MEDIALIZACE VYBRANÝCH PŘÍPADŮ TÝRANÝCH DĚTÍ A JEJÍ NEGATIVNÍ DŮSLEDKY MEDIA COVERAGE OF SELECTED CASES OF CHILD ABUSE AND THEIR NEGATIVE CONSEQUENCES - PDF\nDownload "MEDIALIZACE VYBRANÝCH PŘÍPADŮ TÝRANÝCH DĚTÍ A JEJÍ NEGATIVNÍ DŮSLEDKY MEDIA COVERAGE OF SELECTED CASES OF CHILD ABUSE AND THEIR NEGATIVE CONSEQUENCES"\n1 PŘEHLEDOVÉ STUDIE MEDIALIZACE VYBRANÝCH PŘÍPADŮ TÝRANÝCH DĚTÍ A JEJÍ NEGATIVNÍ DŮSLEDKY MEDIA COVERAGE OF SELECTED CASES OF CHILD ABUSE AND THEIR NEGATIVE CONSEQUENCES Václav MORAVEC Karel PAULÍK Ostravská univerzita v Ostravě Filozofická fakulta katedra psychologie a aplikovaných sociálních věd Reální 5, Ostrava Šíření mediálních produktů nám v určitém smyslu umožňuje prožívat zprostředkované události, pozorovat je a obecně řečeno dozvídat se o světě, který se rozpíná za hranicemi našich každodenních zkušeností John B. Thompson, Média a modernita (2004) Abstrakt Příspěvek se zabývá možnostmi negativního působení médií, resp. novinářů ve vybraných případech týrání dětí. Autoři pracují v této souvislosti s pojmem sekundární viktimizace, vymezeným jako reakce sociálního prostředí oběti trestného činu na daný čin a jeho okolnosti (nejen kontakt oběti s orgány činnými v trestním řízení, ale i s novináři či s okolím oběti), která vede ke druhotnému zraňování oběti. Přitom jde o reakci, k níž dochází až po spáchání trestného činu a nesouvisí již s bezprostředním konáním pachatele. Novináři a média jsou jedním z významných faktorů, které mohou sekundární viktimizaci způsobovat a to necitlivou (až bulvární) medializací trestného činu. V textu jsou zmíněny tři konkrétní případy, u nichž jsou patrné negativní důsledky medializace. Klíčová slova: Oběť, sekundární viktimizace, týrání dětí, novináři, média. Abstract This paper focuses on the potentially negative effects of the media and journalists in selected cases of child abuse. The authors work with the concept of secondary victimization, defined as the reaction of the social environment of a crime victim to that particular crime, and the circumstances which lead to the secondary victimization of the victim not only the victim s contact with the police and courts, but also contacts with journalists and other people in their vicinity. This reaction occurs after the crime, and is no longer connected with the perpetrator s immediate actions. Journalists and the media represent a major factor that can cause secondary victimization through insensitive coverage of crimes, including tabloid excesses. The text mentions three specific cases in which negative effects of media coverage can be observed. Key words: victim, secondary victimization, child abuse, journalism, media. 39\n2 ÚVOD Závažné poškození působící jedinci nesnáze a utrpení je nežádoucí pro funkční existenci lidské společnosti, bez ohledu na to, zda je výsledkem primárního úmyslu, nebo k ní došlo nedopatřením. Pro psychologii i další pomáhající profese může být pro nápravné i preventivní účely vhodný pohled na události z perspektivy poškozeného, který je doménou viktimologie jako interdisciplinární nauky o obětech (viz např. Kunczik, Bleh, 1995, Karmen, 2003, Williams, Chong, 2009). Viktimologie se začala jako relativně nová vědní oblast rozvíjet ve druhé polovině dvacátého století. V kriminologické perspektivě představuje orientaci na situaci oběti především z hlediska prožívání utrpěné újmy. Sám pojem oběť zahrnuje více významů. V nejširším smyslu slova označuje osobu, skupinu, organizaci nebo řád (morální či právní), která je chováním jiných ohrožena, poškozena nebo zničena (Göppinger, 2008). I když řečený pojem není v obecném smyslu omezen na fyzickou osobu, budeme dále uvažovat především o obětech (1) trestných činů; (2) přírodních katastrof (povodní, požárů, zemětřesení, výbuchu sopky apod.); (3) velkých dopravních neštěstí (leteckého, železničního, lodního apod.); (4) teroristických útoků a v neposlední řadě (5) o obětech válečných konfliktů (srovnej Kiefl, Lamnek, 1986, Kunczik, Bleh, 1995, Čírtková, Vitoušová a kol., 2007). V současné české viktimologii (viz Marešová, Martinková, 2009), je pojem oběť kriminality vztahován především na konkrétní fyzickou osobu, která byla trestným činem usmrcena, zraněna nebo ohrožena na životě a zdraví, nebo jí byla způsobena škoda na majetku nebo škoda morální, byla omezena na svobodě nebo na jiných právech a to nezávisle na tom, zda jí bylo následně zvláštním procesním rozhodnutím přiznáno postavení poškozeného. V rámci širokého okruhu problémů, jimiž se viktimologie zabývá (viz např. Karmen, 2003, Williams, Chong, 2009), patří k těm nejdůležitějším (vedle práv obětí v trestním řízení či práva na kompenzaci škod, které vznikly jako přímý důsledek zločinu) také právo na ochranu soukromí. Pozornost se rovněž věnuje problematice výskytu a okolnostem trestných činů s lidskými oběťmi ve společnosti i psychologii obětí (např. objasnění podstaty traumatizace, prožívání a vyrovnání se s traumatem u oběti trestného činu). Náš příspěvek se zabývá rolí médií (resp. novinářů) jako jednoho z několika faktorů, který může negativně působit v důsledku nepřiměřené medializace informací o trestných činech na oběti těchto činů. V textu se snažíme definovat základní pojmy i shrnout dosavadní odborné poznatky v této oblasti. Významnou částí práce je rozbor způsobu medializace tří konkrétních případů týrání dětí, k nimž došlo v České republice v posledních pěti letech. V závěru se pokoušíme položit otázky, které dosud v rámci vědeckého bádání v České republice nebyly dosud uspokojivě zodpovězeny. Téma nás zaujalo i v souvislosti s otázkami novinářské etiky, k jejímž základním zásadám lze řadit mimo jiné požadavek, aby poskytování informací veřejnosti současně nikomu neškodilo, aby např. nedocházelo k porušování práva na ochranu jednotlivců či skupin (k narušování soukromí). Tento požadavek se v praxi nezřídka může dostat do rozporu s jednostranným výkladem práva na informace či svobody projevu, senzacechtivostí novinářů i publika, tlakem inzerentů či vlastníků médií atd., což ostatně potvrzují i námi zmiňované případy medializace týrání dětí. Studie obsahuje i obrazový materiál, který byl nedílnou (ba přímo zásadní) součástí medializace vybraných kauz týrání. Jsme si vědomi možných námitek, že jeho zařazení vlastně může také přispívat k druhotnému zraňování obětí. Protože jde však o odborný text, považovali jsme za nutné poukázat na spornost obrazové složky medializace konkrétními příklady již dříve v dané podobě zveřejněných případů. Nejde nám tedy v žádném případě o rozšíření snah barvitě informovat o případech jako takových, ale o způsoby jejich mediální prezentace. Obrázky předkládáme v podobě, v jaké byly opakovaně zveřejňovány v médiích, abychom 40\n3 dokumentovali pro odbornou veřejnost skutečnou formu mediální prezentace včetně toho, jaké byly ze strany médií podniknuty technické kroky k eliminaci možnosti identifikace obětí. 1. VIKTIMIZACE TŘI FÁZE JEDNOHO PROBLÉMU Proces, v jehož průběhu se člověk stává obětí trestného činu, označuje termín viktimizace. Vychází z latinského slova victima (oběť). Přitom v současnosti, jak připomínají např. Kunczik a Bleh (op. cit.) neexistuje jednoznačný názor, zda má být viktimologie chápána pouze jako nauka o obětech kriminality nebo do značné míry jako nauka o obětech všeobecně tedy například když se někdo stane obětí v důsledku ran osudu (nehod, přírodních katastrof či politického pronásledování). Je nepochybné, že ačkoliv viktimologie vznikla jako vědní oblast zabývající se oběťmi trestných činů, její poznatky přispívají k pochopení problémů a životních situací všech osob, které postihl osud oběti (srov. Kunczik, Bleh, 1995, Karmen, 2003, Williams, Chong, 2009). Jedna z otázek, které se v tomto vztahovém rámci nabízejí, je, zda při často konstatovaném zájmu veřejnosti o negativní a nezřídka až drastické informace nezahrnuje snaha o poskytnutí těchto informací v co nejúplnější formě nebezpečí negativního dopadu na oběť. Negativní dopad na oběť je ve zřejmém rozporu s novinářskou etikou, nicméně jeho efektivní eliminace je nesnadnou záležitostí. Česká žurnalistika po roce 1989, kdy došlo k její transformaci z centrálně řízených médií podléhajících politické kontrole na systém médií fungujících na liberálně-tržních principech (např. Moravec, 2008), prošla určitým vývojem. Pro něj je příznačná také snaha jednotlivých redakcí i profesních a stavovských organizací (Unie vydavatelů ČR či Syndikát novinářů ČR) o vymezení a kodifikaci hlavních principů novinářské etiky. Ty jsou považovány za nezbytnou součást správného a profesionálního chování především v oblasti zpravodajské žurnalistiky. Přesto můžeme v české mediální krajině objevit okamžiky, v nichž sehrálo zásadní roli prolomení ochrany soukromí nezletilých obětí či pachatelů trestných činů. Jedním z nejznámějších případů, který následně vedl i ke zpřísnění zákona o trestním řízení soudním (trestního řádu), je kauza dvou nezletilých chlapců, kteří byli týráni od léta 2006 do května 2007 na různých místech v Brně, Kuřimi a Veverské Bítýšce. Odsouzení pachatelé případu, který novináři pojmenovali jako kuřimskou kauzu, zavírali děti do klecí, bili je, řezali, topili a pálili cigaretovými nedopalky. Bulvární i tzv. seriózní média věnovala tomuto případu značnou pozornost. Hlavní české televizní stanice (Česká televize, TV Nova a TV Prima) používaly při bezmála ročním referování o tzv. kuřimské kauze jako ilustrační záběry audiovizuální záznam týrání jednoho z chlapců, který náhodou pořídil soused, jenž na týrání upozornil policii. Na začátku roku 2011 pak byly medializovány další dva případy týrání dětí a to osmiletého chlapce z Brna, kterého rodiče trýznili od roku 2004, a šestileté dívky z Prahy, na jejímž týrání se podíleli její dvacetiletí strýcové. Referování médií o těchto kauzách bylo rovněž doprovozeno zveřejněním fotografií dětských obětí týrání i fotografiemi následků, které jim fyzické násilí způsobilo. Přitom zůstala zřejmě při nejmenším nedoceněna možnost další újmy, kterou tak mohly oběti utrpět. V souvislosti s kriminalitou je možné (např. Karmen, 2003, Čírtková, Vitoušová a kol., 2007) definovat obecně dva typy obětí: 1) přímé (primární) oběti do této skupiny můžeme zahrnout osoby, jež byly trestným činem poškozeny materiálně, fyzicky či emocionálně (psychicky), patří sem i pozůstalí po osobách, které v důsledku trestného činu přijdou o život; 2) nepřímé (sekundární) oběti do této skupiny můžeme zahrnout osoby v okolí poškozeného. Není pochyb o tom, že v případech znásilnění poznamená trestný čin i manžela oběti. Specifickou skupinou je pak nejbližší rodina (rodiče) nezletilé oběti. 41\n4 Samotný trestný čin je pro oběť pouze počátkem, úvodním dějem, který automaticky spouští následné pochody (Čírtková, Vitoušová a kol., 2007, Marešová, Martinková 2009), přičemž celý tento proces označujeme jako viktimizaci (proces zraňování a poškozování jedince). Výklad pojmu viktimizace není v odborné literatuře jednotný a nabývá několika podob. Podle Kunczika a Bleha (1995). Mohou nejen oběti kriminálního činu prožít viktimizaci, protože vlastně každý poškozující cizí vliv, ať prožitý vědomě nebo nevědomě, může vést k tomu, že se jedinec stane obětí. Výzkumy i praxe (viz Čírtková, Vitoušová a kol., 2007) dokládají, že z psychologického hlediska je újma způsobená trestným činem pouze prvotním impulsem, na nějž navazují další zraňující události. Proces viktimizace má svou dynamiku, která tak překračuje bezprostřední a přímé důsledky spáchaného trestného činu. Zpravidla se rozlišují tři fáze procesu viktimizace: 1) viktimizace primární zahrnuje všechna přímá poškození a zranění vázaná na trestný čin (trestný čin je téměř vždy silným zásahem do života oběti). K primární viktimizaci dochází vždy, když se jedinec stane obětí trestného činu. 2) viktimizace sekundární jde o velmi častou, nikoliv však nutnou fázi viktimizace, k níž dochází až po spáchání trestného činu a nesouvisí již s konáním pachatele. Sekundární viktimizací rozumíme zpravidla reakci sociálního prostředí oběti trestného činu (např. kontakt oběti s orgány činnými v trestním řízení, se znalci, s novináři, kteří publikují detaily o oběti či o činu apod.). Sekundární viktimizace odpovídá viktimizaci nepřímé, například jestliže se osoby poskytující pomoc (policie či záchranáři) nechovají šetrně a starostlivě k oběti, jestliže přispívají k dodatečné zátěži, jestliže je narušen počínající proces uzdravování oběti. V Doporučení (2006) 8 Výboru ministrů Rady Evropy členským státům ohledně pomoci obětem trestných činů je sekundární viktimizace definována jako viktimizace, k níž nedochází přímo následkem trestného činu, ale je výsledkem reakce institucí a jednotlivců na oběť 1. Tato fáze podle citovaného dokumentu zahrnuje nedostatek porozumění k utrpení oběti a zanechává ji v pocitu izolace, nejistoty a ztráty víry v pomoc společnosti. Tyto pocity zintenzivňují důsledky trestného činu například tím, že prodlužují trauma, což u oběti způsobuje a prohlubuje pocit odcizení k celé společnosti. 3) viktimizace terciární někteří autoři používají toto označení pro fázi, která se dostavuje po obzvláště závažných procesech sekundární viktimizace. Chápou ji jako dlouhodobou újmu, kdy ani po delším čase (po určité nápravě a odškodnění oběti), není oběť schopna se s trestným činem na ní spáchaným vyrovnat, navázat na svůj předchozí způsob života. Terciární viktimizace je tak výsledkem prožitků a procesů přisuzování či nálepkování na základě primární a sekundární viktimizace (např. proces přisuzování). Logika tohoto rozlišování však není podle Kunczika a Bleha výstižná, protože děje viktimizace popsané jako terciární je třeba do značné míry přiřadit k viktimizaci sekundární (Kunczik, Bleh, 1995). Právě pojem terciární viktimizace se přitom používá nejednotně. Někteří teoretici označují jako terciární viktimizaci například nedbalé zacházení příslušníků orgánů činných v trestním řízení či pomocníků obětí s individuálními nebo kolektivními daty. Příčina terciární viktimizace bývá zpravidla spojována s osobnostním založením oběti. (srovnej Kiefl, Lamnek, 1986, Kunczik, Bleh, 1995, Heretik, 1999, Karmen, 2003, Čírtková, Vitoušová a kol., 2007, Matoušek, 2008, Marešová, Martinková, 2009) 1 Viz Doporučení (2006) 8 Výboru ministrů Rady Evropy členským státům ohledně pomoci obětem trestných činů / Recommendation No (2006) 8 of the Committee of Ministers to member states on assistance to crime victims. 42\n5 2. NOVINÁŘI A MÉDIA JAKO JEDEN ZE ZDROJŮ SEKUNDÁRNÍ VIKTIMIZACE Postavení oběti trestného činu v sobě vždy zahrnuje potenciální možnost vzniku stresu, který většinou zcela reálně nastává. Zvládnutí nároků, jimž je oběť vystavena, zpravidla přesahuje běžnou adaptační kapacitu (odolnost viz Paulík, 2010) a vyžaduje zvýšené úsilí, které za daných okolností mnohdy jedinec nedokáže vyvinout, takže se bez účinné pomoci okolí může až zhroutit. Z podstaty věci samé pak vyplývá, že pro oběť bývá kontakt s policií, znalci, soudci či novináři stresující. Oběť se musí na události spojené s trestným činem rozvzpomínat se silným emocionálně negativním nábojem a referovat o citlivých prožitcích cizím lidem. Sekundární viktimizace se však nevztahuje na tento přirozený a nezbytný stres. O sekundární viktimizaci mluvíme teprve tehdy, když do procedur, které odstartuje oznámení nebo zveřejnění trestného činu, vstoupí další nadbytečné zraňování oběti. Za typické zdroje sekundární viktimizace můžeme považovat: orgány činné v trestním řízení (policii, státní zastupitelství a soudy); média; okolí oběti trestného činu. Příčiny sekundární viktimizace je možné rozdělit (Čírtková, Vitoušová a kol., 2007) na strukturální (vyplývají z formálních předpisů), sociálně psychologické (falešné mýty a stereotypy o obětech trestných činů), individuální (postoje, kognitivní schémata jednotlivců, kteří profesionálně nebo privátně přicházejí do kontaktu s oběťmi). V práci Čírtkové, Vitoušové a kol., (op. cit.) jsou uvedeny následující příklady příčin viktimizace: Příkladem strukturální příčiny (vyplývající z formálních předpisů) je nutnost setkání oběti a pachatele u soudu. Často se tak děje v situaci, kdy je oběť pohledem na svého trýznitele stále silně traumatizována. V již citovaném Doporučení (2006) 8 Výboru ministrů Rady Evropy členským státům ohledně pomoci obětem trestných činů stojí, že by státy měly učinit náležité kroky ve snaze co nejvíce omezovat narušování soukromého a rodinného života obětí a chránit osobní údaje obětí, zvláště v průběhu vyšetřování a trestního stíhání daného činu 2. V této souvislosti například Langhansová a Kristková upozorňují, že český právní systém žádnou zvláštní skupinu obětí trestných činů s ohledem na vyšší míru ohrožení sekundární viktimizací nebo bezpečí obětí nedefinuje (Langhansová, Kristková, 2008). Ve vztahu k médiím a novinářům Doporučení (2006) 8 Výboru ministrů Rady Evropy členským státům konstatuje: Státy by měly působit na své sdělovací prostředky, aby tyto přijímaly a respektovaly samoregulační opatření k ochraně soukromí a osobních údajů obětí. 3 Jak prokážeme v další části práce, samoregulační mechanismy české žurnalistiky selhaly například při medializaci případu týrání chlapců v tzv. kuřimské kauze, což vedlo ke zpřísnění zákona (viz kapitola 3). Příkladem sociálně psychologické příčiny je tendence ke stigmatizaci oběti. Vlastní stigmatizaci vždy předchází skutečné nebo domnělé porušení společenských norem. Několik experimentů prokázalo, že lidé, poté, co se dozví o trestném činu, očerňují i oběť. Kladou jí za vinu, že to, co se jí přihodilo, si do určité míry způsobila sama (např. neopatrným či naivním chováním). Očerňující reakce, jak uvádějí citované autorky, mají svůj psychologický základ v iluzi zdravého či dobrého světa. Zmiňovaná iluze bývá vyjádřena postojem, že ve zdravém světě se špatné věci nedějí jen tak. Vysněný dobrý svět se pro vnější okolí stává obranným mechanismem, jenž umožňuje přijatelně zpracovat znepokojivá fakta související s trestným činem. Právě tato okolnost je počátkem stigmatizačních tendencí, i když psychologicky vzato 2 Viz Doporučení (2006) 8 Výboru ministrů Rady Evropy členským státům ohledně pomoci obětem trestných činů / Recommendation No (2006) 8 of the Committee of Ministers to member states on assistance to crime victims. 3 Viz Tamtéž. 43\n6 jde o přirozenou a srozumitelnou reakci okolí oběti. Umožňuje nahlížet na oběť jako na méně zdatného jedince, který si svým přičiněním způsobil viktimizaci. Tento stereotyp o podílu na zavinění má svoji psychologickou funkci, protože umožňuje utišit svědomí okolí oběti trestného činu. Podle přesahujícího charakteru stigmatu se veškerá jednání a způsoby chování měří a interpretují nově. Nakonec stigmatizovanému (v našem případě oběti trestného činu) často nezbývá nic jiného než se vžít do své nové role a pod rostoucím tlakem okolí na přizpůsobivost se chovat skutečně tak, jak se od něj očekává. Zajímavou perspektivu ohledně možné funkce stigmatizace podle Kunczika a Bleha (1995) otevírá Lake, který míní, že vlastní veřejná stigmatizace, k níž oběť trestného činu přistoupí, pomáhá vytvořit diskusní fórum. V něm se mohou zpochybňovat jak společenské normy, tak kontrolní mechanismy. Například medializace znásilnění nemusí obětem jen ubližovat, ale naopak představuje šanci pro postižené ženy, jak odhalit všechny mýty a předsudky, k nimž dochází při životě se stigmatem znásilněná. Příkladem individuální příčiny může být tzv. fascinace. Spočívá ve zvráceném okouzlení zločinem. Projevuje se neadekvátním zájmem o detaily z průběhu trestného činu. K tzv. fascinaci dochází při kontaktu okolí s obětí trestného činu. Pocity oběti jdou však v této situaci stranou, protože okolí daleko více zajímá to, co se stalo, nikoliv osud oběti. Psychologickým základem sekundární viktimizace je zbytečná frustrace určitých potřeb oběti trestného činu a společným jmenovatelem pak nezájem o potřeby oběti a ochranu její důstojnosti. Jestliže při nahlížení na pachatele trestného činu platí presumpce neviny, pak by měla pro zacházení a komunikaci s obětí platit presumpce dobrých mravů a dobrého jména. Již jsme zmínili, že v procesu sekundární viktimizace dochází k druhotnému zraňování oběti (viz Kunczik, Bleh, 1995, Karmen, 2003, Marešová, Martinková, 2009, Williams, Chong, 2009). Vznikají tzv. sekundární rány, které jsou výlučně psychologického rázu, protože jim z právního pohledu chybí výraznější materiální znaky. U nich lze předpokládat (srovnej Čírtková, Vitoušová a kol., 2007), že mohou zraňovat krutějším způsobem než rány primární. Na obecné úrovni jsou, jak uvádějí zmíněné autorky, součástí sekundárních ran zejména pocity nespravedlnosti, ztráty lidské důstojnosti a izolace. K pocitu nespravedlnosti může docházet v průběhu vyšetřování a soudního projednávání trestného činu. Jde o okolnosti, které oběť trápí (např. nedostatek informací, vyšetřování pachatele na svobodě, opožděné či odkládané soudní jednání apod.). K odstranění pocitů nespravedlnosti přitom obvykle stačí včasné poskytnutí vysvětlujících informací. Pocit ztráty lidské důstojnosti a ponížení bývá často důsledkem necitlivě vedeného výslechu nebo senzacechtivého přístupu novinářů. Zejména otázky mířící do soukromé sféry, které nemají přímou vazbu na trestný čin, mohou přispívat ke zraňování lidské důstojnosti oběti. Pocit ponížení může rovněž posilovat nevhodná reakce blízkého okolí. Pocit izolace je prožitkovým důsledkem změn, k nimž došlo ve vztazích v bezprostředním sociálním okolí oběti (tj. v rodině, na pracovišti, v místě bydliště apod.). Navazuje na mýtus o spolupodílu (spoluzavinění) oběti na její viktimizaci. Postoj okolí k jedincům, kteří se stali obětí trestného činu, se často mění (kontakty řídnou, z chování se vytrácí přirozenost a stává se strojeným). Patrná je tendence se kontaktům s obětí trestného činu spíše vyhýbat. Oběť tyto změny citlivě vnímá a následně u ní způsobují pocity izolace a osamění. V konečném efektu se poškozený jedinec utvrzuje v dojmu, že jej kritická událost bytostně změnila, prožívá vnitřní psychickou dezintegraci, která zpětně vyvolává nepříjemné pocity v těch, jež jsou s postiženým v kontaktu a snaží se mu pomoci (viz Čírtková, Vitoušová a kol., 2007). Není pochyb o tom, že medializace trestných činů (resp. zpravodajství o kriminalitě) může v různých okamžicích a na různých úrovních vést k viktimizačním efektům (viz Moravec, 2009) s negativním dopadem na oběti trestných činů. Zpravodajství o kriminalitě má stálé místo nejen v tištěných médiích, ale i v rozhlasovém a televizním vysílání. Rozsah se přitom v jednotlivých typech médií výrazně liší. Média, která 44\n7 sebe sama označují za seriozní, zpravidla věnují zpravodajství o kriminalitě menší část prostoru, než média, jež můžeme zařadit do kategorie bulvární. Analýza zpravodajství hlavních britských deníků uskutečněná již v roce 1989 (Williams, Dickinson, 1993) došla k závěru, že zatímco už tehdy u seriozních deníků podíl zpravodajství o kriminalitě kolísal mezi 5 % až 9 % v celkovém množství zpráv, u bulvárních listů šlo o podíl ve výši 18 % až 28 %. Jiná studie uskutečněná ve Spojených státech amerických v roce 1980 (Graber, 1980) zjistila, že co do rozsahu informují tištěná média o kriminalitě více (podíl mezi 20 % až 28 %) než zpravodajské relace v televizních stanicích (podíl mezi 12 % až 19 % v celkovém množství zpráv). Z této analýzy rovněž vyplynulo, že lokální a regionální média věnují zpravodajství o kriminalitě více prostoru než média celostátní. Zdá se, že zprávy o trestných činech (včetně odhalených případů týrání dětí) mají v konkurenci jiných témat větší šanci medializace, protože lépe obstojí v systému zpravodajských hodnot. Podle této teorie (srovnej Kunczik, Bleh, 1995, Ruß-Mohl, 2003, McNair, 2004) právě systém zpravodajských hodnot určuje, které události z těch, jež se odehrávají na celém světě, budou novináři vybrány k medializaci. Mezi hlavní zpravodajské hodnoty můžeme zařadit: aktuálnost, novost šanci dostat se do zpravodajství nemá nic, co v časové dimenzi není aktuální nebo se netýká alespoň nějakého jubilea; blízkost události odehrávající se v okolí čtenářů, posluchačů a diváků jsou při rovnosti ostatních parametrů zpravodajsky hodnotnější než ty, které se odehrávají daleko; odchylka události, o kterých lze informovat jako o narušení nebo zhroucení normality (např. přírodní katastrofy), jako o odchylkách společenských či kulturních norem chování a morálky (do této kategorie můžeme zařadit i zpravodajství o trestných činech); relevance hodnota zprávy je ovlivněna i tím, zda se nějak týká publika, zda pro ně má existenciální význam; konání elit, prominentnost zpravodajsky zajímavé je konání elit ve všech oblastech života společnosti (ať již z politiky, zábavního průmyslu či sportu); personalizace pokud je v centru události konkrétní člověk například jako jednající subjekt nebo jako postižený, pak stoupá hodnota zprávy na základě tzv. human touch (doteku lidskosti či lidského rozměru); pocitová hodnota zpravodajská hodnota události stoupá, jestliže obsahuje sentiment a vyvolává u recipientů pocity. Mediální logika (postavená i na myšlence, že jen špatné zprávy jsou dobré zprávy) zásadní měrou přispívá k významnému podílu zpravodajství o kriminalitě na stránkách novin a v rozhlasových i televizních relacích. Někteří autoři věnující se problematice medializace trestných činů (např. Lamnek, 1990) upozorňují, že vedle absolutní převahy reprezentace násilných zločinů ve zpravodajství o kriminalitě existuje i nepoměr mezi obrazem kriminality v tištěných médiích a úředně hlášenou kriminalitou. Lamnek (op. cit.) dokládá toto zkreslení ještě jedním faktem, jenž sám vypočítal, a který stanovuje poměr zpravodajství o deliktu k jeho skutečné četnosti. O násilných trestných činech vraždy a zabití informovaly vybrané německé deníky 217krát častěji, než odpovídalo jejich relativnímu podílu v policejních statistikách. Zatímco v odborné literatuře existuje poměrně velké množství studií věnujících se rozsahu zpravodajství o kriminalitě, počet analýz věnovaných způsobu medializace obětí trestných činů je nepoměrně menší. Jak doplňují Kunczik a Bleh (1995), jednu z nejlépe zdokumentovaných studií k obrazu oběti v tištěných médiích provedli Mawby a Brown v roce Ve své práci zkoumali celkem devět britských deníků, z nichž osm se distribuovalo po celé zemi. U postavení obětí došli tito autoři k následujícím závěrům: ve 34,4 % všech případů byla oběť trestného činu zmíněna již v titulku, většinou na základě některého z poznávacích znaků (věk, 45\n8 profese, bydliště atd.), pachatel oproti tomu v 73,8 % všech případů. Při fotografickém zobrazení byli pachatel i oběť zhruba ve stejném počtu případů (oběti: 36,4 %). V 89,2 % všech případů bylo možné identifikovat pohlaví, v 74,4 % věk, v 53,8 % profesi nebo příslušnost ke společenské vrstvě a ve 46,1 % rodinný stav oběti (srovnej Mawby, Brown, 1984, Kunczik, Bleh, 1995). Výše citované údaje je možné interpretovat tak, že novináři mohli často přispět k identifikaci obětí trestného činu v jejich sociálním prostředí. Celkový obraz obětí charakterizovali Mawby a Brown následovně: popis oběti v textu je proveden formou stručných údajů o jméně, pohlaví, věku, zaměstnání nebo poškození. Po prezentaci těchto základních informací se už oběť v článcích téměř nevyskytuje. Autoři studie rovněž zjistili, že čím závažnější je trestný čin a čím vyšší je status pachatele, tím je pravděpodobnější, že o něm novináři budou referovat. Rovněž je pravděpodobnější, že se zpravodajství o trestném činu objeví na stránkách novin, když je obětí žena. Z německého výzkumu dvou deníků (Süddeutsche Zeitung a Abendzeitung) provedeného Lamnekem a Siegfriedem (1990) vyplynulo, že čin a pachatel stojí mnohem více v popředí zpráv než zobrazení oběti. Tabulka č. 1: Těžiště zpravodajství o kriminalitě podle výzkumu Lamneka Těžiště Süddeutsche Zeitung Abendzeitung Stíhání 10,5 % 5,9 % Oběť 19,5 % 24 % Pachatel 58,7 % 53,4 % Čin 65,9 % 78 % Pramen: Lamnek, Siegfried (1990): Kriminalitätsberichterstattung in den Massmedien als Problem. Monatsschrift für Kriminologie und Strafrechtsreform č. 73, str Autoři to interpretují tak, že noviny neposkytují příliš prostoru pro oběť a její problémy (srov. Lamnek, 1990, Kunczik, Bleh, 1995). Inspirativní je rovněž německý výzkum provedený Kunczikem a Blehem (op. cit.) v devadesátých letech minulého století na souboru 650 obětí trestných činů, kdy zhruba polovina z nich se do studie zapojila. Z výsledků výzkumu krom jiného vyplynulo: Oběti vykazují rozdílný postoj vůči zpravodajství a jeho následkům. Tato rozdílnost souvisí s druhem deliktu a dispozicí oběti ohledně zveřejnění. Sekundární viktimizace způsobená médii může nastat různými způsoby a často se týká otázky identifikace. Může to znamenat, že se oběť bojí být ve svém sociálním prostředí poznána, nebo že se obává dalšího činu pachatele nebo pachatelů, ať již z jakýchkoliv důvodů. Způsob zpravodajství o trestném činu má vliv na zpracování následků činu ze strany oběti. Hlavní důvody pro negativní hodnocení práce novinářů ze strany obětí je třeba hledat v neochotě obětí ke zveřejnění trestného činu, dále pak ve zpravodajství silně orientovaném na pachatele a ve faktických pochybeních novinářů. nesprávném chování novinářů se informuje zřídka, oběti však také jen málokdy informují o přímých kontaktech s novináři. Zdá se, že uskutečněné zpravodajství o trestných činech ovlivňuje vztahy oběti s jejím sociálním prostředím spíše pozitivně, i když oběti hodnotí vniknutí do svého sociálního prostředí spíše negativně. 46\n9 Oběti projevují často přání, aby zpravodajství bylo orientované na potřeby obětí trestných činů. To znamená, že se oběti často chtějí na vzniku zpravodajství aktivně podílet, protože nechtějí být hračkou novin a novinářů (Kunczik, Bleh, 1995). Získat relevantní empirická data o sekundární viktimizaci způsobené novináři a médii v České republice není jednoduché, protože na toto téma u nás chybějí výzkumy a vědecké studie. Je nutné mít na paměti, že negativní následky medializace trestných činů na jejich oběti může v mnoha ohledech zmírňovat regulace médií (viz Vymětal, Š., Vitoušová, P. a kol., 2008, Moravec, 2009), jejíž součástí je i samoregulace (resp. oblast novinářské etiky). V diskusích o míře regulace médií, je zpravidla přítomen střet mezi svobodou slova, která je zaručena Všeobecnou deklarací lidských práv či národními ústavami, na straně jedné, a odpovědností médií na straně druhé. Právě na odpovědnosti médií, resp. žurnalistiky ve vztahu k recipientům i objektům zpravodajství staví novinářská etika. 2.1 Novinářská etika jako jedna z pojistek ochrany obětí trestných činů Etiku je v nejširším slova smyslu možné chápat jako studium lidského chování či jednání. Etymologicky vychází pojem etika z řeckého slova éthos (zvyk, obyčej, charakter). Podobný význam má v latině slovo mos, od něhož se odvozuje morálka. Etika jako součást filosofie (popř. filosofická disciplína) se zabývá především morálními jevy. Novinářská etika je pak součástí etiky aplikované či profesní (srovnej Thompson, M. 2004, Moravec, 2009). Pro McNaira (op. cit.) jsou novinářská etika a její kodifikace nezbytnou podmínkou, aby byli novináři přijímáni jako profesní skupina (stejně jako lékaři, právníci či akademičtí pracovníci). Je však velmi obtížně prokazatelné, že by práce novinářů podle jednotných kodexů chování, které mají zaručit jejich bezúhonnost, důvěryhodnost, a tudíž i jejich status informátorů o pravdě, byla hlavním znakem pro chápání žurnalistů jako profesní skupiny (Moravec, 2008). McQuail upozorňuje, že existuje mnoho kodexů etického chování, jež závisejí na tradicích a zvycích příslušné země a na tom, kdo kodex formuluje zda jsou to vydavatelé, šéfredaktoři, novináři nebo externí regulační orgán (McQuail, 1999). Podle Ruß- -Mohla můžeme profesní normy v žurnalistice a samoregulaci médií vnímat i jako jedno z možných omezení zneužívání svobody slova a médií, protože externí regulace za pomoci právních norem bývá nedostatečná: Kam nedosahují zákony a právní normy, tam by měl řídit jednání novinářů alespoň etický kodex, který musí zprostředkovávat jasné představy o tom, co je a co není v žurnalistice profesionální. (Ruß-Mohl, 2003, s. 312) Je zřejmé, že novinářská etika je chápana jako jedna z podmínek posilující důvěru publika v to, co čte, vidí či slyší. Je nezpochybnitelné, že etické standardy pokud je novináři berou vážně mají vliv na obsah novinářských sdělení (McNair, 2004). Většina kodifikovaných pravidel novinářské práce (etických kodexů) upravuje otázky související s poskytováním spolehlivých informací a předcházením zkreslení (v této souvislosti můžeme narazit i na pojmy objektivita a vyváženost), senzacechtivostí, narušováním soukromí (včetně soukromí obětí trestných činů) či ochranou nezávislosti novinářů před nepatřičným tlakem vlastníků médií či inzerentů (srovnej Mencher, 1994, Fink 1995, Feintuck, 1999, Ruß-Mohl, 2003, Moravec, 2009, Remišová, 2010). Proměny samoregulace žurnalistiky v České republice po roce 1989 je možné (Moravec, 2009) rozdělit do čtyř hlavních etap: 1) Údobí minimální (či nulové) samoregulace žurnalistiky ( ) Média a novináři fungující více než čtyřicet let v autoritářské (resp. totalitní) společnosti chápali každou normativní regulaci jako omezování svobody slova a obsahu médií. Svoboda slova a pokud možno její co nejširší vymezení byla hlavním principem, kterým novináři v té době argumentovali. Myšlenka, kterou bychom s jistým omezením mohli nazvat společenskou odpo- 47\n10 vědností žurnalistiky, a diskuse o etických aspektech práce novinářů, které s sebou přinášejí samoregulační pravidla, se v tomto údobí stávaly úvahami téměř kacířskými. 2) Údobí prvních pokusů o kodifikaci etických principů ( ) Jeho počátek je spojen se snahou vlády premiéra Václava Klause (ODS) o prosazení zcela nového tiskového zákona. V této etapě došlo ke vzniku Kodexu České televize (1995) jako nejvýznamnějšího média veřejné služby v zemi, dále pak k přijetí Etického kodexu novináře (1998), který schválila valná hromada Syndikátu novinářů ČR, největší profesní novinářské organizace v zemi, a v neposlední řadě ke zveřejnění etického kodexu zpravodajského časopisu Týden (1999). Zmiňme na tomto místě, jak ochranu soukromí (např. obětí trestných činů) upravuje Etický kodex novináře Syndikátu novinářů ČR, který je platný dodnes: Novinář je povinen ( ) respektovat soukromí osob, zejména dětí a osob, které nejsou schopny pochopit následky svých výpovědí; dodržovat přísně zásadu presumpce neviny a neidentifikovat příbuzné obětí nebo delikventů bez jejich jasného svolení; ( ) kromě nesporných důvodů veřejného zájmu nesmí novinář svou činností dostat dotčené osoby do nesnází nebo osobní tísně. Na podzim roku 1998 byla ustavena Komise pro etiku při Syndikátu novinářů ČR, která se od té doby pravidelně zabývá podněty veřejnosti na sporné konání žurnalistů. 3) Údobí kodifikace etických principů významných celostátních médií a propojení principu externí a interní regulace u médií veřejné služby ( ) Začalo v době přijímání zcela nového tiskového zákona, který předložil v červnu roku 1999 Poslanecké sněmovně Parlamentu ČR menšinový kabinet ČSSD vedený premiérem Milošem Zemanem. Vládní návrh obsahoval tři nové instituty a to právo na opravu, právo na odpověď a právo na dodatečné sdělení. Největší část výhrad novinářů a vydavatelů se týkala zpřísnění externí regulace médií s odkazem na nově zaváděné instituty. Zcela nový tiskový zákon schválil Parlament České republiky 22. února Ve Sbírce zákonů ČR byl vyhlášen 14. března 2000, kdy vstoupil v platnost pod číslem 46/2000 Sb. Schválená verze tiskového zákona se významně lišila od vládního návrhu a vypuštěna z ní byla nejvíce kritizovaná ustanovení (např. právo na odpověď). Přijímání tiskového zákona v České republice vedlo po roce 1999 k významné proměně interní regulace médií a kodifikaci etických pravidel novinářské práce v jednotlivých redakcích. V roce 2000 vznikl Tiskový kodex České tiskové rady, která byla ustavena 5. září 2000 jako samoregulační orgán Unie vydavatelů ČR. Po roce 2000 začalo rovněž docházet ke kodifikaci pravidel novinářské práce u nejvýznamnějších českých deníků: MF Dnes (2002), Hospodářské noviny (2002), Deníky Bohemia a Deníky Moravia (2004) a Lidové noviny (2005). V roce 2001 přijala a zveřejnila svůj etický kodex i redakce zpravodajství TV Prima. V této třetí etapě došlo i k prvnímu případu propojení externí a interní regulace médií v České republice po roce To když v lednu 2001 schválil Parlament ČR po událostech označovaných jako krize v České televizi (ČT) novelu zákona o ČT (č. 39/2001 Sb.), která uložila povinnost Radě ČT předkládat Poslanecké sněmovně ke schválení Kodex ČT, který stanoví zásady naplňování veřejné služby v oblasti televizního vysílání. Porušení Kodexu ČT zákon kvalifikoval jako porušení pracovní kázně podle zvláštního zákona, čímž byl míněn zákoník práce. Analogická věta se dostala v roce 2002 i do novely zákona o Českém rozhlase (č. 192/2002 Sb.). Původně samoregulační normy, týkající se procesů tvorby obsahu médií veřejné služby, tak v České republice schvaluje část politické reprezentace (moc zákonodárná) a prostřednictvím svých orgánů vstupuje i do tvorby zmíněných norem. Uplatnění sankcí má pak zákonem vymahatelnou podporu. Z toho je možné vyvodit, že kodexy médií veřejné služby jsou v České republice spíše než samoregulačními normami projevem externí regulace, která je přibližuje právním normám. 4) Údobí formálního přístupu k samoregulaci a prosazení přísnější externí regulace žurnalistiky (2006-dosud) V této (zatím poslední) etapě sehrálo zásadní roli několik 48\n11 sporných medializací trestných činů, k nimž došlo po roce 2005 a jejichž oběťmi či pachateli byly děti. Jedním z výsledků formálního přístupu novinářů k ochraně soukromí obětí bylo zpřísnění externí regulace žurnalistiky v České republice. K tomu došlo na začátku roku 2009, kdy Parlament ČR schválil novelu trestního řádu a dalších norem č. 52/2009 Sb., kterou novináři označili za náhubkový zákon. Původní předloha ministerstva spravedlnosti, kterou schválila vláda premiéra Mirka Topolánka (ODS) 27. února 2008, měla ochránit především týrané a zneužívané děti. Šlo o reakci na medializaci některých trestních kauz, v nichž se musely oběti vyrovnávat nejen s následky trestného činu, ale i s nepříznivými dopady zvýšeného zájmu veřejnosti o jejich případy. Jedním z hlavních cílů ministerstva spravedlnosti bylo, aby se v médiích například neobjevovala jména a tváře dětských obětí. Pravděpodobně nejznámějším případem, který v této etapě poukázal na sporné chování většiny médií (včetně těch, která sebe sama označují za seriózní) byla tzv. kuřimská kauza dvou týraných chlapců, k jejímuž odhalení došlo v květnu roku Podrobněji se tomuto případu věnujeme v další části práce (viz podkapitolu 3.1). 3. TÝRÁNÍ DĚTÍ V HLEDÁČKU ČESKÝCH NOVINÁŘŮ A MÉDIÍ Týrání dítěte můžeme označit za jednu ze tří forem špatného zacházení s dítětem, které se vymykají společenským normám a ohrožují dítě. Dalšími pak jsou: sexuální zneužívání a zanedbávání. Oddělení jednotlivých typů špatného zacházení je v praxi nesnadné (viz Dunovský a kol., 1995, Matoušek, 2008). Pro soubor nepříznivých příznaků v nejrůznějších oblastech stavu a vývoje dítěte i jeho postavení v rodině a ve společnosti, které jsou výsledkem převážně úmyslného ubližování dítěti, způsobeného nebo působeného nejčastěji jeho nejbližšími vychovateli, hlavně rodiči, se vžil v anglosaské i domácí literatuře termín syndrom týraného, zneužívaného a zanedbávaného dítěte, též syndrom CAN (Child Abuse and Neglect). Jde o syndrom se značně různorodými jevy, jak co do příčin, tak co do charakteru, závažnosti i dopadu na život dítěte a jeho nejbližšího i vzdálenějšího prostředí (srovnej Dunovský a kol., 1995, Pöthe, 1999, Matoušek, 2008, Crosson-Tower, 2008, Finkelhor, 2008, Turton, 2008, Schmidová, 2010). Jeho nejextrémnější podobou je zabití dítěte. Týrané děti se přitom stávají oběťmi trestného činu. Výskyt syndromu CAN se ve všech jeho podobách odhaduje na 1 až 2 % ročně z celkové dětské populace. Pokud by měl tento údaj platit, šlo by v České republice (ČR) ročně přibližně o dětí a dospívajících ve věku do 18 let (Fischer, Škoda, 2009). Ač množství odhalených případů týrání, zneužívání a zanedbávání dětí v České republice rok od roku roste, výši zmiňovaného odhadu nedosahuje ani ze čtvrtiny. V roce 2010 bylo úřady evidováno odhalených případů s výskytem syndromu CAN, což je nejvíce za posledních deset let (viz tabulku č. 2). 49\n12 Tabulka č. 2 Vývoj odhalených případů s výskytem syndromu CAN v České republice v letech Počet týraných a sexuálně zneužívaných dětí v ČR Rok Tělesné a psychické týrání, od r také zanedbávání Sexuální zneužívání, dětská pornografie, dětská prostituce Celkem Celkem Zdroj: Policie ČR a MPSV ČR. Statistiky násilné trestné činnosti spáchané na dětech a dospívajících (do 15 let věku) v roce 2010 dle závěrů šetření Policie ČR vykazují celkem 26 případů úmrtí dítěte. Úmyslným trestným činem byla ve zmiňovaném roce způsobena smrt 13 dětem (12 dětí se stalo obětí vraždy a 1 dítě obětí trestného činu týrání svěřené osoby). V dalších 13 případech byla v roce 2010 způsobena dětem a dospívajícím smrt z nedbalosti. Z rozboru věkové struktury obětí odhalených případů s výskytem syndromu CAN v ČR v roce 2010 je možné vyvodit, že se na téměř dvojnásobek zvýšil počet případů, v nichž byla oběť mladší než jeden rok (šlo o 315 dětí). Jak dále vyplývá ze statistik, oběťmi odhalených případů byly nejčastěji děti ve věku od 6 do 15 let, šlo o dětí (viz tabulku č. 3). Tabulka č. 3 Věková struktura obětí odhalených případů s výskytem syndromu CAN v České republice v roce 2010 Počet dětí Věková struktura týraných, zanedbávaných a zneužívaných dětí v ČR v roce 2010 tělesné a psychické týrání a zanedbávání chlapci a dívky sexuální zneužívání, dětská pornografie a dětská prostituce chlapci a dívky 50 Nahlášeno případů z toho do 1 roku od 1 roku do 3 let od 3 do 6 let od 6 do 15 let od 15 do 18 let CELKEM v roce Zdroj: MPSV ČR. Poznámka: Zaznamenány jsou počty případů týraných, zanedbávaných a zneužívaných dětí oznámených orgánu SPOD (ve vztahu ke každému dítěti je započítáván pouze jeden převládající typ).\n13 Znepokojujícím faktem je skutečnost, že nejčastěji dochází k výskytu syndromu CAN v úplných rodinách. V roce 2010 šlo o bezmála 38 % všech odhalených případů. Druhou nejvýznamnější skupinou, v níž bylo ve zmíněném roce odhaleno nejvíce případů s výskytem syndromu CAN, byly neúplné rodiny bez otce. 3.1 Kuřimská kauza případ vedoucí ke změně zákona Největším případem medializace týrání dětí v České republice po roce 1989 (co do rozsahu) byla tzv. kuřimská kauza. Dva týraní chlapci (ve věku 7 a 9 let) žili v Kuřimi v rodinném domě s rozvedenou matkou. Příbuzní a jejich známí je týrali od léta 2006 do května 2007 v Brně, Kuřimi a na chatě ve Veverské Bítýšce. Děti zavírali do klecí, bili, řezali, topili a pálili cigaretovými nedopalky. Cílem týrání zřejmě bylo vytvořit z chlapců lidi se zlomenou vůlí, připravené na slovo poslechnout jakékoli rozkazy. Motivy týrání ale nikdo uspokojivě nevysvětlil. Po odhalení případu v květnu 2007 skončili chlapci v dětském krizovém centru Klokánek. V lednu 2010 je do péče získal jejich otec. Bulvární média i média, která sebe sama označují za seriózní, věnovala případu značnou pozornost. Televizní stanice jako ilustrační záběry při referování o tomto případu používaly záznam týrání jednoho z chlapců (viz obrázek č. 1), který náhodou pořídil soused, jenž na týrání upozornil orgány činné v trestním řízení. I tento případ (a další medializace především nezletilých obětí trestných činů) vedl ke zpřísnění zákonů, resp. větší právní ochraně dětských obětí trestných činů před médii a novináři (Moravec, 2010). Z komparativní obsahové analýzy tří nejsledovanějších zpravodajských televizních relací v České republice (1. zprávy TV Prima, Události ČT a Televizní noviny TV Nova) vyplynulo, že se tyto kuřimskému případu věnovaly v rozmezí od 9. května 2007 (kdy se veřejnost o případu vůbec poprvé dozvěděla) do 6. června 2007 v obdobné míře. Pořad 1. zprávy TV Prima pokrýval kauzu v 17 příspěvcích. Hlavní zpravodajská relace České televize Události odvysílala ve zkoumaném období 20 příspěvků. Televizní noviny TV Nova pak věnovaly případu 18 příspěvků. Reportáže o týraných chlapcích byly v hlavních zpravodajských pořadech vybraných stanic (TV Prima, ČT a TV Nova) v období od 10. do 22. května 2007 prvním nebo jedním z prvních příspěvků. Délkou patřily k nejdelším příspěvkům jednotlivých zpravodajských relací. Černobílé záběry z domácí kamery, na nichž bylo zdokumentováno utrpení jednoho z týraných chlapců (viz obrázek č. 1), byly vždy rozostřeny v oblasti obličeje a pohlavního orgánu, případně překryty na těchto místech černým proužkem. Zmiňované záběry však byly ve všech zpravodajských relacích stále znovu a znovu opakovány, přičemž použity byly v období od 10. do 22. května 2007 v průměru v 70 procentech příspěvků (rozdíl ve frekvenci používání záběrů zachycujících týrání chlapce byl mezi televizí veřejné služby a soukromými komerčními stanicemi minimální). Není v této souvislosti bez zajímavosti, že pořad Události ČT 16. května 2007 informoval diváky, že v prvních dnech po odhalení případu a umístění týraných chlapců do zařízení Klokánek, sledoval jeden z nich černobílé záběry týrání bratra v televizi. Pracovnice Klokánku údajně nevěděly, že takový záznam existuje. I v tomto příspěvku byly znovu použity zmiňované záběry. Způsob nakládání televizních stanic se záběry z týrání jednoho z chlapců, jejich nepřiměřená medializace vytváří předpoklady pro vyvolávání pocitů ponížení a ztráty lidské důstojnosti a jejich dlouhodobé uchování v paměti u obětí trestného činu i jejich okolí. Inkriminovaný obrazový materiál je veřejnosti dodnes k dispozici na internetových stránkách a je nanejvýš pravděpodobné, že se k němu dříve či později mohou vrátit nejen oběti týrání, ale i jejich okolí. 51\n14 Obrázek č. 1: Záběry jednoho z týraných chlapců v tzv. kuřimské kauze zveřejněné TV Nova, Českou televizí i TV Prima v roce 2007 Po odhalení kuřimského případu televizní stanice den po dni pronikaly stále hlouběji do soukromí jednotlivých aktérů kauzy. Třetí den od zveřejnění kauzy byl rozdíl v míře odkrytí osobních údajů hlavních postav případu nejmarkantnější. Zatímco TV Prima a ČT nezmiňovaly příjmení rodiny, v níž k týrání docházelo, TV Nova již referovala o rodině Mauerových 4. O den později přináší TV Nova přehled členů rodiny s fotografiemi a plnými jmény. Následně k identifikaci rodiny a jejích členů přistupují Česká televize a TV Prima. Dochází k dominovému efektu identifikace obětí týrání i jejich okolí a k sílícímu mediální tlaku na osoby, které přišly s případem do styku (sociální pracovnice, okolí rodiny, v níž k týrání docházelo apod.). Regulační orgán pro audiovizuální média v ČR, Rada pro rozhlasové a televizní vysílání, shledal u všech tří televizních stanic zásadní pochybení při referování o tzv. kuřimské kauze. Podle mínění rady šlo o porušení 32, odst. 1, písm. f) zákona č. 231/2001 Sb., podle něhož je provozovatel vysílání povinen bezdůvodně nezobrazovat osoby umírající nebo vystavené těžkému tělesnému nebo duševnímu utrpení způsobem snižujícím lidskou důstojnost 5. Regulační orgán v odůvodnění správního rozhodnutí o upozornění na porušení zákona z 29. srpna 2007 konstatoval: Rada má za to, že osoba chlapec byl vystaven těžkému tělesnému a duševnímu utrpení způsobem snižujícím lidskou důstojnost, neboť jemu způsobované utrpení bylo mimo jiné předem promyšlené, trvalo určitou dobu a způsobilo chlapci jak fyzické, tak psychické duševní utrpení. Zobrazení je považováno za snižující lidskou důstojnost, protože bylo takové, aby u chlapce vyvolalo pocity strachu, úzkosti a méněcennosti, a bylo schopné ho pokořit a ponížit. 6 Rada odmítla argument televizních stanic, že reportáže mohly mít výrazně preventivní účinky, zejména je-li obecně známo, že v České republice jsou výrazně vysoké počty týraných a utýraných dětí. 7 Stále zůstává zákonem poskytovaná ochrana všech osob vystavených těžkému tělesnému, či duševnímu utrpení a způsobu jejich zobrazení. Vzhledem k obsahu zmiňovaných záběrů (nahý a svázaný chlapec vězněný v komoře) lze konstatovat, že jeho bezprostřední zobrazení v této situaci bylo 4 Viz Televizní noviny, , TV Nova. 5 Viz 32, odst. 1, písm. f) zákona č. 231/2001 Sb., o provozování rozhlasového a televizního vysílání. Sbírka zákonů ČR, ročník Viz Rozhodnutí Rady pro rozhlasové a televizní vysílání ze dne 29. srpna 2007, č.j. dzu/8241/07. Archiv Rady pro RTV. 7 Viz Tamtéž. 52\n15 zobrazením snižujícím lidskou důstojnost. Je nepopiratelné, že zveřejnění předmětných záběrů může mít dalekosáhlý dopad na další sociální vývoj chlapce, uvedla ve svém rozhodnutí rada. 8 Po pěti měsících od vydání výše citovaného rozhodnutí Rady pro rozhlasové a televizní vysílání se záběry týrání jednoho z chlapců v kuřimském případu objevily na obrazovkách TV Prima, České televize i TV Nova znovu a to v souvislosti se zadržením jedné z hlavních aktérek kauzy v Norsku a jejím příletem do ČR. TV Prima použila inkriminovaný záznam v devíti příspěvcích (v pořadech 1. zprávy a Nedělní partie) odvysílaných od 9. ledna do 16. února 2008, televize Nova v šesti příspěvcích (v pořadech Odpolední Televizní noviny, Televizní noviny a Střepiny) odvysílaných od 9. ledna do 20. ledna 2008 a Česká televize ve dvou příspěvcích (v pořadech Události a 168 hodin) odvysílaných od 10. do 13. ledna Není pochyb o tom, že samoúčelné využívání archivních záběrů týrání mohlo mít negativní vliv na již započatý proces zhojování psychických ran a to jak u obětí trestného činu, tak u jejich okolí. Rada pro rozhlasové a televizní vysílání se kvůli opětovné medializaci týrání, a to devět měsíců po odhalení případu, rozhodla 1. července 2008 přistoupit k udělení sankcí všem třem vysílatelům. České televizi, TV Nova i TV Prima vyměřila pokuty v souhrnné výši , Kč (v případě ČT , Kč, v případě TV Nova , Kč a v případě TV Prima , Kč). Regulátor postupoval podle pravidla: za každé odvysílání záběrů týrání následovala pokuta ve výši , Kč. Rada se shodla, že chlapec je vystaven tělesnému (svázané ruce, nahota, násilné krmení rukou, uzavření v malé místnosti bez oken ) a s tím souvisejícímu i duševnímu utrpení. Rada nemá pochybnosti, že utrpení chlapce je těžké. Záběry neměly žádnou novou informační hodnotu. Bylo jich použito jako doplňujícího materiálu v souvislosti se zadržením a výslechem Barbory Škrlové. Odvysílání záběrů týraného chlapce postrádá na aktuálnosti, veřejnost tím nezískala nic, co by mohlo nějakým způsobem přispět k její informovanosti v celé kauze. Záběry, na nichž je vidět týraný chlapec v komoře, nepřinášejí divákovi žádná nová zjištění. Opakovanou, nadbytečnou a zcela účelovou prezentací záběrů provozovatelé vyjadřují absenci elementárního respektu ke konkrétní lidské bytosti. Zobrazení záběrů týraného chlapce v Kuřimi jako ilustrativních, doplňujících a upoutávajících pozornost diváků, pak Rada shledala jako zobrazení způsobem snižujícím lidskou důstojnost, konstatoval regulátor v odůvodnění udělení pokut. 9 Televizní stanice se proti rozhodnutí rady a udělení pokut odvolaly k Městskému soudu v Praze. Argumentovaly silným veřejným zájmem k publikování materiálu, právem na svobodu projevu a šíření informací a v neposlední řadě zpochybňovaly i výklad regulátora týkající se bezdůvodného zobrazování osoby vystavené těžkému tělesnému nebo duševnímu utrpení způsobem snižujícím lidskou důstojnost. Městský soud v Praze žaloby televizí zamítl a dal za pravdu regulátorovi. V rozsudku z 15. září 2009 například konstatoval: Podle mínění soudu je třeba odlišit potřebu a tedy právo na zveřejnění určitých aktuálních informací o určité kauze od potřeby a naplnění důvodu pro (opakované) zařazování dotyčných záběrů týraného dítěte do vysílání ve vztahu k dodržování povinnosti provozovatele uložené mu zákonem. V daném případě je nezpochybnitelným faktem, že uvedené pořady se zabývaly tematicky osobou Barbory Škrlové, tedy přinášely divákovi nově získané informace o osobě, která měla hrát určitou roli v kauze týrání chlapců. Dotyčné záběry týraného chlapce však nebyly nově získanými poznatky uvedené kauzy, ale šlo o záběry, k jejichž zveřejnění došlo před více než rokem, přičemž po jejich opakovaném zveřejnění bylo žalobci (televizním stanicím pozn. autorů) dáno upozornění, že jejich dalším opakovaným zařazováním do vysílání dochází k porušení dotyčného ustanovení zákona. (...) Pokud by dotyčné záběry týraného dítěte do předmětných pořadů nebyly zařazeny vůbec, obsah a informační přínos 8 Viz Tamtéž. 9 Viz Rozhodnutí Rady pro rozhlasové a televizní vysílání ze dne 1. července 2008, č.j. sot/6364/08. Archiv Rady pro RTV. 53\n16 dotyčných pořadů by se vůbec nezměnil. (...) Soud nijak nezpochybňuje právo veřejnosti na zpravodajství a informace, jež upozorňují na negativní jevy ve společnosti, je však třeba dbát i ochrany ostatních práv, která mohou být zařazením dotyčných záběrů do vysílání zasažena či porušena. Proto zákon požaduje pro případ zařazování takových záběrů, aby provozovatel osvědčil důvodnost jejich zařazení v daném případě. Žalobce však s ohledem na výše rozvedené tuto důvodnost neosvědčil. 10 Provozovatel vysílání TV Nova (CET 21 spol. s r. o.) s rozsudkem Městského soudu v Praze nesouhlasil a podal kasační stížnost k Nejvyššímu správnímu soudu v Brně, který ji však zamítl. Nejvyšší správní soud odmítl například zpochybňování výkladu té části zákona č. 231/2001 Sb. o bezdůvodném zobrazování osoby vystavené těžkému tělesnému a duševnímu utrpení způsobem snižujícím lidskou důstojnost 11 těmito argumenty: O obecném jazykovém významu pojmu bezdůvodně není pochyb. V souladu s předpokladem racionálního zákonodárce je pak třeba vycházet z toho, že užil tohoto pojmu v jeho všeobecném významu. Důvodnost odvysílání citlivých záběrů nemůže být, jak správně uvedl městský soud, založena na úvaze samotného provozovatele vysílání. Právě naopak, pojem bezdůvodně je nutné posuzovat přísně objektivně. Důvodnost zařazení citlivých záběrů do vysílání tak může být dána zejména tam, kde by jejich neodvysílání vyloučilo, nebo znatelně limitovalo informační hodnotu pořadu. 12 Po zamítnutí kasační stížnosti Nejvyšším správním soudem v Brně se provozovatel vysílání TV Nova obrátil se stížností na Ústavní soud ČR. Společnost CET 21 s. s r. o. tvrdila, že napadeným rozsudkem Nejvyššího správního soudu, resp. řízením jemu předcházejícím, bylo porušeno právo na svobodu projevu a právo vyhledávat a šířit informace ve smyslu článku 17 odst. 1, odst. 2 Listiny základních práv a svobod. Ústavní soud ČR 25. listopadu 2010 stížnost odmítl. V odůvodnění byly uvedeny i následující argumenty: Ustanovení zákona o vysílání legitimním způsobem na základě veřejného zájmu na ochraně práv druhých omezuje právo na svobodu projevu a práva na informace, což je zcela v souladu s článkem 17 odst. 4 Listiny základních práv a svobod. Nelze zpochybnit správnost závěru Nejvyššího správního soudu, že úmyslem zákonodárce v souladu s článkem 10 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod bylo upřednostnit poskytnutí ochrany právu na zachování lidské důstojnosti před právem na svobodu projevu. Opětovným zařazováním záběrů týraného chlapce z Kuřimi do vysílání TV Nova nebyl naplněn veřejný zájem na zveřejnění poznatků či informací. 13 Výše zmiňovaná judikatura ze soudních sporů televizních stanic s Radou pro rozhlasové a televizní vysílání se stala jednou z formálních záruk pro budoucí lepší ochranu obětí trestných před negativními následky medializace. Soudy zřetelně vymezily hranici práv na svobodu projevu, vyhledávání a šíření informací na straně jedné a ochranu osobnostních práv obětí trestných činů na straně druhé. Zároveň daly jasně najevo, že argument veřejného zájmu při poskytování informací o trestném činu týrání dětí není možné uplatňovat v absolutním rozsahu. Způsob medializace případu týraných chlapců kritizovala i největší profesní organizace žurnalistů v zemi Syndikát novinářů ČR. Informování bulvárních médií, ale také médií, která sebe sama označují za seriózní, překročilo ve vztahu k nezletilým obětem nejen rámec novinářské etiky, ale i obecné meze slušnosti, konstatovala Komise pro etiku při Syndikátu novinářů v červnu Novinář má v popisu práce získávat informace, ale vždy musí zvážit, zda jejich publikováním trvale nepoškodí nevinné oběti. V tomto případě média zveřejněním podrobností nivelizovala obecně platná morální pravidla, uvedla komise. Není 10 Viz Rozsudek Městského soudu v Praze ze dne 15. září 2009, č.j. 10 Ca 5/ Archiv Rady pro RTV. 11 Viz 32, odst. 1, písm. f) zákona č. 231/2001 Sb., o provozování rozhlasového a televizního vysílání. Sbírka zákonů ČR, ročník Viz Rozsudek Nejvyššího správního soudu v Brně ze dne 13. dubna 2010, č.j. 8 As 33/ Archiv Rady pro RTV. 13 Viz Usnesení Ústavního soudu ČR ze dne 25. listopadu 2010, č.j. III. ÚS 2036/10. Archiv Rady pro RTV. 54\n17 pochyb, že v případě medializace kuřimského případu selhaly samoregulační principy české žurnalistiky. Novináři v honbě za senzací prolamovali ochranu soukromí obětí trestného činu i jejich okolí a činili tak dlouhodobě (i v čase postupného zhojování psychických ran týraných chlapců). Jedním z důsledků výše popsaného způsobu medializace bylo prolomení hranic mezi tzv. seriózní žurnalistikou a žurnalistikou bulvární. I na základě způsobu referování médií o týraných chlapcích z Kuřimi vypracovalo Ministerstvo spravedlnosti ČR na začátku roku 2008 novelu zákona o trestním řízení soudním (trestní řád). V poslední době se práva obětí trestných činů dostávají do popředí vnitrostátního i mezinárodního zájmu i ve smyslu práva oběti trestného činu na informace a na dostatečnou obranu, uvádělo ministerstvo spravedlnosti v důvodové zprávě k novele zákona. 14 V souladu s tímto trendem vyvstala potřeba více chránit osobnost a soukromí oběti trestného činu, jíž je zapotřebí zvlášť chránit vzhledem k jejímu věku nebo povaze spáchaného činu a která je mnohdy sekundárně viktimizována nešetrným způsobem medializace případu, kdy jsou uváděny detailní informace týkající se osoby oběti, její rodiny a soukromí. ( ) Na tuto nepříznivou situaci reaguje předkládaná novela, jejímž cílem je maximálně omezit okruh informací poskytovaných veřejnosti o oběti trestného činu, kterou je třeba zvýšeně chránit, a zabránit zveřejňování jejích osobních údajů, fotografií či obrazových záznamů ať už prostřednictvím veřejných sdělovacích prostředků (tisk, rozhlas, televize), včetně veřejných počítačových sítí (Internet se službou World Wide Web), nebo jiným obdobně účinným způsobem (např. formou letáků). S ohledem na ústavní zásadu svobody projevu a ústavně zaručeného práva na informace je okruh takto zvýšeně chráněných obětí omezen na oběti mladší 18 let a oběti trestných činů zasahujících do jejich osobnostní integrity nebo výlučně do jejich osobních práv. Výčet takových trestných činů je inspirován zahraničními právními úpravami, v nichž jsou zvýšeně chráněny kromě nezletilých obětí zpravidla oběti trestných činů směřujících proti životu či zdraví osoby a kterými je způsobena těžká újma na zdraví oběti a oběti trestných činů směřujících do sexuální oblasti, odůvodňovalo dále ministerstvo spravedlnosti novelu stanovující přísnější regulaci médií a omezení svobody slova. Právní norma byla nakonec do českého právního řádu prosazena přijetím zákona č. 52/2009 Sb., jenž vstoupil v platnost k 1. dubnu Zákon č. 52/2009 Sb. v 8b, odstavci druhém stanovil, že nikdo nesmí v souvislosti s trestným činem spáchaným na poškozeném jakýmkoli způsobem zveřejnit informace umožňující zjištění totožnosti poškozeného, který je osobou mladší 18 let nebo vůči němuž byl spáchán trestný čin kuplířství nebo šíření pornografie nebo některý z trestných činů proti životu a zdraví, svobodě a lidské důstojnosti nebo proti rodině a mládeži 16. Právní norma zároveň výslovně zakázala zveřejnění obrazových snímků, obrazových a zvukových záznamů nebo jiných informací o průběhu hlavního líčení nebo veřejného zasedání, jež by umožnily zjištění totožnosti poškozených osob mladších 18 let, které jsou charakterizovány v 8b, odstavci druhém. 17 Novela rovněž konstatovala, že pravomocný rozsudek nesmí být zveřejněn ve veřejných sdělovacích prostředcích s uvedením jména, popřípadě jmen, příjmení 14 Viz Sněmovní tisk č. 443/0 Novela zákona o trestním řízení soudním (trestní řád). 5. volební období Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR. Archiv Poslanecké sněmovny PS PČR. 15 Viz Tamtéž. 16 Viz Zákon č. 52/2009 Sb., kterým se mění zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony, 8b, odst. 2. Sbírka zákonů, ročník Archiv Poslanecké sněmovny PS PČR. 17 Viz Zákon č. 52/2009 Sb., kterým se mění zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony, 8b, odst. 3. Sbírka zákonů, ročník Archiv Poslanecké sněmovny PS PČR. 55\n18 a bydliště poškozeného uvedeného v odstavci Předseda soudního senátu může také na základě zákona č. 52/2009 Sb. s přihlédnutím k osobě poškozeného a povaze a charakteru spáchaného trestného činu rozhodnout o dalších omezeních spojených se zveřejněním pravomocného odsuzujícího rozsudku a to právě kvůli přiměřené ochraně zájmů takového poškozeného. 19 Právní norma však stanovila výjimky z výše zmíněných zákazů: 1) je-li zveřejnění informací nezbytné pro účely pátrání po osobách nebo pro dosažení účelu trestního řízení, nebo 2) k jejich zveřejnění dá poškozený předchozí písemný souhlas; je-li poškozený mladší 18 let nebo je zbaven způsobilosti k právním úkonům anebo je jeho způsobilost k právním úkonům omezena, musí dát takový souhlas také jeho zákonný zástupce. 20 Za porušení ustanovení zákona č. 52/2009 Sb. může být médiím udělena sankce až do výše pěti miliónů korun. Bezprecedentní způsob referování médií o případu týraných chlapců z Kuřimi vedl k posílení formálních práv obětí podobných činů před negativními jevy, které může nepřiměřená medializace způsobovat. Jinou stránkou věci je, nakolik jsou a budou tato práva vymáhána v praxi, když je novináři v budoucnu poruší při referování o podobných případech, jakým byla tzv. kuřimská kauza. 3.2 Policejní fotografie týraného chlapce z Brna jako hlavní zdroj obrazové medializace Na začátku roku 2011 se objevily v České republice další dva případy týraných dětí, kterým média věnovala značnou pozornost. Šlo o osmiletého chlapce z Brna, kterého rodiče trýznili od roku 2004, a šestileté dívky z Prahy, na jejímž týrání se podíleli její dvacetiletí strýcové. Referování novinářů o těchto kauzách bylo rovněž doprovozeno zveřejněním fotografií týraných dětí i fotografiemi následků, které jim fyzické násilí způsobilo. V prvním případě poskytla obrazovou dokumentaci médiím Policie ČR, ve druhém pak Fond ohrožených dětí provozující zařízení Klokánek. V obou těchto případech zatím nebyla využita ustanovení zákona č. 52/2009 Sb., který měl lépe ochránit dětské oběti v procesu medializace trestných činů. Fotografie (viz obrázky č. 2 a 3) uveřejněné na zpravodajských serverech i v nejčtenějších českých denících (Blesk, Deník, MF Dnes a Právo atd.) měly v kauze sedmiletého chlapce z Brna dokumentovat následky týrání, když nedostával řádnou stravu, byl dlouhodobě bit i jinak fyzicky poškozován. V době odhalení případu v dubnu roku 2010, kdy musel být umístěn do nemocnice, vážil 13,5 kilogramu, tedy asi jako dvouleté dítě. Matka to odůvodňovala argumentem, že má poruchu růstového hormonu, přestože to nebyla pravda. Ve skutečnosti dítě hladovělo. Denně dostávalo od rodičů jen dva až čtyři krajíčky chleba. Chlapce to proto přimělo k žebrání svačin po spolužácích a ke krádežím jídla. Za měsíc hospitalizace pak hoch přibral přibližně pět kilogramů. 18 Viz Zákon č. 52/2009 Sb., kterým se mění zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony, 8b, odst. 4. Sbírka zákonů, ročník Archiv Poslanecké sněmovny PS PČR. 19 Viz Tamtéž. 20 Viz Zákon č. 52/2009 Sb., kterým se mění zákon č. 141/1961 Sb., o trestním řízení soudním (trestní řád), ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony, 8b, odst. 5. Sbírka zákonů, ročník Archiv Poslanecké sněmovny PS PČR. 56\n19 Obrázek č. 2: Fotografie týraného sedmiletého chlapce z Brna pořízené Policií ČR a zveřejněné zpravodajskými servery (novinky.cz, lidovky.cz atd.) v lednu 2011 Dítě bylo dlouhodobě bito rukou, řemenem a vařečkou. Asi nejbrutálnější způsob trestu byl, když mu oba rodiče dávali do bot připínáčky hrotem vzhůru. Tato metoda jej prý měla přivést ke zklidnění, protože byl hyperaktivní. Chlapec musel chodit po špičkách nebo se plazit po kolenou. Pokud šlápl v botách na celou plochu paty, vznikala mu zranění. První nepravomocný rozsudek padl v tomto případě 28. února Městský soud v Brně uložil matce dítěte nepodmíněný trest šesti let a otci šesti a půl roku vězení. Soudce konstatoval, že manželé byli již v roce 2000 odsouzeni za týrání. Uvedl rovněž, že o kvalitě jejich péče svědčí to, že všechny jejich čtyři děti byly v době jednání soudu v dětských domovech. Projednávání případu před soudem prokázalo, že syna začali rodiče týrat v roce Proto jim ho i se sestrou úřady odebraly. O rok později je ale získali zpět. Na to, že již problémy nebudou pokračovat, měla dohlížet sociální pracovnice. Ve prospěch dítěte prý mohla zasáhnout již v roce 2008, ale neučinila tak, proto její postup stále prošetřuje policie. Na začátku června roku 2011 zveřejnilo Ministerstvo práce a sociálních věcí ČR závěry expertního týmu, z nichž vyplynulo, že největší míru odpovědnosti nesou v tomto případě stát a brněnští sociální pracovníci. 21 Analýza uvádí tato konkrétní pochybení: 1) Po celou dobu byla k dispozici řada informací různé kvality a od různých subjektů. Rodina nebyla nikdy vyhodnocena příslušnými orgány jako riziková, přestože se v ní nahromadila celá řada rizikových faktorů. 2) Systémový nedostatek lze spatřovat v oddělení systému sociální a zdravotní péče, které brání včasnému předávání zásadních informací o zdravotním stavu, sociální pracovnice mají omezenou možnost ověřit si údaje o zdravotním stavu dítěte. 3) Další ze standardních chyb rozšířených v praxi orgánů sociálně právní ochrany v celé zemi, která se výrazně podepsala i na tomto případu, je přílišné spoléhání na to, že věc se správně posoudí v rámci trestního řízení. V daném případě byla trestní věc v roce 2009 odložena především proto, že sám chlapec či jeho sourozenci týrání popřeli. 4) Po nástupu jiné sociální pracovnice došlo k úplnému zastavení přímé práce s rodinou. Od 24. října 2008 do 15. března 2010 neproběhla žádná návštěva v rodině. 5) Na vzniku situace se podepsalo jistě i to, 21 Viz Zpráva expertního týmu z prošetření kauzy týraného chlapce z Brna. Ministerstvo práce a sociálních věcí ČR, 1. června\n20 že v Brně (ani jinde v republice) neexistuje dostatečná síť terénních terapeutických služeb pro rodiny. 22 Expertní tým doporučil Ministerstvu práce a sociálních věcí ČR na základě případu týraného chlapce z Brna následující kroky: 1) Přijmout neprodleně zákonnou úpravu zakotvující vyhodnocení situace dítěte a rodiny, vytvořit potřebné metodiky a proškolit v těchto dovednostech všechny sociální pracovníky. 2) Stanovit závazné postupy práce pro sociálně-právní ochrany děti, které se zaměří na včasnost řešení. 3) Vytvořit efektivní systém předávání informací mezi všemi subjekty, které přicházejí do styku s dítětem a orgány sociálně-právní ochrany dětí. 4) Vytvořit podmínky pro vznik a fungování služeb pro přímou práci v rodinách, zejména služeb zaměřených na trénink a posilování rodičovských kompetencí. 5) Provést celkovou koncepční změnu systému péče o ohrožené děti, zejména s ohledem na přístupy k dítěti. 23 Ministerstvo práce a sociálních věcí ČR vypracovalo i z podnětu expertního týmu rozsáhlou novelu zákona o sociálně-právní ochraně dětí, s jejíž účinností počítá od roku Novela má nastavit podmínky pro vytvoření sítě služeb pro práci v rodinách, stanovit závazné postupy pro činnost orgánů sociálně-právní ochrany dětí a dalších účastníků systému, zavést standardy kvality práce a nastavit minimální rámce činnosti pro všechny subjekty v systému, přispět k rozvoji náhradní rodinné péče, zvýšit podporu pěstounské péče, hmotně zajistit pěstounskou péči na přechodnou dobu či změnit způsob příprav pěstounů. Již jsme zmínili výše, že novináře a média můžeme považovat jen za jeden z několika zdrojů sekundární viktimizace, dalším jsou orgány činné v trestním řízení v čele s policií. V případě trýzněného chlapce z Brna přispělo k rozsáhlé medializaci kauzy poskytnutí fotek z policejního spisu. Je to vizualizace týrání a jeho následků, která činí pro média a novináře takové případy atraktivnějšími. Orgány činné v trestním řízení se zveřejněním obrazových důkazů stávají spouštěcím mechanismem rozsáhlé medializace, která často přechází v medializaci bulvární. Obrázek č. 3: Fotografie týraného sedmiletého chlapce z Brna pořízená Policií ČR a zveřejněná Deníkem 28. února Viz Tamtéž. 23 Viz Tamtéž. 58


KCK – móda FORCE, crazy ponožky i hybridní elektrokola - Life! - Veletrhy Brno\nHomepage → Life! → Aktuality → Vodafone PC hry → KCK – móda FORCE, crazy ponožky i hybridní elektrokola\nZastihli jsme zde Dalibor Kmentu, majitele a jednatele firmy, který nám zapózoval nejen u módních doplňků, ale se zástupcem značky Wilier také u kol, která zde zastupují. Celý stánek je pojat jako prezentační, přesto si můžete zakoupit originální dárky.\n„Aktuálně tu prodáváme jenom maličký výtah z našeho sortimentu – jsou to crazy ponožky, které nabízíme v 6 kombinacích. Celkově je těch kombinací víc, ale tady na výstavě si návštěvníci můžou koupit šest nejzajímavějších, co se týká barev a crazy motivů. Myslím, že jsou dnes hodně populární. Může to být dobrý vánoční dárek, není to drahá věc a zaujme každého,“ usmívá se sám pan majitel.\nPrý tu máte zajímavé elektrokolo, o co se jedná?\nNaše firma KCK prodává a zastupuje pro český trh kola značky Wilier, která. Je to klasická italská značka, která se prezentuje hlavně v silničním segmentu, ale samozřejmě drží trend, jímž je dneska elektrokolo. Jelikož jsou specialisté na silniční kola, věnují se hybridnímu silničnímu kolu. Tento hybridní model zde představujeme, je to vlastně silniční kolo s pohonem v zadním náboji. Slouží ideálně pro starší závodníky, kteří se necítí v tak dobré kondici anebo je to hodně dobrý doplněk pro manželky závodníků. Ty svým partnerům tím pádem stíhají nebo je mnohdy i předjíždí, takže manžel má novou motivaci se zapojit do dalšího tréninku. Kolo má samo o sobě velkou výhodu – je to vlastně standardní kolo a má pouze e-pohon zadního kola. Takže ve chvíli, kdy nechcete e-pohon využívat, stačí vyměnit zadní kolo za úplně obyčejné klasické a máte z toho standardní silniční speciál.\nPrezentujete zde i řadu dalších značek z vašeho portfolia. Chodí sem návštěvníci? Mají zájem?\nJá osobně jsem mile překvapen, že zákazníků je spousta, zájem je poměrně značný. Sice někteří možná přišli s větším odhodláním něco koupit, což není vyloženě náš případ, protože my se tady prezentujeme jako dovozce a velkoobchod. Ale s návštěvností jsme určitě spokojeni.\nDatum: 9.11.2019 17:00:00


ČESKÁ KRAJINOMALBA na Špilberku | Informace z Brna\nVčerejší vernisáží zahájilo Muzeum města Brna pozoruhodnou výstavu čerpající ze sbírek Oblastní galerie v Liberci. Autorka výstavy Mgr. Anna Habánová spolu s kurátorkou PhDr. Janou Svobodovou\npro vás připravily tematickou výstavu, která představuje návštěvníkům vývoj krajinářství jako samostatného výtvarného oboru.\nObrazová kolekce, zahrnující 71 olejomaleb, 20 kreseb a 7 grafických listů má velmi bohatou a zajímavou historii… Sbírku francouzského, německého a rakouského výtvarného umění vybudoval na sklonku 19. století liberecký velkopodnikatel Heinrich Liebieg, v roce 1904 ji ve své závěti, spolu s nadací, věnoval městu Liberci. Z peněz nadace byla v roce 1918 zakoupena sbírka jabloneckého lékaře Antonína Randy, ve dvacátých letech pak cenná sbírka bratrů Ferdinanda a Alexandra Blochových. Sbírka nizozemského malířství byla vybudována po druhé světové válce; v současné době je nejpočetnější kolekce českého malířství 20. století, jejíž kvalitou se liberecká galerie řadí mezi nejlepší sbírkové fondy.\nVýstava české krajinomalby, která proběhla v liberecké galerii na jaře 2005 a která je v pozměněné podobě prezentována v Brně, je pohledem do této sbírky z jiného úhlu než jakým je časové nebo monografické vymezení. Záměrem autorky výstavy Anny Habánové je nabídnout širokému publiku průřez nejzajímavějšími díly domácí krajinomalby 19. a 20. století – s malým exkurzem do 18. století. Svými díly zde budou zastoupeni autoři, kteří působili na pražské Akademie výtvarných umění, jako byli Karel Postl, později Antonín Mánes, mnichovský Maxmilian Haushofer či Julius Mařák. Vystaven je soubor drobnějších prací Augusta Bedřicha Piepenhagena. Přes zprvu romantické a realistické zpracování námětu se další vývoj krajinomalby vyznačoval mnohotvárností a prolínáním uměleckých směrů a především silným vlivem impresionismu – český impresionismus je na výstavě zastoupen tvorbou Oty Bubeníčka, Františka Kavána, Romana Havelky a Josefa Ullmanna; tvorba Václava Radimského se utvářela výhradně pod vlivem francouzského impresionismu.\nObdobí avantgardy začátku 20. století je prezentováno orientálními plátny Jaroslava Hněvkovského a Otakara Nejedlého, expresionistickou krajinou Emila Artura Pittermanna, kubismus je zastoupen tvorbou Václava Špály.\nKrajina s kontrastními civilizačními prvky je představena v tvorbě Františka Hudečka a Kamila Lhotáka, členy Skupiny 42, která vznikla v Praze ve válečných letech s programem zachytit „Svět, v němž žijeme“ jako „ drama člověka se skutečností…“\nTvorba třetí čtvrtiny 20. století je prezentována Václavem Kimlem nebo Vladimírem Komárkem. Abstrahující polohu krajinomalby sedmdesátých a osmdesátých let ve sbírce představuje generace autorů narozených krátce po druhé světové válce (Ivan Ouhel, František Hodonský).\nNávštěvníkům výstavy bude k dispozici katalog, který vydala Oblastní galerie v Liberci a který vedle soupisu autorů a jejich prací obsahuje i výběr barevných reprodukcí (24 stran, 14 barevných reprodukcí).\nObjednávky pro školy: Mgr. Alice Stuchlíková; 542 123 635. 542 123 637, stuchlikova@spilberk.cz,\nNext story Další vítězství Komety\nPrevious story Slévárna v Maloměřicích vyžaduje podrobnější posouzení\nSejdeme se na vernisáži Evžena Jecha…\n16 Led, 2008\n5. ročník soutěže Strana otevřená ženám zná vítěze: levice je letos ženám nejotevřenější\nZapomenutý půvab; historické památníky\n5 Bře, 2009


Aktuální nabídka kanceláře Teplá denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si kanceláře Teplá než Vás někdo předběhne.\nKategorie kanceláře Teplá se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele kanceláře Teplá neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je kanceláře Teplá právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné kanceláře Teplá\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii kanceláře Teplá, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující kanceláře Teplá, a to kanceláře na prodej Teplá, pronájem kanceláře Teplá, dražby kanceláří Teplá.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii kanceláře Teplá nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích kanceláře Teplá, kanceláře na prodej Teplá, pronájem kanceláře Teplá, dražby kanceláří Teplá.\nNehledáte kanceláře Teplá ?\nPokud jste v této kategorii kanceláře Teplá omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí kanceláře Teplá\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii kanceláře Teplá, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr kanceláře Teplá. Určitě lépe naleznete kanceláře Teplá, který hledáte.


Slovenští policisté zadrželi 26 migrantů, kteří se skrývali v lese nedaleko Bratislavy - Sputnik Česká republika\n16:32 13.08.2020 Získat krátkou URL\nSlovenští policisté zadrželi 26členou skupinu nelegálních migrantů, kteří se skrývali v lese nedaleko Bratislavy – mezi obcemi Stupava i Lozorno. Při hledání byl nasazen i vrtulník ministerstva vnitra.\n„Ve skupině byly rodiny se čtyřmi dětmi a dva cizinci, kteří uvedli, že jsou nezletilí bez doprovodu. Hasičský a záchranný sbor všechny podrobil vyšetření na covid-19,” uvádí se ve zprávě slovenských policistů.\n„Cizinci byli předvedeni na útvar policejního zajištění pro cizince, kde pokračují další úkony na vyřešení jejich neoprávněného pobytu. Postup nyní závisí na zjištění z výslechů předvedených osob, jakož i výstupů z informačních systémů,” dodává se.\nSlovenská policie současně pátrá po kamionu, kterým se migranti na slovenské území dostali. V této věci spolupracuje se zahraničními partnerskými složkami.\nDříve slovenšti policisté zadrželi auto s nelegálními migranty, které přijelo přes starý hraniční přechod Rusovce - Rajka.\nEvropská migrační krize vznikla na podzim roku 2015 v důsledku nárůstu přílivu uprchlíků a nelegálních migrantů ze zemí severní Afriky, Středního východu a jižní Asie. Hlavními příčinami migračního pohybu jsou ekonomická, politická, demografická a národní právní nestabilita.\nnelegální migrace, Slovensko, policie


Nejkvalitnější suplementy | optimal nutrition |Blahodárné účinky lékořice a výtažků z bylin\nDomů - Blahodárné účinky lékořice a výtažků z bylin\nBlahodárné účinky lékořice a výtažků z bylin\nZobrazení : 2579\nO tom, že byliny mají na lidský organismus a zdraví blahodárný účinek, jste jistě slyšeli již od svých babiček.\nNový produkt z řady YPSI obsahuje kombinaci 6-ti bylin, které povznesou na novou úroveň nejen vaše zdraví, ale také váš kognitivní a psychický výkon.\nPředstavujeme: YPSI Licorice Komplex\nProdukt je určen k optimalizování zdraví nadledvinek (adrenálních žláz), stress managementu a hladiny energie.\nProdukt je navržen k optimalizování adrenálních žláz, jejich výživě a přestavbě, aniž by byly stimulovány.\nJe použito 6 různých rostlinných výtažků.\n1) Kořen lékořice:\nJedna z nejvíce používaných léčivých bylin na celém světě a dnes je nejpoužívanější rostlinou v čínské medicíně. Byla používána Egyťany jako dochucovadlo do nápoje zvaného Mai-sus a velké množství bylo nalezeno v hrobce krále Tutanchamona, aby mu usnadnilo cestu do posmrtného života.\nPlinius starší jej doporučoval k čištění hlasu, zmírňování žízně a hladu.\nDioscides, při cestování s Alexandrem Velikým, doporučoval lékořici vojákům, aby vydrželi dlouhé pochody a zmírnil se pocit žízně v období sucha.\nVe středověku se lékořice brala ke zmírnění negativních účinků velmi ostrého, nebo přepáleného jídla.\nPoužívala se také k dochucení tabáku, jako pěnidlo do hasících přístrojů a piva.\nV nedávném průzkumu západních lékařských bylinkářů byla zařazena do 10-ti nejvýznamnějších bylin používaných v klinické praxi.\nOhromující řada čínských bylinných formulí (více než 5000) používá lékořici ke slazení čaje a „harmonizaci“.\nVe 20. století se lékořice začala prodávat také jako cukrovinka.\nV YPSI a u nás v Optimal Nutrition používáme lékořici především pro její vyživující účinek na nadledviny a její schopnost zdvojnásobit poločas rozpadu kortizolu! Kortizol je zásadní pro produkci energie.\nPoužití lékořice vlastně znamená najmout si zaměstnance (lékořici) na 20 hodin týdně a on pracuje 40 hodin :)\nJe velmi populární v čínské medicíně, kde je považována za tonikum dlouhověkosti a jednu z 50-ti základních bylin.\nKořen Rehmannia nabízený bylinkami Mountain Rose byl připraven tradiční cestou z odvaru žlutého vína a černých fazolí.\nMá velmi silné Yin vlastnosti, což v podstatě znamená, že plní vaši palivovou nádrž a vy tak můžete podat maximální kognitivní a fyzický výkon.\nVelice ceněná léčivá bylina používaná v Ajurvédě již po tisíciletí a považována za tonikum vitality a dlouhověkosti. Je často označována jako „indický ženšen“ vzhledem k jejich podobným účinkům, od adaptogenních až po ty sedativní.\nV asijských zemích jsou využívány všechny části této rostliny, listy se dokonce konzumují jako zelenina.\nJako jemná a výživná bylina může být podávána dětem, ale i starším lidem.\nExistuje mnoho studií, které dokazují její blahodárné účinky.\n4) Kořen Rhodioly:\nKvětinově vonící kořen Rhodioly se používí po tisíce let v Evropě i Asii. Tradične se používal v Himalájích, kde se občas objevovaly onemocnění spojené s nadmořskou výškou.\nRhodiola poskytuje zdravou odpověď na stres a adrenální funkce a mírně působí jako adaptogen.\n5) Chinese Yam:\nTaké známý jako Dioscorea Opposita nebo Shan Yao se již dlouho používá jako vrozené a získané tonikum, a proto se mu říká také „pohádkové jídlo“.\nZ hlediska tradiční čínské medicíny je spojován s velkým počtem zdravotních benefitů, protože poskytuje léčivou obnovu poškozeným ledvinám a slinivce.\nTato výživná bylina má adaptogenní účinek, vyživuje nadledviny a optimalizuje hladinu cukru v krvi.\nMá za sebou dlouhou a bohatou historii v čínské tradiční medicíně a čínský folklór říká, že schizandra může „uklidnit srdce a utišit ducha“.\nRoste v severní Číně, Rusku a na určitých částech v Koreji.\nSchizandra má obvykle kyselou, sladkou, hořkou, teplou a slanou chuť, proto název „Pět chutí“.\nRuští lovci ji po staletí užívali jako čaj na pomoc proti únavě.\nProdukt se užívá v následujích případech:\n- vysoká kůže na břiše\n- ranní únava a vyčerpání\n- znovunastartování přirozeného biorytmu\nDoporučené denní dávkování: 1 kapsle denně se snídaní. Klienti se silnými adrenály mohou brát až 4 kapsle se snídaní.\n! Produkt používejte maximálně 4 týdny v kuse, poté si dejte pauzu !\nLicorice-Extract (25% kyselina glycyrrhizinová) 300 mg\nRehmanniaroot-Extract 100 mg\nAshwaganda-Extract (1,5% Withanaloide) 50 mg\nRhodiola Rosea-Extract 50 mg\nChinesische Yamsroot-Extract (20% Diosgenin) 50 mg\nProdukt je veganský, bez laktózy, bez lepku, bez konzervačních látek a bez plniv.\nYPSI Licorice Komplex nyní v prodeji ZDE!


Rotaflex zkušenosti – Stavební materiály\nJakou izolaci čedič kámen nebo sklo. Porovnani mineralnich izolace posts 27. Další výsledky z webu forum.\nTepelný pás ROTAFLEX TP nebo URSA DF nebo Knauf Classic 039) nebo Schwenk climawool DF1. To není o zkušenosti , ale o explicitním výpočtu.\nDlouholeté zkušenosti naší mateřské firmy v oblasti technických izolací. Veškeré zboží má příslušné . Myslím že ve Vašem případě už nelze. Mám stejně tristní zkušenosti. Diskuze k článku Zateplení sklonitých střech tepelnou izolací ROTAFLEX. U Rockfolu mám zkušenost , že jim moc nevadí a klidně si v něm udělají i hnízdo.\nTento produkt mohu pouze doporučit, je to má první zkušenost s minerální vatou. Kompletní informace k výběru.\nVelmi kvalitní vata vhodná pro tepelné a zvukové izolace. Má velmi dobré tepelně-izolační vlastnosti. Rotaflex super není výrobek, ale značka. OK, tušil jsem to, ale ze zkušeností , položit izolací umí každý, ale udělat detaily jen . Společnost UNION LESNÍ BRÁNA, a. Ne, oni dělali izolaci už v sedmdesátých letech.\nVyvrtávací hlavy s příćníkem ROTAFLEX pro malé a velké prûméry. Snímek (Taj Guest House, Ágra): Ni con rotaflex. Prohlédněte si momentkové fotografie a. Podělte se o své zkušenosti ! Prodloužená záruka měsíců na. Maják HELLA KL ROTAFLEX FL 12V oranžový, Otočný maják v oranžovém provedení s halogenovou. Vysvětlete důvody, proč jste si vybrali produkt.\nPopište vlastní zkušenosti. Zeptejte se našich zkušených prodejců. Rádi vám o tomto produktu poskytneme.\nJemná vlákna mají vynikající tepelně-izolační . Využijte technologie, odborné zkušenosti a kvalitní originální díly HELLA! Jako alternativní ochranu lze podle některých zkušeností použít i byliny – pelyněk, . To se pak může stát co, co píše pan Jaskva. Zejména s aplikací foukané izolace máme již mnoholeté zkušenosti a naší . Novabrik, Zkušenosti A Reference.\nSlevy a akční ceny produktů nabízených společností Sykoizol. Každý, kdo má zkušenosti s řízením stavby určitě potvrdí fakt, že nejvíc nedorozumění, chyb a . Stavební profesionálové hodnotí kvalitu na základě svých zkušeností v internetovém dotazníku. UNION LESNÍ BRÁNA, Dubí Evropská databanka, Výroba velkoobchod tepelné zvukové izolace ze skleněných vláken podobě rolí desek ROTAFLEX.


Bojovnost chválil. Ale už potřebujeme výkon bez chyb, přeje si Mourinho - iDNES.cz\nPřátelské objetí. Trenéři José Mourinho (vlevo) a Unai Emery po utkání mezi Manchesterem United a Arsenalem (2:2). | foto: AP\nPřekvapil sedmi změnami i vynecháním Pogby s Lukakem ze základní sestavy. Jenže fotbalistům Manchesteru United poslední dobou nevychází vůbec nic. „Dali jsme čtyři góly a remizovali jsme 2:2,“ povzdechl si trenér José Mourinho. „Jako vždycky jsme udělali chyby a pykáme za ně.“\nPortugalský kouč je frustrovaný, ale navzdory tomu, že United už čtyřikrát po sobě v lize nedokázali vyhrát a v tabulce se krčí až na osmém místě se záporným skóre, nemá pocit, že by se jeho působení v klubu chýlilo ke konci.\n„Necítím se v ohrožení, vůbec ne,“ pravil Mourinho po středečním šlágru. „Utkali jsme se s týmem, který je na vrcholu, kterému všechno vychází. Naopak my máme mnoho problémů, z nichž nade všechny ční jeden: obrazně řečeno se v zápasech střílíme do vlastních nohou.“\nV duelu s Arsenalem to platí o obou inkasovaných gólech.\nNapřed si jindy fenomenální brankář David De Gea hodí do vlastní brány neškodně vypadající hlavičku Shkodrana Mustafiho. A pak Marcos Rojo, konečně zdravý a hrající solidní premiérové utkání v sezoně, bídnou přihrávkou pošle hosty do brejku, který navrch skončí vlastencem.\n„Bohužel nejsme konzistentní. Už potřebujeme zápas s podobným výkonem jako teď, ale bez chyb,“ uvedl Mourinho. „Musím totiž říct, že mě přístup mých hráčů potěšil. Odvaha, bojovnost... Všichni do toho dali všechno, sáhli si na dno sil a to je pozitivní.“\nUnited potěšili fanoušky aspoň nasazením a tím, že na hloupé branky dokázali ihned reagovat. V prvním případě za čtyři minuty, ve druhém za několik sekund. Negativa ale silně převažují.\nO pozici v Premier League řeč byla, stejně tak o skóre. Hra United povětšinou nudí, chybí jí řád, automatismy, ale i moment překvapení. Kreativita i rychlost. Boj o titul se stal utopií už dávno, teď se klub upíná aspoň k boji o první čtyřku. Což je pro takové jméno, v minulosti tolik úspěšnou značku, tuze málo.\n„Nesouhlasím s těmi, kteří současný kádr porovnávají s týmy za Roye Keana, Ruuda van Nistelrooije, Nemanji Vidiče... Dejte nám pokoj a čas. S přístupem jsem spokojený, byl na úrovni Manchesteru United. V jistých ohledech nám ale schází kvalita,“ řekl Mourinho.\nTémata: José Mourinho, Manchester United, Arsenal FC, David De Gea, Marcos Rojo


Jak si najít svoji životní cestu ke štěstí? | Deprese\nNapsal GVKB (») 2. 12. 2018 v kategorii J, přečteno: 81×\nMoje hra a moje pravidla o tom je cesta ke štěstí, podívejte se na zvířata nebo na děti, je to o tom, že mají svoji hru a svoje pravidla, jakmile hrajete cizí hru podle cizích pravidel tak jste logicky nešťastní, vaše dobrota je příčinou vaší psychické žebroty, ano ti druzí jsou blázni, o tom tento konzumní svět je, ten druhý je jiný a hraje jinou hru, proto je blázen, normalita je o tom, dobře se utajil před druhými, a dobře si i žil.\nNacistické koncentráky s plynovými komorami v nahotě ukázali to, že tento konzumní svět je blázinec a největší blázni zde z centra vše ovládají, moje řešení je jednoduché, nejsou lidi tak nejsou s lidmi problémy. Lidi se pomocí dotazníků naskenují a potom se eliminují a recyklují, v civilizaci budou místo lidí GVKB roboti, člověk to byla evoluční testovací verze a robot to je finální verze.\nOdpověď na základní otázku absolutna a života zní, DOBROTA JE ŽEBROTA. Statistika sebevražd jasně odhaluje to, že dobrota je žebrota, čím více jsou lidi násilím nucení k dobrotě, tím více páchají sebevraždy. Zlí lidé co jsou díky protekci a kariérismu nahoře, a mají zde moc a bohatství, hlásají mediálně dobrotu, a tak dělají z těch, co jsou dole žebráky, co myslí na sebevraždu.\nZ díla se pozná kdo je zde profesionál a kdo je amatér, podívejte se na dílo těch, co jsou nahoře, jejich dílem je konzumní blázinec ve kterém 1% elitních lidí žije v ekonomickém ráji a 99% lidí žije v ekonomickém očistci a jejich naděje na to, že jim bude lépe, je naivní, protože je tento systém uzavřen pomocí; kasty, třídy, ligy, kategorie, rasy, dogmat, rituálů, protekce, atd. Už brzo zde bude robot s kravatou, který nahradí vysokoškoláky a středoškoláky s maturitou, robot prezident bude vyznamenávat roboty. Práce pro lidi nebude, pro lidi zde bude jenom cesta do krematoria, kde skončí jejich egoistická hra o výhody.


GoClever Insignia 800 WIN | OKAY.cz\nOKAY »ELEKTRO »Počítače, tablety »Tablety »Windows »GoClever Insignia 800 WIN\nMultimediální tablet GoClever Insignia 800 je určený pro každodenní použití, ať to bude surfování po internetu, hraní her, sledování filmů nebo dohánění školních povinností.\nVšechny potřebné informace zobrazíte na 8'' IPS displeji o rozlišení 1280x800 bodů s možností zachycení až 5 dotyků současně. O rychlost a výkonnost tabletu se stará čtyřjádrový procesor INTEL® Atom™ pracující na frekvenci 1,33 GHz a grafický procesor Intel HD Graphics.\nOperační systém, se kterým budete pracovat je intuitivní Windows 8.1, který je nainstalován na disku s kapacitou 16 GB. Komu by místo nestačilo, může jej snadno rozšířit pomocí microSD HC/XC až do výše 64 GB.\nS vnějším světem vás propojí Wi-Fi, podporující všechny běžné standarty na frekvenci 2,4 Ghz. Díky tomu můžete komunikovat s rodinou či přáteli, k čemuž vám pomůže i integrovaná přední 2 Mpix kamera a pro zasílání fotografií zase zadní 5 MPix fotoaparát.\nRůzné aplikace mohou také využit přítomnosti tříosého akcelerometru a senzoru okolního světla. Kapacita baterie 4300 mAh by vám měla vystačit na 6-8 hodin používání, než bude třeba tablet znovu nabít pomocí přiloženého microUSB kabelu.\nKompresní formáty videa3GP, AVI, DAT, FLV, MKV, MOV, MP4, RM, RMVB, VOB, WMV\nPoskytovaný operační systémWindows\nKapacita baterie4300 mAh\nVýstupní proud adaptéru2A\nDodávané kabelyUSB, OTG


Svatební kytice, Květiny, Dekorace a Svatební inspirace. | Forest svatba v centru Vratislavi\nForest svatba v centru Vratislavi\nFotografie se s Magdalena zázraky Niewidy\nVision kytice pro Agátka byl jasně definován – spousta zeleně, kapradin a květiny nezjevná. Svatební kytice si nemohli nechat ujít svůj oblíbený plumosus, Eucalyptus a tulipány. Celá odpovídal perfektně s zelených šatech nevěsty. Nepravidelný tvar kytice dokonale napsaný v lese stylu svatby.\nHodnocení tabulky byly zdobeny přírodními kytice uspořádanými do skleněných lahví, které jsme se zaměřili na dřevěných stojanech. Na svatbě lesa nemohla chybět dřevěné dekorace! Svíčky ohřeje vnitřek, a zelené věnce vám připomene nadcházející svátky.\nMladý pár závisel na zviditelnění vchodu do jídelny. Omotal kolem břečťanu zábradlí a bílých růží. Na stěnách kraloval jmelím a borové větvičky. Zvláštní pozornost byla nýtovaná závěsné květináče v podobě lucerny. Veškeré výzdoba byla velmi rustikální, Přírodní a ekologické.


Pes nejlepší přítel člověka aneb jak je to s průkazem původu? – Barevnylist.cz\nHome / Zvířata / Pes nejlepší přítel člověka aneb jak je to s průkazem původu?\nAť už se jedná o vaši volbu, nebo na základě hlasování rodinné rady bylo rozhodnuto o pořízení si psa, nadchází fáze výběru štěněte, tj. od jakého chovatele a z jaké chovatelské stanice si chlupatou kuličku odvezete. A pro mnohé nastává svízel, kdy při pročítání množství inzerátů se ztrácejí a stávají bezradnými s různými pojmy. Zejména poslední dobou jsou mnohdy „množírny“ přisuzovány každému psovi bez průkazu původu. Neoprávněně!\nJak se tedy orientovat ve zkratkách a pojmech?\nPes bez PP (průkazu původu) – jedná se o zvíře, které zkrátka nemá průkaz původu, nebo jeho rodiče průkaz původu mají, ale nebyli uchovněni (stačí, když tak není u jednoho rodiče). Pes bez průkazu původu může disponovat nejen vrozenou genetickou vadou, o které prodávající vás nemusí informovat, neboť mu jde o finanční zisk. Komu jde skutečně o chovatelství a prestiž jeho chovu i vrhu štěňat, má feny i psy uchovněny a prodává štěňata zásadně s průkazem původu. U psa bez PP nemáte jistotu, že vám vyroste ze štěněte plemeno, které jste si vybrali a za tímto účelem i pořídili, rovněž u psa bez PP nemusí zcela odpovídat povaha typická pro konkrétní rasu.\nMnožírna – je spíše pojmem, především se jedná o týraní zvířat, množení psů pro peníze, převážně se jedná o zvířata žijících v nevyhovujících podmínkách, zejména v klecích, feny rodí neustále štěňata, stav feny i štěňat je většinou žalostný, štěňata jsou nabízena k odběru dříve, než je adekvátní. Kupující je klamán o stáří i zdravotním stavu štěněte. Feny slouží doslova a do písmene jako slušný zdroj příjmu pro daného množitele.\nPes s PP – aneb proč je jasnou volbou pes s průkazem původu? Průkaz původu je pro psa rodným listem, kde jsou uvedeni jak rodiče, tak i jeho předci. Průkaz původu je garancí, že si pořizujete zdravé štěně, povaha odpovídá dané rase psa. Se psem můžete chodit i na výstavy, nebo se zúčastnit soutěží, kde je podmínkou právě pes s PP. Při pořízení obdržíte i kupní smlouvu a chovatel vám rád, nejen ze začátku, pomůže i poradí. Někteří chovatelé nabízejí i pohlídání psa v případě vaší dovolené apod. Avšak i zde je vhodné dát na doporučení a pečlivě vybírat.


Brawnovo kouzlo neslábne, Button vyhrál i v Bahrajnu – ČT sport – Česká televize\nBrawnovo kouzlo neslábne, Button vyhrál i v Bahrajnu\nSakhir (Bahrajn) – Velkou cenu Bahrajnu formule 1 vyhrál Jenson Button ve voze Brawn GP. Z dosavadních čtyř závodů zvítězil již potřetí, tentokrát však nezískal jeho tým double, druhý dojel Sebastian Vettel na redbullu. Button se dostal do čela během prvních zastávek v boxech a vedení již nepustil. Přímo ho neohrozil Vettel ani vítěz kvalifikace Jarno Trulli, který se do druhých zastávek v boxech držel na druhém místě a nakonec skončil třetí. První body získal tým Ferrari, který obhajuje loňské vítězství v Poháru konstruktérů, když Kimi Räikkönen dojel šestý.\nzdroj: ČTK/AP autor: Ammar Hassan\nV prvních kolech se v čele držely obě toyoty, jejichž jezdci získali nejlepší místa na startu. První místo v té době patřilo Timu Glockovi před Trullim. V úvodních kolech zamířilo do boxů několik jezdců, kteří si poškodili vůz krátce po startu – Massa, Nakajima a také oba jezdci BMW Kubica a Heidfeld.\nPrvní kolo plánovaných zastávek v boxech přišlo po desátém kole a ukázalo se, že Toyota stále nedokázala vytvořit vůz, který by jezdil dobře nejenom v kvalifikaci, ale i v závodě. Na první místo se totiž bez problému dostal Button, Glock se propadl až na deváté místo a Trulli jenom stěží odolával náporu Vettela, Hamiltona a Barrichella.\nDruhé místo Trulli definitivně ztratil po druhé zastávce v boxech, ale zůstala mu třetí pozice. Po druhé sérii pitstopů se navíc pořadí stabilizovalo, takže v posledních deseti kolech se nezměnilo takřka nic. Button dorazil do cíle se sedmisekundovým náskokem na Vettela, na něj ztratil další dvě sekundy Trulli.\nVettel zpočátku pomýšlel na vítězství, plány mu ale pokazil již start "Bohužel jsem po startu ztratil dvě místa a vyrážel prakticky až z pátého. Zůstal jsem pevně vězet za Lewisem, a to mě stálo cenný čas. Byl tam provoz, nešlo ho předjet," popsal Vettel.\nNa bodovaných místech kromě nejlepší trojice a zmíněného Räikkönena skončil také úřadující mistr světa Lewis Hamilton na mclarenu, Buttonův týmový kolega Rubens Barrichello, Timo Glock, jenž se z druhého místa na startu propadl až na konečné sedmé, a Fernando Alonso s renaultem.\nV čele průběžného pořadí mistrovství světa je Button s 31 body, který má pohodlný dvanáctibodový náskok na druhého Barrichella. Brazilcova pozice je ale ohrožena výrazným Vettelovým nástupem, ten má totiž vůči Barrichellovi jenom o bod méně. Obhájce titulu Lewis Hamilton je sedmý s devíti body, loňský vicemistr Felipe Massa (Ferrari) zatím nemá žádný bod. Poháru konstruktérů vévodí Brawn GP s rovnými 50 body, druhý Red Bull výrazně ztrácí s 26,5 bodu, o další bod méně získala Toyota. McLaren na čtvrté pozici získal 13 bodů. Poté, co v Bahrajnu bodovalo Ferrari, zůstává jediným týmem bez bodu Force India.\n1. Jenson Button (Brawn-Mercedes) 1:31:48.182\n2. Sebastian Vettel (Red Bull-Renault) +7.1\n10. Nelson Piquet (Renault) +65.1\n11. Webber, 12. Kovalainen, 13. Bourdais, 14. Massa, 15. Fisichella, 17. Sutil, 18. Kubica, 19. Heidfeld\nObě toyoty odstartují do VC Bahrajnu z první řady 25. dubna 2009


Nejlepší listy na podzim mají v Bloomingdale 40% slevu - Domácí Zboží\nNejlepší listy na podzim mají v Bloomingdale 40% slevu\nNalezení správné podestýlky je složité podnikání - zejména na podzim. Chcete něco, co není příliš těžké (protože pocení v posteli není nikdy zábavné), a něco, co vás nenechá mrznout, když teploty klesnou. Navíc je třeba zvážit útulný faktor. Když sedíte v posteli a pijete kávu, je třeba mít něco divoce měkkého, což není vždy možné, když jsou vaše listy navrženy tak, aby byly svěží a čistější než pohodlné a teplé. V podstatě, nejlepší listy na podzim (a také upřímně zima) jsou kombinací obou extrémů - prodyšné, ale stále super měkké. A právě teď, ty nejlepší najdete v Bloomingdale's v nové domácí kolekci Splendid.\nPokud jste při letošních výprodejích pracovních dnů letos vynechali šanci nabrat obchody na výzdobu domů, máte štěstí: Tyto listy - a většina z nádherné domácí linie - jsou až 40 procent z prodeje loajalistů Bloomingdale do září. 16.\nMožná jste narazili Trička Splendid v určitém okamžiku: Jsou známé tím, že jsou opravdu měkké, snadno se nosí a za cenu, která není příliš šílená (obvykle je najdete za zhruba 50 $). Nyní se značka oblečení vydala do domova s novou řadou minimálního podestýlky. Linie do značné míry připomíná klasické odpaliště značky - barvy a vzory jsou minimální a utlumené a tkanina je vyrobena s ohledem na její jemnost. Je také cenově dostupný - nejdražší produkt ze sbírky je sada prošívané přikrývky, která je 367 USD za plnou cenu.\nKolekce zahrnuje velké přikrývky, hody, které vypadají jako útulné svetry, a neutrální, ale dekorativní polštáře. Nakupujte níže:\nNádherná tiková sada listů pruhů, krále $ 120 Bloomingdale's Shop Now Splendid Ticking Stripe Standard Pillowcase, pár $ 35 Bloomingdale's Shop Now Nádherná toskánská sada prošívaných proužků, krále za 220 $ Bloomingdale's Shop Now Splendid Hashtag Sheets $ 120 Bloomingdale's Shop Now Splendid Hashtag Standard Pillowcase, pár $ 35 Bloomingdale's Shop Now Skvělá oboustranná obálka, krále za 170 $ Bloomingdale's Shop Now Splendid Washed Percale Sheets, King $ 120 Bloomingdales Shop Now Splendid Washed Percale Standard Pillowcase, Pár $ 35 Bloomingdale's Shop Now Splendid Double Stripe Hoď 90 $ Bloomingdale's Shop Now Nádherný vyšívaný dekorační polštář $ 60 Bloomingdale's Shop Now\nhvězda dárky nápad\nceline dion černé vlasy