Richard Kruspe - Herr nepoddajný - muzikus.cz\n3.8.2017 | Autor: Dan Sywala | sekce: pro muzikanty - články\nZískat pro rozhovor Richarda Kruspeho z německých Rammstein byl bez přehánění běh na dlouhou trať. Jednání se táhla v podstatě několik let a nakonec se to podařilo těsně před druhým vystoupením kapely v Praze. Sestava měla sice značné zpoždění, ale díky vyhlášené německé preciznosti se vše podařilo realizovat, včetně podpisu kytary pro jednoho z fanoušků. V článku naleznete i box, kde je tento divoký zážitek rozebrán pečlivěji. Nicméně samotný rozhovor byl jeden z nejzvláštnějších, jaký jsem kdy dělal.\nRichard má k sympatickému strejdovi, jakým je třeba Roger Glover, hodně daleko a nejlepší bylo jej nechal mluvit o tom, co ho baví, a pouze přihazovat polínka. Každopádně občas jsme si skočili do řeči, poměřovali si síly, zvyšovali hlasy a různě nechávali a nenechávali toho druhého mluvit. Několik otázek bylo v podstatě k ničemu, protože Richard, který si užíval svou cigaretku a bíle víno, vedl konverzaci sám. Můžete se tak těšit na jeho rozbor aktuálně používaného vybavení, ale i budoucí plány. Nakonec je zde i zpráva pro všechny jeho fanoušky.\nJaké máš dojmy ze včerejšího pražského koncertu a hlavně, jak jsi byl spokojen se zvukem?\nByl to velice dobrý koncert a zvuk se vydařil. Velkou zásluhu na tom má velikost tohoto stadionu, který má ideální rozměry. Abych řekl pravdu, nejradši bych v podobných prostorách hrál pořád. Malý stadion je přesně to, co potřebujeme.\nNevím, jestli k tobě ta informace dorazila, ale fotbalový tým Slavia Praha, který zde hraje, před pár dny slavil titul.\nMusím uznat, že tvůj model kytary ESP RZK-II „Burnt“, který máš nyní vedle sebe, vypadá parádně. Zároveň tu máme i kytaru LTD RZK-600, kterou jsme přinesli na podpis pro jednoho fanouška. Mohl bys pro nás tyto dva modely porovnat?\nAbych byl upřímný, na LTD RZK-600 jsem se vůbec nepodílel, i když tam jsou mé iniciály. Kromě toho v případě ESP se stejně všechno mění. V tuto chvíli pracuji na vytvoření vlastního modelu RZK v rámci série E-II. Jsem totiž značně nespokojen s postupem značky ESP, která zdvojnásobila cenu mého signature modelu. Cena nyní dosahuje úrovně šesti nebo sedmi tisíc eur. To je příšerné. Proto jsem se rozhodl změnit kompletně politiku, protože si všímám nářků fanoušků.\nOd začátku naší spolupráce jsem se snažil vytvořit něco jedinečného. ESP RZK I má velice originální vzhled, který je založený na tvaru kytary... zaboha si teď nevzpomenu. Od první chvíle, co jsem uvažoval nad vlastním modelem kytary, jsem toužil po designu „burnt“. Nicméně jen co jsem začal, tak to byl jeden neúspěch za druhým. V ESP sice obdrželi můj seznam požadavků, ale nikdo z nás to neměl snadné a vše bylo založené na mnoha pokusech a omylech. Vytvořit tak specifický design není vůbec jednoduché a mou prioritou bylo dosáhnout přesvědčivosti. Asi rok jsem pracoval s grafickým designérem na návrhu, který jsme následně aplikovali na kytaru. Přestože jsme s tím byli zprvu spokojeni, finální řešení mě hrozně zklamalo. Nebylo to nic pro mě a výsledek mi připadal falešný. Proto jsem to všechno smetl ze stolu. Po nějaké době jsem oslovil svého kytarového technika, který dříve pracoval pro Stambaugh. Jedná se o německého výrobce basových kytar. Nabídl mi, že se pokusí něco vymyslet, a já souhlasil a pečlivě mu sdělil svou představu. Stambaugh Musical Designs pak vzali náš návrh a aplikovali jej ručně. Napřed aplikovali vrstvu papíru, který popálili, a na ni pak nalepili další vrstvu. Byl to časově velice zdlouhavý proces. Jakmile jsme byli hotovi, osobně jsem korigoval komunikaci mezi nimi a japonskou pobočkou ESP. To taky chvíli trvalo, ale dnes už všichni víme, jak na to.\nV tuto chvíli pracuji na vytvoření vlastního modelu RZK v rámci série E-II.\nCo další aspekty kytary?\nVždy jsem preferoval kobylku typu Floyd Rose, přestože ji prakticky nepoužívám, jak asi všichni ví. Způsob, jakým hraju, mi dává rychlejší zpětnou vazbu. Mám dokonce dojem, že tak kytara hraje o trochu rychleji, než kdyby tam Floyd Rose nebyla. Takže tuto součástku nepoužívám, ale potřebuju, aby tam byla. Jinak od doby, co jsem začal hrát na kytary značky ESP, nedám dopustit na snímače značky EMG, ať už se jedná o model 81 nebo 84. Takže v tomto ohledu se nic nezměnilo, přestože jsem vyzkoušel i značku Fishman. Jejich snímače jsou hodně slušné, a dokonce jsem je použil na jednu ze svých kytar. Zrovna teď pracuju na modelu, kde bych všechny tyto zkušenosti zužitkoval, ale zatím nemám představu, jakým směrem se vydat. Každopádně významnou roli bude hrát tvar a myslím, že se shodneme, že nic není tak sexy jako Les Paul a nic není také více kopírované než Les Paul. Má naprosto jedinečný tvar a inspiraci z něj jsme si vzali i my. Nicméně při práci ve studiu stejně používám nejčastěji model RZK-I, možná kvůli tomu, že byl první. Jako kytaru ji znám dlouho, a tudíž do posledního detailu. Navíc jsem vytvořil hned tři prototypy, které miluju. Aby toho nebylo málo, plánuji s ESP i kytaru ve tvaru V. V tuto chvíli bych tuto variantu chtěl primárně vyzkoušet naživo, jak by mi sedla. Co jiného bys chtěl slyšet? (smích)\nVšiml jsem si, že v případě dřeva preferuješ tvrdé a těžké druhy. Je to pochopitelné z pohledu tvého stylu hry a potřeby dosažení stability. Je to směr, kterým se chceš vydat i v případě připravované kytary?\nV tomto ohledu nebudu experimentovat, používáme stejné dřevo. Na druhou stranu nic není definitivní, protože v tuto chvíli nemám úplně jasnou představu. O všem neustále diskutuji se svým kytarovým technikem, ale celkově není vůbec snadné komunikovat s firmami na druhém konci světa o tom, že bych měl chuť vyzkoušet tohle a pak zase tamto dřevo. Jednak je to příliš složité, a pak, já se radši vyblbnu v rámci zesilovačů, nastavení, předzesilovačů a mikrofonů, než abych příliš mnoho energie investoval do vývoje kytary. Ne že by to bylo méně podstatné, ale myslím, že všechno má svůj čas. Pravda je, že dříve jsem tomu věnoval více energie a pečlivě jsem řešil snímače nebo zkoušel nejrůznější typy kytar. Jsem tak nějak zaseknutý a dalo by se říct i spokojený s tím, co mám.\nJistoty a experimenty\nKdyž jsme u té věrnosti a tématu zesilovačů, v tvém případě hraje dlouhodobě klíčovou roli značka Mesa Boogie, přestože jsi i chvíli experimentoval s Blackstarem. Je to tak?\nNevím, jestli jsem vzorový závislák na této značce. Ale pravda je, že nikdy nezapomenu na ten pocit, když jsem zaslechl jejich Rectifier na veletrhu ve Frankfurtu. Do konce života si budu pamatovat moment, kdy ten chlápek měl sice jediný zesilovač, ale zvuk byl neskutečný. Rectifier je jako divoké zvíře, které člověk musí umět ovládnout. Těžko bych hledal srovnání. Nicméně abych byl upřímný, tak zpočátku bylo hned několik věcí, které jsem si potřeboval uživatelsky upravit. Především tedy nastavení středů, protože kytarový zvuk byl opravdu syrový. Dokážu proto ocenit, že nastavení u novějších modelů je jiné. Ať tak či onak, ten zvuk miluju a nikdy jsem nic takového neslyšel. Na druhou stranu, bylo by až příliš zbrklé mě označit jako výhradního uživatele značky Mesa Boogie.\nNajděte svou vlastní tvář, způsob prezentace a originální zvuk.\nJak pokračují tvé experimenty v rámci elektroniky?\nAbych byl upřímný, tak jsem dříve experimentoval mnohem více. Před pár lety jsem si uvědomil, že věnuju ve studiu nehorázné množství času vývoji kytarového zvuku. Lidé o mně moc dobře vědí, kolik času trávím experimenty s předzesilovači, mikrofony, kabinety, reproduktory a všema těmahle kravinama, přestože z toho občas vylezlo něco opravdu zajímavého, jako třeba můj mikrofonový robot. Práce ve studiu je pro mě doslova posvátná, a právě proto mě nejvíc štve, že jsem nebyl schopen předvést stejně kvalitní zvuk i naživo. Když jsem se o to pokoušel, tak mě všichni nesnášeli. Museli jsme totiž třeba postavit obrovský stan, kterým bychom ochránili mikrofony, protože Neumann M 149 pochytí kurevské množství hluku. Naživo totiž probíhá naprosté peklo plné explozí a následného prachu. Měl jsem tak velké množství vychytávek a nastavení tak složité, že mi došlo, že takhle prostě nemůžu dál. Proto jsem před nějakou dobou vyzkoušel zesilovač značky Kemper, ale nedopadlo to dobře. Nicméně když jsem to zkusil po určité době znova, tak výhody převýšily nevýhody. Takže se ze mě naživo stal výhradní uživatel značky Kemper. Nejsem ale spokojený jen já, ale i všichni ostatní kolem mě. Hlavně tedy technici na koncertech. Vytvořil jsem totiž své vlastní nastavení, což nám zabralo asi týden před turné, kdy jsme prošli všechny mé zesilovače. Nemysli si, jsem si plně vědom, že i Kemper má své nedostatky. Nicméně to, co je problémem ve studiu, se krásně ztratí naživo. Zvuk prochází tak komplexním procesem, že než vyleze reproduktorem, tak se nedostatky ztratí.\nMůj život a mnoha dalších se tak stal mnohem snazším, když jsem začal spolupracovat se značkou Kemper. Jsem proto i v úzkém kontaktu s Christophem Kemperem, se kterým často rozebíráme mé preference. Zároveň mě moc těší, že dochází k vývoji a novým možnostem v blízké budoucnosti. Neříkám, že zesilovače zaniknou, ale naživo si člověk vystačí s málem, nemusí s sebou tahat spoustu vercajku.\nKdyž se bavíme o budoucnosti, vždy si nadšeně mluvil o vývoji kytarového zvuku. Je pro tebe Rammfire stále atraktivní nástroj?\nRozhodně, stejně jako vývoj zcela nového zesilovače. Upřímně řečeno, existuje jediné řešení, abych zachytil zvuk, jaký bych si přál, a tím je profilování mého zvuku. Nicméně problém je, že Kemper sice chce se mnou na něčem dělat, ale potrvá to ještě aspoň dva nebo tři roky, protože teď pracují na zveřejnění svých nejnovějších inovací. Přitom nechci, aby někdo kopíroval můj zvuk, tak že si ho prostě stáhne. Musí být něčím chráněn, protože je prostě můj a pokud to někdo chce, bude si muset zaplatit. V tomto ohledu jsem velmi staromódní. Samozřejmě se mi v hlavě motá ještě kupa dalších nápadů, ale kdykoliv se do něčeho nového pustím a rozjedu komunikaci s nějakou firmou, tak to není žádná sranda.\nVezmi si třeba Mesa Boogie. Máme se sice rádi, ale do ničeho většího se se mnou pouštět nechtějí. Mají asi dva signature modely a opravdu nevím, jestli by chtěli nějaký další pojmenovat po někom dalším. Navíc já na nic takového ani netlačím a dohodli bychom se, pouze pokud by měli zájem. V takovém případě bych vzal Rectifier a vyprofiloval bych si ho dle svých potřeb, aby zněl ideálně naživo. Značnou roli by hrál Gate a Mid, které dnes opravdu potřebuju. Zároveň bych chtěl změnu u frekvencí, protože přicházím o sluch. (smích) Možná to je ten důvod. (smích) To je však pouze nápad, ale abych to konečně shrnul: Přeju si, aby lidé dostali celý balíček. Nejde totiž jen o zesilovač. Jistě, moje hra má taky určitou roli (smích), ale jde i o zesilovač, reproduktory a mikrofony. Proto se domnívám, že nejlepším řešením dosáhnout mé představy o Rammfire, je vyprofilovat vše, a ne jen vytvořit jeden zesilovač. Ale kdo ví, třeba to bude zítra jinak. (smích)\nJak je libo. Důchod v tvém případě není aktuální...\nTo je pravda, ale ta padesátka za rohem taky není ideální. (smích) Nápadů bylo a bude habaděj. Slušnou dávku optimismu mi přidává digitální svět, který se vyvíjí neskutečným tempem. Věřím, že během následujících pěti nebo deseti let zmizí rozdíl mezi digitálním a analogovým světem. Vše je v rukou CPU, a pokud máš dostatek možností, pak se můžeš postarat, aby sis analog vyprofiloval tak, jak se ti zachce. Možná to bude haprovat po čuchu a citu, ale bude to znít stejně! (smích) To mi nevadí, přestože analog odjakživa miluju. Jsem si vědom toho, že určité vlastnosti prostě nenahradíš, a proto mám velkou řádku klasických kusů stále ve studiu, ale budoucnost nabízí nepřeberné možnosti komfortu. Pokud člověk navíc přebíhá mezi různými studii, tak mít svůj profil k dispozici je úžasné. Proto považuji Kemper za poslední velkou revoluci v rámci profilování v kytarovém světě. Na světě je velká řada výrobců zesilovačů, ale aby přežili, musí se budoucnosti postavit čelem a nabízet stále něco nového. Je to fascinující.\nProfilování ve stylu RZK\nRád slyším, že se i po tolika letech kariéry dokážeš nadchnout pro kreativitu v tolika ohledech.\nJá tím doslova žiju a fascinuje mě vše, na co ve studiu sáhnu. Kytary jsou jedna věc, ale podílím se i na vývoji samotného nahrávacího vybavení. Nejsem pouze kytarový šprt.\nChápu tedy správně, že ti aktuální stav technologie nabízí konečně dostatečně uspokojující kreativní prostředí pro skládání nové hudby?\nJsem rád, že už nejsem posedlý zvukem, který nebylo možné zachytit. Bylo to jako nekonečná honba za drakem. Musel jsem s tím konečně přestat, protože jsem se nikam neposunoval a místo toho se motal ve zvukovém kruhu. Musel jsem pochopit, že uspokojení dosáhnu pouze nalezením kompromisu. Pochopil jsem, že není špatné si říct: „Ok, takhle to teď zní a tak to asi má být.“ Je lepší ukončit den s tím, že mám napsanou nějakou skladbu, která zní slušně, než se hnát za nějakou představou, které nikdy nedosáhnu. Byl to velice složitý proces, abych pochopil, že vzdát se něčeho, není slabost. Teď už konečně můžu psát! Velkou zásluhu na tomto prozření měl i fakt, že řemeslnictví ve studiu prakticky vymizelo, protože v tom není dostatek peněz. Lidé v minulosti dokázali strávit na dolaďování šroťáku i dva týdny. Dnes se většina spokojí s tím, co je zrovna dostupné. Nikomu to nezazlívám a nikoho tu nechci poučovat, ale můj pocit je, že všechno začíná znít stejně.\nNejsi první, od koho tento názor slyším, ale od tebe to zní věrohodně. Řekl bych, že jsi ušel dlouhou cestu, od doby co sis v Československu zakoupil svou první kytaru.\nTo máš pravdu. Vše začalo v Praze. Obvykle bych řekl, že by mě ani nenapadlo, že bych se tím mohl živit, ale čím víc nad tím v průběhu let uvažuju, tak mi dochází, že jsem hudbu miloval odjakživa. Už jako malý kluk jsem si pouštěl desky na gramofonu svých rodičů a k tomu jsem se nahrával, jak u nich zpívám. Vždy mě fascinovalo hrát, zpívat a vystupovat.\nJednalo se o AC/DC?\nDokázal jsi tehdy zpívat tak vysoko?\nNe, bohužel ne. Tak vysoko jsem to nikdy nedokázal. Zároveň mě mrzí, že jsem Bona Scotta nikdy neviděl naživo. Je to můj nejoblíbenější zpěvák, ale když jsem se do něj zamiloval, byl už dávno po smrti.\nJsem rád, že už nejsem posedlý zvukem, který nebylo možné zachytit\nMáme prostor na poslední otázku a celou dobu jsem uvažoval, kterou položit. Posbíral jsem totiž stovky otázek od tvých fanoušků na nejrůznějších platformách a těžko lze vybrat jen jednu. Mnozí se ptají na novou hudbu, dámy ti vzkazují, že máš obrovský dívčí fanklub, a další ti vzkazují, že jim tvá tvorba hodně pomohla v osobním životě. Proto bych tě rád požádal o vzkaz pro všechny.\nTo mě těší, ale hlavní je, aby každý hledal v prvé řadě u sebe, aby pochopil, co v životě potřebuje a co se musí naučit. Na tomto světě jsme primárně proto, abychom se něco naučili. Všechno je nesmírně individuální, a proto mé doporučení nemusí nutně zapadat do zkušeností někoho jiného. Pokud však jde o hudbu, tak je tu jedna věc, která mi hodně pomohla, a tou byla chuť skládat vlastní věci, protože jsem nebyl dostatečně dobrý, abych hrál věci jiných autorů. Když brouzdám po internetu, narážím na lidi, kteří jsou po technické stránce neuvěřitelní, ale všichni zní jako někdo jiný. Proto říkám: Najdi svou vlastní tvář, způsob prezentace a originální zvuk. Autenticita je strašně důležitá a tu obdivuju nejvíc. Jistě, není na škodu se něco přiučit od ostatních, ale snažte se najít svou vlastní cestu. Jedno univerzální doporučení neexistuje, ale vám všem co si to budete číst nebo poslouchat, chci vzkázat toto. Největší ponaučení mého života zní: Pokud jste něco v někom našli, tak existuje i druhá strana mince. Ještě jste na ni možná nenarazili, ale je tam.\nVyjednávání ohledně rozhovoru s Richardem Kruspem probíhala již od konce roku 2014, kdy vydal se svým projektem Emigrate druhé album - Silent So Long. Veškerá jednání ztroskotala, ale vydání nového živáku Rammstein z Paříže a plánovaný pražský dvojkoncert byly ideální příležitosti zkusit to znovu. Když pak od managementu přišlo potvrzení, že s námi počítají na půl šestou před druhým pražským koncertem, byl to opravdu malý zázrak. Nicméně kouzelných okamžiků nás ten den čekalo hned několik.\nKromě koncertu jsme měli, na základě prosby od české pobočky ESP, zařídit pro jednoho fanouška podpis kytary ESP LTD RZK-600, kterou Richard už jednou podepisoval, ale podpis z exkluzivní série nevydržel. Vše jsme měli řádně připravené s dostatečným předstihem, ale kapela v domluvený čas do Edenu nedorazila a manažerka kapely nekomunikovala. Čas běžel, a když spustili svůj set Kurtizány z 25. Avenue, zdálo se, že je vše ztraceno, protože už bylo prostě příliš pozdě. V tom ale přišla SMS od pořadatelů z řad Live Nation, že kapela dorazila, včetně seznamu hostů, a že se prý máme okamžitě dostavit do zákulisí. Kytaru jsme však dovnitř vzít nemohli a navíc jsme následně čekali na špatném místě. Naštěstí opět zasáhla ruka pořadatelská a mistr Jaromír nás na místo setkání dovedl s hláškou: „Kdybych vás našel jen o třicet vteřin později, bylo by pozdě.“\nV zákulisí bylo příjemně živo. Muzikanti se bavili s dalšími hosty, dolaďovali kostýmy a doplňovali pitný režim. Po rozhovoru s Richardem, který musel být částečně zkrácen kvůli zpoždění na obou stranách, jsme se vrátili k tématu podpisu kytary. Manažerka nám tak položila naprosto logickou otázku: „Tak kde ji máte?“ Ochranka by nám obrovský kytarový vak nedovolila přenést, a proto jsme jí navrhli, ať s námi vyběhne před halu, kde bychom kytaru nafasovali. Jenže v nejhlubších útrobách této haly jsme byli všichni tři, včetně fotografky Anny Pospíšilové poprvé, a když jsme vyšli zadním východem, byli jsme totálně ztraceni. Nikdo z nás se neorientoval a do toho jsme měli za zadkem dámu, která řešila každou desetinu sekundy. Naštěstí zapracovala ženská schopnost pro orientaci a Anna poznala jeden ze stanů na občerstvení, kde majitel kytary nervózně vyčkával. Uprosili jsme ochranku, aby pro nás cestou rozebrala dva ploty, a pro kytaru jsme doběhli. Během cesty zpět do útrob haly fotografka obdržela fotopas a instrukce, kde vyčkávat. S manažerkou jsme pak opět odchytli Richarda pro rychlý podpis a fotku. Volím termín „rychlý“, protože Jaromír alias Jerry dostal na mé vyvedení ze zákulisí opět oněch známých třicet vteřin. Až později jsme zjistili proč: Hned po nás se totiž kapela šla setkat s Karlem Gottem.\nZatímco moje role již byla u konce, fotografka Anna zaujala místo těsně vedle pódia, kde vyčkávala na poslední instrukce od manažerky. Ten večer se tam měla stát jedinou fotografkou, protože veškeré promo focení probíhalo den předem. Ale protože rozhovor byl potvrzen překvapivě a relativně těsně před koncertem, naše žádost o fotopas byla rovněž opožděná a musela projít celým schvalovacím procesem u managementu kapely. Nakonec tak vše vyšlo, včetně rozhovoru a exkluzivního focení prvních tří skladeb. Nemůžu si pomoct, ale myslím, že to stejně vyšlo díky té kytaře.\nTímto bychom moc rádi poděkovali všem, kteří nám k tomuto životnímu zážitku pomohli, především tedy Live Nation a manažerce Heike.\n(Dan Sywala a Anna Pospíšilová)\nPsáno pro: časopis Muzikus 2017/08\nOnline verze stránky: http://www.muzikus.cz/pro-muzikanty-clanky/Richard-Kruspe-Herr-nepoddajny~03~srpen~2017/\nRichard Kruspe z Rammstein v rytmu pochodových kytar - rozhovor\nRiffoví mistři současnosti


Více kompetencí pro porodní asistentky. VFN a 1. LF UK mění péči o nízkorizikové rodičky - Zdravotnický deník\nProfesor Antonín Pařízek, vedoucí lékař Perinatologického centra Gynekologicko-porodnické kliniky VFN a 1. LF UK s prvními absolventkami odborného vzdělávacího programu pro porodní asistentky. Foto: Tiskové oddělení Všeobecné fakultní nemocnice\nOrdinovat léky pro prevenci nadměrného krvácení u porodu, indikovat a samostatně obsluhovat epidurální analgezii nebo ošetřit porodní poranění s podáním místního anestetika samostatně bez aktivní účasti lékaře mohou nově absolventky odborného vzdělávacího programu, který jako první v České republice otevřela a nabízí Všeobecná fakultní nemocnice v Praze. Unikátní projekt s akreditací Ministerstva zdravotnictví ČR rozšiřuje dosavadní odborné kompetence porodních asistentek při vedení nízkorizikového porodu v porodnickém zařízení. První absolventky programu, které získaly nejvyšší možné vzdělání pro porodní asistentky v naší zemi, již působí na porodních sálech Gynekologicko-porodnické kliniky VFN a 1. LF UK – v porodnici U Apolináře.\nCesta k větší odborné samostatnosti porodních asistentek vede přes jejich vzdělávání. Pokud získají další a hlubší znalosti, je možné, aby také získaly více kompetencí pro péči o nízkorizikové rodičky. Doposud však nemohly svou činnost při vaginálním porodu hlavičkou u nízkorizikových těhotných v porodnickém zařízení vykonávat zcela autonomně. Některé úkony i u zcela nekomplikovaného porodu zůstávaly v kompetenci pouze lékařů. Gynekologicko-porodnická klinika 1. LF UK a Všeobecné fakultní nemocnice v Praze je prvním pracovištěm v zemi, které toto mění a přidává porodním asistentkám nové kompetence. „Jsem rád, že tento jedinečný program pro porodní asistentky byl otevřen právě na naší klinice. Jde o přípravu porodních asistentek pro vedení spontánního porodu u nízkorizikových rodiček, což je v souladu s naší vizí společnou s vedením VFN vytvořit moderní pracoviště, kde porodní asistentky budou moci své znalosti a schopnosti plně uplatnit v nových porodních pokojích,“ říká přednosta kliniky profesor Alois Martan.\nČeská legislativa obecně neumožňuje nelékařským povoláním, kam patří i porodní asistentky, samostatně indikovat a ordinovat léky. V případě nízkorizikového porodu, který porodní asistentka po úspěšném dokončení bakalářského studia umí vést sama, je lékař/ka porodník v pozici supervizora, který indikuje léky, ale jinak do vedení průběhu porodu nezasahuje. Doposud bylo pouze a jen v kompetenci porodníků podání léku pro prevenci nadměrného porodního krvácení, podání antibiotik při pozitivní detekci streptokoků u rodičky, aplikace epidurální analgezie či jiné farmakologické metody pro tlumení porodních bolestí nebo aktivní vedení III. doby porodní a podání lokálních anestetik při ošetření porodních poranění. Vlastní podání léků pro prevenci nadměrného krvácení u porodu je přitom součástí národních i mezinárodních doporučení pro péči o ženu během porodu. To se dnes, tímto odborným programem, mění a v případě, že porod probíhá fyziologicky a žena bude v péči porodní asistentky tak aktivní péči lékaře nepotřebuje.\n„Porodní asistentka patří mezi nelékaře a jako každý nelékařský obor i v tomto případě platí, že sice může samostatně podávat některé léky, ale nemůže je samostatně předepsat. Zde je právě pomyslně zakopaný pes,“ přibližuje profesor Antonín Pařízek, vedoucí lékař Perinatologického centra Gynekologicko-porodnické kliniky VFN a 1. LF UK, iniciátor a garant programu, který je certifikován ministerstvem zdravotnictví. Vzdělávací program vznikal dva roky a prvních sedm absolventek jej ukončilo před několika týdny. „Jsme vůbec první nemocnicí v České republice, kde může profese porodní asistentky v rámci českého zdravotnického systému získat takto specifické kompetence. Míra samostatnosti při vedení spontánního porodu u nízkorizikových rodiček, její pravomoci a šíře získaných vědomostí jsou naprosto nevídané a v tuto chvíli nejvyšší možné,“ popisuje Dita Svobodová, náměstkyně pro nelékařská zdravotnická povolání VFN.\nPokud žena požaduje epidurální analgezii, má ji být vyhověno\nPo absolvování certifikovaného programu MZ ČR je umožněna porodním asistentkám ordinace a aplikace antibiotik u rodiček s pozitivní rektovaginální detekcí streptokoků skupiny B. Bez indikace lékaře může porodní asistentka ordinovat jakoukoliv systémovou analgezii a ve spolupráci s lékařem anesteziologem indikovat epidurální analgezii, včetně možnosti obsluhy epidurálního katétru, a to zcela autonomně bez indikace lékaře/ky porodníka. Současně může podat lokální anestetikum při ošetření nekomplikovaného porodního poranění, opět bez indikace lékaře.\n„Pokud žena požádá pro nadměrnou bolest u porodu o epidurální analgezii, tak jí má být podle doporučení WHO vyhověno. Proto se v našem programu soustředíme na problematiku indikací a kontraindikací epidurální analgezie, včetně ošetřovatelské péče o ženu po aplikaci epidurální analgezie a obsluhy epidurálního katétru,“ přibližuje profesor Pařízek. Klíčem k rozšíření kompetencí porodních asistentek je jejich systematické vzdělání. V rámci tohoto nového programu totiž porodní asistentky získávají ještě podrobnější znalosti, které následně využijí v praxi. „Jedná se zejména o ukotvení a prohloubení stávajících kompetencí, zaměřených na přesné a včasné rozpoznání patofyziologických stavů. Zvláštní důraz se klade na rozšíření znalostí z oblasti farmakologie a farmakoterapie. Vedle indikací a kontraindikací aplikace antibiotik a nácviku zvládání alergické a toxické reakce se do hloubky probírají jednotlivé druhy používaných místních anestetik, místa a způsob jejich aplikace. Také se řeší systémová analgetika a anestetika i aplikace systémové analgezie,“ dodává garant programu.\n„Na naší klinice dlouhodobě klademe důraz na další odborné vzdělávání porodních asistentek. Jsme rádi, že máme plnou podporu našich lékařů,“doplňuje vrchní sestra gynekologicko-porodnické části kliniky PhDr. Daniela Šimonová.\nVýuka probíhá v pěti blocích přímo v prostorách porodnice U Apolináře téměř půl roku. Skládá se z šesti modulů v celkové dotaci 65 výukových hodin. Vedle teorie obsahuje praktická cvičení a nácvik na moderních simulátorech 1. lékařské fakulty UK, včetně nejmodernějšího simulátoru pro těhotenství a porod Victoria. Přelomový vzdělávací program je otevřený pro porodní asistentky pracující na porodních sálech z celé České republiky. Přihlásit se na tento přelomový vzdělávací program už bude opět možné na podzim tohoto roku.\n„Tento program je dobrá zpráva pro obor Porodní asistence a pro všechny z nás, které se této krásné, pozitivně naladěné práci chceme v budoucnu věnovat a její obsah dále rozvíjet,“ dodává Kristýna Matulová, úspěšná absolventka kurzu a zároveň staniční sestra jednoho z porodních sálů Gynekologicko-porodnické kliniky 1. LF UK a VFN.\nCílem je umožnit těhotným ženám svobodnou volbu\nČeská republika je podle objektivních perinatologických ukazatelů, jako jsou počet císařských řezů, počet porodů s pomocí porodnických kleští nebo vakuumextraktoru, z hlediska nízkého počtu předčasných porodů, prenatální a mateřské mortality, v oblasti porodnictví na velmi dobré úrovni. „Bez nadsázky je Česká republika jedním z nejbezpečnějších míst na světě pro porod člověka. K těmto pozitivním výsledkům nepřispívá role jednotlivců, ale celý propracovaný systém péče o matku a dítě v naší zemi. Poděkování patří všem zdravotníkům v ambulantním úseku, zdravotníkům z nemocniční zařízení ale i plátcům zdravotní péče, a dokonce i legislativcům. Předat více kompetencí porodním asistentkám při vaginálním porodu hlavičkou u nízkorizikových těhotný těhotných v porodnickém zařízení je dalším krokem dopředu,“ dodává profesor Pařízek.\nUž nyní je U Apolináře připravený management při příjmu těhotné ženy k porodu do porodnického zařízení. „Porodní asistentka sama může vyhodnotit, respektive rozdělit ženy na nízkorizikové a rizikové a v případě žen s nízkým rizikem může asistovat do samotného konce porodu zcela samostatně bez aktivního vstupu lékaře,“ přibližuje porodník.\n„Trvalo nám dlouho, než se podařilo tak zásadní změnu v porodnictví prosadit a obhájit. Významně také pomohla Česká společnost porodních asistentek. V případě nízkorizikové rodičky se nemusí lékař či lékařka skutečně porodu vůbec účastnit. Na druhé straně, pokud se u porodu vyskytne nepravidelnost, mají porodní asistentky v porodnickém zařízení jistotu, že se na pomoc doktor dostaví neprodleně – to je dle vyhlášky ministerstva zdravotnictví do pěti minut. V takových případech je role porodní asistentky zásadní, ale role lékaře nevyhnutelná,“doplňuje profesor Pařízek.\nDalším plánem je výstavba moderních porodních pokojů, které budou rozděleny zhruba na tři části. „Chceme, aby si ženy mohly pro asistenci u svého porodu vybrat buď lékaře, nebo porodní asistentku a lékaře, anebo jenom samotnou porodní asistentku. Chceme tak zcela liberálně dát každé ženě šanci ve smyslu ‚Vaše tělo vaše volba‘. 1. lékařská fakulta Univerzity Karlovy udávala tradičně v porodnictví pozitivní směry, a chceme, aby tomu tak bylo i nadále. Dokladem toho je, že jsme se stali prvními poskytovateli tohoto vysoce odborného vzdělávacího programu v oblasti porodní asistence,“ uzavírá profesor Pařízek.


Vodní koridor Dunaj-Odra-Labe a zajištění vodohospodářské bilance | 05/08 | časopis Stavebnictví | Expodata Brno\nRealizace staveb Vodní stavby Vodní koridor Dunaj-Odra-Labe a zajištění vodohospodářské bilance\ntext: Jaroslav Kubec\nNedostatky vodohospodářské bilance se zpravidla řeší akumulací vody v umělých nádržích. Méně obvyklá a v podmínkách České republiky téměř neznámá je redistribuce vody mezi povodími, tj. její převádění z bilančně aktivních do pasivních oblastí, ať už gravitací nebo přečerpáváním. Pokud se v případě vodního koridoru Dunaj–Odra–Labe (D-O-L) o této koncepci uvažuje, budí to přinejmenším nedůvěru. Nejedná se však o nic neobvyklého – zajímavou inspirací může být například průplav Mohan–Dunaj, jehož trasa probíhá nedaleko západní hranice ČR. Následující příspěvek představuje jednu z možných variant řešení.\nIng. Jaroslav Kubec, CSc. (*1931)\nAbsolvoval Fakultu inženýrského stavitelství ČVUT v Praze. V roce 1963 nastoupil do Výzkumného ústavu dopravního, kde se stal vedoucím oddělení vodní dopravy. Od roku 1993 pracuje jako samostatný konzultant. Je členem, resp. předsedou několika mezinárodních pracovních komisí při Evropské hospodářské komisi OSN (EHK/OSN) v Ženevě.\nPřečerpávání dunajské vody průplavem Mohan–Dunaj\nPodrobný popis vodohospodářské funkce průplavu Mohan–Dunaj, uvedeného do provozu v závěru roku 1992, není účelem tohoto příspěvku. Text je omezen na stručný výčet parametrů této funkce a důvodů, které k jejímu uplatnění vedly.\nPřečerpávání muselo být omezeno na noční hodiny, během kterých je možno odebírat levnější proud. Z toho důvodu bylo třeba navrhovat kapacitu čerpacích stanic zhruba na trojnásobek průměrných nároků plavebních komor. Bylo rozhodnuto o instalaci dvou čerpacích soustrojí o kapacitě 2x7 = 14 m3s-1.\nProto bylo dohodnuto zvýšení kapacity čerpacích stanic na každém stupni průplavu instalací dalších tří soustrojí, tj. celkem na 5x7 = 35 m3s-1 (obr. 1). Voda se čerpá z Dunaje (střední kóta hladiny 338,2 m n. m.) přes pět stupňů až do vrcholové zdrže na kótě 406 m n. m. (celkový překonávaný spád tedy činí 67,8 m). Odtud stéká k řece Regnitz jak sestupnou větví průplavu, tak menšími toky, jejichž průtok významně zlepšuje (obr. 2). V kritickém profilu řeky Regnitz pod Norimberkem (vodočet Hüttendorf), kde průtoky dříve klesaly až na 12 m3s-1, je tak zaručen průtok 22 m3s-1 v zimním, resp. 27 m3s-1 v letním období. Pro srovnání je možné uvést, že potřebná kvalita vltavské vody v Praze (v profilu odběru vody pro vodárnu v Podolí) vyžaduje průtok 40 m3s-1 z poslední nádrže vltavské kaskády ve Vraném nad Vltavou.\n¤ Obr. 1. Stupeň Berching na průplavu Mohan–Dunaj. Při dolním ohlaví plavební komory o spádu 17 m je čerpací stanice, která má kapacitu 5x7 m3s-1.\n¤ Obr. 2. Říčka Roth je za sucha napájena vodou z průplavu Mohan–Dunaj. Snímek obnoveného historického jezu umožňuje alespoň vizuálně posoudit i kvalitu vody přiváděné průplavem z Dunaje.\nJe účelné a možné počítat s podobnou funkcí i v případě vodního koridoru D-O-L?\nPro jednoznačně kladnou odpověď na prvou část otázky svědčí tyto skutečnosti.\nTrasa vodního koridoru D-O-L probíhá shodou okolností oblastmi ČR, které jsou z bilančního hlediska nejkritičtější (jižní a střední Morava, Haná, Polabí). Již dnes je alarmujícím příkladem profil Hodonín na řece Moravě (obr. 3), kde je bilance již natolik pasivní, že vodohospodáři desítky let usilují o realizaci nákladné nádrže Teplice na Bečvě, která by měla zjednat nápravu. Stejného či dokonce příznivějšího účinku se však dá v tomto profilu dosáhnout již realizací první etapy vodního koridoru mezi Dunajem a Hodonínem. Náklady na potřebná soustrojí by byly ve srovnání s uvedenou nádrží mnohonásobně nižší.\nUvedené oblasti budou pravděpodobně nejvíce postiženy i důsledky globálního oteplování. Podle publikovaných výzkumů1) mají letní průtoky na řece Moravě u Hodonína klesnout o 20 % při optimistickém, resp. o 40 % při pesimistickém scénáři vývoje. Poklesnou tedy zdroje, na druhé straně se však zvýší nároky. Mohly by přesáhnout možnosti všech rozumně realizovatelných nádrží. Stoupne zejména spotřeba závlahové vody. Svědčí o tom rozbory pracovníků Mendelovy zemědělské a lesnické univerzity v Brně, kteří zkoumali možný vývoj hydrotermického koeficientu2). Ten charakterizuje vláhové poměry krajiny ve vztahu k teplotě (obr. 4).\n¤ Obr. 3. Kritický bilanční profil na řece Moravě v Hodoníně. V suchých obdobích odebírá veškerý průtok náhonem (v popředí) tepelná elektrárna. Ta musí i tak omezovat svůj výkon. Stejně omezeny – až vyloučeny – jsou odběry pro zemědělské závlahy a ohrožen je také přítok vody Kyjovkou do lužních lesů. Snímek dokumentuje, že ani přes jez, ani vodní elektrárnou neprotéká za podobných situací žádná voda a řeka pod jezem zůstává bez průtoku.\n¤ Obr. 4. Očekávaný vývoj koeficientu HTK v prvé polovině 21. století podle výzkumů pracovníků Mendelovy zemědělské a lesnické univerzity v Brně. Seljaninův hydrotermický koeficient (HTK) charakterizuje v agroklimatologii vláhové poměry krajiny. Hodnota < 1 prezentuje oblast výsušnou (ve které jsou zemědělské závlahy nezbytné), interval 1 až 1,3 oblast mírně výsušnou a hodnota > 1,3 oblast optimálně navlaženou. Nahoře optimistický, dole pesimistický scénář.\nPotřeba soustavných a účinných zásahů s cílem udržení vyrovnané vodohospodářské bilance je tedy u nás stejně naléhavá či spíše ještě naléhavější než v Bavorsku. Podmínky charakterizující reálnost a efektivitu řešení cestou redistribuce vody jsou při využití vodního koridoru D-O-L nesrovnatelně lepší než v případě průplavu Mohan–Dunaj. To je zřejmé v důsledku těchto skutečností:\nStřední průtok Dunaje v místě napojení koridoru, tj. při ústí řeky Moravy, dosahuje 1993 m3s-1, takže je téměř pět a půlkrát vyšší než v Kelheimu. K dispozici je tedy podstatně bohatší zdroj. Roční rozdělení průtoků je navíc příznivější díky alpským tokům (Isar, Inn, Traun), které ústí do Dunaje až pod Kelheimem a dosahují nejvyšších průtoků v letních měsících, kdy v oblasti ČR již nastupuje sucho. Mimořádně příznivá vodnost Dunaje je zřejmá zejména při srovnání s vodností českých a moravských řek. Střední průtok v řece Moravě nad Dyjí dosahuje například jen asi 3 % průtoku v Dunaji. Nízké průtoky představují dokonce jen cca 1 % nízkých průtoků Dunaje (obr. 5).\nVzhledem k tomu, že hlavní deficitní oblastí je jižní a střední Morava, jedná se v případě vodního koridoru D-O-L převážně o menší čerpací výšky. Při dodávce vody do zdrže Hodonín je třeba překonávat výšku jen necelých 29 m (při nejnižších hladinách v Dunaji) a při čerpání až do zdrže Kroměříž analogicky jen 56 m. Tomu odpovídají nízké náklady na čerpání. Měrné náklady na nadlepšení (vztažené na 1 m3s-1) mohou dosáhnout jen zlomku odpovídajících nákladů při dodávce vody z nádrže Teplice.\nU vodního koridoru D-O-L je možno ve větší míře počítat s instalací reverzních soustrojí, které by s výhodou využívaly vyšších průtoků v řekách Moravě a Bečvě. Z toho vyplývá velmi příznivá energetická bilance. Při aplikaci varianty D v úseku Dunaj–Hodonín (což odpovídá první etapě3)) je například možné počítat s průměrnou roční výrobou čisté a obnovitelné energie ve výši 57 GWh/rok, zatímco spotřeba noční energie na čerpání (při které budou plně uspokojeny bilanční nároky v profilu Hodonín i nárok provozu plavebních komor) se bude pohybovat jen okolo 1,5 GWh/rok.\nV případě vodního koridoru D-O-L se nabízí v nesrovnatelně vyšší míře využití „interních“ zdrojů díky možné „vnitřní“ redistribuci vody mezi dílčími částmi povodí řek Moravy a Labe (případně – ve vzdálené budoucnosti – i Odry). Nejedná se tedy jen o přivedení vody z „externího“ zdroje, tj. z Dunaje. Vysvětlení koncepce a výhodnosti vnitřní redistribuce si ovšem vyžádá zvláštní kapitolu.\n¤ Obr. 5. Srovnání charakteristických průtoků Dunaje, Moravy, Labe a Odry\nVnitřní redistribuce vodních zdrojů\nKonvenční řešení vodohospodářské bilance spočívá v účelné transformaci průtoků pomocí vhodných akumulačních nádrží. Vhodnou nádrž je možné realizovat v profilech, které jsou výhodné jak morfologicky, tj. nabízejí realizaci dostatečného nádržního objemu při pokud možno nízkých nákladech na příslušnou hráz a na náhradní investice za objekty a liniové stavby, které budou zaplaveny, tak i hydrologicky (profil musí uzavírat dostatečně velké povodí, resp. umožnit hospodaření s dostatečně velkým ročním odtokem). V praxi bývají ovšem jen málokdy splněny obě tyto podmínky současně, takže dochází k více nebo méně výhodným kompromisům.\nTrasa vodního koridoru D-O-L propojuje v řadě případů oblasti s morfologicky příznivými a současně hydrologicky málo účinnými profily s oblastmi, kde se vyskytují profily právě opačných vlastností. Nabízí tedy optimálním splnění obou požadavků. Průtok, který může být převáděn, je dán především kapacitou reverzních čerpacích stanic, která by (podle předběžných úvah) měla činit 40 m3s-1 při čerpání (při transferu „proti spádu“), resp. cca 55 m3s-1 v turbínovém provozu. Ve specifických situacích (vysoké přirozené průtoky při současné potřebě plnění akumulačních prostor) je samozřejmě možné čerpat 24 hodin denně, nikoliv jen v noci, a to s využitím „nadměrné“ produkce na jiných stupních systému. Ve vzdálené perspektivě by bylo možné uvedená množství zvýšit instalací dalších soustrojí, neboť kapacita samotných zdrží je mnohem vyšší. Převedení průtoku 100 m3s-1 zdrží o délce 20 km si například vyžádá počáteční zvýšení její hladiny jen o cca 360 mm, což neovlivní plavební provoz, kterému by nepřekážela ani rychlost proudění, jež by nepřekročila 0,5 ms-1. Názorně se dá účinnost vnitřní redistribuce vodních zdrojů demostrovat na příkladě hlavních nádrží, které mají klíčový význam pro řešení vodohospodářské bilance v povodí Moravy pod Bečvou, Moravy nad Bečvou a v povodí Labe nad Vltavou. Jsou to nádrže Teplice na Bečvě, Hanušovice na Moravě, Hoštejn na Březné a Vestřev na Olešnickém potoce (napájené z Labe). Jejich parametry se dají převzít z Plánu hlavních povodí. Při existenci vodního koridoru D-O-L je možné tři největší a investičně nejnáročnější nádrže plně nahradit (či dokonce více než nahradit) pouze jedinou a nejméně konfliktní nádrží Hoštejn, která může být pomocí efektivní přečerpávací vodní elektrárny jednoduše napojena na zdrž Hněvkov. Nádrž Hoštejn může být pak přiměřeně a za nevelkých nákladů zvětšena a „napájena“ nejen říčkou Březnou, ale prostřednictvím koridoru také vodami Divoké Orlice z existující vyrovnávací nádrže Nekoř, Tiché Orlice z profilu pod Letohradem i pod Ústím nad Orlicí, Třebovky, z Moravské Sázavy, Moravy nad ústím Moravské Sázavy, dokonce i z Bečvy (profil Osek nad Bečvou) a z některých menších toků. Celkové schéma je na obr. 6. Hlavní ukazatele konvenčního řešení (4 nové nádrže) a řešení navazujícího na vodní koridor D-O-L (s jedinou nádrží) jsou uvedeny v tabulce 1 (formát PDF).\nBez hlubší analýzy celého systému nelze přesně určit dosažitelné nadlepšení průtoků. Tato hodnota se však dá odhadnout na základě následujících skutečností.\nUvažované nadlepšení z nádrže Teplice (8,73 m3s-1) by bylo více než kompenzováno ekonomicky podstatně vhodnějším přívodem dunajské vody do prostoru jižní a střední Moravy. Při zatím uvažované kapacitě čerpacích stanic v 1. etapě (40 m3s-1) a při nočním čerpání by se v průměru získala jen třetina, tj. 13,33 m3s-1, z čehož by byly maximálně 3 m3s-1 určeny k dotaci plavebních komor. Ve vodohospodářské bilanci by se tedy uplatnilo množství minimálně 10,00 m3s-1. Toto množství je ovšem nutné – chceme-li odhadnout účinek vnitřní redistribuce zdrojů – kalkulovat zvláště.\nNádrž Hoštejn by hospodařila (pokud zanedbáme její možné napojení na průtoky Bečvy) s ročním odtokem ve výši 774 mil. m3, tj. šestkrát větším než uvažovaná nádrž Hanušovice, a disponovala by asi třikrát větším ovladatelným objemem. Je tedy zcela na místě předpoklad, že by poskytla alespoň třikrát větší nadlepšení, tj. 3x3,82 = 11,46 m3s-1. Skutečnost, že podstatná část vody by se do ní (resp. do zdrže Hněvkov) dostávala nikoliv gravitačně, nýbrž čerpáním z profilu Moravy nad ústím Moravské Sázavy, funkci nádrže téměř neomezí. V tomto profilu dosahuje třicetidenní průtok hodnoty 23,4 m3s-1, zatímco kapacita čerpacích stanic by měla činit 40 m3s-1, a byla by tedy překročena jen po několik dnů v roce.\nZachycení průtoků Bečvy a jejich přivedení do nádrže je samozřejmě také možné a technicky snadné. V daném případě je ovšem doba, kdy by uvedená kapacita čerpacích stanic byla překročena, takže by systém nezachytil „každou kapku“, poněkud delší. Q30d pod Jezernicí činí totiž 45,1 m3s-1. Dalo by se sice uvažovat o zvýšení kapacity čerpacích stanic v daném úseku – pokud by se to ukázalo ekonomicky účelné. Zatím však není s takovými možnostmi třeba počítat a odhadnout, že přiváděním nadbytečných průtoků Bečvy do nádrže Hoštejn se dosáhne například jen 50 % nadlepšení, které nabízí nádrže Teplice, tj. 4,37 m3s-1. Odhadované nadlepšení z „vnitřních zdrojů“ by tedy mohlo dosáhnout asi 11,46 + 4,37 = 15,83 m3s-1.\n¤ Obr. 6. Schéma převádění průtoků do nádrže Hoštejn\nÚdaje uvedené v tabulce 1 tedy svědčí o tom, že celý systém je z hlediska zachycení vnitřních zdrojů a celkového nadlepšení zhruba ekvivalentní s konvenčním řešením. Po připočítání přivedené dunajské vody pak nabízí zhruba dvojnásobně vyšší příspěvek k vodohospodářské bilanci, jehož rozdělení do jednotlivých povodí (tj. Moravy nebo Labe) může koridor operativně zajistit. Navíc nabízí v další (a patrně velmi vzdálené) perspektivě i další velké rezervy, dané možným zvýšením čerpaného množství z Dunaje a důslednějším zachycením průtoků Bečvy ve vazbě na uvažovanou nádrž Spálov na Odře, která může mít podobnou funkci jako nádrž Hoštejn (její nevýhodou je větší vzdálenost od trasy vodního koridoru D-O-L, zatímco nespornou výhodou je snadné zvětšení jejího objemu až na 1000 mil. m3 prakticky bez vyvolaných investic).\nJe samozřejmé, že přesná analýza a optimalizace může údaje uvedené v tabulce 1 korigovat, nikoliv však zásadně změnit. Hlavní, a to nikoliv odhadovaná, nýbrž přesná a pro celkové posouzení rozhodující data, vyplývající z tabulky, jsou tato:\nzásluhou vodního koridoru je skutečně možno předejít výstavbě nádrží Hanušovice, Vestřev a Teplice, (i když je v této lokalitě účelné počítat se suchým poldrem menšího rozsahu, který si nevyžádá prakticky žádných vyvolaných investic);\nkonkrétně to znamená úsporu ploch o výměře 33 km2, záchranu 853 budov před demolicí a 58 km silnic vyšší kategorie, resp. 46 km železnic před zatopením.\nBez zajímavosti jistě není zjištění, že průplavní úseky vodního koridoru si vyžádají zábor asi 25 km2 půdy, z toho na území ČR asi 18 km2. Přesto podléhá tento záměr kritice, neboť údajně komplikuje územní rozvoj, poškozuje cenné segmenty krajiny apod. Záměr prostě „vadí“, zatímco podstatně větší záběr na funkčně ekvivalentní opatření s většími a nejspíše i horšími dopady na krajinu nevadí nikomu. Ve skutečnosti dokonce ani o ekvivalenci funkcí nejde, neboť koridor nemá jen funkci vodohospodářskou, ale i funkce jiné, z nichž funkce dopravní není rozhodně zanedbatelná. Prostory budoucích nádrží (LAPV) jsou však samozřejmou součástí Politiky územního rozvoje, zatímco územní hájení vodního koridoru je vehementně zpochybňováno. To jistě stojí za zamyšlení.\nStejně tak stojí za zamyšlení, jak je vodní koridor D-O-L chápán v konvenční strategii vodního hospodářství. Například v koncepčním materiálu povodí Moravy4) je sice zmíněn, avšak jako jakýsi „exot“, jehož realizace by mohla přijít v úvahu, až již nebude možné řešit situaci výstavbou nádrží. Jinými slovy: nejprve je ve smyslu této strategie třeba realizovat to, co je méně efektivní, a pak teprve to, co vykazuje lepší technicko-provozní i ekonomické ukazatele. Výše zmíněné dosavadní představy o řešení bilančně kritického profilu Hodonín jsou snad nejlepším příkladem toho, v jakém bludném kruhu se pohybujeme. Dostaneme se z něj?\n1) Výzkumný úkol VaV/650/3/02 – Vliv klimatických změn na množství a kvalitu vodních zdrojů a na hydrologické poměry v ČR, Výzkumný ústav vodohospodářský T. G. M. v Praze, 2003, odpovědný řešitel Ing. Ladislav Kašpárek, CSc., objednavatel Ministerstvo životního prostředí ČR.\n2) Filip Jiří, Spitz Pavel, Korsuň Svatopluk, Hubačíková Věra: Možnost využití vody z uvažovaného průplavu Dunaj–Odra–Labe na zemědělské závlahy, Konference Porta Moravica 2005, Zlín, 2005.\n3) Studie napojení jižní Moravy na Dunaj ve variantě D, 2006, zpracovatel Ing. Jaroslav Kubec, CSc., objednatel Jihomoravský kraj.\n4) Ing. Stanislav Novotný, CSc., a kolektiv: Moravské vodohospodářské soustavy. Státní zemědělské nakladatelství, 1987.\nLektor článku: Ing. Pavel Bíza, technicko-provozní ředitel Povodí Moravy, s.p.\nČlánek popisuje možnost využití průplavu Dunaj–Odra–Labe k vylepšení vodohospodářské bilance řek Moravy a Labe přečerpáváním vody z Dunaje. Z hlediska technického je to reálná možnost a je možné tímto způsobem nalepšení průtoků zajistit, i když nejsem schopen v tak krátké době prověřit, zda uváděná konkrétní čísla o možném nalepšení průtoků jsou reálná či nikoliv, ale to je věcí autora.\nOtázkou však zůstává, zda je toto nalepšení také nezbytné. Bylo by jistě vítané a umožnilo by neomezovat se v zajištění dodávek vody pro různé účely, ale srovnání s náklady na budování možných nádrží Hanušovice, Teplice, Hoštejn a Vestřev není zcela korektní, protože neexistují v současné době konkrétní záměry na realizaci těchto nádrží a tyto výhledové lokality nejsou zmíněny v Plánu hlavních povodí České republiky, jak se uvádí v článku. Zajišťuje se pouze příprava poldru Teplice, ten má však fungovat jako suchá nádrž s čistě protipovodňovým účinkem pro zachycení kulminačních průtoků, a potom nelze počítat s nějakým dlouhodobějším nalepšením průtoků.\nAktivity ve vodním hospodářství jsou orientovány v souladu z tzv. Rámcovou směrnicí Evropské unie zejména na dosažení dobrého ekologického stavu vodních útvarů, tedy i úseků řek Moravy, Odry a Labe, a takové technické dílo, jako je průplav Dunaj–Odra–Labe, by vyžadovalo komplexní posouzení všech dopadů, nejen jeho možného vlivu na nalepšení průtoků v českých a moravských řekách.


Sušená rajčata - Stránka 3\npro Mirek za Mon Jul 18, 2016 5:08 pm\nMožná tady někde je, ale měl by to být tento postup.\nMohu říci, že byl docela problém "nesežrat to" hned z trouby Bohužel nám dosloužila stará horkovzdušná trouba, kde se daly umístit čtyři plechy nad sebe. Tu novou musím na tyto věci nějak doladit, ale pár smaltovaných plechů a držáky stojí skoro jak nová trouba.\npro Mirek za Sun Jul 24, 2016 8:50 am\nPrvní zralé 100 pudov jsem nestihl nafotit, ale nyní již dozrávají další plody.\nVčera jsem rovněž sklidil rajčata, která dnes upeču dle výše zmíněného receptu. Mezi sklizenými byla i odrůda Torquay (vlevo) a menší Krasnyj klyk. Torquay patří k tomu nejkvalitnějšímu co se rajčat na zpracování týče. Plody dozrávají rovnoměrně, jsou pevné se silnou stěnou a měkou slupkou, je to ranná keříčková odrůda dorůstající výšky 50-60 cm při vyvázání, bohužel hybrid.\npro miroslav za Sun Jul 24, 2016 12:35 pm\nzkousel nekdo na suseni odrudy Šejk, Pavlína, Pribina?\npro Jiřina za Sun Jul 24, 2016 2:15 pm\nŠejky spařuji a loupu k zaváření ve vlastní šťávě, na toto výborná odrůda. J.\npro Catka za Wed Jul 27, 2016 12:47 pm\nTeploměr ukazuje krásných 33°C a tak jsem zapnula venkovní sušárnu. Škoda takové energie nevyužít\npro Catka za Sat Mar 18, 2017 9:55 am\nDnes jsem si ze zvědavosti a také pro porovnání zakoupila v Kauflandu vážená sušená rajčata v oleji. Byly v akci za slušnou cenu. Výsledek? Opět mám nos o něco vice nahoru a moje sebevědomí se nebes dotýká. Mám je totiž LEPŠÍ ! Konzistenci máme stejnou, ale chuťově jsou moje lepší a to o hodně. Jestli já nejsem geniální!\npro Mirek za Sat Mar 18, 2017 1:08 pm\nTak to já musím prozatím pořád ještě sekat poklonu.\npro MrBig46 za Wed May 31, 2017 7:43 am\nChci také nějaká rajčata nasušit. Máme nový sporák s elektrickou troubou. Nechci je sušit položené na plechu. Chtěl bych si udělat několik sít, které by se naskládaly na sebe tak jak je to například v elektrických sušičkách. Materál dřevo a silonová síťovina. Potřebuji nějakou inspiraci jak to vyrobit (buď vlastní nápad nebo něco z internetu).\npro Catka za Wed May 31, 2017 8:31 am\nTaky by se mi nějaká taková vychytávka hodila, tož něco vymysli, udělej několik kusů navíc a já je odkoupím, snad mají všechny nové elektrické trouby stejné rozměry. Teď ještě aby nám přálo počasí a my měli spoustu rajčat na sušení, loni už jsem v tuto dobu měla venku první červená rajčata Harzfeuer, letos ještě nikde nic.\npro padr za Wed May 31, 2017 12:55 pm\nK tomuhle jsem trošku skeptický. Nevidím příliš výhodu v sušení na sítu oproti sušení na plechu. Řezná plocha, přes kterou se vypaří prakticky všechna voda, je směrem vzhůru. Teplotně to po nějaké době vyjde nastejno - jestli rajče odspodu hřeje ten teplý vzduch nabo teplý plech je skoro jedno. A ten plech tam stejně dole musíte mít, protože z rajčat bude kapat šťáva, případně padat koření a uklízet přímo troubu je naprd.\nAle rád se nechám přesvědčit o opaku!\npro Catka za Wed May 31, 2017 2:11 pm\nPokud suším rajčata venku na slunci, tak pod síto dávám černý plech, hezky hřeje zdola. Pokud bych při sušení v troubě nahradila plechy sítem, pak bude ten horký vzduch lépe cirkulovat, si myslím, ten úplně spodní plech teplo zadržuje. Z rajčat mi šťáva nevytéká a žádné drobné koření, které by propadlo sítem nepoužívám. Ale každý máme svoji osvědčenou metodu.\npro MrBig46 za Wed May 31, 2017 5:54 pm\nSušit rajčata v troubě na plechu je pro mne pouze případným nouzovým řešením. Jistě budu kombinovat sušení na slunci s dosoušením v troubě, předsuším na slunci a navečer dám do trouby. Sušení není jen o teplotě, ale také o prouděnní vzduchu a to s myslím, že je lepší mít ovoce na nějakých lískách, což pro mne znamená podložka s otvory.\npro MrBig46 za Mon Jun 26, 2017 8:40 pm\nTak dnes jsem ztrávil půl dne u doktorů a půl dne jsem se věnoval zahradě. Ráno jsem byl načerpat vodu do dvou barelů, přitom jsem okopal dva záhony paprik a vyčistil cestičky od až 30 cm vysokého plevelu. Ve dvě odpoledne jsem navštívil ordinaci endokrinologie (ani nevím jestli to píši správně), a v pět jsem byl objednán na echo- srdce. Proč o tom tady píši. No když už jsem byl tak blízko, tak jsem se po tom vyšetření stavil za stolařem (měl odpolední) a ten mně z bukového prkna nařezal tenké lišty, ze kterých budu vyrábět ty síta na sušení do trouby.Vzal jsem si je domů, všechno si rozměřím a v pondělí nebo úterý si to všechno půjdu nařezat a svrtat do stolárny. Už se těším, až budu na nich ty rajčata sušit. Zatím to vypadá, že budu mít plno keříčkových Napoli (typ San Marzano) a dobře se jeví také nové české Sonet F1, který je snad také hybrid vycházející ze SM.\npro Catka za Tue Jul 11, 2017 9:07 pm\nPořád pátrám po TOP rajčeti na sušení. Jedním z kandidátů měl být i Rubinovyj Kulon z Ruska. Nemá podlouhlý tvar jako na sáčku, je to spíše takové vajíčko a je docela raný a to se mi líbí. Není to ale rajče masité, ovšem ani nijak extrémně šťavnaté. Velmi mile mě překvapila jeho chuť, je vynikající! Rostlina má spoustu plodů, které jsou ale lehce náchylné na projevy nedostatku vápníku, mohou za to ta šílená vedra. Usuším a posoudím.\nVelmi podobně vypadá Sonet F1, uvidíme jak bude chutnat, ale RK bude asi nedostižný.\npro Catka za Sat Jul 22, 2017 8:07 am\nTyhle vysoké teploty mi vůbec nesvědčí, jsem člověk chladnomilný, ale rajčata se venku suší báječně. Zkouším sušit všechny možné a třeba i nemožné odrůdy, protože poptávka je neuspokojitelná. Perfektní jsou steaková rajčata a hlavně srdce vypadají hezky.\npro Catka za Sat Jul 22, 2017 10:09 am\nJeště dnes jednou sušená rajčata. Na Tomatoville jsem četla inspirující článek o tom, jak borec suší rajčata na palubní desce svého kamionu, věřím, že tam může být pekelně horko.Tož jsem vyzdobila palubní desky našich dvou aut plechy s rajčaty, až to uvidí manžel, tak jej budu muset křísit, ale za pokus to stojí.\npro padr za Mon Jul 31, 2017 9:28 am\nZkusil jsem sušit rajčata a chilli v autě za oknem:\nNechal jsem je tam 24 hodin, vyschly pěkně, Jenže jsem je nakrájel dost natenko a nepohnul jsem s nimi, takže se přilepily k sítu a nešly oddělit. Alespoň to chilli uschlo pěkně. No tenhle víkend se fakt nedařilo.\npro Catka za Mon Jul 31, 2017 6:34 pm\nRajčata na sušení krájím na plátky minimálně 1cm vysoké, podlouhlé jen rozpůlím. Letos suším všechno, kromě klasických kulatých "mokrých" rajčat typu Start. Počasí mi přeje a tento týden toho hodlám využít na maximum. Začínají mi být hodně sympatická masitá rajčata, vypadají usušená lépe. Ukázka sušených rajčat.\npro MrBig46 za Tue Aug 01, 2017 1:42 pm\nVčera odpoledne jsem nachystal tři plata českých rajčat na sušení (těch tvrdších). Na slunce jsem je dal až okolo páté hodiny odpolední. V devět večer jsem je musel stáhnout a dá na čtyři hodiny do trouby (aby mně nezčernaly). Ráno jsem je ještě dvakrát musel přihřát na 50 °C a teprve po jedné odpoledne jsem je mohl dát na lodžii, kam už dorazilo slunce. Nevím, jestli to do večera uschne, jinak budu muset opět využít troubu.\nPS.: Chtěl jsem přiložit fotku, ale Google mně hláil, že na Postimage je nějaké malware. Tak zatím nic.\npro Catka za Mon Jan 01, 2018 12:00 pm\nDnes se chystám naložit další dávku sušených rajčat. Je to činnost příjemná, voňavá a dýchne na mě konec léta. Mám tentokrát velmi kvalitní materiál, Sklizená rajčata byla velmi "vychucená", řekla bych , že až moc sladká. Dalším pozitivem nakládání je možná konzumace červeného vína, které používám, dnes byl vylosován Merlot. Může být.\npro Catka za Sun Jul 01, 2018 10:03 am\nZdá se, že jsem letos objevila náhradní odrůdu za San Marzano, které jsem usušila nejvíce, ale rajče mě zlobilo náchylností k chorobám a taky výnos nebyl zrovna omračující. Letošní novinka v mém sortimentu Carskoe Iskušenie - vůbec netuším, co to znamená -vypadá moc nadějně. Píšou, že je raná - u mě zatím ani náznak zrání -a velice úrodná. Rostliny jsou krásné, zdravé a mají nasazeno spoustu sympatických plodů. Takže mými nosnými odrůdami na sušení budou patrně Scatolone a tahle novinka. Usuším dost rajčat, loni jsem měla v plánu 100kg, ale zvládla jsem pouze 60.\npro Catka za Sat Jul 14, 2018 9:59 am\nMoje rajčata se rozhodla, že budou houfně dozrávat a pokud možno, tak všechna najednou. V kuchyni už není jediná miska nebo podnos, na kterém by nebyla rajčata. Tak jsem umístila letošní první plata s rajčaty na sušení na střechu psího kotce na sluníčko. Jde o odrůdy Jersey Devil a Opalka.\npro MrBig46 za Sat Jul 14, 2018 10:55 am\nJá suším v troubě, ale ne rajčata, ale meruňky. Nevěděl jsem co s nimi a tak je suším. Odbyt mám zaručený.\npro Mirek za Sat Jul 14, 2018 11:41 am\nCatka napsal: Moje rajčata se rozhodla, že budou houfně dozrávat a pokud možno, tak všechna najednou. V kuchyni už není jediná miska nebo podnos, na kterém by nebyla rajčata. Tak jsem umístila letošní první plata s rajčaty na sušení na střechu psího kotce na sluníčko. Jde o odrůdy Jersey Devil a Opalka.\nPůvodní elán se sušenými rajčaty mne už přešel z jednoho prostého důvodu. Nedokáži udělat taková, aby se vyrovnala těm italským. Zatím další nesuším, jen je "zapékám" v troubě dle již zmíněného ruského receptu, ale ta se hned sní. Rajčata na zpracování mám letos opravdu hnusná, již dlouho se mi tak "nezadařilo", a proto nastanou radikální změny.\npro Catka za Sat Jul 14, 2018 11:53 am\nJá mám možná výhodu, že rajčata pěstuji v "lesoparku", kde převládají stromy a keře a proto nehrozí choroby typické pro monokultury. Všichni, kdo ochutnali moje sušená rajčata se shodli na tom, že jsou lepší než ta italská a pro mě je to hlavně v zimě ta největší lahůdka. Pokud se nedaří, tak je na radikální změny vhodná doba. Meruňky už máme nasušeny.


VÉVODOVA AFÉRKA | Knížky jsou náš život\n8. června 2017 v 10:00\t| Kit731\t| Recenze KIT731\nNázev: Vévodova aférka\nAutor: Michelle Celmerová\nAnotace: Charles Frederick Mead má ve svých šestatřiceti letech vše, co si může přát - peníze, moc, šarm na rozdávání a na každém prstu alespoň jednu ženu. Jeho pověst sukničkáře je na ostrově nechvalně známá. Viktorie Houghtonová ale nemá vévodu příliš v lásce, přestože pro něj musí pracovat jako osobní asistentka. Jeho svodům se však těžko odolává a po prvním polibku je Viktoriino srdce zcela ztraceno. Vášeň, která mezi nimi vzplane, již nelze uhasit…\nJistě si vzpomínáte, jak jsem nedávno na FB přidala fotku knížek, které mamka přinesla od své kolegyně. A Aférka byla v první várce, do které jsem se pustila hned.\nMusím říct, že i když většinou bývají Harlequinky podobné, takže by si člověk mohl myslet, že ho už nic nepřekvapí, opak je pravdou. I Vévodova aférka mě neskutečně bavila, fandila jsem jak Viktorii, tak Charlesovi, konec mě také rozbrečel. Prostě jsou autoři, kteří opravdu umí napsat dobrou knížku.\nCo mě překvapilo, bylo jednání Viktorie, když k ní domů přišli nezávisle na sebe jak její otec, tak Charles. To, co udělala, bych si netroufala hádat ani ve snu, natož abych to provedla! Ale stejně to bylo strašně milé.\n(snad jediná jiná obálka, kterou jsem našla. Vidíte ty svaly?)\nZbožňuji vztah mezi oběma mladými lidmi, teda kromě některých maličkostí. To, že se Charles staral o Viktorii a nabídl ji pohled do vyšších vrstev, kam se nedostane jen tak každý, vévoda samotný.\nJsem opravdu vděčná za to, že se knížka ke mně dostala, děkuji mamce i její kolegyni, a rozhodně to není naše poslední setkání. Protože je to naprosto okouzlující ♥\nOriginální název: The Duke's Boardroom Affair


Šampión Anthony Joshua zarobil za zápas proti Andymu Ruizovi obrovský balík peňazí | REFRESHER.sk\n9. december 2019, 17:59\nBoxer dostal poriadny balík.\nO víkendu se fanoušci bojových umění stali svědky zřejmě nejočekávanějšího boxerského zápasu tohoto roku. V tom ve 12 kolech jasně dominoval Brit Anthony Joshua, který vsadil na opatrnou taktiku a ta se mu taky vyplatila. Mexického šampiona Andyho Ruize obral o opasky organizací IBF, WBA, WBO a IBO a oplatil mu tak porážku z letošního léta.\nKolik boxeři vydělali?\nZápas kromě 15 tisíc lidí ve speciálně vybudované aréně v Saúdské Arábii přilákal podle deníku Mirror pozornost zhruba 25 milionů lidí po celém světě. Mezi těmi mimochodem nechyběl ani Sylvester Stallone, který uspořádal malou party a zápas sledoval s osobnostmi jako Arnold Schwarzenegger, Al Pacino nebo Sugar Ray Leonard, který je jednou z největších boxerských legend.\nS událostí takto obřích rozměrů se pochopitelně pojí také horentní finanční výdělky. Například staronový šampion Anthony Joshua za ostře sledovaný duel sklidil dle odhadů až kolem 60 milionů liber (téměř 2 miliardy korun). Oproti tomu jeho soupeř Andy Ruiz si vydělal podstatně méně. Za zápas měl dostat jen necelých 8 milionů liber (téměř 250 milionů korun). Výsledek přitom nehrál roli.\nČÍTAJ TIEŽ Anthony Joshua poráží Andyho Ruize a stává se opět světovým šampionem!Anthony Joshua poráží Andyho Ruize a stává se opět světovým šampionem!\nŠampion Ruiz dostal méně\nMůže se zdát s podivem, že ačkoliv Andy Ruiz do zápasu nastupoval jako šampion, kontrakt mu zaručoval několikanásobně menší odměnu než v případě jeho soupeře. Důvodem má být to, že finanční odměny za případnou odvetu měly být předem dohodnuté už při podepisování smlouvy při jejich prvním vzájemném zápase.\nJeho týmu se sice později podařilo vyjednat ještě o něco lepší podmínky, přesto však podstatně větší balík připadl hvězdnému Britovi. Celková výše odměn se však odvíjí také od prodejů PPV (pay-per-view), u uvedených částek se tedy jedná spíše jen o přibližné odhady.\nČÍTAJ TIEŽ Megazápas jako Mayweather vs. McGregor: Tyson Fury souhlasí s bitvou proti hvězdě UFCMegazápas jako Mayweather vs. McGregor: Tyson Fury souhlasí s bitvou proti hvězdě UFC\nSamotným bojovníkům však pochopitelně nikdy nezůstává celá částka. „Hodně peněz spolknou daně a musí se zaplatit také trenéři s celým týmem. Takže dřív, než se člověk naděje, mu ve skutečnosti zůstane zhruba 30 až 40 procent,“ vysvětlil Anthony Joshua.\nDalším vyzyvatelem v řadě se pro znovu korunovaného krále boxu Anthonyho Joshuu s největší pravděpodobností stane Bulhar Kubrat Pulev. Šampion sice uvedl, že by se raději utkal s dalším Britem, konkrétně s Dillianem Whytem, přesto však věří, že i zápas s Pulevem bude další obrovskou událostí, která přiláká miliony diváků ze všech koutů planety.\nZdroj: sportingnews.com, thesun.co.uk, talksport.comNáhľadový obrázok: Richard Heathcote/Getty Images Tagy: box, anthony joshua, Andy Ruiz\nÚder do rozkroku a následne aj pokus o kop. Syn boxera to ukázal súperovi ešte pred súbojom\nNike zrušilo sponzorskú zmluvu s Mannym Pacquiaom. Jeho vyhlásenia proti homosexuálom označilo za odporné


Čas předjarní je vsutku aprílový od sněhu až po hřejivé azuro. Ty prudké výkyvy zvyšují touhu chuťových buněk po pestřejším a možná zdravějším jídle. Jednou z neskutečně rychlých variant je i vegan pomazánka z grilovaných paprik a slunečnicových semínek. Navíc pokud semínka předem namočíte do studené vody, zajistíte tím svému tělu i zvýšený příjem zdraví prospěšných látek. O namáčení semínek a jeho benefitech jsem už párkrát zmiňovala, třeba TADY .\nA protože za okny se na nebi střídá mnoho odstínu šedi s novým přídělem sněhu snášejícím se k zemi, tak jest třeba se osvěžit barevnou a voňavou svačinou. Jdeme na to! Pomazánka z grilovaných paprik a slunečnicových semínek připravená v tomto množství vystačí bohatě pro 2 strávníky úplně bohatě. Budete potřebovat jen elektrický sekáček či mixer, v případě nakládaných grilovaných paprik ani troubu nebude potřeba rozehřívat.\n3-4 grilované papriky* nebo červené čerstvé papriky\n1 dl loupaných slunečnicových semínek\nšpetka kajenského pepře nebo chili\nzákladní suroviny můžete ještě rozšířit třeba o lahůdkové droždí či sušená rajčata\nPokud máte již koupené grilované papriky, tak pomazánka z grilovaných paprik a slunečnicových semínek je hotová raz dva! Již *grilované oloupané celé papriky se prodávají naložené v octovém láku (například Lidl). Takové papriky jen prostě vyndejte z láku a nechte je okapat, pokrájejte je na menší kousky. V případě použití nakládaných grilovaných paprik nebudete v receptu muset použít ani olivový olej a ani citronovou šťávu. Stačí jen na jemno strouhaná kůra dobře omytého (spařeného) citronu.\nAle jestliže tuhle vychytávku doma nemáte, vůbec nezoufejte, za 15 minut si vyrobíte své vlastní. Rozpalte troubu na 220°C, nejlépe s horním grilem a mřížku dejte do horní třetiny. V mezičase si připravte papriky ke grilování. Paprikám uřízněte vršek se šťopkou, podlouhlými řezy je rozčvtrťte, vyndejte semeníky i se semínky. Papriky potřete poctivě olivovým olejem a dejte je na plech kůží nahoru (na kousek pečícího papíru). Dejte péct na cca 15 minut, až do vytvoření tmavých puchýřů na lesklé straně slupky.\nPo upečení do tmava je ihned vložte do misky a dobře zakryjte, aby neunikala pára. Nechte grilované papriky ”zapařit” pár minut. Budou selépe loupat a navíc mezitím i trochu vychladnou, aby se s nimi dalo lépe manipulovat. Pak již stačí grilovaným paprikám stáhnout horní vrstvu lesklé kůže (slupky) s tmavými puchýři a papriky pokrájet na menší kousky. Jak papriky mají doopravdy vypadat po ugrilování naleznete TADY.\nvšechny suroviny dejte do mixeru a po cca 30 vteřinách mixování, otřete stěrkou stěny a ještě promixujte\numixujte do vámi požadované textury; zahustit lze pšeničnými klíčky, chia semínkem, sýrem feta či lahůdkovým droždím\npo umixování a doladění hustoty budete mít zhruba 300 ml pomazánky\nNyní už jen stačí všechny suroviny z horního odstavce rozpisu vložit do mixeru a umixovat do konzistence pomazánky. Jestliže jste si sami grilovali papriky, tak na dochucení použijte vedle soli a pepře i čerstvě vymačkanou citronovou šťávu. Pomazánka z grilovaných paprik a slunečnicových semínek je hotová! Dejte jí vychladit a pak si už jen užívejte ty vůně, barvy a chutě této pestré pomazánky.\nVyzkoušejte pak i pár vychytávek á la Madla:\nk dochucení použijte namísto běžného černého pepře třeba pepř citronový. Nebo do pomazánky přidejte lžíci lahůdkového droždí. Pomazánka chutná ještě lépe , když slunečnicová semínka na pár hodin předem namočíte do studené vody. Použijte pak semínka slitá a okapaná od vody.\nNebo semínka nahraďte vašimi oblíbenými ořechy (kešu, vlašské atd.). Můžete do pomazánky nadrobit hrst sýru feta před či po mixování – to záleží jakou konzistenci chcete na závěr mít. Za mne je ale TOP přidání lahůdkového droždí, 2 sušených rajčat a lžíce konopných semínek.\nJestli se vám zdá pomazánka z grilovaných paprik a slunečnicových semínek příliš řídká, lze jí zahustit. Například pšeničnými sušenými klíčky, chia semínky, lahůdkovým droždím nebo konopným semínkem. Možností je ale mnohem více..\npomazánka z grilovaných paprik a slunečnicových semínek lze použít i jako dip\nPoužití má pomazánka z grilovaných paprik a slunečnicových semínek mnohem širší než jen běžné namazání na chleba.. Zkuste jí natřít na tortilly, přidejte kopu čerstvého špenátu, plátky okurky či zelené klíčky. Jako bílkovinu přihoďte ogrilované kousky halloumi nebo třeba i plátky sušené šunky. Pak to celé zabalit jako wrap na cesty či do práce/školy je otázka jen několika málo okamžiků. Návod jak na to naleznete ZDE klikněte.\nNebo lze tuto pomazánku použít jako dip na namáčení zeleniny či křupavých tyčinek. Myslím, že i vás napadne dalších X možností, jak pomazánku využít! Spoléhám na vás!\nUžívejte si nastupujícího jara se všemi jeho vůněmi, barvami i zvuky ozývajícími se z probouzející se přírody.\nPro další inspiraci na pomazánky se můžete podívat kliknutím ZDE.\n← Delikátní jablečný koláč s mascarpone Galettky s vejcem a zeleninou →\n2 komentáře u „Pomazánka z grilovaných paprik a slunečnicových semínek“\nMichal 19.5.2019 (12:14)\nPomazánka úžasná jen by mě zajímalo v kterém Lidlu takové papriky mají. Zatím jsem je viděl jen ve Španělsku.\nkorenizivo Autor příspěvku 21.5.2019 (4:56)\nMichale zdravím vás a jsem moc potěšena, že pomazánka chutnala.\nGrilované papriky u nás ve Švédsku mají v podstatě v každém běžném potravinovém obchodě, Lidl nevyjímaje (tam je to v oddělení nakládaných okurek, oliv apod.).. Dokonce i u nás na vsi je mají (a to už je co říct ..) 🙂\nPopravdě řečeno jsem si grilovaných paprik roky nevšímala a najednou, jak pro ně mám využití je vidím úplně všude 😀


Pacientům II. interní kliniky FN Olomouc pomáhá nová metoda - Šumpersko.NET\nPacientům II. interní kliniky FN Olomouc pomáhá nová metoda\n24. června 2019 - 15:37\nUltratenký endoskop slouží při nemocech slinivky břišní a žlučových cest\nPacientům II. interní kliniky FN Olomouc pomáhá nová metoda zdroj foto: FNOLK\nOd podzimu loňského roku sídlí II. interní klinika - gastroenterologická a geriatrická FN Olomouc v nové, supermoderní budově. S jejím stěhováním ze staré budovy, která v těchto dnech mizí s postupem demoličních prací, přišlo i tolik kýžené dovybavení kliniky nejnovější zdravotnickou technikou.\nOd února letošního roku pak mají zaměstnanci i pacienti tohoto špičkového pracoviště k dispozici poslední endoskopickou metodu pro onemocnění slinivky břišní a žlučových cest, která zde zatím chyběla - cholangioskopii Spyglass. „Endoskopie se v posledních letech rozvinula z původně diagnostického na terapeutický obor. O to důležitější pro nás a zejména pro naše pacienty je, abychom měli k dispozici pokud možno nejmodernější vybavení a metody. V případě cholangioskopie Spyglass jsme jedni z prvních, kdo u nás tuto metodu využívá. Navíc máme poslední verzi přístrojového vybavení a v neposlední řadě špičkový tým, což je u moderní endoskopie velmi důležité,“ upozorňuje přednosta II. interní kliniky - gastroenterologické a geriatrické FN Olomouc docent Ondřej Urban.\nCholangioskopii Spyglass na jeho pracovišti zavedli v únoru letošního roku. „Jedná se o ultratenký ohebný endoskop o průměru 3,3 milimetru, který je možné zavést do žlučových cest a pankreatického vývodu. Lékař má při použití této metody k dispozici na ovládání endoskopy dva, a to včetně dvou obrazů na monitoru. První, klasický endoskop se zavede ústy do dvanáctníku a z něj druhý tenčí s různými nástroji do žlučových cest nebo slinivky břišní. Tento tenký endoskop poskytuje detailní zobrazení slizničního povrchu těchto struktur a umožňuje odběr biopsie z podezřelých oblastí pod zrakovou kontrolou a také terapeutické zákroky, z nichž nejdůležitější je elektrohydraulická litotrypse konkrementů. Laicky řečeno jde o odstranění kamenů ve žlučových cestách rázovou vlnou, která je rozbije na místě, a jejich zbytky se pak sondou odstraní,“ popisuje docent Urban a dodává, že alternativou k popisované endoskopické metodě byl dříve pouze rozsáhlý chirurgický zákrok.\nMetoda cholangioskopie Spyglass byla poslední endoskopickou metodou pro onemocnění slinivky břišní a žlučových cest, kterou olomoucké pracoviště nemělo k dispozici.\nNavazuje na endoskopickou ultrasonografii, endoskopickou retrográdní cholangiopankratografii a radiologické zobrazovací metody. „Na tuto metodu navazuje také nově zavedená metoda mikroskopického zhodnocení, takzvaná FISH, kterou provádí Ústav klinické a molekulární patologie,“ doplňuje přednosta II. interní kliniky olomoucké fakultní nemocnice.\nCílem nových postupů je zrychlení diagnostiky nádorů pankreatobiliární oblasti. „Časná diagnostika je zásadní pro odhalení onemocnění v léčitelném stádiu. Jen malé nádory lze totiž radikálně odstranit chirurgicky a tím nemocného vyléčit,“ uzavírá docent Ondřej Urban.\nAutor: red., A. Fritscher, zdroj foto: FN OLK\nŠumperské divadlo organizuje charitativní sbírku pro Elišku\nNa speciální rehabilitační cvičení, bez kterých se neobejde\nPráci hledá v kraji přes 11 tisíc osob\nPočet ohlášených volných míst přesahuje 10 tisíc\nMistrovství republiky ve vyprošťování se konalo v Olomouci\nPomačkaný vrak auta zdeformovaný kolem traktoru a uvnitř uvězněná zraněná žena


Jan Žitník | Oprava regulátoru TECH ST-480 zPid\nOprava regulátoru TECH ST-480 zPid\nMnoží se dotazy na opravy regulátoru. Pokud si na opravu netroufáte sami, ozvěte se mi na jan@zitnik.org Pokud se chcete zaptat jaký kondenzátor, je to v návodu. Pokud nevíte kde jej zakoupit, zkuste google. Vše je v návodu uvedeno.\nPokud jste majitelem automatického kotle na tuhá paliva s řídící jednotkou polské firmy TECH (CS-480 zPid, CS-707, CS-48 a další), možná jste se setkali s chybou “Příliš vysoká teplota mosfet”, případně “Příliš vysoká teplota regulace ventilátoru”. Jedná se o pravděpodobné “kurvítko” firmy TECH, protože o této chybě vědí všichni výrobci kotlů a všechny montážní firmy těchto kotlů. Jejich stanovisko je stejné - vadná řídící jednotka, jako řešení nabízí repas za cca 3000 nebo koupi nové jednotky.\nTato chyba se mi stala o vánocích, nikdo neměl tuto jednotku jako náhradní skladem a ti co by ji poskytli (výrobce kotle), měl pro jistotu podnikovou dovolenou. Nikdo ale nechtěl poskytnout informace, co se repasuje ani v čem je problém.\nJe nejvyšší drzost prodávat kotel bez servisu 24⁄7, obzvlášť v zimě, kdy si dům v mrazech bez vytápění nedokážu dost dobře představit. Čekal bych asi 10 dní než by se mi jednotka vrátila zpět.\nCelý problém spočívá ve vadném svitkovém kondenzátoru, který spolu s pár rezistory a MOSFET tranzistorem (bez chlazení) reguluje otáčky střídavého asynchronního motoru ventilátoru. Začínající problém lze z počátku zpozorovat tak, že se ventilátor nerozběhne v nejnižších otáčkách (1%) - je potřeba ho ručně roztočit.\nPo rozebrání regulátoru (4x křížový šroub, stáhnout otočný volič, povolit matici na osce voliče)\nHorní deska drží na distančních sloupcích (4x křížový šroub) a dvou konektorech, které se odpojí ze spodní desky. napájecí dvoulinka je natvrdo :-)\nOznačený svitkový kondenzátor je vadný. Po přeměření měl cca 600nF. Správná kapacita má být 1µF (1.0M/275VAC X2). Tyto kondenzátory se vyrábějí ve dvou pouzdrech, s roztečí 27.5mm a 22.5mm. DPS je připravena pro oba rozměry. Po výměně:\nCena kondenzátoru je cca 15 korun. Neřeším finanční stránku ani náročnost opravy, co mě dost děsí je ale fakt, že neexistuje žádná podpora od výrobce, případně servisních partnerů. Člověk asi umrzne, až odejde podavač nebo jiný díl o víkendu.\nPs: perfektní polská práce (SMD kondenzátor připájený na pinu a drátu visí ve vzduchu). Ty hroudy cínu ani nekomentuji.\nNapište mi prosím email na jan@zitnik.org, jak oprava dopadla. Děkuji\n© 2020 Jan Žitník


Město Kopřivnice - Kopřivnické noviny ze dne 06.06.2019 - Přes aplikaci Hlášení závad lidé oznámili 92 případů\n(Počet zobrazení: 339)\nAplikace je dostupná nejen přes počítač na webových stránkách města, ale hlásit závady lze i z mobilního telefonu připojeného na internet. Na stránce lze vidět jak již nahlášené závady, tak zadat novou. Pomocí formuláře je možné jednoduše zadat nové hlášení. V mapě určit místo problému, vybrat kategorii závady, přidat stručný popis, případně doplnit o fotografii. Pomocí chytrého telefonu lze jednoduše lokalizovat polohu i přímo vyfotit problém. „Oznamovatel musí uvést svou e-mailovou adresu, na kterou po odeslání hlášení obdrží zprávu, že hlášení o závadě bylo přijato, a dále dostává zprávy o průběhu řešení podnětu a také o jejím vyřešení. Podle uvedené kategorie ve formuláři obdrží zprávu příslušný odbor radnice a začne se řešením zabývat,“ upřesnil Jiří Tomášek, správce GIS kopřivnické radnice.\nAplikaci spustila kopřivnická radnice 1. května a hned první den poslali lidé čtyři oznámení. „K 30. květnu jsme obdrželi celkem 92 hlášení, z nichž 43 bylo vyřešeno, 37 je v řešení a 12 bylo zrušeno. Zrušeny byly duplicitně vložené stejné závady, nebo šlo o případ, že se nejednalo o závadu, o čemž byl oznamovatel vyrozuměn,“ uvedl Roman Španihel, správce komunálního hospodářství. Ten poznamenal, že aplikace slouží pouze pro hlášení závad, nikoliv k žádostem o informaci nebo k dotazům a podnětům, které již byly řešeny jiným způsobem, vkládat nelze ani opakované zadání stejných závad. „Taktéž problémy související s udržováním veřejného pořádku je nutno hlásit přímo na městskou policii,“ upozornil Roman Španihel.\nNejvíce závad bylo zasláno k dopravnímu značení (14), přičemž vyřešeno už bylo 12. Druhé místo v pomyslném žebříčku závad patřilo komunikacím, těch bylo 13, dalších 12 se týkalo osvětlení, 11 chodníků a 8 mobiliáře. „Většinou se jedná o drobné závady, které se dají rychle opravit, v některých případech se ale jedná o závady, které musí vyřešit jiné subjekty nebo jejichž vyřešení potrvá delší dobu,“ poznamenal Roman Španihel.


Detail materiálu pro radu čj. RK-05-2007-55\nČíslo jednací RK-05-2007-55\nNázev Změna názvu příspěvkové organizace s názvem Havlíčkovo gymnázium, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063\nPopis problému Zastupitelstvo kraje na svém jednání konaném dne 28. 3. 2006 projednalo mimo jiné záměr změn názvů právnických subjektů a označení škol a školských zařízení a schválilo dodatky k jejich zřizovacím listinám. Na základě vznesených vyjádření bylo navrženo, aby změna názvu příspěvkové organizace s názvem Havlíčkovo gymnázium, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063 byla schválena samostatně na některém z dalších zasedání zastupitelstva kraje.\nNávrh řešení OŠMS předkládá radě kraje k projednání návrh Dodatku č. 2 Zřizovací listiny Havlíčkova gymnázia, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063, kterým se mění v článku II. Název organizace zřizovací listiny název příspěvkové organizace Havlíčkovo gymnázium, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063 na Gymnázium Havlíčkův Brod. Návrh na změnu názvu vychází z Usnesení\nč. 2/2006 Školské rady Havlíčkova gymnázia, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063 ze dne\n9. 2. 2006 a Výpisu ze zápisu provozní porady ze dne 15. 2. 2006 potvrzené ředitelem školy dne 23. 11. 2006. Rada města Havlíčkův Brod svým usnesením č. 30/07 ze dne 15. 1. 2007 podpořila název Gymnázium Havlíčkův Brod.\nOŠMS po dohodě s ředitelem školy navrhuje, aby změna názvu právnické osoby byla provedena k datu 1. 7. 2007.\nDodatkem č. 2 Zřizovací listiny Havlíčkova gymnázia, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063 se dále ve zřizovací listině upravuje čl. III. Hlavní účel a předmět činnosti, bod 2. Předmět činnosti, z důvodu uvedení do souladu s novým školským zákonem.\nStanoviska Stanovisko OSŘKŽÚ:\nDle sdělení OSŘKŽÚ je příprava dokumentace ke zřizovacím listinám v kompetenci OŠMS a OSŘKŽÚ nebude k věcné problematice vydávat stanoviska.\nStanovisko výboru pro výchovu, vzdělávání a zaměstnanost Zastupitelstva kraje Vysočina:\nVýbor pro výchovu, vzdělávání a zaměstnanost Zastupitelstva kraje Vysočina doporučil zastupitelstvu kraje na svém jednání dne 23. 1. 2006 usnesením č. 002/01/2006/VVVZ,\nStanovisko Školské rady Havlíčkova gymnázia, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063\nDle Usnesení č. 2/2006 Školské rady Havlíčkova gymnázia, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063 ze dne 9. 2. 2006 navrhuje název "Gymnázium Havlíčkův Brod":\n"Školská rada GHB navrhuje změnu stávajícího názvu školy "Havlíčkovo gymnázium, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063" na "Gymnázium Havlíčkův Brod".\nHlasování: 5 pro - 0 proti - 1 se zdržel"\nStanovisko pedagogických pracovníků Havlíčkova gymnázia, Havlíčkův Brod, Štáflova 2063\nDle výpisu ze zápisu provozní porady ze dne 15. 2. 2006 navrhuje název "Gymnázium Havlíčkův Brod":\n"Návrh názvu Školy "Gymnázium Havlíčkův Brod" byl v souladu s návrhem školské rady. Po projednání byl schválen většinou přítomných pracovníků. Konkrétní výsledek hlasování: 20 hlasů pro, 6 hlasů proti, 6 přítomných se zdrželo hlasování."\nStanovisko Rady města Havlíčkův Brod\nDle usnesení č. 30/07 ze dne 15. 1. 2007 podpořila název Gymnázium Havlíčkův Brod:\n"30/07 Žádost Krajského úřadu kraje Vysočina ke změně názvu Havlíčkova gymnázia, Havlíčkův Brod, Štáflova 2003\nRada města podporuje název školy Gymnázium Havlíčkův Brod."


Manželé se na Kleť letos vrátili: "Byli jsme překvapení, jak je to tam pěkné." - Českokrumlovský deník\nManželé se na Kleť letos vrátili: "Byli jsme překvapení, jak je to tam pěkné."\nMarie Stropková přinesla do redakce svou vzpomínku na Kleť a své dětství pod Dívčím kamenem. Děkujeme.\nNa Kleť se Marie Stropková vrátila letos v květnu. | Foto: Marie Stropková\nMoje maminka se narodila v roce 1914. Její otec František Linda v roce 1868 a její maminka v roce 1885. Bydleli na statku pod Dívčím kamenem u Podhradských jako podruzi. Otec dělal lesního dělníka. Porážel ručně stromy, měli jen pilu a sekera. Za týden práce v lese dostával 10 korun. Maminka měla tři mladší bratry. Do školy chodili do Holubova. Když bylo mamince asi 14 let, s dcerou ze statku šly na Dívčí kámen na Velký pátek, když se v kostele zpívaly pašije. Jako děti byly na zřícenině velmi často. Skála byla otevřená na jednom místě. Popadl je velký strach a utíkaly dolů. Druhý den tam šly, ale už tam žádný vchod do skály nebyl…\nJá jsem se narodila v lednu 1935 na statku u Podhradských. Doktor Mašek mi říkal: „Když jsem jel s bryčkou s koníkem za tvojí mámou k porodu, bylo sněhu po kolena. Bylas malá. Radil jsem tvojí mámě, ať tě dávají na kastrolu do trouby u kamen, ať tu zimu přežiješ.“\nZa války bylo území od Kletě až na hranice německé. V roce 1945 o prázdninách byla velká akce Kleť opět česká. Sešlo se tam hodně lidí z celého okolí. Mě bylo deset. Maminka mi ušila červenou sukýnku a k tomu jsem měla bílou halenku. Šla jsem ze Stupné se starší kamarádkou přes Křemži pěšky na Kleť. Měly jsme každá tři krajíce chleba a plechový hrnek na vodu. Ta se dala pít z každé stružky nebo studánky. Na Kleti byla studna a tam stálo hodně lidí, aby se mohli napít.\nKdyž jsem chodila do školy do Křemže, od jara do června jsme chodili jednou za týden vykopat jamky a sázet tam malé stromky na stráních pod Kletí. Jako omladina z celého okolí jsme chodili 9. května na sraz na Kleť. Když udělali lanovku, bylo pod ní plno malin. Měli jsme 10měsíčního syna. Dali jsme ho do tašky od vysavače a položili na okraj lesa. Když začala jezdit lanovka, lidi volali, že je v lese odložené dítě. Já vykoukla z maliní a volala, že není odložené, ale naše a my tady trháme maliny. Nasbírali jsme jich kýbl.\nCelá naše početná rodina chodí ráda na Kleť. Já a manžel jsme tam byli naposled před dvaceti lety. Ale letos v květnu nám vyřídily děti povolení k výjezdu autem na vrchol, abychom se na naši milovanou horu mohli podívat. Byli jsme moc překvapení, jak je to na Kleti pěkné. Jako překvapení jsme měli na stolku na Kleti připraveno občerstvení. Babičky a maminky tady hezky oslavily svátek matek.\nMarie Stropková, České Budějovice\nV jednu velkou galerii se na tento víkend proměnila Blatná. Zdejší fotofestival, který začal v…\nVolkswagen Golf první majitel, servisní knížka, koupeno v CZ Volkswagen Passat první majitel, servisní knížka, koupeno v CZ Volkswagen Golf Plus servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Volkswagen Golf první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Volkswagen Golf servisní knížka, koupeno v CZ, nehavarované Volkswagen první majitel, servisní knížka, nehavarované Volkswagen Golf Plus servisní knížka, koupeno v D Volkswagen Polo koupeno v D + PRODAT AUTO


Útočník Holub opustil Boleslav a odešel do Slovácka - iDNES.cz\nÚtočník Holub opustil Boleslav a odešel do Slovácka\nRadim Holub (vlevo) odchází z Mladé Boleslavi a bude hrát druhou ligu za Slovácko. | foto: Josef Vostárek, MF DNES\nFotbalové Slovácko hlásí další změnu. Druholigový tým z Hradiště posílí útočník Radim Holub, který v klubu podepíše dvouletý kontrakt. "Jme spokojeni. Holub byl jedna z našich priorit," pochvaluje si ředitel Vladimír Krejčí.\nDvaatřicetiletý útočník naposledy hrál za ligovou Mladou Boleslav. Jenže od léta 2008 nastupoval jen za třetiligovou juniorku, do kádru prvního mužstva se nedostal.\n"Kývl jsem hned. Slovácko je pro mě výzva," říká Holub.\n"Měl potíže s kolenem, ale už je v pořádku. Potvrdila nám to zdravotní analýza," říká Krejčí, který si Holuba vytipoval jako hlavní útočnou posilu. "S trenérem Mazurou, který Radima v minulosti vedl, jsme se shodli, že nám výrazně pomůže."\nAutor 77 ligových tref by měl pozvednout mizernou produktivitu Slovácka, které na podzim v šestnácti kolech nastřílelo jen třináct branek.\n"Umí dát gól a zároveň ho i připravit. Bude hodně platný," je přesvědčený kouč Josef Mazura, který novou posilu poprvé vyzkouší ve středu v zápase proti Artmedii Bratislava.\nPříchodem Holuba ale změny v kádru Slovácka nekončí. S týmem trénuje francouzský záložník Abdelkader Hani. "Dostali jsme na něj zajímavý tip," poznamenal Krejčí. "Ve Francii hrál druhou ligu za Montpellier. Uvidíme, jak se ukáže. Hraje na pozici, kde máme problém."\n"Jsem na něj zvědavý. Tvořivý záložník by se nám určitě hodil," souhlasí Mazura.\nSlovácko jedná i o příchodu jabloneckého Lukáše Fujerika a má políčeno i na další zajímavá jména. "Myslíme na dva zkušené hráče, kteří by byli velkými posilami. Ale to bude běh na delší trať," podotkl ředitel Krejčí.\nTémata: Josef Mazura, Mladá Boleslav, Radim Holub, 1. FK Příbram, FK Mladá Boleslav, Lukáš Fujerik, Slovácko\nNechali mě jít, řekl Holub po mazácké trefě


Původní verze GTA Trilogy dostupné v Rockstar Launcheru - GTA 3 TDE / Grand Theft Auto 3 - The Definitive Edition - na Gta.cz\nPůvodní verze GTA Trilogy dostupné v Rockstar Launcheru Redakce| 26.12.2021 12:15\nV uplynulých třech týdnech se začal naplňovat další slib Rockstaru – v Launcheru se objevily původní díly GTA Trilogy (III, VC a SA). Aktuálně by už tituly měly být dostupné pro všechny majitele PC verze GTA Trilogy, zakoupené prostřednictvím Rockstar Games Storu.\nPodle informací od komunity se však jedná opravdu o původní verze, bez jakýchkoli úprav pro moderní operační systémy a hardware. Pokud si tedy chcete užít starou dobrou klasiku, zřejmě se nevyhnete neoficiálnímu downgradu či jiným zásahům do hry (instalace widescreen fixu a podobně).\nNovější zpráva:100% save\nStarší zpráva:Rockstar rozdává hru zdarma pro majitele PC verze GTA Trilogy


Letovice (nádraží) – Wikipedie\nLetovice je železniční stanice v západní části města Letovice v okrese Blansko v Jihomoravském kraji. Nádraží odděluje od centra města řeka Svitava. Leží na trati 260. Stanice je elektrifikovaná (25 kV 50 Hz AC). V Letovicích se dále nachází železniční zastávka Letovice zastávka.\nNádraží v Letovicích\n49°33′21″ s. š., 16°34′15″ v. d.\nStanice byla vybudována jakožto součást Severní státní dráhy spojující primárně tratě v majetku společnosti procházející Brnem a Českou Třebovou. Práce započaly roku 1843 ve směru od Brna v Obřanech, hlavním projektantem trati se stal inženýr Hermenegild von Francesconi. Práce zajišťovala brněnská stavební firma bratří Kleinů, která po určitou dobu měla svou kancelář v domě rodiny Blodigů ve Svitavách. První vlak dorazil na letovické nádraží 1. ledna 1849, roku 1869 byla zdvoukolejněna.\nNa jižní straně prostoru nádraží je dochována původní budova nádraží, jejímž autorem je pravděpodobně vrchní architekt inženýr Anton Jüngling. Unikátně je v případě této stanice řešena vodárenská věž, která je zabudovaná přímo do těla stanice. Uvnitř se nacházelo mimo jiné zařízení pro předehřev vody do kotlů parních lokomotiv, aby nedocházelo k tepelným nerovnostem, věž je proto zakončena krátkým komínem. Nachází se zde též jednopatrová nádražní budova s hrázděnými prvky, později byla přistavěna staniční budova novější, která posléze přebrala hlavní funkce obsluhy nádraží.\nPo zestátnění všech soukromých společností v Rakousku-Uhersku roce 1908 pak obsluhovala stanici jedna společnost, Císařsko-královské státní dráhy (kkStB), po roce 1918 pak správu přebraly Československé státní dráhy. K dokončení elektrifikace úseku Česká Třebová – Brno došlo až v 90. letech 20. století, pravidelný provoz elektrických souprav zde byl zahájen v roce 1999.\nStanicí prochází První železniční koridor, leží na trase 4. Panevropského železničního koridoru. V letech 1992–1998 prošel celý traťový úsek rekonstrukcí, nachází se zde tři nekrytá nástupiště, ke kterým se přichází přechody přes kolejiště (2019).\nPoloha nádraží na stránkách města Letovice\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Letovice_(nádraží)&oldid=18141763“\nNaposledy editováno 11. 2. 2020 v 19:47


chyba: 2007: Živě\nBěhem minulýho roku jsem se zřídkakdy dostal k zaznamenání toho, co jsem zahlídnul na rozličných koncertních pódiích. Nebylo toho málo, nebylo toho možná už ani akorát (jak si sem tam někdo rád přisadí), ale bylo toho dost. Vrátanie vícedenních festivalů jsem si koncertem obohatil 68 dní roku 2007. Provětral jsem několik klubů: nejvíckrát jsem se šplhal do svahů Strahova, abych po devatenáct večerů poslouchal nálož muziky v nejlepším klubu na světě. Navštívil jsem několik festivalů, od těch obřích a bezradných po ty malé a bezvadné. Tady je krátké resumé.\n1. Part Chimp, Wollongong - 007 Strahov\nNeurvalá energie musela třískat dveřma po celejch kolejích. Dvě kytary s tím krásně chraplavým zvukem, špatně oholený obtloustlý maníci a smršť riffů. Od poloviny dubna jsem přestal mít problémy s krční páteří.\n2. Qui, Gnu - Rock Café\nCca 23:30: David Yow dává lekce nespoutanýho chování, bubeník s kytaristou blbě maskujou svoji genialitu a nejlepší koncert Gnu za poslední léta je v tu chvíli už za náma.\n3. Unsane, Wollongong - Rock Café\nNewyorský lamači kostí uhranuli pražský podzemí na prý nejlepším koncertě svojí šňůry. Je náhoda, že u toho zase asistovali Wollongong?\n4. The Paper Chase, OTK - 007 Strahov\nNechtěl bych účinkovat ve snu Johna Congletona. Tenhle chlapík nemůže mít lehký spaní. Je to ale naše štěstí, protože jeho písničky jsou vynikající.\n5. The Ex - Palác Akropolis\nJeště na konci léta jsem o týhle kapele věděl úplný hovno. V Akropoli jsem si doplnil základní vzdělání a 2 hodiny jsem čuměl s otevřenou pusou.\n6. Sonic Youth, Carsick Cars - Divadlo Archa\nDalší matadoři. Když nastartovali Teen Age Riot, bylo vymalováno. A jako bonus zjištění, že i za Velkou zeď proniknul rock'n'roll.\n7. WWW, Sdružení rodičů a přátel ropy - Střelecký ostrov\nTakhle to vypadá, když vystrčím palici z bigbítovýho křoví. Hiphopeři (?!) WWW mě i živě přesvědčili, že jejich muzika je geniální.\n8. Red Sparowes, Thema Eleven - Palác Akropolis\nV pelotonu instrumentálů jasný vítězství vrabčáků. Snový, se zajímavým konceptem a podpořený projekcí, na kterou byla radost koukat.\n9. The Hives - Rock for People\nNejlepší koncert k tanci.\n10. A hromady dalších (vynechávám domácí konstanty): Jesu, This Aint Vegas, Boris, NoMeansNo, Dÿse, Bee and Flower, Enon, Akimbo, Cinemechanica, Awesome Color, Familea Miranda, Die Princess Die, Ostinato, Maserati, The Jai-Alai Savant, ...\nValnou většinu koncertů z první desítky upekli pánové ze Silver Rocket. Díky.\nPražský výběr - tu kapelu jsem vždycky měl moc rád. Loni, po vyhazovu Pavlíčka a Čoka, se na scéně objevila nová inkarnace souboru: Pražský výběr II. Novýho alba Vymlácený rockový palice jsem se pro jeho název a příšernej obal bál vůbec dotknout (a recenze jen posílily pocit, že by to bylo opravdu zbytečný) a tak jsem si počkal na živý vyvedení. A to bylo nadělení. Přeplácaná show, křečovitá choreografie a samej tělocvik, rekvizity jak v bulharským filmu. To všechno korunoval kytarovej onanista Proudfoot. Technicky možná na úrovni Pavlíčka, citem ale naprosto mimo - každá skladba se zvrhla do naprosto zbytečnýho sóla, ve kterým se utopila a šla ke dnu. Musel jsem vzít nohy na ramena... O Vánocích jsem se přes odkaz dostal k článku, který i pro jeho noblesní styl vyhlašuju vtipem roku. Shodou okolností jsem letos viděl i v textu vyzdvihovaný Hyperion a zapsal jsem si, že to bylo příšerný. To s odstupem času potvrzuju. Aby byly stupně poražených kompletní, dodávám, že třetí místo obsazuje Xavier Baumaxa.\nDva koncerty, který jsem bohužel neviděl - Dälek a The Young Gods. V prvním případě to mrzí proto, že jejich dvě poslední desky nemůžu dostat z přehrávače. V druhým proto, že jsem byl tak blízko... a viděl jsem jen přídavek.\nVystavil osobic v 01:00


Kinokoncert skupiny NEUVĚŘITELNO - Paříž\nNalézáte se na stránce: Úvodní strana › Program › Detail akce › Kinokoncert skupiny NEUVĚŘITELNO\n9.3.2018 19:00 - 0:00\nKinokoncert skupiny NEUVĚŘITELNO\n9.3.2018: Skupina Neuvěřitelno se představí v Paris Prague jazz clubu v rámci jedinečného koncertu, který publiku nabídne zejména filmovou hudbu a bude doprovázen projekcí ukázek z filmů Maxe Davidsona.\nHudbu Neuvěřitelna lze charakterizovat jako průnik nejrůznějších žánrů (rock, jazz, swing, blues) a zvukových doplňků, pracující i s prvky lidové a klasické hudby.\nAndrea Rottin – kytara, zpěv\nTomáš Majtán – bicí, noise generator, zpěv\nJan Procházka – kontrabas, zpěv\nNeuvěřitelno střídá postupy, které připomínají hudbu k americkým nezávislým filmům nebo spaghetti westernu, stejně tak jako minimalisticky pojaté reminiscence film noir. Neuvěřitelno používá několik výrazných nástrojů (kytara, kontrabas, mandolína, bicí, kalimba) a doplňuje je o vokály, perkuse a nejrůznější artefakty vyluzující specifické zvuky (včetně kuchyňských potřeb).\nUkázka tvorby Neuvěřitelna\nProjekce filmu Erotikon s hudebním doprovodem skupiny Neuvěřitelno\n9.3.2018\t19:00\t- 0:00


Distribuovany | Zuzi's blog\n26. 04. 2017 · Comments Off\nČastou otázkou bývá, co s distribuovanými týmy. Takže začněme od začátku. Scrum funguje výborně pro co-lokované týmy. Tedy lidi, kteří sedí na jednom místě a spolupracují. Mají jeden cíl, pomáhají si. Jsou u sebe, a tak je snadné spolupracovat. Nemusí si plánovat žádný meeting, ani si posílat emaily. Prostě se zeptají přímo a hned, jak je […]


Motor České Budějovice – V Rakousku ze mě na prvním tréninku udělali obránce, říká Pýcha mladší\n30.06.2015, Matěj Mayer\nV Rakousku ze mě na prvním tréninku udělali obránce, říká Pýcha mladší\nČESKÉ BUDĚJOVICE — Syn bývalého stejnojmenného českobudějovického útočníka, Pavel Pýcha, šel původně ve šlépějích svého otce. Především v žákovských kategoriích patřil k ofenzivním talentům HC České Budějovice, v dorostu se na něm však začal podepisovat malý vzrůst. Od staršího dorostu přešel sympatický mladík do Salcburku, kde změnil post a jeho kariéra nabrala na obrátkách. Devatenáctiletý obránce, kterému neřekne nikdo jinak než Čenda, je pravidelným mládežnickým reprezentantem. „Udělám maximum pro to, abych si letos zahrál na mistrovství světa dvacítek,“ říká.\nJste odchovancem Českých Budějovic, za které jste hrál až do mladšího dorostu. Od sezony 2011-12 hrajete za Salcburk, jak se angažmá zrodilo?\nDostal jsem možnost jet se Salcburkem na turnaj, po kterém mi jejich zástupci nabídli, abych k nim šel příští sezonu hrát. Chtěl jsem zkusit jít hrát do ciziny už kvůli jazyku a všem věcem okolo, takže se mi to zalíbilo. Jiné možnosti jsem nezvažoval.\nV Rakousku tedy působíte od patnácti let. Jaké to je, být v tak mladém věku oddělen od rodiny a hrát mimo republiku?\nMusím říct, že ze začátku to bylo velice náročné, zvyknout si na všechno, co je jiné než u nás v Česku. Bylo to poprvé, co jsem nebyl doma a musel jsem si všechno zařizovat sám. Nejtěžší byl pro mě jazyk. První rok jsem byl v týmu jediný cizinec, takže mě to nutilo, abych se ho naučil, za což jsem teď rád.\nNa co jste si zvykal nejdéle a za jak dlouho jste se naučil německy?\nTrvalo mi celou první sezonu zvyknout si na vše nové ohledně tréninkových metod, stylu hokeje a podobných věcí. První rok jsem uměl jenom základy němčiny a angličtiny, momentálně už pro mě ale jazyk není problémem.\n„Táta říkal, že by se mi změna na obránce mohla vyplatit“\nOd malička jste byl útočníkem, kdy z vás trenéři udělali obránce?\nKdyž jsem přijel na první trénink, moje jméno bylo v sestavě na postu obránce. Ze začátku jsem samozřejmě nebyl vůbec rád a nechápal jsem, proč to trenéři udělali. Po prvním turnaji se mi to ale zalíbilo a v obraně jsem už zůstal.\nJak se k vašemu přesunu do obrany stavěl otec, bývalý vynikající útočník?\nMy jsme se o tom často bavili. Říkal mi, ať vydržím, že to nemusí být vůbec špatný krok, že se to může v budoucnu vyplatit. Momentálně jsem za to rád. Táta mi občas dá nějaké rady, ale už to není jako dřív, kdy chodil na většinu tréninků a zápasů. Teď už mě moc často hrát nevidí.\nV druhé sezoně v Salcburku (2012-13) jste sbíral víc než bod na zápas a objevil jste se dokonce v reprezentaci. Začal jste dělat něco jinak?\nŘekl bych, že už to začalo předešlou sezonu, kdy jsem si v únoru zlomil zápěstí a celou dobu jsem jenom bruslil a dělal suchou přípravu. V sezoně jsme měli vynikající tým a trenéry a všechno si sedlo tak, jak mělo. Nemyslím si, že bych dělal něco výrazně jinak.\n„MHL je obrovsky kvalitní, na zápasy cestujeme letadlem“\nOd sezony 2013-14 hrajete pravidelně MHL (juniorka KHL). Jaký na vás tato soutěž udělala dojem?\nJe to obrovsky kvalitní soutěž. Za dva roky, co jsem ji hrál, jsem nezažil vyloženě slabého soupeře. Hraje se tam na velkých kluzištích, z čehož vyplývá, že se hodně bruslí. Rusové jsou skvěle technicky vybaveni, takže pro obránce to není žádná sranda.\nJak náročné je cestování?\nPrvní dva tři tripy byly opravdu těžké, vůbec jsem neměl tušení, do čeho jdu. Žádné velké problémy ale nikdy nebyly, bydleli jsme v kvalitních hotelech a na zápasy jsme vždycky létali letadlem. Jediné, co mě trochu štvalo, byly nekonečné kolony v Moskvě.\nLetos jste byl nejproduktivnější obránce týmu a přitom jste hrál i s o tři roky staršími. Byl jste hodně vytěžovaný?\nS mým vytížením v zápasech jsem byl maximálně spokojený, strávil jsem hodně času na ledě jak při přesilovkách, tak při oslabeních. Hrál jsem tedy opravdu dost a z toho vyplývaly body, které se ode mě čekaly.\nJste pravidelný reprezentant, loni jste se účastnil dokonce prestižního Memoriálu Ivana Hlinky, kde jste obsadili třetí místo. Jak na turnaj vzpomínáte?\nNa první reprezentační akci jsem byl s U17, kdy jsme hráli zápasy proti Finsku. Od té doby jsem jezdil na většinu akcí, za což jsem moc rád, hrát za národní tým je pro každého čest. Na Memoriál Ivana Hlinky vzpomínám velice rád, podařilo se nám tam uhrát medaili po dlouhé době. V Břeclavi panovala vynikající atmosféra a na zápasy chodilo hodně lidí, kteří fandili, což jsem předtím nikdy nezažil.\n„Udělám vše pro to, abych si zahrál na mistrovství světa juniorů“\nVaše jméno už se objevilo i v nominaci juniorské reprezentace. Je pro vás mistrovství světa motivací?\nDoufal jsem, že bych mohl být nominován. Udělám maximum pro to, abych si na mistrovství světa dvacítek zahrál. Zvlášť poté, co mi o kousek utekla nominace na mistrovství světa do osmnácti let. Doufám, že teď by to mohlo vyjít!\nMáte hokejový vzor a klub, kterému držíte palce?\nLíbí se mi Shea Weber z Nashvillu a Duncan Keith z Chicaga. Žádný vyloženě oblíbený klub nemám, v dětství jsem fandil hlavně Českým Budějovicím.\nAsi jako každý bych si rád zahrál NHL nebo KHL. Mým snem je také dostat se na mistrovství světa a na olympiádu.\nStuduju dálkově střední školu v Českých Budějovicích a není to vůbec nic lehkého. Musím zatnout zuby a udělat maturitu, protože bez vzdělání to v dnešní době nejde.\nStatistiky Pavla Pýchy ml.\nDříve jsme uvedli rozhovory s dalšími odchovanci v zahraničí: Tomáš Pařízek, Lukáš Vopelka, Josef Krcho a Michael Kutiš