beta buňky. Podle mého mínění se tato metoda v příštích letech rasantně rozvine a konečně by se tento postup mohlo podařit zrealizovat s vysokou čistotou a množstvím buněk. Tento postup je v současnosti zkoumán akademickými institucemi, ale i množstvím farmaceutických firem.\nPokud se diabetik nachází ještě ve stádiu, kdy beta buňky ještě existují a fungují, je možné a užitečné, aby se mu tyto fungující buňky odebraly a zachránily pro budoucnost?\nZajímavá myšlenka. Odebrání buněk je v této době spojeno s velkým operativním zásahem, který může představovat životní hrozbu, tzn. odebrání této tkáně je rizikem. V dalším kroku by musely být buňky izolovány a\nvyčištěny. To je v principu možné, je však potřeba velké množství tkáně slinivky. Takové množství se z medicínského hlediska jistě nemůže odebrat. Pokud by se přesto podařilo izolovat dostatečné množství zdravých buněk, neexistuje v této době žádný postup, jak tyto buňky zmnožit a máme jen malé znalosti o dlouhodobém skladování buněk. V současné době toto tedy možné není.\n( podle MF Dnes, 31. 8. 2004 )\nTělo odpovídá mnohem rychleji na škodlivé vetřelce, než se doposud myslelo. Britští vědci odhalili rychlou fázi imunitní reakce, do níž jsou zapojeny dendritické buňky. Tyto buňky, které jsou jako jediné schopné\nzahájit primární imunitní reakci, se aktivují během několika minut poté, co zaregistrují přítomnost vetřelce v těle. Samy potom vyburcují další buňky, ať už jde o přátelské nebo nebezpečné patogeny. Podle vědců bude nyní možné vyrobit účinnější vakcíny a vypnout imunitní systém, pokud funguje špatně a nesprávně reaguje na vlastní tkáně a buňky.\nČlánek “Novinky v léčbě diabetu – podrobnosti k získávání beta buněk vhodných k transplantaci” okomentovali 4 čtenáři\nMichal Szabo napsal:\nOtázka: Nechali jsme odebrat a uchovat kmenové buňky z pupečníkové krve při porodu sourozence diabetika. Lze je využít na vývoj beta buněk ? Děkuji ing. Szabo\nmyslím, že toto zatím ještě nejde. Vše je teprve „“v plenkách““. Nicméně věřím, že za pár let už to třeba možné bude…“\nJsou zde uvedeny zajímavé dotazy a odpovědi, ale již z roku 2002. Zajímalo by mě, jak výzkum pokročil – při získávání beta buněk pro transplantaci.\nDále by mě zajímalo – u diabetika, který ještě má částečně svoji produkci inzulinu, jak co nejvíce zpomalit ničení beta buněk.\nmyslím, že zatím jsme ještě s výzkumem o moc nepokročili….


Paulů: Urbexer se nikam nevlamuje, nic si z míst kromě vlastních fotografií neodnáší | Náš REGION Paulů: Urbexer se nikam nevlamuje, nic si z míst kromě vlastních fotografií neodnáší | Náš REGION\nPaulů: Urbexer se nikam nevlamuje, nic si z míst kromě vlastních fotografií neodnáší\nTajemná zkratka urbex je česky řečeno městský průzkum. Novodobý koníček, jehož fandové objevují nevšední a tajemná místa, která bez povšimnutí každý den míjíme. O urbexu, tajné záložní nemocnici v Jílovém u Prahy, zapomenutém jaderném ústavu u Říčan jsme hovořili s Petrem Paulů.\nJak se člověk k tomuto koníčku dostane?\nPojem urbex neboli urban exploration, česky městský průzkum, je poměrně novým fenoménem, který jsem prvně zaznamenal někdy před osmi lety, kdy se rodily první české stránky na sociálních sítích, věnované dokumentaci a průzkumu opuštěných budov. Mne však opuštěné stavby a podzemí vábily již od dětství, kdy jsme s kamarády prolezli každou ruinu v okolí. Když jsem byl ještě malý kluk, tak neexistovaly mobilní telefony, tablety, sociální sítě a my si museli zábavu vymýšlet sami. Po škole nepřipadalo v úvahu doma vysedávat u internetu. Prostě jsme doma odhodili školní tašku a pospíchali ven za opravdovým dobrodružstvím. Měl jsem to štěstí, že jsem vyrůstal na pražském Strahově a Břevnově, kde v té době bylo plno opuštěných barokních statků, které nám poskytovaly dokonalou kulisu k prvním dobrodružným výpravám, na něž se nezapomíná. Někdy v osmi letech mne také táta přivedl k fotografování, kdy mi věnoval mou první analogovou zrcadlovku, a ve fotokomoře, kterou jsme doma měli, mne učil alchymii vyvolávání fotografií. V pozdějším věku se láska k opuštěným stavbám a k fotografování opět protnuly a já začal tato místa cíleně vyhledávat a fotografovat. Pořízené fotografie jsem postupem času začal vyvěšovat na svém profilu na Facebooku a v té době mne oslovil kamarád, jestli bych nechtěl jít dělat spolusprávce v té době již velkých urbexových stránek. Odpověděl jsem mu však, že ani v civilním životě nerad nastupuji do „rozjetého vlaku“. A to byl vlastně impuls, proč jsem si založil vlastní stránky s názvem Otisky času, na kterých pravidelně přináším fotografie opuštěných staveb.\nProč se urbexu věnujete a co se vám na něm líbí?\nUrbex je pro mne především velkým koníčkem a zároveň dokonalým únikem za hranice všedních dní. Jelikož ve volných chvílích rád vyrážím na výlety, tak se vždy snažím to spojit i s návštěvou nějakého toho dávno opuštěného místa. To znamená, že než někam vyrazím, sednu si nad mapu a k internetu a kolikrát dlouho do noci hledám a zjišťuji, co zajímavého se v okolí nachází, ale nejvíce si cením objevů, na které narazím úplnou náhodou sám. Je to už možná trochu „nemoc“, ale kdekoli se pohybuji, pořád se rozhlížím, jestli někde neuvidím nějakou tu opuštěnou stavbu. Jakmile něco takového zahlédnu, musím hned jít dané místo okouknout, zdali jsou nějaké možnosti, jak se dostat dovnitř. Mezi základní pravidla urbexu ale platí, že urbexer se nikam nevlamuje, nic si z míst kromě vlastních fotografií neodnáší a s ničím pokud možno nemanipuluje, aby vše zůstalo přesně tak, jak bylo před jeho návštěvou. Když štěstí přeje a najdu nějakou tu skulinu, jak se dostat dovnitř, tak si vždy místo projdu od sklepa až po půdu, vše si pečlivě prohlížím a přemýšlím nad kompozicemi, které si následně vyfotím. Doslova miluji tu zvláštní atmosféru, kterou opuštěné stavby vyzařují, představuji si, jaké asi děje se tam udály, jací lidé tam žili nebo pracovali, jaké byly jejich osudy. A zároveň mě baví tu atmosféru místa zachytit i fotoaparátem, abych ji mohl předat prostřednictvím fotografií i ostatním lidem, kteří by třeba sami neměli odvahu dané místo navštívit. Dalším důvodem, proč se průzkumu opuštěných míst věnuji, je ten, že chátrající stavby velice rychle mizí, jsou bourány nebo ničeny zloději a vandaly, a tak jsou někdy fotografie jedinými němými svědky, jak takové místo vypadalo, než definitivně zaniklo. A v nepolední řadě mě na urbexu láká takové zvláštní napětí a adrenalin, které při svých výpravách zažívám.\nOrganizují se návštěvníci opuštěných míst?\nJiž někdy od roku 2012 se u nás přes sociální sítě začala dávat dohromady komunita kolem urbexu. V té době se tomu věnovalo poměrně málo lidí, kteří si mezi sebou vyměňovali lokace a organizovali společné výpravy, srazy, ale s příchodem jistého boomu urbexu okolo roku 2015 se z tohoto fenoménu stala módní vlna a komunita se sice rozrůstala, ale lidé si čím dál tím víc začali místa před sebou vzájemně tajit a soutěžit, kde kdo byl první. Mne tato jistá rivalita ale nikdy moc nebavila, a jelikož já osobně jsem spíše solitér, tak od samého začátku jsem jezdil na opuštěná místa sám, protože při fotografování potřebuji mít klid a soustředění. Samozřejmě občas udělám výjimku a vyrazím na společnou akci s kolegy, o kterých vím, že jsou spolehliví, což je u tohoto koníčku velice důležité.\nKteré místo jste navštívil jako první?\nJedno z úplně prvních míst, které jsem navštívil cíleně za účelem urbexového fotografování, byly Milovice, kde jsem prozkoumával a dokumentoval ruiny zanechané po pobytu Rudé armády, které se již většinou do dnešních dní nezachovaly, nebo již byly zrekonstruovány. Dalším místem, kam jsem se rád vracel, byla kladenská Poldovka, kterou jsem dokumentoval v průběhu let, jak byla postupně rabována zloději kovů a následně srovnána se zemí buldozery, čímž definitivně skončila někdejší sláva a chlouba kladenské oceli.\nA nejzajímavější místa v Praze a ve Středočeském kraji?\nTěch zajímavých míst byla za ta léta, po která se urbexu věnuji, již celá řada, jelikož rozsah mých urbexových zájmů je poměrně široký a zahrnuje opuštěné vily, nemocnice, sanatoria, továrny, zámky, ale třeba i stará důlní díla, pozemní továrny, pražskou kanalizaci atd. Co se pražských lokací týče, tak bych rád vypíchl třeba továrnu Praga, výrobní haly vysočanské ČKD, pekárnu a mlýn Odkolek, dnes již neexistující železniční depo v Bubnech, výtopnu Veleslavín, prosecké podzemí nebo třeba vilu nejmenovaného známého uprchlého miliardáře. Ve Středočeském kraji mne za ta léta nejspíš nejvíc zaujal opuštěný a zapomenutý ústav jaderného výzkumu nedaleko Říčan, o jehož existenci neměli tušení ani v Úřadu pro jadernou bezpečnost.\nNavštívil jste někdy záložní nemocnici v Jílovém u Prahy?\nAno, jelikož mám v Jílovém u Prahy chatu, kam jezdím od útlého dětství, tak budovu této záložní nemocnice jsem sledoval dlouhou dobu. Již od doby minulého režimu na mne působila jakýmsi dojmem „nedostupného“. Tím, že se v té době jednalo o budovu, která podléhala utajení, tak ani samotní obyvatelé Jílového nevěděli, jaký je pravý účel stavby, kterou měli dennodenně na očích. Tuším, že v roce 2012 z nemocnice odešel správce a hlídač v jednom, který v nemocnici do té doby bydlel, a tehdy se tato stavba stala bodem mého zájmu, neboť jsem toužil nahlédnout dovnitř a moci si to tam vše nafotografovat. Asi půl roku po odchodu správce jsem objevil pootevřené okno v patře, kterým jsem vlezl dovnitř, a celou budovu si mohl detailně prohlédnout a nafotit. V té době byl celý areál ještě na české poměry neuvěřitelně zachovalý, a tak jsem se tam v průběhu let vracel a dokumentoval a zároveň sledoval postupnou devastaci, jak místo následně pomalu, ale jistě objevovali zloději, vandalové a sprejeři. V dnešní době je budova prodána a má začít rekonstrukce, kdy se ze záložní nemocnice má stát bytový dům.\nMáte v plánu nějaké další místo , které vás láká?\nJak jistě dobře víte, tak dalším z nepsaných pravidel urbexu je neprozrazovat přesné názvy lokací, aby se k nim zbytečně nepřitahovala pozornost zlodějů nebo vandalů, kteří takové místo dokážou zničit rychleji než zub času. Těch míst mám v plánu navštívit teď celou řadu, ale jelikož jich v mém okolí neustále ubývá nebo jsem jich už většinu stačil navštívit, tak se postupně vydávám dál, jako třeba do Sudet, Krušných hor a dále za hranice České republiky.\nCo byste poradil případným zájemcům o tento nevšední koníček?\nTady budu stručný. Snad jen to, aby byli zájemci hlavně opatrní, neboť urbex je koníček dosti nebezpečný, kdy konstrukce staveb už nejsou v nejlepší formě a při vstupu na taková místa musí být člověk obezřetný a dávat na sebe dvojnásob pozor, aby se někam nepropadl nebo mu něco nespadlo na hlavu.\nDalší zajímavé fotografie z míst lidmi dávno opuštěných je na facebookových stránkách Petra Paulů Otisky času\nFOTO: Paulů: Urbexer se nikam nevlamuje, nic si z míst, kromě vlastních fotografií neodnáší


Kurzy psaní podle Lustiga: Brána do pekel, kterou stvořil člověk - háček k příběhu Bohunky\nBrána do pekel, kterou stvořil člověk - háček k příběhu Bohunky\nBrána do pekel v Turkmenistánu\nBrána do pekel, kterou stvořil člověk\nMám ji na dohled a na dosah. Obrovská žhavá díra.\nStojím a třesou se mi kolena. Celá se třesu. Ohnivé jazyky mě fascinují a jako by mámí mysl jako ďábel lákající k divokým hrátkám.\nChtěla bych se chytit zábradlí, ale nic takového zde není.\nManžel se na mě dívá, a i když asi má sám stejné pocity, vidí, co to se mnou dělá. Chytá mě za ruku a pak kolem pasu.\nĎáblův chřtán. Brána do pekel. Ten název fakt nelže…\nA to jsem si naivně myslela, že mě nemůže na cestách nic zaskočit.\nŽár pekla si málokdo umí představit. Přesto stačí navštívit uměle vytvořený kráter uprostřed pouště Karakum, který hoří už 50 let, a jste peklu na dosah. Vůně ohně a hořícího plynu se line do daleka. Žár, který dosahuje až 1000´C, vytváří kapičky potu na našich tělech i desítky metrů od hrany kráteru. Stojím…\nDívám se přímo do chřtánu obrovskému ohni. Tisíce mihotajících plamenů a plamínků hořícího metanu mě hypnotizují. Nemohu se ani hnout, nemohu uvěřit vlastním očím. Zlověstná vůně je cítit na míle daleko. Jsem propocená na kost, skoro ani nedýchám. Žasnu. Průvodce vnímám jen zdáli. Na tom, zda kráter před půl stoletím zapálil blesk, nebo to byl cílený krok sovětských úřadů, se dosud odborníci nedokázali shodnout.\nStojím uprostřed noční pouště před bránou do pekla. Vzduchem se výhrůžně line nezaměnitelná vůně hořícího plynu odněkud z hlubin země. Všudypřítomný vítr tančí s pískem i plameny. Chvílemi mám pocit, že k tanci vyzve i mě, obejme mě a odnese přímo do středu žhavého oranžového kráteru. Celým tělem mi probíhají vzrušené jiskřičky směsi strachu a napětí. Neodkážu odolat a jdu tak blízko, jak jen mi to horký vzduch dovolí. Najednou se přímo za mnou ozve hlas jednoho z našich mladých průvodců: "Tohle je místo, kam ženské patří." Podává mi láhev s vodkou. Otočím se a na okamžik mám pocit, že se dívám do očí samotného ďábla.\nUprostřed pouště Karakum, poblíž oázy Darvaza na území Turkmenistánu, se nachází „brána do pekla“. Vytvořili ji sovětští geologové v roce 1971, když prováděli průzkum ložiska zemního plynu. Během průzkumu se propadlo podloží a vznikl velký kráter o průměru asi 70 metrů a hloubce přibližně 20 metrů.\nPři této nehodě byly proraženy izolační vrstvy horniny a do kráteru začal proudit zemní plyn. Geologové se rozhodli zabránit šíření plynu do okolí tím, že plyn v kráteru zapálí. Předpokládali, že ložisko brzy vyhoří a kráter samovolně vyhasne. To se ale nestalo. Plyn uniká již přes 50 let a stále hoří, přičemž teplota v kráteru se pohybuje kolem 1 000 °C. Brána do pekla se mezitím stala jednou z hlavních turistických atrakcí Turkmenistánu. Hořící kráter v pusté poušti vytváří jedinečnou scenérii, především během noci, kdy vyniknou plameny hořícího zemního plynu. Ne každý má bránu do pekla v lásce. Dlouholetý prezident nebo spíše diktátor Turkmenistánu Gurbanguly Berdimuhamedow, který zemi vládne téměř 16 let, již v roce 2010 nařídil únik plynu uzavřít. Dodnes se to ale nepodařilo.\nKdyž se Země rozhněvá:\nV Turkmenistánu stvořili geologové kráter s teplotou 1 000 °C\n20.07.2021 - Barbora Jelínková\nVe snaze získat z hlubin Země maximum se lidstvo nezastaví takřka před žádnou překážkou. Těžba surovin nebo odčerpávání vody však nejsou bez rizika a na mnoha místech planety jsme se již přesvědčili, že dobývání geologického bohatství má své hranice...\nÚzemí středoasijského Turkmenistánu sice ze tří čtvrtin pokrývá nehostinná poušť Karakum, ale státní hospodářství kvůli tomu nestrádá. Hluboko pod písečnými dunami totiž leží odhadem 600 milionů barelů ropy a rovněž gigantické množství zemního plynu. Díky nim dnes někdejší sovětské republice patří čtvrté místo v žebříčku zemí s největšími přírodními zásobami klíčové suroviny. Geologické bohatství si velmi dobře uvědomovali i představitelé někdejšího režimu a v roce 1971 se tamní inženýři vydali podniknout rozsáhlý průzkum ložisek nedaleko nevelké oázy Darvaza.\nAmbiciózní plány však vzaly za své, když badatelé při experimentálním vrtu náhodou narazili na strop podzemní jeskyně, jenž se v důsledku nešetrného zásahu zhroutil. Apokalyptický propad se obešel bez újmy na životech, ačkoliv hlubina pohltila průzkumné vybavení. Před šokovaným týmem se v tu chvíli objevil kráter o průměru téměř 100 metrů, z nějž začal okamžitě unikat tolik ceněný plyn.\nPlyn se rychle šířil do okolí a geologové se obávali, že pokud by se oblak dostal do některé z blízkých vesnic, mohla by nastat nekontrolovatelná exploze. Z bezpečnostních důvodů se jej proto rozhodli zapálit. Doufali přitom, že byla zhroucená jeskyně od zbytku naleziště izolovaná, a tudíž obsahovala spíš menší množství plynu, které nejpozději do týdne či dvou vyhoří. Poté se měli vrátit, vyprostit stroje a pokračovat v práci.\nJak se však ukázalo, vědci se přepočítali. Nejenže oheň neuhasl ani po týdnech, ale s nezmenšenou intenzitou hoří i padesát let po události! Vrtná souprava zůstává pohřbená v hloubce 20 metrů a místo, jež si vysloužilo přezdívku „brána do pekla“, nevypadá, že by mohly jakékoliv snahy o jeho uhašení uspět. Pro vládu Turkmenistánu jde o symbol inženýrského nezdaru, na který by nejraději zapomněla. Ostatně v roce 2010 tehdejší prezident Gurbanguly Berdymuchamedov nařídil, aby se kráter o rozloze přes pět tisíc metrů čtverečních zakryl a uzavřel. Nicméně se nepovedlo – a z místa je dnes nejvyhledávanější turistická atrakce v zemi.\nPřestože oficiální bedekry existenci žhavé jámy zatím opomíjejí, ročně k ní míří stovky zájemců. Nahlédnout do jejích hlubin však není nijak příjemné, neboť na dně panuje žár 1 000 °C. Návštěvníci přesto s oblibou alespoň kempují v bezprostřední blízkosti.\nCelosvětovou pozornost navíc brána do pekla přitáhla před osmi lety, kdy se do ní v rámci vědecké expedice nechal spustit řecko-kanadský dobrodruh George Kourounis – jako první a zatím jediný člověk, který něco podobného dokázal. Zavěšený na speciální konstrukci a v ochranném oděvu nasbíral v kráteru vzorky půdy, v nichž později mikrobiologové identifikovali bakterie schopné v extrémním prostředí přežít. Opět se tak potvrdilo, že si život najde cestu i na místa, kde by to ještě nedávno nikdo nepředpokládal. A s odstupem půl století lze konstatovat, že jsme díky omylu sovětských geologů bohatší o řadu poznatků ze zcela odlišného oboru.Je možné, že vláda Turkmenistánu nakonec změní názor a začne neobvyklou lokalitu propagovat – což už před pěti lety naznačil ministr turismu. Ostatně v okolní poušti jde o jedno z mála skutečně zajímavých míst, za jejichž návštěvu jsou zájemci ochotni zaplatit.\nZařazeno v rubrikách: Bohuslava Kopřivová, Cestopis, Cestování, Háček, Můj nejzajímavější zážitek, Tvůrčí psaní


S dvěma malými dětmi napříč severní Amerikou - Ve Vanu.cz\non Říjen 26, 2019\n4human21: Jaké je to žít s malými dětmi rok v obytňáku?\n„Tak, pojedeme dokud nechodí do školy! Máme ještě tři roky…” Takhle jsme přemýšleli nahlas v posledních několika letech. Už když jsme se před deseti lety potkali, jsme s Ondřejem osnovali, jak spolu vyjedeme na delší čas za hranice všednodennosti.\nPři cestování jsme odjakživa zažívali neskutečnou symbiózu – ve stejnou dobu se nám chtělo na pláž, podobně jsme se smiřovali s nepředvídatelností, krosnou na zádech, dokázali se vyspat na poli, v hotelu i v autě. A všude se hned cítili jako doma.\nV naší kódové řeči měly naše cestovní sny mnohá označení: velká cesta, gap year, cestovačka. Chtěli jsme vybočit z rutiny a tušili, že nám to odkryje naše možnosti i limity.\n„Musíme přece zkusit využít svobody, když jí na rozdíl od rodičů máme.“ A to na déle než pár týdnů, kdy první polovinu většinou zabere adaptace. Plánování a snění jsme si proložili narozením první dcery, kterou nedlouho na to následovala druhá.\nVyvázat se z denní rutiny, rodinných a kamarádských pout se zdálo nemožné. A chvílemi i nelogické a rozhodně nekomfortní, protože naše bytí v Praze bylo úplně v pohodě. Práce nás vcelku těšily, rodiny podporovaly.\nVrtat hlavou nám cestování nepřestalo ani v roli rodičů. V půlce minulého roku můj muž přišel s nápadem, jak dělat práci, kterou se živí v Praze, na cestách.\nPropagovat metodu více hlasů (Janečkova volební metoda – D21), jde přeci všude. Navíc putovní kampaň z očí do očí je upřímnější a zanechá hlubší stopu: o inovacích demokracie je potřeba diskutovat všude po světě, hlad po depolarizaci a konsenzu, k nimž D21 dopomáhá, je citelný napříč společnostmi.\nA tak se i stalo. Projekt byl v Praze schválen, obytný vůz Fiat Carado zakoupen a před námi stálo asi tak milion úkolů: zajistit si víza, zrekonstruovat a pronajmout byt, dlouhodobě vypovědět místo v Antonínině školce (3), dát výpověď v mé práci, zajistit pojištění na roční cestu, založit web a tisíc dalších drobností.\nVše se ve vražedném tempu stihlo v druhé půli roku 2018. Střídavé pocity paniky a těšení byly na denním pořádku. Vysvlékání se z kukly dosavadního bytí je dost náročný proces.\nTeď sedím u oceánu na Vancouver Islandu a při psaní se dívám na moře. Jen doufám, že mi do klávesnice nezačne pršet. Před chvílí jsem na obzoru viděla kosatky. Dvě velké a jednu malou ploutev. Loví tuleně a lachtany u pobřeží.\nNechce se mi věřit, že už jsme pryč skoro rok. Máme za sebou 21 států a dvě kanadské provincie. Za pár týdnů se před návratem vyhřejeme v Mexiku, abychom kontinent vytěžili naplno. Kdoví, jestli se sem ještě někdy vrátíme. Létat v budoucnu už moc nechceme.\nNejnáročnější pro nás byly březnové začátky, kdy jsme se sžívali na pár metrech čtverečních. Překonávali nemoci, které jsme si s sebou přivezli z Evropy, a snažili se zahájit pracovní agendu.\nPřipadalo nám, že produkce samotné cesty s dvěma dětmi zkonzumuje tolik času, že snad není možné ani nic udělat. Potřebovali jsme psát propagační články o expedici, postovat fotky, oslovovat partnery, natáčet videa, dělat rozhovory s politiky o D21.\nA na to všechno jsme byli sami dva – když byl jeden demotivovaný, ovlivnil druhého, nikdo, kdo by nás ve snahách podpořil na dohled ani na doslech. Připadali jsme si bláhoví a vyčerpaní.\nPrvní měsíc a půl jsme se navíc přesunovali šíleným tempem, neboť jsme měli na závěr dubna domluvený projekt školního hlasování v prestižních školách BASIS, které jsou v Arizoně. A do té jsme museli dojet až z Baltimoru – takže vyčerpávající přesuny, v rámci nichž jsme si zvykali na nový život v autě.\nPřicházely také první technické potíže: obligátní prasklá pneumatika, zničený stěrač, urvané zrcátko. Do toho nutnost zastavovat na místech, kde se vyřádí děti, a zároveň nám to nezruinuje měsíční rozpočet.\nHorko těžko se začínaly rýsovat naše pracovně-cestovní rytmy. Například jsme zjistili, že za den zvládneme jet v kuse maximálně tři hodiny. Ujasnili si, že nejlepší čas na přesuny je po obědě, kdy nám obě děti spí. Slasti i strasti začátků jsou popsány na našem cestovním blogu www.4human21.world.\nBěhem cesty jsme si zvykli a taky si nebezpečně navykli – na bytí v přírodě, západy slunce, možnost vidět denně nové věci, na pláže, lesy a průzračná jezera za humny. Sousloví “jdeme ven,” nám vypadlo z rejstříku, kočár dávno nepoužíváme, protože v přírodě pozbyl smyslu.\nDěti mají svaly a modřiny, nebojí se za kýmkoli přijít a začít mluvit svojí verzí angličtiny. Rok a půl stará Josefína zdraví ahoj i hello. Říká yeah a nejšťastněji vypadá, když bosky běží po pláži. Její starší sestra se zase stala milovnicí horkých pramenů, které tu vyvěrají v každém druhém lese, a začala sama plavat v říčním proudu.\nStěží si teď představit pražské přechody, smog a dopravní zácpy. Najednou nám připadá svět rychlých ranních snídaní, odchodů do školky a betonu kolem jako prostředí neslučitelné se zdravou výchovou dětí.\nAle máme tam své milované a víme, že se dá hezky žít kdekoli, jen to teď bude chtít pár inovací naší denní rutiny. Budeme jistojistě vymýšlet, jak si zajistit sezónní žití v přírodě. Chalupy v rodině nemáme a tak nás napadá jurta, na kterou není třeba stavební povolení, nebo nějaká varianta „tiny house“.\nSamozřejmě existují i stinné stránky full-time cestování a pracování s malými dětmi. Jsme tu stále všichni pohromadě, vlastní prostor téměř nemáme, maximálně si můžeme jít chvíli zaběhat nebo se vystřídat v pracování a starání se o děti.\nZároveň se učíme konflikty maximálně účinně hasit, jelikož od nich není úniku, takže jistý osobní růst je vlastně nezbytnou podmínkou 🙂\nTenhle život rozhodně není pro ty, kteří se hůř vyrovnávají s nepohodlím. Musíme mýt několikrát denně nádobí, když prší a jsme vevnitř, tak o sebe zakopáváme, pronikavé dětské hlásky nikdy nejsou dál než metr, sprcha je vzácnost…\nZa celý rok jsme si nekoupili skoro nic na sebe, minimalismus se částečně dotkl i naší stravy: oproti Praze naprosto stoprocentně zpracováváme suroviny, nic nepřichází vniveč – je to malou lednicí, napjatým rozpočtem i tím, že nám maminky nenosí jídlo na přilepšenou.\nAčkoli máme na cestě plat z ČR, rozpustili jsme během roční cesty skoro všechny úspory a budeme muset začít od píky. I to je nečekaně příjemný pocit.\nObytňák, který jsme v době odjezdu už pár měsíců znali a používali, jsme dopravili do nového světa po moři. Cena překvapivě není závratná – rozhodně nižší než koupě vozu v USA nebo jeho pronájem.\nJe možné si přes zprostředkovatelskou firmu zařídit místo na nákladní lodi, ušetříte tím starosti s nákupem a prodejem na místě a nemusíte platit za nebetyčně drahý pronájem. Výběr řešení ale rozhodně záleží na časových a finančních možnostech.\nNáš Fiat Ducato určitě není do Ameriky ideální. Je to 3,5 tunový tank s náhonem jen na přední kola. Zevnitř i zvenku vypadá spíš jako víkendový vůz pro zámožné důchodce. Nutno ale říct, že dovede překvapit, projel neskutečné množství rozvoraných cest a rolet všeho druhu. A nikdy se vlastně neporouchal, takže všechna čest a za nás rozhodně pozitivní recenze.\nJeho dva hlavní nedostatky je však potřeba zmínit: je to zadní „nárazník“, který je zcela nepochopitelně z plastu, aby bylo auto co nejlehčí, a druhý je prostý fakt, že v Americe na tohle vozítko nemají náhradní díly. I když tu brázdí silnice „klon“ Fiatu Ducato, RAM Promaster, existují mezi nimi drobné konstrukční odchylky dané jiným místem výroby.\nJe proto záhodno vzít si náhradní díly s sebou z Evropy. My jsme to „chytře“ neudělali, takže jsme si museli díly nechat poslat z Evropy. Za devět měsíců cesty jsme naštěstí řešili jen stěrač, urvané zrcátko (válečný veterán se o nás na parkovišti otřel se svým novým trailerem), výměnu brzdových destiček a oleje. Občas pomohlo lepení, zvlášť u zadního nárazníku, Achillovy paty našeho auta.\nKdyž přemýšlím, co nám z cesty zůstane v hlavách a srdcích nejvíc, asi je to svoboda a jistota. Pocit, že máme sílu se svým životem naložit tak, jak si sami vybereme, že o sobě nemusíme neustále pochybovat a dusit se snahou o dokonalost a výkon. S každým se vidět, všude být. Víme, že dokážeme přežít na malém prostoru, zvládnout s dětmi nečekanosti a nepohodlí.\nPotkávali jsme spoustu rodin, které se oprostily od pout velkoměst, vše prodaly a zvolily si život na cestě i za cenu nepohodlí – od ajťáků, přes konzultanty až po sezónní námezdní pracovníky. Zároveň se v nás upevnila víra v to, že existují dobří lidé a že je jich většina.\nStokrát nám během cesty zachránili krky nebo udělali radost tací, které bychom jinak nikdy nepotkali, často s diametrálně rozdílným pohledem na svět. Ubytovali nás, když jsme měli rozbité auto, nabídli nám přijetí mezi sebe, pomohli vyměnit kolo, hráli si s našimi dětmi, pozvali nás na večeři.\nPřicházeli k nám často sami, všechny totiž zajímal náš “kempr” – v USA ani Kanadě takováhle auta nejezdí. Ten náš je navíc z poloviny popsaný „otázkami pro svět“ #AskTheWorld, které tam píšou lidé, s nimiž se setkáme.\nV rámci naší mise, jejíž součástí je natáčení rozhovorů a informování o volební metodě D21, nám tahle bizarnost dost usnadňuje úvodní “small talky”. Zájem o nás a o naši práci přichází díky ní celkem samovolně.\nRok „on the road“ byl zkrátka ve znamení zintenzivnění prožívání všeho kolem – neskutečných radostí, nečekaných pádů, nezapomenutelných setkání.\nProstě život, který vás o své existenci přesvědčuje každou vteřinou. Jste si ho vědomi – jeho krás i konečnosti. A tím pádem nutnosti přidělený čas jaksepatří využít.\nFotky a příhody z naší cesty najdete na Instagramu: @4human21, pod stejným nickem jsme i na Facebooku.\nPředešlý článek Všude dobře, doma nejlíp? Aneb po roce doma z cest\nDalší článek TIPY PRO ZAČÁTEČNÍKY: Jak jsme začali jezdit jen s postelí a vařičem.


Amelia Allingham - Deník 7. ročník - Zápis 18.\nÚvod » Deník 7. ročník » Zápis 18.\nA je to tady..Jeden z posledních zápisů v Bradavicíh…Ani jsem se nenadála a je to tu…Jako včera mi přijde ten den, kdy jsem sem vešla prvně…A nikdy už na ten den nezapomenu. Vše bylo tak nové.!Tak jiné..! Tak zvláštní…\nZatím jsem ještě neobržela výsledky zkoušek z OVCí, ale myslím si, že i kdybych neudělala zkoušky se známkama, které potřebuju ke studiu na Bystrozora, vyjdu z této školy…A pak se sem už asi nikdy nevrátím..možná jednou učit..Kdo ví…\nV každém případě jsem teď stále plná nostalgie. Se zvláštní směsicí smutku a štěstí se dívám na všechna známá místa a usmívám s ena studenty kolem…A ve chvílích, kdy se mě smutek chytí opravdu hodně, ho zaháním větami typu“ No co..! Něco končí, ale něco nového začíná! Buď ráda, že jsi tady prožila sedm krásných a vyjímečných let! Nemuselo tě tohle štěstí potkat…a tebe potkalo! Buď ráda za to, co ti bylo dáno a nemysli na to, že je ti to teď bráno…Těš se z nových zítřků..!“\nUž jsem si začala dokonce pomalu balit.\nKaždý rok jsem si tu o prázdniny nechávala nějaké ty věci…Posledních pár let jsem byla na pokoji sama. Všechny holky mě opustily…Zmizely na jiné školy, nebo zanechaly kouzlení docela…A já tu zůstala sama. Využívala jsem tedy toho prostoru a nevozila jsem domů vše. Letos to je ale jinak a já se pachtím se všema těma zbytečnýma věcma…Mám už vyřazené některé věci, abych je dala ostatním lidem z koleje. Jistě jim udělají více služby, než mě. Bude to vynahrazení za letošní Vánoční trhy, kde jsme nebyla a nedávala jim nic jen tak a prakticky zadarmo. Už je toho pěkný balík, tak se nejspíš dostane na každého.\nByla jsem se podívat i v Prefektské místnosti. Anthony se jí stále snaží udržet v chodu, ale je asi jediný…Já tam jen občas vyhledávala klid…Nemohla jsem si odpustit napsat malý vkaz pro budoucí Prefekty a Primuse. Teď zpětně uznávám, že to je poněkud citama překypující vzkaz, který bude jistě jednou znít neskutečně trapně, ale co! Stejně to asi někdo vyhodí.\nA SAyuri tu nechám…Letos o prázdniny by chtěla být u mě…Už se uklidnila a zase o tom začala tak nějak mluvit. Nic proti tomu nenamítán a rodiče také ne, Tak uvidíme, jak se rozhodne. Vrátil se jí Jacob, tak je trochu klidnější a umírněnější. Díky Bohu za to..Uf…Byla to fuška…Ale Jamie…Ten se stále neozval. Kdo ví, kde je mu konec. Nenapsal, nikde ho není vidět, nikdo o něm nic neví, nikdo ho nespatřil, nikdo s ním nemluvil…Buď s propadl do země, nebo nevím…nechci si připouštět, že by snad pátral dál po úryvcích z toho deníku a něco se mu stalo..Sám Carey říkal, že je to vše už nefunkční a bezpečné…Tak snad měl pravdu…\nDnes je venku krásně a tak se jdu trochu prohřát na slunko..Teplé sluníčko v Bradavicích…


Jim Morrison: Očistit brány vnímání — ČT24 — Česká televize\nJim Morrison: Očistit brány vnímání\nMelbourne (USA) - Jim Morisson, plným jménem James Douglas Morrison, byl zpěvákem, básníkem, duší legendární rockové skupiny The Doors. Pro několik generací se stal modlou, v různých anketách byl zvolen mužem s největším sex-appealem na světě. Jako Lizard King či Mr. Mojo Risin', jak si sám říkal, ale především prožil život, který nikdy neuhnul před výzvou proniknout za hranice běžného vnímání skutečnosti. Jim Morisson se narodil 8. prosince 1943. Po maturitě začíná roku 1964 studovat film v Los Angeles. Jeho práce ale nebyla dobře přijata a Jim ze školy odešel. V létě 1965 potkal Jim na pláži studenta Raye Manzareka, chvíli četli poezii, až Jim jednu svou báseň zazpíval. Tehdy se zrodil nápad založit kapelu.\nBrzy se zrodila skupina The Doors. Čtveřicí členů byli zpěvák Jim Morrison, klávesista Ray Manzarek, kytarista Robby Krieger a bubeník John Densmore. Jako název kapely posloužilo jméno legendární knihy Aldouse Huxleyho Brány vnímání (The Doors of perception), které je samo citací z básně anglického romantického vizionáře Williama Blakea.\nRockový koncert je rituál\nJim poezii miloval. Denně si zapisoval poznámky a sny. Sám psal poezii a mnoho jeho nejlepších básní se nakonec vtělilo v písně The Doors. Mezi jeho nejsilnější inspirační zdroje patřila představa smrti, sex, šamanismus a drogy. Věřil, že rockový koncert je rituál. Znal přitom velmi dobře kultické chování přírodních národů i moderní psychologii davu.\nNeustálé koncertování a nezřízený život se zle podepsaly na jeho zdraví. K tomu se přidávalo zoufalství nad povrchností publika, které jej milovalo především jako sexuální symbol.\nSe svou životní láskou Pamelou Courson proto odjel do Paříže, kde chtěl jen psát a odpočinout si po nahrávání posledního společného alba The Doors L. A. Woman. Z Paříže se už nevrátil. Jako příčina jeho smrti třetího července 1971 byla uvedena srdeční zástava.


1963 Vystudova l ČVUT Stavební fakultu, VŠUP a kursy figurální kresby u doc. Borise Jirků. Od roku 1990 tvoří na volné noze jako karikaturista. Za kresby pro MF Dnes získal Novinářskou cenu. Žije v Praze, ateliér má na Berounsku. Od začátku roku 2009 též koncertuje jako písničkář, hraje své autorské písně a doprovází se na akordeon.


Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV cena od 228 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Knihy, filmy, hudba » Knihy » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV\nLenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV\nPublikace: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV - Dermatovenerologie, oftalmologie, ORL, stomatologie - Slezáková Lenka;kolektiv. Kniha je určena především studentům a vyučujícím SZŠ - obor zdravotnický asistent a studentům a pedagogům zdravotnických lyceí. Jedná se o základní učebnici v oboru ...a dál?\nOšetřovatelství pro zdr..\nProdukt Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nDo obchodu » Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV Levneucebnice.cz\nDo obchodu » Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV Knihy.abz.cz\nOšetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV. - Lenka Slezáková\nDo obchodu » Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV Knihkupectví-papyrus.cz\nVíce možností? Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV koupíte i tady\nGRADA Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV - Dermatovenerologie, oftalmologie, ORL, stomatologie\nDo obchodu » Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV UčebniceMapy.cz\nSpecifikace Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV\nPublikace: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV - Dermatovenerologie, oftalmologie, ORL, stomatologie - Slezáková Lenka;kolektiv. Kniha je určena především studentům a vyučujícím SZŠ - obor zdravotnický asistent a studentům a pedagogům zdravotnických lyceí. Jedná se o základní učebnici v oboru ošetřovatelství, zejména ošetřovatelství v klinických oborech, které se vyučují ve třetím a čtvrtém ročníku SZŠ. Obsahem této čtvrté části učebnice je ošetřovatelství v ORL, dermatologii, očním lékařství » ... a dál?\nPorovnat ceny Lenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV\nLenka Slezáková: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV - parametry\nPublikace: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV - Dermatovenerologie, oftalmologie, ORL, stomatologie - Slezáková Lenka;kolektiv. Kniha je určena především studentům a vyučujícím SZŠ - obor\nzdravotnický asistent a studentům a pedagogům zdravotnických lyceí.\nJedná se o základní učebnici v oboru ošetřovatelství, zejména\nošetřovatelství v klinických oborech, které se vyučují ve třetím a\nčtvrtém ročníku SZŠ. Obsahem této čtvrté části učebnice je\nošetřovatelství v ORL, dermatologii, očním lékařství a\nstomatologii. Studenti po prostudování knihy prokáží znalost\nzákladních teoretických poznatků o příčinách, projevech a léčbě\nnejčastějších onemocnění a stavů. Nabytí těchto vědomostí jim\numožní posoudit a popsat potřeby pacientů i plánovat a realizovat\nošetřovatelskou péči. Publikace: Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV - Dermatovenerologie, oftalmologie, ORL, stomatologie - Slezáková Lenka;kolektiv. Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty 4 - Lenka Slezáková. Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty 4 - Lenka Slezáková od nakladatelství GRADA Publishing, a.s. v kategorii | | | za skvělé ceny na e-shopu Knihydobrovsky.cz Autor : Lenka Slezáková, Druh sortimentu : Kniha, Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty IV., Jazyk : Čeština, Počet stran : 240


Koalice provedla první personální změny, zaujala místa v městských firmách - regiony.impuls.cz\nPolitické strany v Brně si přerozdělily místa v představenstvech a dozorčích radách městských firem. Nejsilnější koaliční ODS šéfuje čtyřem z celkových devíti. O posty přišlo opoziční ANO.\nLídři členů nové brněnské vlády (zleva Oliver Pospíšil z ČSSD, Tomáš Koláčný z Pirátů, Markéta Vaňková z ODS a Petr Hladík z KDU-ČSL) předstoupili před novináře se svou koaliční smlouvou, čítající 16 stran. | foto: Anna Vavríková, MAFRA\nNová brněnská čtyřkoalice se ujala vlády nad Brnem minulý týden, ve středu rozšířila svou vládu také nad devíti městskými firmami. Z představenstev a dozorčích rad se musejí poroučet především zástupci hnutí ANO, které přes vítězství ve volbách skončilo v opozici. Hnutí dosud mělo v každé firmě nejméně dva politiky.\n„Byli odvoláni dosavadní členové představenstev a dozorčích rad městských společností a najmenováni noví. Byl zachován tradiční princip, že v představenstvech budou zástupci koaličních stran a někteří zaměstnanci, v dozorčí radě poté bude mít svého zástupce také opozice, aby byla zajištěna kontrola hospodaření těchto firem,“ uvedla primátorka Brna Markéta Vaňková (ODS).\nŠkatulata ve veletrzích\nJejí předchůdce z hnutí ANO Petr Vokřál tak skončí v představenstvu Brněnských veletrhů, kde ho vystřídá právě Vaňková, a přesune se do dozorčí rady.\nZměny ve společnosti se dotkly i generálního ředitele Veletrhů Brno Jiřího Kuliše, který dosud vykonával i funkci předsedy představenstva. Nové vedení města z něj udělalo jen člena představenstva, ředitelem firmy Kuliš ovšem zůstává.\n„Byla to dohoda koaličních stran,“ řekl jen stručně náměstek primátorky Robert Kerndl (ODS) s tím, že na Kulišovo místo ve vedení představenstva nastoupí zastupitel za ČSSD Jiří Oliva.\nZ devíti městských firem si udrželi po změně ve vedení Brna funkci jen dva předsedové představenstva: Miloš Havránek v brněnském dopravním podniku a lidovecký zastupitel a starosta Bohunic Antonín Crha (KDU-ČSL) ve společnosti Starez Sport.\nNekončí však jen zástupci bývalé koalice. V čele Tepláren Brno už nebude dál stát staronový náměstek Petr Hladík (KDU-ČSL).\n„Nechci sedět na dvou židlích, budu se plně věnovat práci na magistrátu. Stejně tak mí straničtí kolegové z rady nebudou v žádném z orgánů městských společností,“ prohlásil Hladík.\nDoposud na obou židlích přitom seděl, což vysvětluje tím, že se náměstkem stal až v průběhu minulého volebního období. Na postu v teplárnách ho teď vystřídá nominant ODS – už zmíněný náměstek Robert Kerndl.\nObčanští demokraté, kteří minulé čtyři roky neměli ani jednoho zástupce v městských firmách, budou kromě tepláren jako nejsilnější koaliční strana šéfovat ještě dalším třem společnostem. Budou tak mít pod sebou o jednu více, než mělo hnutí ANO, jehož zástupci stáli v čele Technických sítí, Pohřebních služeb a Brněnských komunikací.\nJako předseda představenstva poslední zmíněné firmy tak mimo jiné končí bývalý náměstek pro dopravu za ANO Richard Mrázek a na jeho místo se po čtyřleté pauze vrací radní se stejnou gescí Petr Kratochvíl (ODS).\nSociální demokraté vyslali do představenstva zastupitele Jiřího Idese, který má ovšem za sebou škraloup spojený právě s dopravou, tedy tím, čím se Brněnské komunikace zabývají. Letos v únoru sedl za volant opilý a boural.\nPiráti vypsali výběrová řízení\nPo svém k nominacím do orgánů městských firem přistoupili koaliční Piráti. Vypsali totiž výběrová řízení, do kterých se mohl kdokoliv přihlásit. A skutečně se tak stalo.\nZ nominantů mimo Pirátskou stranu se jim přihlásil na člena představenstva firmy Starez Sport například majitel marketingové agentury Petr Lesenský a také uspěl.\n„Chtěl bych, aby spolu jednotlivá sportoviště více spolupracovala, aby se zlepšily podmínky pro amatérský sport a také bych chtěl posunout a zlepšit marketing ve společnosti,“ vysvětlil svůj zájem Lesenský.\nŽe by si ale přihrával v budoucnu zakázky pro svou agenturu, vyloučil. „Moje firma se o ně nebude vůbec hlásit,“ doplnil. Výběrovým řízením na pozice ve firmách prošli i straničtí nominanti jako náměstek Tomáš Koláčný, který bude dál pokračovat na postu v teplárnách.\nOpoziční hnutí ANO a SPD se musejí spokojit jen s jedním zástupcem v dozorčí radě, pokud ho vůbec získají. Radní totiž nezvolili posledního člověka do dozorčí rady Lesů Brna a firmy Sako. Neshodli se, zda i tyto dva posty dají opozici, nebo někomu jinému.\nVýměny politiků nejsou jediné změny. Orgány společností jsou také početnější. „Změna nastala, aby byl lichý počet členů,“ vysvětlila primátorka Vaňková. Koalice se však nevydala cestou snižování, ale ve většině případů místo přidala.


ZŠ a MŠ Halže - ŠKOLNÍ DRUŽINA - Nocování 2013 Zima je prima\nÚvod » ŠKOLNÍ DRUŽINA » Nocování 2013 Zima je prima\nNocování 2013 Zima je prima\nNocování ve školní družině dne 11.1.2013\nLetos jsme hráli zimní hry a byly prima. Koukali jsme se na Dobu ledovou a měli jsme bobříka odvahy. Stopovali jsme Yettiho a plnili zimní úkoly. Ráno jsme si pochutnali na rohlíku s marmeládou, rozdali si odměny a medaile. Těším se na příště.\nMatěj Jonáš, 2. ročník\nTáta s mámou mě doprovodili do školy. Já jsem se převlékl a šel do jídelny. Potom jsme se všichni přesunuli do tělocvičny a tam hráli různé hry. Nejvíc se mi líbila sněhová bitva. Pak byl bobřík odvahy. Když skonči, vlezli jsme si do spacáků a dívali jsme se na Dobu ledovou. Celý večer se mi líbil.\nFanda Škrabal, 3. ročník\nLíbil se mi bobřík odvahy, koulovačka. Odvedla mne máma. Bylo to moc hezké. Já jsem si užila. Jste moc hodná, že jste mi dala lístek.\nAdélka Zevelová, 1. třída\nOdvedl mne táta. Pak jsem se převlíkla a šla jsem do jídelny. Hráli jsme zimní hry. Mně se líbila Sněhová koulovaná. Naše družstvo se jmenovalo Sněhuláci. Pak jsme měli bobříka odvahy, hledali jsme paní Zimu. Večer se mi líbil.\nTerka Planetová, 2. ročník\nLíbil se mi bobřík odvahy a stopovaná. Hráli jsme hry. Líbilo se mi všechno.\nDeniska Novotná, 1. třída\nV tělocvičně jsme hráli spoustu zimních her. Hodně se mi líbila hra Po stopách Yettiho. Nasmáli jsme se, když jsme oblékali do našich věcí kamaráda. Napínavá byla Sněhová bitva. Večer jsme hledali paní Zimu. Nakonec jsme usnuli při pohádce Doba ledová.\nAnička Kratejlová, 1. třída\nByl pátek a já jsem si připravoval věci na nocování do školní družiny. Když bylo půl šesté, sešli jsme se v šatně. Čekali jsme na děti. Když jsme byli všichni, přemístili jsme se do tělocvičny, kde všechno začalo. Vymysleli jsme si název družstva. Naše se jmenovalo Sněhuláci. Získali jsme jenom 18 bodů. Ale to nevadí. Taky jsme vyhráli. Byli jsme na 4. místě. Nejvíc se mi líbila Sněhová bitva a hra Po stopách Yettiho. Celý večer se mi líbil.\nPatrik Malata, 3. ročník\nNáhledy fotografií ze složky ŠD Nocování 2013


sladké pečení Archivy – Runwayonline\nZuzana Smith\t3. 4. 2022\nV každé rodině se najde evergreen, bez kterého by se žádná větší rodinná sešlost neobešla. A u nás je to tenhle babiččin třený hruškový koláč. Recept na něj prý pochází už od\nZuzana Smith\t15. 3. 2022\nZdálo by se, že mrkvový dort je objev posledních let, já na něj ale našla recept v jednom velmi starém sešitu po prababičce, který vytiskli v roce 1924! A víte co? Byl skvělý, navíc\nVyzkoušeli jsme: Perník podle Jana Punčocháře. A chutnal skvěle\nZuzana Smith\t12. 3. 2022\nMám ráda jednoduché recepty. Navíc, když vám takový doporučí kuchařská celebrita, vyzkoušet ho prostě musíte. A dobrý perník vážně miluju…. Recept na jednoduchý hrnkový perník na plech jsem našla v kuchařce Emma\nJitka Lubojacká\t3. 3. 2022\nRecept na sněhová jablka mám po své prababičce. Trochu připomíná oblíbený hraběnčin koláč, ale postup je odlišný. Ovšem chutná skvěle. Přesvědčte se. Sněhová jablka patří do našeho zlatého rodinného fondu. Už\nZuzana Smith\t25. 2. 2022\nMiluju listování starými kuchařkami. Nebo i těmi novějšími, které se zapomenutými recepty zabývají. Člověk tam občas najde úplné poklady. Tak třeba tušíte, co byly babčičky? Jedna z mých oblíbených kuchařek je „První\nTy nejlepší banánové muffiny. S čokoládou nebo s oříšky?\nZuzana Smith\t11. 2. 2022\nPřezrály vám doma banány? Neznám lepší způsob jak je zpracovat, než upéct banánové muffiny. Receptů na ně existuje opravdu hodně, já ale nedám dopustit na ten klasický, chutná prostě nejlépe.\nZuzana Smith\t4. 2. 2022\nPokud přemýšlíte, co upéct o víkendu, mám pro vás jeden zaručený tip. Je sice trochu pracnější, než obvyklá hrnková bábovka, ale zaručuju vám, že lepší jste ještě nejedli. Když se u nás\nZuzana Smith\t16. 1. 2022\nLexikon módy na slavném Met Gala


SBÍRKY ZÁKONŮ - KH\nNabízíme Vám kvalitní klasickou ručně šitou vazbu Vašich Sbírek zákonů, se kterou budete jistě spokojeni.\nJe zde možnost tzv. předobjednání, kdy knihy doručíte až těsně před termínem skutečného knihařského zpracování. Knihy jsou tak mimo Vaši kancelář pouze po dobu nezbytně nutnou pro vazbu. Tato služba je zcela zdarma.\nVazba sbírek zákonů s tradičním potiskem, ručně šitá, stojí 630,- Kč + tisk.\nTisk se počítá 30,- Kč za řádek, či linku.\nNa této fotografii můžete vidět malý vzorek úpravy hřbetů na Sbírkách zákonů. Každá firma má jiné požadavky a u nás vycházíme zákazníkovi vstříc tím, že po první zadané zakázce si vytvoříme vzor požadovaného tisku, díky čemuž můžeme každou další zakázku zpracovat naprosto stejně.\nZde lze vidět knihu Sbírek zákonů, jak vypadá v zavřeném stavu. Otevřenou ji můžete vidět níže. Šití dodá vazbě nejen pevnost, ale i schopnost, díky níž se otevřená kniha sama nezavírá, a je tak snadněji čitelná v kterémkoliv místě.


Propagační materiály - Gotic\nDigitální zastávka Mosty u Jablunkova\nV obci jsou vybudované autobusové zastávky v tradičním gorolském stylu, které jsou navíc nenásilnou formou doplněné o moderní prvky – připojení k wifi, digitální obrazovky s jízdními řády a informaci o aktuálním dění v obci.\nCo se děje u našich sousedů za hranicemi\nZa kulturou a na zajímavé akce můžete vyrazit i k našim sousedům za hranice.\nNa této stránce jsme pro vás připravili odkazy pro stažení řady propagačních materiálu.\nJsou buď z naší produkce - jejich obsahem jsou Mosty a okolí nebo se jedná o materiály, které vydává Moravskoslezský kraj o celém našem kraji. Materiály si můžete také vyzvednout v našem informačním centru. U prospektů, které jsou již staršího data však lze očekávat, že jsou již rozebrány.


Hotely a ubytování Paceřice | Hotel.cz\nHotely a ubytování Paceřice\n12 km Jablonec nad Nisou (16)\n31 km Lázně Libverda (10)\nNásledující ubytovací zařízení jsou poblíž Paceřic\nBohužel nemáme k dispozici nabídky ubytování v Paceřicích. Následující ubytovací zařízení jsou nedaleko hledané destinace.\n(ve vzdálenosti 1,8 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 3,2 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 3,3 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 3,5 km od Paceřic)\nRádi na cestách relaxujete? Podívejte se na výhodné pobytové balíčky v Paceřicích. Zobrazit pobyty\n(ve vzdálenosti 4,3 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 4,4 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 4,5 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 4,7 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 4,8 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 5,0 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 5,5 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 5,8 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 5,9 km od Paceřic)\n(ve vzdálenosti 6,0 km od Paceřic)\nubytování Paceřice 321 ubytování


Kupujeme dětskou postýlku krok za krokem | Elixír života\nMiminko ihned po narození potřebuje dostatek spánku, přičemž spánkem stráví 15 až 18 hodin denně. Postupně se tento čas zkracuje, ale i přesto je spánek pro dítě velmi důležitý, protože během spánku dochází k jeho vývoji. Na kvalitě spánku a také vývoji páteře se podílí kvalita postele. V dnešním článku se proto podíváme, jak vybrat dětskou postýlku.\nPokud nechcete, aby dítě spávalo s vámi v manželské posteli, pak se bez dětské postýlky rozhodně neobejdete. Dnes dětská postýlka slouží dětem do druhého roku života. Ale jsou k dostání i větší postýlky, které slouží dětem do předškolního věku. Měli byste výběru dětské postýlky klást dostatečnou pozornost.\nNa trhu jsou k dostání dětské postýlky ve dvou velikostech. Nabízí se vám postýlky 60×120 cm a 70×140 cm. Jestliže chcete, aby dítě rychle přešlo na klasickou velkou postel, stačí vám první velikost dětské postýlky. Pokud chcete, aby dětská postýlka sloužila mnohem déle, zvolte větší postýlku, u níž musíte počítat s větším prostorem v místnosti.\nDále je důležitý i materiál. Doporučuje se dřevo, což je přírodní materiál. K dostání je dětská postýlka z tvrdého i měkkého dřeva.\nNenahraditelnou součástí každé postýlky je matrace. Nejčastěji je k vidění molitanová matrace, která se však deformuje. Doporučují se často kokosové matrace, které se vyznačují dobrými vlastnostmi. Kokosové matrace jsou prodyšné a odolné vůči roztočům.\nDětská postýlka má také bočnice, které je možné spouštět. Některé bočnice se dají zcela oddělat, a tak je možné připevnit dětskou postýlku k manželské posteli. Díky tomu nemusíte k dítěti v noci vstávat, když ho budete chtít kojit. Snadno tak dostanete do postýlky a miminko si k sobě jen přesunete.\nMyslete také na zdraví svého dítěte. Investujte do vitamínů a doplňků stravy, jako je kolostrum, které slouží pro podporu imunity. Na své si dnes přijde opravdu každá maminka.\nDětská postýlka kolostrum matrace


„Už nejsem samožer,“ říká Michael Kocáb — ČT24 — Česká televize\n„Už nejsem samožer,“ říká Michael Kocáb\nMichael Kocáb oslaví letos v červenci šedesáté narozeniny a svou dosavadní tvorbu se rozhodl shrnout na trojalbu s příznačným názvem Povídali, že mu hráli, stejně se totiž jmenovala Kocábova prvotina z roku 1986. Posluchači tak mají šanci poznat všechny polohy Kocábovy tvorby, od rocku přes šanson po vážnou hudbu. 15. června, na Den otců, hovořila v Profilu s Michaelem Kocábem Petra Krmelová.\nMáte čtyři děti, plánujete nějakou akci na dnešní Den otců?\nSpíše se snažím dávat ty děti dohromady. Přece jenom ten věkový rozptyl je velký, ale nemám nějaký konkrétní plán. Ani nevím, že je Den otců.\nJe člověk u čtvrtého dítěte hodně rozmazlující rodič?\nJo. Bohužel. Je to logické a je to tak. Čím je člověk starší, tím více si uvědomuje zázrak toho stvoření. Zní to tedy nesmírně floskuloidně a mnohým to prostě nedochází, ale mně už to dochází v plné míře. Je to neuvěřitelné, jak je to dítě nevinné a nádherné, důvěřivé a vy ho nechcete za žádnou cenu zklamat. A akcent toho nezklamání toho dítěte se neustále zvyšuje, ten roste.\nTakže narušujete výchovu mamince?\nBohužel ano. Mám tendenci na něj být jenom hodný, protože mám pocit, že musí vyrůstat v permanentní lásce a okruhu, atmosféře, kde mu bude neustále dobře. To asi není úplně dobře, ale nemůžu si pomoct.\nPouštěl jste mu něco z Povídali, že mu hráli?\nTo ne, ale když byl úplně malinký, zpíval jsem mu jako ukolébavku Zubatou. Na to si zvyknul, to mu bylo asi pět měsíců.\nNa trojalbu se jednou prezentujete jako rocker, podruhé jako šansoniér a potřetí jako skladatel instrumentalista?\nJe tam celá ta moje paleta. Vzniklo to celé pod dramaturgií Supraphonu, kterému za to velice děkuji. Já bych tam dal možná více vážné hudby, protože to cítím jako životní dluh, ke kterému se budu ještě hodně vracet. Ale oni správně říkali, že potřebují udělat můj profil podle toho, jak mne lidé znají.\nDo konce roku ale chcete vydat další komplet několika CD?\nJe to další komplet asi osmnácti nebo sedmnácti CD. Dlužno říct, že to bude skutečný souhrn mé tvorby, i když to bude obsahovat asi pět zbrusu nových CD, která nikdy nevyšla. Vzniklo to tím, že jsem se svého času domluvil se svým manažerem, že uděláme velkou halu, třeba takový ten slavnostní koncert. Ale on na to po čase nějak zapomněl a zatvářil se jako lentilka a říkal, cože, jo aha, já jsem na to zapomněl. Naštěstí se toho ujal Supraphone a vyšel mi neuvěřitelně vstříc touto velikou souhrnnou kompilací, která bude obsahovat opravdu minimálně 20 CD.\nKdyž chystáte 20 CD za jeden rok, nedivím se, že nemáte ani čas slavit vaše šedesátiny. Někde jste řekl, nejsem žádný slavoman, nic slavit nebudu. Opravdu?\nOn mne do toho nikdo netlačí. Takže na nějakou polévku půjdeme, ale nemám v úmyslu to nějak slavit. Mě to ani nějak nebere, nejsem za to šťastný, že jsem tak starý. Řeknu vám na rovinu, že je to docela velký životní zlom a nebere mě. Můj životní pocit je pořád čtrnáct let. Když jsme se sešli s Jirkou Stivínem, povídá mi, ty jsi mezi dvanácti a čtrnácti a já jsem čtrnáct až sedmnáct. A je to pravda.\nV zákulisí jste mi říkal, že slavit budete až tak od pětasedmdesáti?\nTo potom člověk slaví, že se dožil. A to už je jiné kafe. Když je člověku osmdesát, to už je nádhera, protože měl člověk požehnaný a dlouhý život.\nLidé vás hodně vnímají jako rockera. Vy říkáte, že hodně cítíte dluh k vážné hudbě. Na vaší kompilaci nechybějí skladby Pražského výběru, ale i z vašeho posledního projektu Aftershocks, který jste dal dohromady s kytaristou Glennem Proudfootem, Billy Sheehanem, Virgilem Donatim?\nTo je vrchol mé rockové tvorby. Kdo zná Pražský výběr, ví, že to není rock v pravém slova smyslu. Je to rocková hudba, ale taková typická, charakteristická, trošku novovlnná, trošku česká. Aftershocks je klasický bigbít, navíc hraný světovou špičkou. Z toho mám velkou radost a je to moje chlouba.\nBude ten projekt nějak pokračovat? Vydáte třeba live verzi?\nBezesporu jo. Ale nedávno mi při jednom rozhovoru došlo, že máme materiál jenom na čtyřicet minut. Takže máme jenom polovinu programu. Teď jsme se proto s Billem dohodli, že napíšeme dvojku. Musíme mít ještě jednu desku, abychom mohli zorganizovat skutečně velké koncerty. Jinak bychom museli s tou světovou elitou hrát třeba Pražákům těm je tu hej a to nevím, jestli by do toho šli.\nJak je to vlastně dlouho, kdy vzniklo vaše první, stejnojmenné album Povídali, že mu hráli?\nCo to? No, to já nevím…\nJe to 26 let…\n26 let? No ne, to snad není možné.\nVypadá to jako bilancování. Narazil jste na něco, co se vám s odstupem času skutečně nelíbí?\nTohle je docela dobrá otázka, protože to vyzrazuje jakousi „samožerskou povahu“. Fakt už nejsem samožer. To patří k mladšímu věku, kdy člověk sám sebe nebo svojí tvorbu obdivuje. Já to už dávno nemám. Ale! Musím přiznat, že jsem na moc takových věcí nenarazil. Dokonce jsem si pouštěl takové ty dvě typické „kornovky“, Karel nese čaj, která je hodně slavná, a Trénink, která trochu zapadla, i když po ní Jiří Korn pojmenoval své LP. A hodně se mi ten Trénink líbil.\nDáno je to tím, že to trojalbum vznikalo dvěma prizmaty – co mají rádi lidi (S cizí ženou v cizím pokoji, Stáří, Penzion svět, ty „výběrovky“ a tak dále) a co baví mne. A je logické, že když tam dávám věci, které baví mne, nemůžu současně konstatovat, že už mě to tolik nebaví. A ty věci, za kterými si už tolik nestojím, se tam vlastně neobjevují.\nNa trojalbu jsou vaše známě písně s Bárou Basikovou, Michalem Pavlíčkem, Vilémem Čokem, Natálií Kocábovou…\nAle také Jiřinou Bohdalovou. Na to jsem speciálně hrdý, to byl zážitek. Čekal jsem, že jako herečka s tím bude mít potíže, rytmické nebo trošku intonační. Ale ona to ve studiu dala na první, jak rytmicky, tak intonačně, a mezi tím stačila odvyprávět asi dvacet vtipů. Bylo to hotové, aniž jsme se nadáli, a krásné. Z toho mám radost.\nCo momentálně teď chystáte?\nMám toho hodně. Řekli jsme si, že letos musíme udělat další řadovou desku Pražského výběru, což tedy splníme. Dále je rozjetá práce na pokračování Aftershocks a do toho mám už skoro hotovou sólovou desku. Takže jsem docela rád, že se mi to teď tak nahromadilo, protože to znamená, že jsem nějakým způsobem potentní. Člověk si pořád hlídá, jestli neztrácí tvořivost.


FOTO: Rybník ve Velké Dobré září novotou - Kladenské listy\nStředa, 25. Duben 2018 07:30\nDoberský rybník se dočkal potřebné revitalizace, díky které nádherně prokoukl. Jeho odbahnění, vybudování nových hrází a další opravy přišly obec na čtyři a půl milionu korun.\nRybník ve Velké Dobré září novotou (Foto: KL)\nPříprava projektu započala už před pěti lety. Počítala se čtyřmi fázemi revitalizace, které zahrnovaly odbahnění vodní plochy, stavbu nového požeráku, opravu hrází a zajištění přítoku vody z nedaleké studny.\nPodle starosty Zdeňka Noska proběhlo odbahnění rybníku naposledy v 60. letech minulého století. Protože chyběl stálý přítok a voda v nádrži stála, vodní plocha postupně zarostla rákosím, které v nedávné minulosti rozčísl automobil, se kterým tehdy řidič do rybníka sjel, když nezvládl řízení.\nSouvisející: FOTO: Velká Dobrá bude mít již brzy rybník jako nový\nTrefil se přímo do prostoru mezi patníky, které vodní plochu lemují. Dnes v těchto mezerách obec vysadila nové stromy. Ochranné hrazení u silnice však v plánu není.\nNainstalována byla také nová lavička, ze které mohou návštěvníci například pozorovat kachny, které se do rybníka nastěhovaly.\nTakto rybník vypadal ještě na konci ledna letošního roku