Zacha Pavel - Světový pohár - výhra nad USA má cenu zlata\nSvětový pohár - výhra nad USA má cenu zlata\n24.9.2016, 14.35 hodin\nMomentálně se nacházím v Brémách, takže jsem zápas českého týmu proti USA neviděl, pouze sestřih.\nPřesto na ten výsledek pohlížím jako na velký úspěch. V americkém týmu bylo zřejmě něco špatně. Těch důvodů se diskutuje celá řada a Američané si to jistě za nějaký čas vyhodnotí správně. To oni byli na SP největším zklamáním.\nČeský tým urval výhru a neskončil poslední, což může být z pohledu budoucnosti důležitý moment.\nKlobouk dolů před hráči, odvedli vynikající práci a přinesli výsledek, který se počítá.\nMá svoji nezpochybnitelnou hodnotu.\nKaždý bod z takové akce má obrovskou cenu, pro český hokej v současné fázi doslova k nezaplacení.\nRozpoložení Američanů nechme stranou. Oni jsou v jiné situaci. O jejich kvalitě a jejich možnostech totiž dnes nikdo nepochybuje, na rozdíl od Čechů.\nVýpadek USA je nakonec pro osud Světového poháru dobrodiním.\nTento výsledek bude třeba revidovat, bude nutné za nějaký čas uspořádat další turnaj, kde ve finále stanou proti sobě USA a Kanada. Tak jsou dnes v NHL skutečně karty rozdány. Tyto dvě země jsou schopny složit papírově nejsilnější týmy.\nRuská škola je trochu na ústupu, ta slovenská a česká ustupuje výrazně.\nŠvédové díky nejlepším obráncům budou dlouho patři k absolutní špičce a oproti Česku poloviční Finsko expanduje dopředu a vzhlíží k budoucnosti díky metodice výchovy zchopné v posledních letech plodit v jednotlivých ročnících hráče náležející v draftech k absolutní špičce. Ti budou v příštích deseti letech jen silnější a silnější.\nAle stačí, aby se v nějakém týmu něco nepovedlo, aby si něco nesedlo, a může dojít k selhání podobnému tomu, co Američané předvedli v základní skupině. O to je to vše zajímavější a málo předvídatelné.\nMůžeme se tedy těšit, že Světový pohár bude brzy znovu a nebude třeba na něj čekat dalších dvanáct let.\nJakou formu ale bude v té době mít česká účast i přes vítězství nad USA, to v této chvíli zřejmě neví ještě nikdo.\nVůbec se mi nelíbily posměšné poznámky nejuznávanějšího českého televizního komentátora na adresu Finů.\nTy komentáře, že Finové to tentokrát s tím omlazením opravdu přehnali, to mi připadalo jako potvrzení stavu našeho hokeje a uvažování lidí kolem, kterým snad není pomoci. Protože přesně ten způsob uvažování nás přivedl do současného stavu a stále brání nějakému skutečně výraznému obrození.\nFinové možná tento SP tak trochu obětovali, ale když jsem viděl ty mladé chlapecké tvářičky v souboji s Ruskem, vyznívalo mi to úplně jinak. Tak nějak vypadá dnes investice do budoucnosti v zemích, kde vládne moderní přístup k výchově hráčů. Ti mladíci za čtyři roky dospějí, vyzrají a budou někde jinde. Současně budou vděční SUOMI za podporu a příležitost, kterou v mládí dostali.\nKterá od nároďáku přišla v době, kdy ji ti nejlepší nejvíc potřebují a která pomáhá rozhodujícím způsobem rozkvětu jejich kariér. Jejich postoj k reprezentaci bude s velkou pravděpodobností velice čistý a pevný. Protože tito kluci budou mít co vracet, bez diskuse.\nBude zajímavé to sledovat, mě se to jevilo jako nejlepší možné rozhodnutí finského svazu a jejich realizačního týmu. Oni dnes vůbec nemusí být zklamaní z toho, že nepostoupili. Mladí Američané do 23 let také nakonec nepostoupili. Ale byli tím, co na tomto Světovém poháru nejvíc nadchlo a co ukázalo skutečně moderní trendy v hokeji.\nFinové mohou být šťastní, že tyto trendy zachytili a stojí na špici ve výchově.\nV duchu si hráči i fandové řeknou, tak tentokrát na to ještě nebylo - ale:\nPOČKEJTE PŘÍŠTĚ !!!\nBohužel, my Češi si nic podobného myslet nemůžeme. Vlastně ani nevím, co nám ten světový pohár řekl.\nKdybych hledal pozitiva, tak bylo určitě fajn, že jsme neskončili beznadějně osmí, což tak určitě mohlo skončit, kdyby nezahaprovaly USA. Ale jinak?\nTěžko říct, k čemu bychom se vlastně my dnes mohli upínat s nadějí, že bude líp.\n22.9.2016, 8.15 hodin\nČeská extraliga nebo extraliga juniorů - to je něco jako triatlon.\nV zápase Amerika 23´- Švédsko jsme mohli vidět současnou hokejovou zábavu, jak se dnes servíruje na vrcholných kolbyštích. Můžete nebo nemusíte se mnou souhlasit, ale proti kvalitě, kterou vidíme na Světovém poháru, je mistrovství světa trapnou podívanou bez kvalitního obsahu. Je to jen odvar, třeťák vařený z víckrát vařeného čajového sáčku.\nProdloužení v tomto zápase, to byl delikatesní kousek. Tohle normálně neuvidíte. Žádný český švindl, žádné šidítko. Tohle je skutečná sportovní zábava.\nPro mě bylo skvělým zjištěním, že Švédové se svým destruktivním systémem museli bojovat až dokonce se zámořskými juniory, kteří na ně díky skvělým dovednostem našli recept a nakonec je udolali. Toho dnes Češi nejsou schopni. Nemáme tu kvalitu hlavně v obraně.\nDělá mi obrovskou radost, když ti čeští páprdové v klubech, kteří to přivedli tam, kde to dneska je, musí koukat na to, jak hrají američtí kluci do 23 let.\nTo jsou přesně ti chlapci, kteří u nás "mají přece ještě čas" a neměli by "být netrpěliví", když rok, dva nebo raději tři, zahřívají lavičku, aby tam dozráli pro "rychlou" českou extraligu.\nPokud měli to štěstí, že se narodili v Americe, tak dneska světu ukazují, jak se to hraje, když na ledě nevládnou důchodci, ale dravé sebevědomé mládí, které bylo odborně a cíleně vychováno lidmi milujícími ten krásný sport, aby pozvedlo celý lední hokej.\nObstaróžní čeští manažeři stále nemají nejmenší tušení proč jako by měli chtít vychovat hráče špičkových kvalit pro NHL, když jim přece stačí mnohem míň špičkový hráč, který ztvrdne v nejlepším věku v jejich klubu. K tomu to tak zhruba směřovali chlapci ve vedení v posledních dvaceti letech.\nKdyž nejste syn legendy, majitele nebo manažera klubu, obtížně se hledá důvod k zařazení takového kluka do první druhé lajny.\nTak jim ze srdce přeju, aby si teď užili tu podívanou na moderní hokej prezentovaný mladíky, kteří by u nás měli ještě hodně času na to, aby dostali nějakou důstojnou roli.\nMám čerstvý zážitek z tohoto týdne, který dokresluje atmosféru v našem mládežnickém hokeji. Hráč ročníku ´97 se pokouší přestoupit z klubu, kde působil dva roky, do klubu s extraligovou juniorkou. Chce ještě zkusit zachránit kariéru a pokusit se prorazit. Tabulkovou taxu za takového hráče všichni dobře známe. A tak měli rodiče zhruba šest měsíců nervy z toho, jak to udělat, kde sehnat peníze nebo jak zatlačit na manažera, aby se dohodli nějak jinak a dosáhli přestupu, který by ještě dal šanci klukovi hrát ten "velký hokej". Po měsících nervů, tlaků, vyjednávání a frustrace se podařilo přestup vyřídit, ani nevím jak. No a všechno pokračuje nanovo. O víkendu kluk hrál zápas v novém klubu a dostal ve čtvrté lajně krásných 90 vteřin hry za celý zápas.\nTakže frustrace pokračuje. Otec nadává, kudy chodí, matka pláče a hledá pomoc a nějaké řešení situace. Tohle je český hokej, tohle čeká mnohé rodiče, když tam přivedou své dítě. Začíná to tak krásně. Půjčí vám výstroj a dostanete pěkný dres, zpočátku v přípravce je to zábava a nic to nestojí. Jenže vyprávění těchto lidí odradí další stovku rodin od záměru, aby kdy na hokej děti přivedli.\nTady nejde o to, že kluk na extraligu třeba nemá. Jde o to, že je třeba zaplatit statisíce, abyste třeba zjistili, že stejně hrát nebudete. A to je šílenost z pohledu rodiče, fajn systém z pohledu manažerů, kteří si to užívají.\nJak dlouho ještě , pánové?\nTěm nahoře je to absolutně jedno, nezájem. Oni si to pro svoje blízké odšéfují a z ostatních krev neteče. Prozatím nevidím skutečně vážnou snahu narovnat pravidla v českém hokeji a přivítat rodiny s dětmi na stadionech. Podle posledních statistik u nás hraje 34% dětí fotbal, 14% florbal a 3,5% dětí lední hokej.\nTři a půl procenta!\nSe znalostí pořádků v českém hokeji se tomu nedivím. Tak malá účast - to nezdobí hokejovou velmoc. To lze považovat za fatální ústup z pozic, který je pak vidět na ledě při podobných akcích.\nNikoho to nezajímalo do okamžiku, než začalo mít problém i repre áčko. Jakoby nebylo jednoduché odhadnout, že tyto časy musí přijít.\nTo není o tom, že by nějaký hráč na Světovém poháru měl víc střílet a druhý jako obránce nevyjet moc vysoko do třetiny.\nTo je o tom, že nejsou hráči schopní konkurence.\nStará garnitura by měla odejít a nechat to dělat mladé trenéry, kteří nejsou zkažení a chtějí to dělat tak, jak je to dnes běžné ve světě. Dnes se to jeví jako jediná možná cesta k záchraně.\nVydáno: 25.9.2016 22:24\nHodnocení: 2 (hodnoceno 38x) Vaše hodnocení:\njeden-z-tribuny, Nenechte děti vyhořet! (26.9.2016 20:35) odpovědět\n"Těžko říct, k čemu bychom se vlastně my dnes mohli upínat s nadějí, že bude líp".\nTak tady to máme:Zástupci NHL, hráčské asociace NHLPA a jednotlivých hokejových svazů předávali během SP v Kanadě poznatky v oblasti výchovy mladých hráčů, některé informace byly až šokující. "Jde o problém všech zemí včetně Kanady a USA. Pokud rychle nenastartujeme osvětu a nedokážeme přesvědčit rodiče či nevzdělané trenéry, bude to mít na hokej velmi negativní dopad," říká Slavomír Lener.\nZacha Pavel st. odpověděl(a) (26.9.2016 21:38)\nMojac-II odpověděl(a) (27.9.2016 10:39)\nto jeden-z-tribuny: v tom článku o vyhoření má ale Lener ve všem pravdu. Toto není Lenerovo výmysl, s dopady urychleného vývoje se potýkají všechny sporty. V Americe jde o ´velkou věc´ už řadu let. Jejich systém není nic jiného než sofistikovanější přístup zemí bývalého východního bloku. Otázka spíše je, jakým způsobem tento systém aplikovat v Česku bez toho aby se něco centrálně nařizovalo. ČSLH potažmo Lener nechtějí jít cestou předčasné specializace a současný vědecký výzkum v medicíně, ve sportu, psychologii atd. jim dává za pravdu.\nKamevéda, individuální přístup apod. stojí v úplném kontrastu a jde o metody předčasné specializace, tedy výchovy kterou S.Lener (a současný světový sportovní trend) neuznává.\nJe prokázáno, že obě metody výchovy mají výsledky. U předčasné specializace se stále opakují ´vedlejší´ účinky ve formě vyhoření, zdravotních problémů.\nNaopak metoda postupného vývoje je metodou šetrnou, nicméně šance že se váš potomek stane šampionem je téměř mizivá.\nTady skutečně záleží na každém rodiči jaké životní hodnoty vyznává, co je pro rodinu směrodatné a podle toho si může každý vybrat jakým směrem jít.\nZacha Pavel st. odpověděl(a) (27.9.2016 11:59)\nMojac-II odpověděl(a) (27.9.2016 13:16)\nto Pavel Zacha:Teorii mají na ČSLH zmáknutou velmi dobře. Problém nastává v praxi, ale to v našich podmínkách není nic jednoduchého. Co se týká poznámky o předčasné specializaci: ČSLH má svoji metodiku a chce ji dostat do praxe. Součástí této metodiky je trénink postupným vývojem, kde je přesně specifikováno kdy, co a jak by měl každý mladý sportovec postupovat ve svém sportovním vývoji (windows).\nVěk 6-8 let je v této metodice popsán jako věk her a všeobecné přípravy. Děti by se měli co možná nejsvobodněji pohybovat, zkusit co největší množství dostupných sportů a pomalu se připravovat na sportovní zátěž, která je v budoucnu očekává. Trénink hl.sportu 2x týdně zbytek týdne různá pohybová činnost. Nesoutěžit, hrát si, omezit turnaje i zápasy na minimum.\nNaproti tomu např. Kamevéda už vyžaduje po dětech v 6-8 letech více tréninkových hodin v daném sportu, více zápasů ,turnajů, počátky specializace apod. Čili je ve značném rozporu s metodikou sportovního tréninku odpovídajícímu vývoji dítěte.\nNavíc tato metoda pracuje s pojmem senzitivní období. Těchto období (windows) je několik a v dětském věku je velmi důležité trefit a využít období ve kterém jsou děti více citlivé např. na rychlost, vnímání hry apod.\nKamevéda takto propracovanou metodiku nemá a vše se děje víceméně na pocitech rodičů a zkušenostech předešlých (Pavel Zacha ml.).\nAle jak píšu to neznamená, že je všechno špatně. Naopak je jenom dobře, pokud se objevují i jiné názory a metody. Osobně si hodně věcí beru z Kamevédy a některé věci mi u metodiky podporované ČSLH připadají ne příliš dobře ušité na míru každému jednotlivci.\nNicméně je namístě konstatovat, že Slavomír Lener jde přesně v duchu současného světového trendu sportovní přípravy mládeže. Jak to všechno uvede do praxe je už věc jiná.\njeden-z-tribuny odpověděl(a) (27.9.2016 17:53)\nTo Mojac-II:Za těch X let co se jsem se v mládežnickém hokeji pohyboval,jsem zažil nespočet konců mladých hráčů ,jen jsem do včerejšího dne netušil,že "vyhořeli".\nNedávno jsem se bavil s jedním rodičem mladého ,dnes extraligového hráče a shodli jsme se na tom,že vlastně jen ti,kteří tomu dávali mnohem víc než ostatní nad rámec "přirozené přípravy",tak jsou dnes úspěšní nebo ještě mají šanci úspěšnými být.\n"Nenechte děti vyhořet,apelují veličiny......jde o kategorie 5 - 15.let.,že by se měly ubírat jiným směrem.Statistiky jsou šílené. Jak děti přestane sport bavit, potažmo jejich rodiče, nastávají masivní ztráty.....Je třeba brát to tak, že sportování je výborná věc pro osobní život, která ve spojení se vzděláním znamená obrovský potenciál do budoucna, uzavírá Slavomír Lener.Mám dojem,že takhle viděná budoucnost asi fanoušky českého hokeje nepotěší!\nMojac-II odpověděl(a) (30.9.2016 11:10)\nto jeden-z-tribuny: ale je setsakra velký rozdíl pokud děcko chce samo hrát a trénovat, anebo pokud ho do toho tlačí okolí. A o tom Lener mluví. O poblázněných rodičích anebo trenérech, kteří tlačí na děcka aby byly nejlepší,vyhrávaly. Do 13 až 15-ti let ten kluk ani netuší, jestli se chce živit sportem. To tuší jenom ti rodiče. A v 15-ti dostane kluk rozum a nazdaaar...O tom Lener mluví: zbytečný tlak na děti, které věnují SVŮJ volný čas např. hokeji.\nJde o děti, nikoliv o jejich rodiče.\njeden-z-tribuny odpověděl(a) (2.10.2016 19:56)\nNetuším jaké to je,pokud děcko NECHCE samo hrát a trénovat.Naopak moc dobře vím,jaké úsilí musí rodiče v českém hokejovém prostředí vyvinout aby tomu děcku pokud CHCE samo hrát a trénovat toto umožnili.Bez "poblázněných" rodičů to tady zatím bude těžko fungovat.Nevím,jestli jsme měli štěstí nebo smůlu,že neřekli synové hokeji v patnácti nazdaaar...Jen vím,že kdybychom je nepodporovali a nesměrovali,těžko by dnes ještě hráli hokej.Tohle je totiž to,co si hlavně pan Lener a spol. musí uvědomit a ne hledat příčiny tam,kde nejsou.\nPS:Přesně před rokem vyšel tento článek.V předposledním odstavci je myslím jasně řečeno,co by se především mělo změnit!\nrealista, - (25.9.2016 21:08) odpovědět\nPane Zacha,kdo se pohybuje v Českém mládežnickém hokeji,tak se pod tento přízpěvek může jen podepsat.Přesně popsaná situace v mafiánské struktůře našeho mládežnického hokeje.A nejen mládežnického.Není tajemstvím,že do extraligy můžů se dostávají hráči za které rodiče platí statisíce manažerům,ať jim ho tam vemou.Pokud se ovšem nejmenují Reichel a jinak hokejově.Případ od nás,kde se hráč mladšího dorostu hrajícího 4 lajnu po návštěvě šeftrenéra mládeže jeho rodiči stal přes víkend top hráčem nastupujícím v 1 lajně,hrající všechny přesilovky.V našem hokeji nic nenormálního.\nMojac-II odpověděl(a) (26.9.2016 12:41)\nA co tak najednou? Pane Zacho máte ve všem pravdu, pane Zacho pod příspěvek se chci podepsat, pane Zacho... .\nPřed lety se tady rozebírala předčasná specializace a ty jsi tady poukazoval na mladýho Zachu kolik hrál v dětství zápasů a jak ho to v dospělosti dožene. Ano, můžeš mít pravdu. Ale druhá strana mince je právě ta skutečnost proč tu pořád brečíš. Zacha st. ti jako argument nekolikrát napsal, že v tomto státě je nutnost kluka specializovat od malička, právě kvůlivá nezdravě ambiciózním rodičům, protekci apod.\nTakže kamaráde, každá pravda má dvě tváře a ty narážíš a stále brečíš. Nic ve zlém.\nrealista odpověděl(a) (26.9.2016 13:37)\nMilý Mojaci.Jako obvykle jsi zase nic nepochopil,Mé názory na ranou specializaci a celou kamevédu jsou pořád stejné.V tomto článku jde o výchovu mládeže u nás jako takovou.Jde mi o korupci,kamarádšofty atd. a o tom píšu celou dobu,takže meníchej jabka s hruškama.\nMojac-II odpověděl(a) (26.9.2016 13:57)\nMilý realisto, v příspěvku nad námi brečíš jak je to v tom našem zlém a ošklivém hokeji škaredé a nepřejícné.\nReaguji pouze na tvoje myšlenkové výstupy zde a snažím se poukázat, že každý strůjce svého štěstí.\nrealista odpověděl(a) (26.9.2016 14:04)\nAno brečím stejně jako Zacha,tak mu to můžeš napsat:-)\nMojac-II odpověděl(a) (26.9.2016 14:35)\nargument neexistuje, sebereflexe = jedna velká 0.\nrealista odpověděl(a) (26.9.2016 14:39)\nJa se z tebe po.,jaký argument?Zkrátka souhlasím s tím co napsal,tak jako kolikrát s tím nesouhlasím,co ti hlava nebere?Asi náročný víkend co?\nMojac-II odpověděl(a) (26.9.2016 15:03)\ntak s tím článkem se nedá nesouhlasit. Důležité je ale proč s tím souhlasíš. Ty seš evidentně nasranej na celý český hokej a jako příklad dáváš moulu od vás z klubu, který si ošéfoval místo v sestavě. Malým překvapením ale je, že tento přístup tady existoval vždycky. Akorát ty to vždycky vytáhneš jak se ti to hodí.\nTrošku mi připomínáš dnešní rodiče, kteří když jde všechno jako po drátkách, tak vychvalují a lezou všem div né do trenek. Ale jakmile se ten jejich megatalent neprojevuje, okamžitě vidí všude viníky. Ale jinak nic ve zlém, klidně si v tom pokračuj dál...\nrony, - (23.9.2016 9:38) odpovědět\nKdyz budeme vychazet z fakt,ktere budou pro hodnoceni cehokoli vzdy nejpodstatnejsi,tak na world cupu pred nama skoncila Kanada,Svedsko a Rusko,tymy,ktere jsou dlouhodobe opravdu pred nami,Kanada navic o parnik pred vsema. Pro me zadny velky zklamani.\nMojac-II odpověděl(a) (23.9.2016 16:46)\nClanek je ale o dravem mladi, o prilezitostech pro vsechny, nikoliv pouze pro vyvolene. To ze se nase repre protrpela na 6 misto je vsem burt.\nrony odpověděl(a) (23.9.2016 17:56)\nTak jestlize je stejne nakonec kazdymu fuk jak hraje ceskej narodak,tak se pak nema smysl bavit o dravym mladi ne\nMojac-II odpověděl(a) (23.9.2016 18:22)\nFinsko neresi jak dopadlo jejich repre na SP.Tesi se na to jak jejich mlady mancaft zuroci zkusenosti do budoucna. U nas se resi hraci za zenitem (Kempny), ale budoucnost je kazdemu zainteresovanemu sumak. Kde je Simon,Vrana, Zacha? Proc neziskavaji zkusenosti jako mladi finaci. Dulezitejsi je nechat vyhrat beka, kterej je pro dnesni NHL dead? Ze by svazem podporovany scenar ceskeho beka, ktery se vypracoval z ceske ligy? V Kanade se placaji do kolen...\nrony odpověděl(a) (23.9.2016 21:01)\nHele Mojac a kolik si precet finskejch deniku,ze vis tak dobre co se resi ve Finsku a na co se tam tesi? Ja bych zas rek ze nikde na svete moc neresi kdo kde vyhrava jaky dorostenecky a juniorsky zavody a mistrovstvi.Nebo ty snad vis kdo vyhral letosni Wimbledon v juniorce,to je totiz to co je celymu svetu sumak,vsechny zajima kdo vyhraje ten turnaj dospelych. A takhle nak to je i s hokejem a dalsima sportama,svet zajimaj ty opravdovi sampioni ne ty detsky. A kde teda byli na tom SP ty asi 15 let v juniorkach nepokoreny Americani,ktery to tam dle Vasich predpokladu meli zvalcovat vsechno? Ceskej kolektivni sport nikdy nebude dlouhodobe produkovat spickovy juniory po náručích,vzdy to budou spis jednotlivci nebo se obcas sejde rocnik.viz. MSJ 2000,2001, nebo MEJ 19 ve fotbale pred par lety. Ale kdyz se ti nejlepsi poskladaj do repre áčka,tak budou konkurenceschopny vzdycky.\nMojac-II odpověděl(a) (23.9.2016 21:30)\nto Rony: ktery tym byl nejvice sledovany na soucasnem SP? Bezkonkurencne NA23. Myslis, ze nekoho xajima nudni Cesi, Svedi anebo vyber EU? Jakou zabavu vyprodukuji Cesi, Svedi popr. Rusi pro dnesni zhyckane hokejove fanousky v Americe a Kanade: vubec zadnou. NHL je fungujici firma, ktera nutne potrebuje fanousky. Fanousci chteji videt dravost, rychlost, zabavu. Nezajimaji takticke sachy Svedu ani priposrany hokej Cechu. V Evrope nejsou fanousci duleziti. Dulezite jsou penize od statu.\nrony odpověděl(a) (23.9.2016 22:52)\nZvlastni je ze sme podle tvyho mínění tenhle nejvic sledovany tym turnaje plny dravosti a rychlosti dokazali tim ceskym priposranym hokejem porazit. Tak na co teda ten sport hrajeme na krasu nebo na vysledky? Gael Monfils nebo Nick Kirgios hrajou taky daleko hezci a pritazlivejsi tenis na pohled nez Nadal s Murrayem a kolik maj grandslamovych titulu?\nadamjehlicka.com odpověděl(a) (23.9.2016 23:29)\nNe, já byl taky překvaen ... čekal jsem poslední flek. Ale zas je jasné, že medaile nám budou asi zapovězeny, že na ně tým už asi stačit nebude. Možná někdy ... nějaká náhoda, jako to má Slovensko. Ale přeci koukám na hokej a je jedno kdo tam hraje. Já bych tyhle soutěže států zrušil, jen to vytáří národnostní rivalitu.\ntrener, Golmany (23.9.2016 9:04) odpovědět\nty tu máme špičkové, protože gólman není kolektivní sport a tudíž je nemůžeme posrat. Tak alespoň jedna pozitivní zpráva.\nadamjehlicka.com, Nestane se nic (22.9.2016 19:17) odpovědět\nAle smutnit tu můžeme, pokecat si a zanadávat. Pak se stejně vrátíme do svého světa a budeme kličkovat a přemýšlet jak tou protekcí prokličkovat a někam to dotáhnout.\nRozhodně v překážkovém běhu budeme nejlepší na světě.\nSvětový pohár úžasný, moc rád se na to dívám. Neskutečná rychlost a nasazení. Milovník hokeje musí zářit štěstím.\nluigi, ... (22.9.2016 17:20) odpovědět\nMyslím, že PZ to vidí reálně a jeho komentáře mi připadají trefné. Spousta odborníků se snaží na něco poukázat, ale hlavně aby se nešlo moc do hloubky a už vůbec se neotřít o svaz...Všechno je vlastně v pořádku, tu a tam se něco nevydaří-tak to na světě chodí...\nJak to vidím a poslouchám, připadám si jako ve vlaku. Koukám z okna, jak se to pěkně rozjíždí, mávám s klukama lidem naproti, kteří jedou podobným směrem a ...ejhle. Vona ta souprava stojí, jeli ti naproti. Iluze, klam...\nDokud nepřijde výbuch A na MS, nestane se nic. A ten přijde.\nAle ještě chvilku jako pojedem a průběh bude takový, jako předeslal PZ\nJitka odpověděl(a) (23.9.2016 8:36)\nTak to je moc hezké s tím vlakem A hlavně trefné!!\njeden-z-tribuny, Zaostáváme za špičkou. (22.9.2016 17:18) odpovědět\nVčera jsem si prostřednictvím FB přečetl tento článek."Zaostáváme za špičkou,ví Čaloun.Chybí individuality a tvořiví beci.Jak autor píše,Jan Čaloun v současné době působí v Ústí nad Labem.Situaci v Ústí nad Labem pozorně sleduji,jelikož tam působili oba synové.Toho mladšího dokonce pan Čaloun trénoval a tak jsem si neodpustil tento komentář." Pane Bagar,možná by bylo zajímavé udělat s panem Čalounem rozhovor o ústecké mládeži proč třeba tak zaostává,když umí tak dobře pojmenovat současný stav reprezentace".\nNení to tak dlouho,co jsem náhodou zavítal na stránky ústeckého MD ze sezony 2010-2011 a zavzpomínal jsem při čtení ,jak neuvěřitelné se stalo skutečností,když se výběr Ústeckého kraje ročníku 96 stal mistrem republiky.Když si pak přečtu jména kluků,kteří se na tomto neskutečném úspěchu podíleli,kladu si otázku,jak je možné,že tři hráči,kteří v patnácti letech z Ústí odešli si dnes hokejem "vydělávají" ? Kde by asi byli,kdyby zůstali.......\ntrener, Hlavně že se to ví (22.9.2016 13:22) odpovědět\nMožná je lepší investovat čas a peníze do koupě klubu, než do rozvoje hráče.\nMojac-II, náraz do reality (22.9.2016 12:34) odpovědět\nV Česku se ledy nepohnou. A dobře to vědí i v Americe a Kanadě. Proto ta snaha dostat NHL do Evropy, aby evropský trh úplně nezmizel.\nSP je výbornou reklamou pro zájmy skutečné hokejové expanze a v NHL dobře vidí potenciál v městech jako je Praha. Jak bylo řečeno: SP je pouze předzvěst hokejové expanze směrem do Evropy. Tudy vede cesta, nikoliv přes národní svazy.\nNHL chce expandovat, pro malé hokejisty v Česku skvělá zpráva.\nZacha Pavel st., - (22.9.2016 8:44) odpovědět\narasid, Nagano (22.9.2016 7:41) odpovědět\nPan Prospal říká v rozhovoru, že chybí rozdílový hráči. Ptám se kdo byy to měl být? Copak Plekanec, Voráček, Palát nejsou top hráči? To ještě nad nimi by měli být ještě lepší? To nechápu. Ano, Kanad má Crosbyho a další super hráče, ale my přeci nemáme tak špatný tým. Jde o to je správně poskládat apod. Stále se zastává Kempného, ale bohužel to on nás poslal domů. Připadá mi, že ho na led poslal on. Taková fatální chyba nemůže být ani u mládeže. A poslední věc NAGANO. Ano, zde byl rozdílový hráč a ten se jmenuje Hašek. Toto si všichni musí uvědomit. To on řídil výhry a postupy až do finále. Nebýt jeho, tak žádné Nagano není ač tam byli hráči jako Jágr, Reichel, Šlégr apod. V posledních zápasech nám stačilo dát v základní době jeden gól. Chápete? Takže ano, Hašek byl rozdílový hráč nade všemi a díky jemu máme zlato.\nczfanda odpověděl(a) (22.9.2016 9:55)\nHašek vychytal a byl klíčem ve ČF. Pak samozřejmě chytal dál famózně, ale byli jsme už v těch dalších zápasech lepší. Teď nás přehrává každý soupeř, který má špičkové hráče. V tom je rozdíl proti Naganu.


> Akce > 9.-11.dubna 2010 Mosonmagyaróvár\n9.-11.dubna 2010 Mosonmagyaróvár\nXIV. Mosonmagyaróvári Nemzetközi Makett Kiállítás és Verseny,\nIV. Duna Takarék Makett építo kupa\nOd ledna jsem se už zase těšil, kdy vyrazíme. I když organizátoři vypouštěli do světa různé fámy o stěhování do jiných prostor, nakonec bylo vše odvoláno a slíbeno, co bylo slíbeno... "Náš" penzion a "naše" postýlky, známé cesty, budovy a tváře..., jenom tu naši hospodu nám letos obsadili "skoro cizí" modeláři z Nymburka, Prahy a Bratislavy... a fotili se s naší paní vrchní... a taky jsme letos nebyli v místních termálkách ...\nProstě to bylo jinačí, i když stejně super jako vždycky!\nTentokrát nás vyrazilo směrem na Maďarsko ve dvou přibližovadlech pouze šest (ale nemusí pršet - stačí, když kape) a bez dámského doprovodu. Kromě mne vezl každý z nás nějakou tu trošku do mlýna ke chlubení (u Ivoše byla jako vždy ta troška malinko přerostlá - a to se chudák málem ani nezaregistroval - klucí a holký maďarský nebyli štonc vyvolat tu jeho internetovou registraci z počítače na vzduch , ale před obědem se jim to nakonec povedlo).\nNa výstavě nás letadýlkáře čím dál víc válcují počtem vystavovaných kousků tankisté a autíčkáři, ve dvaasedmdesátinkách to byl zcela určitě několikanásobek. Holt se musím příště víc snažit. A jako vždycky bylo na co koukat, k vidění byly modely jen skvělé a ještě skvělejší. V prvním patře jsme žasli nad "námořním úchylem", který na sedmicentimetrové bitevní lodičky vymodelařil zábradlí s námořníky a šestimilimetrové ledadlo na katapultu mělo výplety - zřejmě někdo z Bohnic...\nJe těžké něco vyzdvihnout- nad fotkami si každý může zaslintat u své oblíbené kategorie, ale není nad to vidět to "na vlastní oči" a "být u toho".\nPřed areálem určitě uchvátily repliky tanků Tiger a Panther. Foto s mojí maličkostí u nich nemám. Přes ostatní děti jsem se za celý víkend nahoru na vozidla neprotlačil…\nSobotní večer byl ve znamení nové restaurace. V té naší jsme v sobotu před obědem usilujíce o rezervaci jednoho stolu nesehnali místo už ani na záchodě. Ale i tak to ušlo, akorát nebyly jelení medajlónky a housle taky ne.\nKolegové z druhého vozu se na penziónu na večer pečlivě připravili odpolední siestou umocněnou předspánkovou degustací Blended Scotch Whisky. To se to pak večer machrovalo na unavené kamarády, kteří mezitím celé odpoledne poctivě obráželi stoly s modely a prodejní stánky...\nPrvní posádka (ti méně soutěživí a bez ambicí ;-) ) vyrazila na cestu domů v neděli chvíli po obědě, druhá polovina naší výpravy si počkala na vyhlášení výsledků a pění chvály na ty nejlepší z nás. Místních návštěvníků přišly jako vždycky davy, u modelů je rok od roku větší tlačenice - ještě že je dobrým zvykem to sobotní večerní posezení, v neděli ráno tak je u stolů na chvíli volno (než se slabší jedinci dají dohromady tak, aby byli schopni alespoň chůze).\nTakže - zdravíme všechny, co tam byli taky a za rok jako obvykle!\nOdkaz na výsledkovou listinu soutěže: Mosonmagyaróvár2010\nA pár tradičních fotek...


5 tipů na báječný Silvestr s dětmi - Shoelove by Deichmann\nPokud jsou vaši potomci ve věku, kdy už se také vehementně dožadují slavení příchodu nového roku, pak vám nezbývá nic jiného než nachystat nějaký zábavný program i pro ně. Co podniknout, pokud konzumace chlebíčků před televizní obrazovkou nebaví ani vás? Mám pro vás 5 tipů na báječný Silvestr s dětmi.\n1. Vezměte je za zábavou\nZatímco my jsme jako děti mohli tak maximálně na zimní stadion, dnes už je kratochvílí pro drobotinu o mnoho více. I děti si můžou užít poslední den v roce s velkou parádou. Silvestrovské oslavy pro nejmenší chystají totiž různé hrady a zámky a také zoologické zahrady. Třeba na zámku Loučeň na ně s přípitkem čeká Bílá paní, ve Vimperku se zase konají silvestrovské jízdy vláčkem do nejvýše položené železniční stanice – Kubovy huti. Zábavné odpoledne plné her a soutěží bude pro rodiny s dětmi připraveno i v areálu bobové dráhy na pražském Proseku. A jízdy na bobovce budou navíc pro děti zdarma!\n2. Připravte jim domácí party\nDěti nejvíc baví, když je plný dům. Sezvěte proto své známé i s jejich ratolestmi. Vyzdobte dětský pokoj balonky, nachystejte konfety, lampiony, případně i masky. Připravte dětem dobroty a vymyslete jim třeba zábavné soutěže. Co takhle uspořádat karaoke show, která je vděčnou a oblíbenou aktivitou malých i velkých? Děti bude bavit i focení v bláznivých modelech, což může být také prima soutěžní aktivitou. Připravte jim různé oděvní doplňky, líčidla, barvy na obličej a nechte je vykrášlit se podle svého. Jejich módní um pak zvěčněte. Na závěr můžete vyhlásit vítěze této zábavné módní show.\n3. Kochejte se ohňostrojem\nPyrotechnika je kořením Silvestra. Jestliže se ale té, kterou seženete ve všech supermarketech, trochu bojíte, vydejte se na půlnoční ohňostroj ven. Není třeba nikam cestovat, už i na vesnici se můžete kochat světelným představením, které si nachystali vaši sousedé. Dětem na kvalitě celkového provedení ohňostroje nijak zvlášť nezáleží, hlavně když se obloha pravidelně rozsvěcí a když to krásně září. V některých městech jsou tradicí i novoroční ohňostroje, které si pak můžete vychutnat už v klidu druhý den (třeba pražský novoroční ohňostroj, který bude letos odpálen v 18.00 hodin od Metronomu v Letenských sadech).\n4. Vyjeďte na hory\nNejlepší oslavou konce roku je určitě pobyt na horách, kde si můžete třeba i o půlnoci jít s rodinou vesele zasáňkovat a vyřádit se na sněhu. Pokud už na hory míříte, pak není co řešit. Jestliže stále váháte, ale přece jen vás to k zasněženým kopcům táhne, pak se podívejte na „last minute“ nabídky. Je možné, že někde ještě místo mají. Případně to zkuste i u našich slovenských sousedů.\n5. Jděte si zabruslit\nTakový teplý punč či svařák na ledě také chutná báječně. Děti se na bruslích navíc unaví a vy tak máte naději, že je možná před půlnocí přece jen udoláte a zbude Vám tak v posledních minutách roku chvilka určená jen pro dospělé…\nHlavně to veselí přežijme ve zdraví a do nového roku vykročme pravou!


Telefonní předvolba Kalynivka (Kód oblasti)\nMěsto nebo oblast: Kalynivka\nTelefonní předvolba / kód oblasti pro Kalynivka je 4333. Pro fiktivní telefonní číslo 9999909 a telefonní předvolba oblasti 4333, které je potřeba vytočit, je 4333 9999909. Kalynivka se nachází v Ukrajina.\nTelefonní předvolba / kód oblasti přiděluje telefonnímu číslu účastníka určitou pozici. Kromě telefonní předvolby oblasti, existují i jiné druhy předvoleb: mezinárodní telefonní předvolby, telefonní předvolby mobilních operátorů a telefonní předvolby různých služeb. Z několika důvodů je lze kombinovat. Při volání z jedné země do druhé, v případě, že volaný má pevnou linku, je mezinárodní telefonní předvolba / kód oblasti kombinována s telefonní předvolbou oblasti a číslem účastníka. Pro fiktivní telefonní číslo 9999909, telefonní předvolba oblasti 4333 (Kalynivka) a Mezinárodní telefonní předvolba 00380 číslo, které je potřeba vytočit, je 00380 4333 9999909. Je-li hovor uskutečněn na mobilním zařízení, je Mezinárodní telefonní předvolba kombinována s telefonní předvolbou mobilního operátora a číslem účastníka. Pokud se jedná hovor pro účastníka ve stejné zemi, lze mezinárodní telefonní předvolbu vynechat. V případě vnitrostátního volání z jedné pevné linky na druhou, lze v mnoha zemích vynechat také telefonní předvolbu oblasti, pokud mají oba účastníci stejnou telefonní předvolbu oblasti. Zejména v zemích, kde si účastníci mohou ponechat stejné telefonní číslo i poté, co se přestěhují na jiné místo, nebo do jiného města, musí být samozřejmě vytočena také telefonní předvolba / kód oblasti – v tomto případě 4333.\nSlužby, ke kterým se přistupuje prostřednictvím předvoleb služeb, mohou být zpoplatněny nejen telekomunikačními společnostmi, ale také společnostmi, které tyto služby nabízejí. Řada pochybných společností proto nabízí služby, které nejsou příliš užitečné a za něž si účtují vysoké poplatky. V zájmu ještě vyššího zisku se tyto služby snaží udržet volající na lince co nejdéle. Úřady pro dohled proti těmto poskytovatelům pravidelně přijímají opatření, ale nelze se na to spolehnout. Kromě speciálních čísel, která lze identifikovat pomocí jejich telefonní předvolby, existují také čísla rychlé volby. Nejznámější je tísňové číslo 112 v Evropě a číslo 911 v Severní Americe. Tato čísla lze použít v rámci celé země a nepotřebují telefonní předvolbu, tj. žádnou mezinárodní telefonní předvolbu +380 (00380) nebo předvolbu oblasti 4333 (Kalynivka).\nPokud se nacházíte mimo území Ukrajina a chcete zavolat osobě v Kalynivka, kromě národního oblastního kódu potřebujete také znát mezinárodní telefonní předvolbu. Mezinárodní telefonní předvolba Ukrajina je +380 (00380), takže pokud se nacházíte v Česká republika a chcete zavolat osobě v Kalynivka, musíte nejprve vytočit +380 4333 a poté zadat telefonní číslo. Nula před národní oblastním kódem se v tomto případě neuvádí. Pro fiktivní telefonní číslo 9999909, telefonní předvolba oblasti 4333 (Kalynivka) a Mezinárodní telefonní předvolba 00380 číslo, které je potřeba vytočit, je 00380 4333 9999909.


Superlativy: Anglická přídavná jména v nejvyšším stupni ⋆ Speakingo ⋆\nSpeakingo » anglická gramatika » Superlativy: Anglická přídavná jména v nejvyšším stupni\nCo znamená superlative?\nNa začátku může být vhodné říci, že slovo superlative samo o sobě neznamená pouze gramatickou kategorii přídavných jména v nejvyšším stupni.\nFunguje také sámo o sobě, jako velmi pěkné – no… slovo.\nMůže to být přídavné jméno (adjective) a pak znamená „nepřekonatelné, dokonalé“.\nCongratulations, this was a superlative performance. (Gratulujeme, byl to vynikající projev / výkon.)\nNebo se může také objevit jako podstatné jméno (noun) „superlative“ neboli „vyjádření uznání“:\nHis knowledge of English grammar deserves superlatives. (Jeho znalost anglické gramatiky si zaslouží nejhlubší chválu.)\nNa amerických středních školách existuje také něco jako senior superlativ. Na konci roku třída hlasuje pro pár lidí, kteří byli: nejkrásnější, nejužitečnější, s nejlepšími známkami… nebo to byli největší „pařiči“ nebo chlapec a dívka s největší šancí, že budou vyhozeni ze školy!\nAle to není to, o čem by tento příspěvek měl být!\nAnglická přídavná jména nejvyššího stupně (superlativy)\nJak stupňujeme anglická přídavná jména?\nZačněme jedno po druhém. Přídavné jméno přichází ve třech stupních: základní, vyšší (comparative) a nejvyšší (superlative).\nZákladní stupeň je prostě přídavné jméno (adjective): radostné (joyful), rychlé (fast) atd.\nAle co když chceme říct, že někdo je radostnější nebo rychlejší?\nZe záznamu o vyšším stupni anglického slovesa (comparative) si pravděpodobně pamatujete, že v angličtině zde máme dvě možnosti. Ke krátkým, jedno-dvouslabičným slovům přidáme koncovku -er a k delším slovům slovo more (více).\nstrong – stronger (silný – silnější)\nbeautiful – more beautiful (krásná – krásnější)\nJak tedy bude vypadat nejvyšší stupeň (superlative)?\nObecné zásady jsou stejné jako u vyššího stupně (comparative), s tím rozdílem, že:\nV nejvyšším stupni (superlative) ke krátkým přídavným adjektivům přidáváme -est a k dlouhým most.\nNezapomeňte také, že pokud je něco „nejlepší“, vždy před to dáváme „the“!\nPříklady vytváření přídavných jména v nejvyšším stupni (superlatives)\nlong – the longest (dlouhý – nejdelší)\nstrong – the strongest (silný – nejsilnější)\nnice – the nicest (pěkný – nejpěknější)\nNezapomeňte také změnit písmena v takových případech, jako jsou:\nhot – the hottest (teplý – nejteplejší)\neasy – easiest (snadný – nejsnazší)\nhard – the hardest (tvrdý – nejtvrdší)\nU delších přídavných jména přidáváme the most:\nbeautiful – the most beautiful (krásný – nejkrásnější)\nexpensive – the most expensive (drahý – nejdražší)\ninteresting – the most interesting (zajímavý – nejzajímavější)\nI když i zde existují výjimky:\nboring – the most boring (nudný – nejnudnější)\nNejvíce „jedinečná“ zde jsou však přídavná jména odstupňovaná nepravidelně:\ngood – the best (dobrý – nejlepší)\nbad – the worst (špatný – nejhorší)\nfar – the furthest (daleký – nejvíce vzdálený)\nVěnujte také pozornost slovu „nejstarší“ – v angličtině jsou to dvě různá slova:\nThis is the oldest coin in the world. (Toto je nejstarší mince na světě)\nMy eldest child is 7 years old. (Mému nejstaršímu dítěti je 7 let.)\nStejně tak „staří lidé“ budou „the elderly“ nebo „the elderly people“\nČas a místo pro superlatives\nPokud je něco „nej“, použijeme předložku (preposition) in:\nWhat is the highest building in the world? (Jaká je nejvyšší budova na světě?)\nShe’s the nicest girl in the class. (Je to ta nejhezčí holka ve třídě.)\nS popisy času však použijeme of:\nWhat was the happiest day of your life? (Jaký byl nejšťastnější den vašeho života?)\nI think this is the coldest day of the year! (Myslím, že je to nejchladnější den v roce!)\nViz také: Postarejte se o svou angličtinu s: take care, care about & care for + některé nezbedné idiomy.\nSuperlatives mají rádi čas present perfect\nYou’re the best friend I have ever had! (Jsi nejlepší přítel, jakého jsem kdy měl!)\nThat’s the most scary documentary I’ve ever seen!(Toto je nejděsivější film, jaký jsem kdy viděl.)\nMimochodem, totéž bude s the first:\nThis is the first time I have seen that man here. (To je poprvé, co zde vidím tohoto muže.)\nMost jako „velmi“\nAčkoli ve všech výše uvedených příkladech se před přídavným jménem v nejvyšším stupni (superlative) objevila předložka the, můžete se setkat s větami, které mohou člověka ztrapnit.\nThanks for the beer, that’s most generous of you. (Díky za pivo, to je z vaší strany velmi velkorysé.)\nThat movie was most interesting. (Ten film byl velmi zajímavý.)\nJak můžete vidět po překladu, most zde neznamená „nejvíce“, ale prostě „velmi“. I když je to trochu méně elegantní, můžete také říct very interesting, místo most interesting.\nNejedná se o nejvyšší stupeň přídavného jména (superlative), takže the není potřeba.\nViz také: Gradace anglických přídavných jmen – nudná, hlasitější, nejlepší.\nJaký je nejlepší způsob, jak se naučit používat superlativy (superlatives)?\nAž na několik výjimek a zákeřnou náhradu písmen v pravopisu se nezdá, že by předmět superlativů byl zvláště obtížně uchopitelný intelektem.\nPouze aplikace této teorie v praxi – jako obvykle – se ukáže jako docela výzva!\nProto stojí za to naučit se anglicky prakticky – nejen očima na obrazovce nebo papíru, ale i ústy!\nProto na online kurzu angličtiny Speakingo najdete mnoho praktických vět s přídavnými jmény v základním, vyšším a nejvyšším stupni – stejně jako všechny ostatní oblasti gramatiky, které potřebujete. Jsou vetkané do vět, které navíc používají 2000 nejoblíbenějších anglických slov, jejichž znalost vám umožní pochopit 90% všech konverzací v angličtině.\nUčení samo o sobě je jednoduché a příjemné – díváte se na krásné fotografie a vedete pěkný rozhovor s počítačem nebo telefonem– bez stresu, bez dojíždění.\nKaždopádně si zkuste nejlépe sami, jestli vám tento způsob učení angličtiny online vyhovuje. První týden po registraci získáte zdarma, bez jakýchkoli poplatků nebo povinností!\nBuďte nejlepší z anglického jazyka!\nUž víte všechno o superlativech, nebo je něco nejasné? Pokud ano, neváhejte se položit svou otázku v komentáři!\nPrevpředchozí položka20 nejoblíbenějších anglických frází pro začátečníky\ndalší položkaKoncovka -ing po before, after & withoutNext


Tomáš Dittrich, Jiří Ernest – Prostory v čase\nVernisáž v 17:00 dne 16. 5. 2006\nVýstavu zahájí Aleš Kuneš\n17.5. – 9.6. 2006\nPropojení autorské tvorby Tomáše Dittricha a Jiřího Ernesta nepatří do koncepce utvářející jakousi společnou a jedinou možnou „galerijní“ identitu, ale v celistvé expozici výstavního prostoru můžeme postupně objevovat adekvátní reprodukci jejich dialogu. V tomto dialogu mají jistě mnoho společného snahou o pronikání k podstatě, aniž by různosměrné kombinace narušuvaly celistvou atmosféru tohoto obrazového (a v podstatě dramatického a dynamického) rozhovoru. Pokusíme se zobecnit výsledky srovnání současné tvorby obou autorů.\nNepochybujeme jistě o tom, že paměť kulturní krajiny je naším dílem podobně jako postupně utvářený prostor města, kde nalezneme možná častěji nekontrolované bujení než v řádu přírody. Obě „krajiny“ však člověk uzpůsobuje pro sebe.\nOsobitý kontrast pojetí obou fotografů začíná už v postupech záznamu obrazů. Digitální „městský“ Tomáše Dittricha (který však využívá tradiční černobílou transformaci a softwarem vytvořené „šumy“) a barevný, analogový Jiřího Ernesta pro krajinu (jež se proměňuje optickou alchymií s nutnými chybami použitého primitivního aparátu na principu camery obscury).\nErnestovy krajiny se vracejí na samotný prvopočátek, neobjevíme zde téměř nic z modelace kulturní krajiny. Jde více o záznamy přírody jako nedělitelné součásti ohraničeného života a údělu než o čistou přírodní symboliku a tématiku. Motivy navíc Ernest objevuje v bezprostředním okolí svého bydliště, kde předpokládáme téměř s jistotou krajinu utvářenou člověkem. Tato zvláštní dynamika okamžiku zrození má svou zřetelnou vizi viděnou v bezprostředních tvarech. Symetrické prvky v ploše se nacházejí v opozici k inspirujícím asymetrickým až filigránským detailům.\nSouběžná střídmost pojetí se uplatňuje především v barevnosti, ale zároveň fotograf opětovně snímá krajinu, aby mu neunikl jediný detail ve složité drobnokresbě. Chladivá úleva přechází z odstínů přírodnin, vystavených světlu a atmosférickým podmínkám. Barvy jsou tlumené, jejich tonalita je neurčitá; střídají se v nich měkká žluť, zeleň, hněď a přitlumený další zvláštní odstín sříbřitých nebo zlatistých reflexů, jež jsou jiskrou oživení v jinak velmi klidné polaritě.\nV městských vedutách Tomáše Dittricha je scéna ve vyhraněných konturách oproštěna od veškerých zbytečností. Architektonický objekt či jeho pouhý fragment předjímá v určitém kontextu okamžiku některé kvality, jež může v jiném nenávratně pozbýt. V konečném a analiticky vyváženém řádu obrazu, jež má zcela odlišné zaměření a jiné pojetí než je tomu u snímků Jiřího Ernesta sledujeme jakousi transformovanou pouť nočního chodce. Z tradičního meziválečného a válečného moderního umění přejímá Dittrich jak sám říká „jakousi vizuálnost, ale přenesenou na současné téma a současné výrazové postupy a prostředky.“ Spíše než o konstruktivistická nebo funkcionalistická řešení (ačkoliv se v přísně vyváženém skladebném řešení tyto paralely nabízejí) jde o inspiraci v poetice hákovských nočních ulic a některých dalších přesmyček Skupiny 42.\nSoubor vznikal v delším časovém horizontu a volně navazuje na autorovy dřívější snímky (kupř. z cyklů „Modrá /City/“, „Z deníku“ atd.) Útržky a fragmenty, náznaky a nedořečenost před jasnou formulací nebo dokonce realistickým popisem. Autor není urputným pozorovatelem detailů života prefabrikovaného města a přesto jsou jeho sondy součástí každodennosti. Důvodem je jeho setrvalá přítomnost v tomto prostoru, ale zároveň i určité stavy myšlení, plynoucí z nechtěnosti sevření okolní masou.\nJe třeba opětovně připomenout, že stejná střídmost až askeze jakou autor volí pro snímání je požadavkem i při samotné volbě způsobu záznamu. Překvapivá je odvaha ukončit práci tam, kde by jiný sotva začínal. Původní zřetelná struktura zobrazené panelové architektury je vědomě narušována umělostí virtuální reality s nově vytvářenými strukturamy v programu. Význam tohoto posunu se může zdát prvoplánově podružný, ale v této technické hříčce můžeme nalézat počítačovou regeneraci lidských předmětů napodobující odvěkou regeneraci v přírodě.\nV krystalizaci propojení Tomáše Dittricha je dalším nepostradatelným komponentem dynamika v projekci videozáznamu. Znovu otevírá znehybnělý okamžik. „Každá vteřina je zachycována, každý okamžik znehybněn a zaznamenán; v momentě se stal minulostí.“ říká Jiří Ernest. „Minulost jsou fragmenty našich prožitků, kde čas se stává naším souputníkem, který tyto střípky později dává v naší mysli znovu dohromady. Vytváří se vzpomínky časem proměněné do roztrhaných obrazů. Vizuální médium (fotografie a video) je prostředníkem – voyerem do naší přítomnosti v tomto životě.“\nTento volně ukotvený a pohyblivý most videozáznamu potvrzuje to zřejmé z obou atorských expozic. Čas se musí naplnit a vše ostatní je ponecháno v nejistotě.\n| Autor: Aleš Kuneš | Vydáno dne 01. 05. 2006 | 3372 přečtení |


Peňáz získává renomé v MMA, vyhrál posedmé a vysloužil si smlouvu s Oktagonem - Brněnský deník\nPeňáz získává renomé v MMA, vyhrál posedmé a vysloužil si smlouvu s Oktagonem\nSe smíšeným bojovým uměním MMA začal teprve loni, ale rázem se zařadil mezi velké komety organizace Oktagon a jeho zápasy jsou tahák pro diváky. Brněnský zápasník Matěj Peňáz zvítězil v kleci už posedmé v řadě.\nMatěj Peňáz si připsal výhru v Oktagonu 28. | Foto: Oktagon MMA\nPři sobotním galavečeru Oktagon 28 v pražské hale O2 Universum knokautoval Mateusze Strzelczyka z Polska už po minutě a 47 sekundách prvního kola. „Je zkušený, měl asi dvacet profi zápasů. Z videí jsme nakoukali, co dělá, a dobře jsem se nachystal. Byl to dosud asi nejtěžší soupeř v MMA, byť mi to ani nepřišlo, cítil jsem se dobře a šlo to skoro samo,“ uvedl Peňáz.\nPrvní tři duely kariéry absolvoval v projektu Underground podle upravených pravidel MMA, následující čtyři bitvy už vyhrál podle platných regulí Oktagonu. A nejdéle se v kleci zdržel čtyři minuty. „Do přípravy investuji hodně času i peněz a myslím, že jsem udělal velký pokrok za poslední rok a půl,“ sdělil čtyřiadvacetiletý bojovník.\nVedle brněnského Hron Gymu se připravuje také v renomovaném klubu Reinders MMA a výrazně změnil přípravu. „Navýšil jsem objem tréninku, zařazuji víc silových prvků. Sedí mi to, i na zemi jsem jistější. Cítím se nejlíp ve své kariéře,“ pravil borec s přezdívkou Money.\nJeho doména coby thajboxera spočívá v postoji. Strzelczyk se ho snažil stáhnout na zem, ale Peňáz si poradil. „Dobrovolně jsem na zem jít nechtěl, zápasilo se v postoji, což mi vyhovovalo. Určitě by nebyla problém ani zem, na tréninku se tam cítím čím dál líp. V některých věcech si i věřím, ale v zápase nechci nic riskovat a zem je pro mě větší risk než postoj,“ líčil brněnský bojovník.\nZa měsíc ho v Nizozemsku čeká zápas v thajském boxu v organizaci Glory, v prosinci zase MMA v Oktagonu. Chce obě disciplíny kombinovat. „Rozhodně by to mělo jít, když bude mezi zápasy čas upravit přípravu,“ pronesl.\nOktagon s ním počítá, Peňáz se s organizací dohodl na novém kontraktu. „Doteď jsme vždy podepsali jen na jeden duel, teď to bude na víc zápasů. Mám se nyní utkat se slovenským soupeřem, což patrně bude jeden z taháků večera,“ vyhlížel další bitvu v Oktagonu.


Těhotenský test PREGNANT 10 2ks - skladem | BENU.cz\nTěhotenský test PREGNANT 10 2ks:\nTěhotenský test PREGNANT 10 je vysoce přesný s extra citlivostí pro včasné zjištění těhotenství. Přípravek je možné použít rychle a snadně kdykoliv během dne.\nTest provedete ponořením proužku testu do nádobky s močí.\nPři provádění těhotenského testu se řiďte dle návodu příbalového letáku.\nRecenze produktu Těhotenský test PREGNANT 10 2ks


vcer43, Autor Kurzové sázení\n19. Lis 2018 02:00\n19. Lis 2018 02:05\nNHL - 12:05 - 19.11. 2018\n5 chyb, které vylučují úspěch v sázení\nPoměrně velké procento sázkařů v dlouhodobém měřítku prohrává. Své neúspěchy se následně snaží svalit na sázkové kanceláře, neštěstí a hromadu dalších faktorů. Skutečnost je však taková, že z drtivé většiny ovlivňují své výsledky sami – svým chováním. A většina z nich se dopouští rovnou několika chyb, které doslova ...\nV tomto článku vám ukážeme, jak převádět pravděpodobnosti na kurzy. Pokud ještě s tématikou kurzů a pravděpodobnosti nejste seznámeni, měli byste si nejprve přečíst články jako Typy sázkových kurzů nebo Výpočet EV. Pochopení základních principů není těžké, ale kdybyste se pokusili tento oddíl přeskočit, měli byste ...\nPravděpodobnost v sázení: 3. Pravidla násobení\nPravděpodobností jsme se zabývali v prvním a také v druhém článku této série. Ve třetím a zároveň posledním díle této série se zaměříme na pravidla násobení. Probereme obecné pravidlo a také speciální pravidlo. Naučíte se, jak definovat společnou pravděpodobnost dvou událostí, jak rozlišovat mezi závislými a ...\nJak zbohatnout sportovním sázením?\nJe možné zbohatnout sportovním sázením? Určitě ano, ale bohužel tímto způsobem nezbohatnete přes noc. Dnes vám ale představíme příručku o sedmi krocích, která vás povede k tomu, abyste začali sázením vydělávat slušné peníze. Profesionální sázkaři jako Matthew Benham, Tony Bloom nebo Billy Walters si vytvořili ...\nKaždý sázkař by se měl snažit získat co největší value, což jinými slovy znamená, že povede neustálou válku proti bookmakerům. Naštěstí se jedná o boj, v němž lze uspět. V tomto článku se podíváme na několik způsobů, jak ze sázení vytěžit maximum! Speciální akce sázkových kanceláří Jako sázkaři začátečníci máte tu ...\nPište u nás analýzy, rozdáváme 13.000 Kč\nzisk: 5005 Kč\nPrůměrný kurz autora 1.88\nCelkově tipů 486\nPrůměrný kurz autora 1.52


Kocovina 2019 • RESPEKT\nPetr Třešňák a Kresba: Pavel Reisenauer\n29. 12. 2018 | aktualizace 8. 1. 2020 15:26\nBlaze těm, kteří následující text nemusí číst, protože vyznávají střídmost. Protože však toto vydání vychází na silvestra, rozhodli jsme se trochu ulevit těm méně střídmým, pro něž bývá Nový rok spojený s nevábným tělesným stavem. Odborně se mu říká veisalgia, lidově kocovina. A upřímně – s onou úlevou to nebude snadné. Ani po tisících let bujarých pitek lidstvo přesně neví, proč po probdělých nocích tolik trpí a jak si nejlépe pomoci.\nBolest hlavy, nevolnost, malátnost, sucho v ústech, třes rukou a neschopnost soustředit se – kocovina je velmi komplexním stavem a věda přiznává, že mu zatím rozumí jen zčásti. Ostatně nijak zvlášť ho ani nezkoumá: zatímco různých studií opilosti najdete v odborné literatuře desítky tisíc, následky nezřízenosti se jich zatím zabývalo jen několik set.\nJednou ze zřejmých příčin novoročního utrpení je zcela jistě dehydratace. Alkohol totiž blokuje tvorbu hormonu vazopresinu, jenž má v lidském organismu na starosti vodní hospodářství, takže během večírku vyčuráte zhruba čtyřnásobné množství tekutin, než vypijete.\nJiná měření ovšem zjistila, že mezi mírou dehydratace a sílou kocoviny neexistuje přímá úměra, hlavního pachatele je tedy třeba hledat ještě někde jinde. Alkohol se po požití v organismu natřikrát rozštěpí – nejprve na…


Znáte již nový trik organizátorů předváděcích akcí? | ABSOLUT-IN\nÚvod » Aktuality » Znáte již nový trik organizátorů předváděcích akcí?\nZnáte již nový trik organizátorů předváděcích akcí?\nNěkteří organizátoři předváděcích akcí sice přebírají vrácené zboží, ovšem dopisy s odstoupením od smlouvy již nikoliv. Na skutečnost, že zákazník tak nakonec nemá ani zboží a ani peníze upozornil poprvé již v dubnu 2014 spotřebitelský časopis dTest.\nOrganizátoři předváděcích akcí tak pro svoji cílovou skupinu seniorů vymýšlejí stále nové „obchodní“ taktiky i poté, co se zpřísnily kontroly o využívání nekalých a agresivních obchodních praktik. Při uzavření kupní smlouvy mimo prostory obvyklé k podnikání umožňuje zákon odstoupení od smlouvy ve lhůtě 14 dnů bez uvedení důvodu a souvisejících sankcí. Zákon nyní již nevyžaduje, aby odstoupení od smlouvy bylo provedeno písemnou formou, nicméně je třeba si uvědomit, že odstoupení učiněné po telefonu se bude jen velmi těžko prokazovat.\nPokud tedy podnikatel nereaguje, spotřebiteli nezbývá nic jiného, než se svého práva na vrácení peněz domáhat soudně. Přestože by soud v této situaci dal s největší pravděpodobností za pravdu spotřebiteli, nezaručuje to, že se onen spotřebitel svých peněz vůbec někdy dočká…


OPERA dream...: Jaroslav Sovinský: Capriccio jako brilantní akademická rozprava a dějiny opery v kostce\nJ. Sovinský, D. Šimková: Trubadúr (několik úvodníc...\nPřipravované premiéry v Národních divadlech v Ostr...\nMazaný Figaro v ženské podobě\nJaroslav Sovinský: Capriccio jako brilantní akadem...\nProgram Mezinárodního hudebního festivalu Dvořákov...\nJiří Urban: Ostravskou Fedoru bude doprovázet dobr...\nJaroslav Sovinský: Capriccio (několik úvodních inf...\nJiří Urban: Ústecký Trubadúr nezklamal\n... už se nevrátí\nProžijte romantický večer ve velkém stylu v opeře ...\nJaroslav Sovinský: Hrabě Ory jako brilantní komedi...\nJaroslav Sovinský: Parsifal jako kontrast říše kli...\nJiří Urban: Hudební festival jako fenomén 21.stole...\nJaroslav Sovinský: Hrabě Ory (několik úvodních inf...\nNemastná neslaná Carmen\nJaroslav Sovinský: Capriccio jako brilantní akademická rozprava a dějiny opery v kostce\nTato recenze je věnována včerejšímu (23.4.2011) přímému přenosu opery R. Strausse, Capriccio, z newyorské Metropolitní opery. Pokud jde o úvodní pojednání o této opeře a jejím autorovi, odkazuji na text uvedený zde.\nVčera jsme se v přenosech z MET vrátili k umění Mistra Strausse, a sice po proslulé Salome, uváděné v přenosu v sezóně 2008/2009 a neméně proslulém Růžovém kavalírovi, kterého jsme měli možnost sledovat v sezóně loňské. V daném případě došlo na Capriccio, „konverzační kus pro hudbu“, poslední Straussovo operní dílo, jehož současné nastudování mělo v MET premiéru v r. 1998.\nVhodné bude začít od režie (John Cox) a scény (Mauro Pagano), což se nám stane východiskem pro další pojednání. Děj opery byl pro účely newyorského provedení přesunut z originálně stanovené doby (kol. r. 1775, v době Gluckovy operní reformy) do cca 20. let minulého století. Vzhledem k nadčasovosti tématu díla to nepůsobilo nijak rušivě, naopak, představení působilo v tomto časovém rámci velmi svěžím dojmem. Režie je velmi dynamická, je usilováno o postihnutí i nejjemnějších detailů toho, co předvádějí všichni protagonisté a vzniká tak velmi přesvědčivý celek. Režie je také plně přizpůsobena Straussově hudbě, která evokuje vzpomínky na klidné „staré dobré časy“; všichni zúčastnění tak působili velmi uvolněným dojmem, jakoby rodinného kruhu. Režii jsou přizpůsobeny (i ve spojení s uvedeným časovým posunem) i drobné dobové rekvizity, např. domácí telefon, zavedený na zámku, cigaretka v ruce herečky Clairon, propisovací tužka (v té době se již tento vynález uplatňoval a postupně byl zdokonalován) apod. Takto vymezený dějový základ je zdařile propojen se scénou, která je stejná po celou dobu představení (opera má jen jedno dějství), a představuje salon zařízený se skutečně vysokým estetickým uměleckým cítěním, který by se patrně dobře vyjímal v paláci cca 19. stol. (paní hraběnka je v daném případě jistě poněkud konzervativní), jen drobnější kusy nábytku jsou již spíše z 20. století. Uvedenému pojetí (a příslušné době děje) jsou přizpůsobeny i kostýmy (Robert Perdziola – je též autorem dekorací), které všem zúčastněným skutečně skvěle padly a plně odpovídaly jejich charakteru a postavení.\nPokud jde o výkony protagonistů, již zde je třeba říci, že všichni zúčastnění vytvořili výborně sehranou skupinu, byť každý je v ději spíše solitérní individualitou: jejich jednání do sebe zapadala stejně jako soukolí švýcarských hodinek. Všichni protagonisté předvedli velké zaujetí pro umění (vždyť celá opera je především velikou uměleckou diskusí), ať již hudební, operní či dramatické, a současně bylo na všech patrné, že si své role skutečně užívají a nechávají se přímo nést na vlnách Straussovy hudby, ať již ve svých úvahách, sporech, legraci, snění či lásce. A je to právě hudba Mistra Strausse, která je oním svorníkem celého nesmírně koncízního útvaru, jak v konverzačních partiích (recitativy však nabývají až ariosních podob), tak v sólových a ansámblových výstupech, kde i např. náročný oktet v 9. scéně, který je součástí umělecké rozpravy, působí (samozřejmě i díky vynikající sehranosti protagonistů) jako zcela jednotná a kompaktní linie proudu hudby. Takřka katarzívní účinek má pak orchestrální mezihra v úvodu závěrečné scény, proslulá hudba měsíčního svitu, která je pravým zázrakem pozdního romantismu. Divákova mysl zalétá někam do časů I. republiky, do časů Oldřicha Nového a Adiny Mandlové, či snad ještě dále, někam do offenbachovské Paříže či Vídně za časů Františka Josefa a nechává se unášet na vlnách nostalgie. A spolu s protagonisty se divák v uvolněné, ovšem někdy i patřičně emocionální, akademické rozpravě dostává k vývoji opery, mj. též k jejímu postupnému odklonu od divadelnosti (jak brilantně a zcela záměrně demonstrovali oba italští pěvci), snaze po nápravě rukou Mistra Glucka a ústy ředitele La Roche slyší volání po operním realismu (La Roche v podstatě volá po principech, na nichž stál např. verismus).\nPřejděme nyní k výkonům jednotlivých pěvců; začneme samozřejmě u paní hostitelky, hraběnky Madeleine, v podání americké sopranistky Renée Fleming, která již v této úloze vystupovala mnohokrát a na jejím včerejším brilantním výkonu je to samozřejmě vidět. Disponuje nádherným lyrickým sopránem, hladkým a jemným, současně jistým i v nejvyšší poloze, se kterým ve spojení s velmi šarmantním hereckým projevem dokáže dělat pravé divy. Její hraběnka je skutečná šlechtična (v tom nejlepším smyslu tohoto slova), mondénního vystupování, která už něco v životě zakusila, včetně zármutku (víme, že je vdovou), ale zároveň si dovede života užívat a rozhodně „má za ušima“ a je to i docela pěkná šibalka, ale současně má široké srdce a romantickou duši, schopnou té nejhlubší lásky; její volba mezi dvěma umělci určitě není jednoduchá, tím spíše, že jako personifikace opery si dobře uvědomuje, že slova a hudbu nelze (alespoň v opeře) oddělit. A jak vzletně se nechala unášet na vlně sonetu autorské dvojice Olivier-Flamand (abychom zde nepreferovali jednoho z nich, nechme to raději na paní hraběnce)! Předvedla zcela vyrovnaný a konsistentní výkon, jak v sólových, tak ansámblových scénách. Jejím vrcholem byla samozřejmě závěrečná scéna, kdy byla její romantická duše uvedena na scénu již zmíněnou hudbou měsíčního svitu, kdy paprsky luny lehce klouzaly po terase (světelný design: Duane Schuler). V jímavě-přemítavém a současně velmi vznešeném ariosu „Morgen mittag um elf!“, které podala nesmírně procítěně a současně vzletně, prožívá její hraběnka vnitřní zápas: slova nebo hudba? Olivier nebo Flamand? Na konci se ptá dokonce svého obrazu v zrcadle. Poté, co ji majordomus pozve na večeři, se šibalsky usměje a vydá se za ním. Zdá se, že se rozhodla, alespoň by tomu nasvědčovalo několik rukopisných poznámek, které si na konci udělala. Nebo je snad smířena se situací a říká si, přece si z toho nebudu dělat hlavu, když jsem mladá a život je tak krásný? K celkově komplexnímu vyznění její role přispěla samozřejmě i její fyzická krása, projevovaná s pravou grácií, doplněná o skvěle padnoucí tmavomodré šaty pro přijetí hostí a stříbřitě-světle modravou večerní róbu, která podmanivě splynula s „měsíční“ hudbou. Můžeme si část scény zopakovat: http://www.youtube.com/watch?v=5b0fjgfcWWY\nDo role hraběnčina operního bratra-hraběte byl obsazen dánský barytonista Morten Frank Larsen; disponuje široce založeným, oblým a současně hutnějším hlasem, „kavalírského“ typu, který spolu s jeho hereckým projevem vytváří skutečně harmonický celek. Jeho hrabě není žádný tichošlápek, naopak, rád si užije nějaké to dobrodružství, na rozdíl od své sestry, která touží po stálé lásce. Současně je to tak trochu frajírek (tomu odpovídá i jeho mohutnější postava a široký až potměšilý úsměv). Dobře ví, že Clairon jako herečka-primadona by asi nebyla úplně nejlepší partií pro pevnější vztah, ale to ho nijak neodrazuje. Výborně se předvedl jak ve zpívaných partiích (mj. v obou recitativech s hraběnkou ve 2. a 8. scéně), tak v mluvené pasáži z Olivierova dramatu, kde předvedl skutečného rytíře oddaného své dámě a přesně tak vystihl roli talentovaného amatérského herce; Strauss zde záměrně vložil do opery mluvenou divadelní pasáž, aby mluvené slovo jednoznačně zapadlo do diskuse „slovo versus hudba“ (stejně tak pro danou diskusi opera začíná /bezeslovným/ sextetem, který složil Flamand pro hraběnku).\nHrabě, jak již naznačeno, se zahledí do herečky Clairon, jejíž role se zhostila britská mezzosopranistka Sarah Connolly. Její mezzosoprán je širší, s patřičnou plasticitou, a skvěle se snoubí s hereckým uchopením role: její Clairon je dáma velkého světa, prken, jež znamenají svět a dává to patřičně najevo a nepochybně jí dělá dobře, když je obdivována, mužskou částí obecenstva zvláště. Skvěle jí padl i meziválečný oděv dámy z vyšší společnosti, stejně jako rokoková róba pro její roli v Olivierově hře. Její vyznění role tak trochu připomínalo (samozřejmě v dobrém slova smyslu) herecké kreace Marlene Dietrich. S Clairon měl co do činění další z aktérů Capriccia, již zmíněný básník (a dramatik) Olivier, jehož role se zhostil kanadský barytonista Russell Braun (narozen v Německu, je synem kanadského barytonisty Viktora Brauna). Disponuje barytonem charakterního typu, nosným a pevným, který výborně zapadá do jemu v Capricciu určené role umělce-básníka, který se však spíše spoléhá na rozum, než na cit (na rozdíl od kolegy Flamanda, u kterého to platí obráceně). Jeho Olivier působí tak trochu jako profesor-akademik, poněkud suššího ražení, který však píše i vášnivé divadelní hry. Přes toto působení je nepochybně schopen hluboké lásky a jeho, byť poněkud prozaičtější, vyznání lásky vůči hraběnce je skutečně opravdové. Role jeho uměleckého kolegy Flamanda se chopil kanadský tenorista Joseph Kaiser, který se předvedl lyrickým tenorem, jemným a současně hladkým a oblým, který zdařile propojuje s hereckým projevem: Flamand je v jeho podání poněkud zasněný romantik, oddaný hudbě a jejím krásám a samozřejmě i lásce k hraběnce. Částečně působí jako Lenský a částečně jako Nemorino. Jako skutečný hudebník neváhá ihned zhudebnit sonet napsaný Olivierem, neboť tuší jeho vnitřní náboj a slovům chce dát patřičný rozlet. Olivier to ovšem vnímá jako zničení svého díla. Flamandovo vyznání lásky („Diese Liebe, plötzlich geboren an jenem Nachmittag...“) je také podstatně romantičtější než Olivierovo, což ovšem plně odpovídá jeho charakterovému založení. Ovšem, jak už bylo řečeno, slova nelze oddělit od hudby, takže to hraběnka nemá jednoduché.\nMezi pěvci rovněž patřičně vynikl divadelní režisér La Roche v podání britského basisty Petera Rose. Tento pěvec disponuje mohutnějším širším hlasem charakterního typu, který je pro roli zkušeného a světáckého divadelníka jako stvořený. Jeho La Roche je hned tu, hned onde, a snaží se plně realizovat své divadelní záměry. Je to také pravý manažer a organizátor a pro zúčastněné nepochybně i skvělý společník. A má také své umělecké krédo, které tak plamenně a přesvědčeně vyjádřil v proslulém monologu „Holà, ihr Streiter…!“ Pátrá zde po realismu, chce hrdiny z masa a kostí! Co by si však počal bez svého nápovědy, Monsieura Taupea; sice mu usnul na zkoušce, ale přece jen, bez něho přece nemůže představení ani začít. Kanadský tenorista Bernard Fitch, který se této role zhostil, výborně pracoval se svým jemnějším buffózně působícím hlasem, který patřičně převedl na tišší polohu, čímž jednoznačně vystihl sufléra, jehož povolání šeptat na herce ocitnuvšího se v nesnázích se projevuje profesionální deformací, kdy šeptá i v běžném rozhovoru. Jeho drobnější postava také přesně vystihla sušší postavičku, která, byť má rozsahově menší part, v celém představení rozhodně nezapadne. Postavy z divadelní sféry pak doplnili i oba italští pěvci, ruská sopranistka Olga Makarina a britský tenorista Barry Banks. Oba splnili přesně to, co se od nich očekávalo. Strauss na obou postavách demonstruje sice krásný zpěv (ten oba skutečně ve svém duetu předvedli – s patřičnou grácií, lehkostí a jistotou ve výšce – tak jak se na belcanto sluší a patří), ale pokud jde o slova, prakticky bezobsažný. I když oba hovoří o smrti, trylkují, jakoby se nechumelilo. Je to přesná ukázka hlavního tématu tehdejší doby, tj. zápasu mezi stoupenci Gluckovy reformy, která měla operu vrátit ke kořenům, tj. udělat z ní opět především divadlo, a stoupenci konzervativnější italské opery, kde se jednalo o spíše zdobný zpívaný (nicméně divadelně příliš nepůsobící) koncert. Oba pěvci i předvedli trefnou parodii na povýšenost primadon a jejich mužských pěveckých protějšků.\nPokud jde o ansámbl sloužících, který se objevuje v 11. scéně, při úklidu salonu, rolí se zhostili skvěle sehraní Ronald Naldi, Paul Corona, Steven Goldstein, Christopher Schaldenbrand, Grant Youngblood, Scott Scully, Brian Frutiger a Kyle Pfortmiller. Panstvo jim sice přidalo dost práce, ale současně i důvod pro pobavení a zasvěcený komentář (konečně, hlas lidu, hlas Boží, není-liž pravda?). Jejich vystoupení působilo velmi realisticky. Role jejich předáka, majordoma, se zhostil americký basbarytonista Michael Devlin, jenž potěšil širším a současně hutným hlasem, který úspěšně propojil s příslušným hereckým projevem: jeho majordomus je tak trochu z rodu lehce odměřených anglických „Jeanů“, současně však velmi noblesních postav, oddaných pánovi (či paní), které už leccos zažily, ovšem chovají se naprosto diskrétně.\nV 9. scéně se objevuje též taneční vystoupení, v němž tanečnice (v podání Laury Feig, spolu s kolegou tanečníkem Ericem Otto, choreografie Val Caniparoli) postupně tančí pro panstvo tři tance. Její vystoupení bylo realisticky propojeno s děním na scéně. La Roche, který ji „našel“ a přivedl též do salonu paní hraběnky, a tak trochu sukničkář, občas na její adresu vypouští lehce nemístné komentáře, což křehkou baletku občas dojme až k slzám (tanečnice se zde tak zhostila nejen role baletky, ale současně i dramatické herečky). Umělecký celek doplnili i tři hudebníci, David Chan, Rafael Figueroa a Dennis Giauque. Skvělý výkon předvedl i orchestr pod taktovkou britského dirigenta, Maestra Andrewa Davise.\nZávěr tedy? Jedinečná a nesmírně jednolitá freska, která je nejen velmi dynamickým konverzačním kusem, ale i holdem opernímu umění.\nMoc děkuji za recenzi i za předcházející info ke Capricciu :) Jako vždy perfektní :)\nVšiml jste si, že hrabě si bral klíčky od auta, aby Claironovou odvezl kdovíkam:)? Místo kočáru:)\nRose se mi moc líbil i ten dánský bariton, ani o jednom jsem ještě neslyšela. Samozřejmě i ostatní účinkující byli úžasní, včetně těch dvou tanečníků. Russel Braun mě asi víc zaujal v Nixonovi. Jenomže tady toho bylo tolik ke sledování, těžko říct.\nMusím říct, že němčině pánů (nejen těchhle) bylo pěkně rozumět, tedy když jsem se na to zrovna soustředila. Je fakt, že to bylo únavné, soustředit se tak dlouho v jedno kuse bez přestávky, ale snad to bylo pro něco dobré, člověk neztrácel přes přestávku koncentraci:). Nevýhodou byla takřka totální absence rozhovorů apod., na kterou jsem si zvykla u jiných přímých přenosů z MET. A taky únava.\nNejsem si ani jistá, jestli ta režie přinesla opravdu tolik pozitivního , přenesením opery do dvacátého století, no ale proč ne. Akorát to zrovna tak mohli přenést úplně do současnosti ...\nOpera je to pěkná, ale děje se toho tolik, bohužel člověk všechno napoprvé nevstřebá, nedivím se, že Renée FLeming na to zamlada šla 4x za sebou nebo kolikrát to říkala:).Docela bych to ještě ráda uviděla (i když asi někteří diváci budou jiného názoru , zaznamenala jsem někde názory ,že podruhé už by to vidět nemuseli:)) ). Snad to dají na MEtplayer, jinak do té doby mám k dispozici DVD, kde je Capriccio tradičně zasazeno do doby , kam patří:)) http://www.amazon.com/Richard-Strauss-Capriccio-Runnicles-Francisco/dp/B00009PY2C/ref=sr_1_2?ie=UTF8&s=dvd&qid=1303669587&sr=8-2\nještě kdybyste chtěl : na bbc3 webu je možnost si operu ještě poslechnout (do soboty). http://www.bbc.co.uk/programmes/b010gh0m\nVíte, že v Trubadúrovi v MET včera před třetím dějstvím vyměnili tenora a zpíval pak , úspěšně zřejmě, nějaký Arnold Rawls?\nP.S. radši si ani nepředstavuju, kolik práce vám dalo tohle a informaci k opeře napsat, ale přesto si dovolím jeden absolutně drzý návrh:)))\nKdyby se vám chtělo, možná byste do informací mohl napsat i nějaký svůj subjektivní pohled na účinkující pěvce (ty hlavní), ne v čem zpívali a tak, ale spíš svůj pohled:)))\n24. dubna 2011 20:30\n"Kdyby se vám chtělo, možná byste do informací mohl napsat i nějaký svůj subjektivní pohled na účinkující pěvce (ty hlavní), ne v čem zpívali a tak, ale spíš svůj pohled:)))"\nMyslela jsem v těch informacích, co píšete vždycky ještě před přímými přenosy.\n24. dubna 2011 20:39\n26. dubna 2011 7:44\nDěkuji moc za milá slova a info.\nPřiznám se, že klíčky od auta u hraběte mi unikly. Vidím, že máte opravdu smysl pro detail. Ano, němčina protagonistů byla velmi pěkná.\nCapriccio jsem viděl cca před 10 lety v Drážďanech, ale více jsem si ho užil až teď, kdy jsem se na tu operu více informačně připravil. A možná jsem potřeboval postupně najít ke Straussovi cestu, což se mi, myslím, postupně podařilo.\nSouhlasím, že by se mohly do úvodu přidávat i subjektivní pohledy na pěvce. Ale upřímně: jsem poněkud limitován časem, a navíc ne všechny z těch pěvců blíže znám, případně je sice znám, ale v jiné roli. Takže proto raději volím tu cestu, že připojím ukázku (pokud se občas povede, tak i s příslušným pěvcem) a diváci si už nějaký ten obrázek udělají. OK?\nJinak Trubadúra teď bohužel neuvidím, budu služebně v zahraničí. Ale určitě si všímejte vystoupení paní D. Zajick v roli Azuceny. Tato vynikající mezzosopranistka zpívala tuto roli už ve slavném představní (je na DVD) v MET r. 1988 (je částečně i na youtube), mj. s Pavarottim, Martonovou a Milnesem. Je z této sestavy jediná, která v sobotu bude zpívat.\nToš tak. Mějte se fine a v sobotu přeji krásný zážitek. Jarda\n27. dubna 2011 17:56


Diskuse JPW: Nevýhody Lightbox, highslide apod\nNevýhody Lightbox, highslide apod\n#1 · Zasláno: 8. 6. 2008, 11:18:02\nNejde mi o porovnávání těch řešení mezi sebou. Už párkrát jsem viděl dotaz, jak se to dělá, odpověď byla "Dělá se to třeba tímhle, ale radši to nepoužívej."\nTakže.. mohl by někdo objasnit, proč podobné věci nepoužívat (js, přístupnost)? A pokud proti používání budou opravdu pádné argumenty, tak co používat místo toho? Odkazy natvrdo na velké obrázky?\n#2 · Zasláno: 8. 6. 2008, 11:27:57 · Upravil/a: Str4wberry\nReakce na TSD:\nNěco podobného zde již bylo [Lightbox – ano či ne].\n#3 · Zasláno: 8. 6. 2008, 11:28:44\nOdkazy natvrdo na velké obrázky?\nto bych určitě nedoporučoval. Už jen kvůli tomu, že pro návrat musíš kliknout na "zpět", v případě IE6 zavřít nově otevřené okno, pokud se ti otevírá mimo aktuální okno..\nGalerií je spousta, některým se líbí ta, některým jiná, ale nevidím důvod, proč tu nebo onu nepoužívat.\n#4 · Zasláno: 8. 6. 2008, 12:26:36\nMně se lightbox a podobné nesmysly nelíbí, protože po otevření obrázku obvykle nemůžu manipulovat se samotnou stránkou (což je ještě obzblášť skvělé, když se ten obrázek dlouho načítá) a často se mi stává, že dlouze hledám, jak to zavřít. Některé verze se totiž zavírají kliknutím na obrázek, jiné po kliknutí otevřou další obrázek v řadě, některé mají křížek normálně vpravo nahoře, jiné verze ho mají úplně nesmyslně dole, takže když je obrázek velký a chci ho zavřít, musím nejdřív odrolovat dolů… Prostě lightbox mě vždycky akorát spolehlivě naštve.\n#5 · Zasláno: 8. 6. 2008, 15:59:12\nPoužívat, vyber si galerii, která se ti líbí. Navíc je to efektní.\nUrčitě je lepší zobrazit obrázek na otevřené stránce než do nového okna.\n#6 · Zasláno: 8. 6. 2008, 16:02:47\nMám rád highslide, protože:\n1) Můžu mít otevřeno více obrázků na stránce a s nimi můžu libovolně pohybovat.\n2) Dobře se ovládá klávesnicí.\n3) Snadná implementace.\n4) Zobrazí cokoli co je potřeba. Flash, html, obrázky atd...\nZápor: Mulťák stojí docela dost.\n#7 · Zasláno: 8. 6. 2008, 16:03:58\n„Určitě je lepší zobrazit obrázek na otevřené stránce než do nového okna.“\nUrčitě. A teď proč?\n#8 · Zasláno: 8. 6. 2008, 18:46:04\nProtože otevírá-i se něco do nového okna, uživatele to akorát mate (nefunguje "zpět"). Navíc pokud je to normální odkaz, můžu se rozhodnout, jestli ho chci otevřít do aktuálního nebo do nového okna. Pokud se otevírá natvrdo no nového, mám prostě smůlu, musím se řídit autorem stránky. Ale to je snad v dnešní době už dávno známá věc. Tak prosím nedělejme z uživatelů nesvéprávné idioty, kteří neumí zmáčknout kolečko nebo levé tlačítko podle svého uvážení.\nJinak k tomu LightBoxu a jiným: proč ne, ale určitě nechat možnost otevírání prostředním tlačítkem! (Tedy i verze bez JS.) Osobně nesnáším, když musím u každé fotky čekat na načtení zvlášť a nemůžu si je na začátku otevřít všechny.\n#9 · Zasláno: 8. 6. 2008, 21:08:53\nDůvod ti snad jasně popsal Aleš Janda, nemám k tomu co dodat.\n#10 · Zasláno: 8. 6. 2008, 21:15:51\nCo se zde schází za komentáře, to pro mě není nic nového. Čekal jsem odpovědi jako "třetině lidí to nefunguje, protože to a to" apod. Vypadá to, že nic podobného nebude pravda, takže už jsem v klidu a highslide už se nebudu bát nasazovat. Takže díky všem za informace, zamykat nebudu, možná ještě někdo přijde s něčím zajímavým.\n#11 · Zasláno: 9. 6. 2008, 14:56:41\nTohle ale platilo tak před pěti lety :-). Viz třeba tenhle článek. Uživatelé si už zvykli, navíc obrázky se obvykle neotevírají do nového celého okna, ale obvykle do nějakého menšího okna, kterého si uživatel musí všimnout; obzvláště, když se ještě nedávno tímto způsobem otevíral prakticky každý obrázek.\n„Pokud se otevírá natvrdo no nového, mám prostě smůlu, musím se řídit autorem stránky.“\nTo není pravda, stejně jako si mohu otevřít normální odkaz do nového okna, mohu si otevřít _blank odkaz do stávajícího okna. Ve Firefoxu třeba přetažením odkazu do adresního řádku ;-). Jinde nevím, nepoužívám to.\n#12 · Zasláno: 9. 6. 2008, 15:46:24\nTo že si uživatelé zvykli ještě neznámená, že je to něco doporučeníhodného :-)\nPořád nemůžu rozhodnout, kam se mi má obrázek vlastně otevřít. Fintu s přetahováním do adresního řádku jsem neznal (díky), ale ta taky nic neřeší: jak mám vědět, mám-li normálně kliknout nebo odkaz přetahovat? To bych musel přetahovat pořád..\nNavíc - já nevím jak vám, ale mně se ta menší okna prostě nelíbí. A to od vynálezu tabů, předtím to bylo v pohodě. Buď je to menší okno přímo v tabu, pak se ale nepřirozeně chová, anebo se otevře jako úplně nové okno prohlížeče. To je jakoby lepší, jenže - musí mi to šrotovat "bacha, to je celé okno, nezavírej ho Ctrl+F4, ale Alt+F4". Alt+F4 ale přitom jinak vůbec nepoužívám, protože bych si zavřel celý prohlížeč. Obojí použitelnosti rozhodně nepřidá.\nNavíc je tu pořád problém blokování nových oken. I když je otázka, jestli má vůbec ještě smysl, když pop-up reklamy prakticky už vymizely...\nMyslím proto, že nejlepší je volbou je nechat otevírání oken plně na vlastnostech prohlížeče a zvyklostech uživatele.\n#13 · Zasláno: 9. 6. 2008, 15:53:42 · Upravil/a: Timy\n„Myslím proto, že nejlepší je volbou je nechat otevírání oken plně na vlastnostech prohlížeče a zvyklostech uživatele.“\nA já myslím, že je nejlepší volbou ponechat uživateli možnost prohlížet si jak obrázek, tak samotný web :-). Představa, že mám pomalý internet a musím se koukat na černající obrazovku dokud se nenatáhne obrázek bez toho, aniž bych mohl cokoliv dělat, mě zrovna neláká. Sice si mohu otevřít obrázek do nového okna sám, ale pak zase přicházím o luxus pohodlného procházení více obrázků.\n„Tak prosím nedělejme z uživatelů nesvéprávné idioty, kteří neumí zmáčknout kolečko nebo levé tlačítko podle svého uvážení.“\nJeště k tomuhle — kolik procent uživatelů si opravdu umí otevřít odkaz do nového okna? Dneska jsem byl u člověka, který používá Firefox asi dva roky a vůbec nevěděl vo co go…\nDiskuse JPW » HTML » Nevýhody Lightbox, highslide apod


Hotel Manolya, Kypr Severní Kypr - 10 597 Kč Invia\nod 10 597 Kč za osobu\n22.7. - 29.7.2020 (8 dní) Snídaně / Stuttgart\n19.11. - 26.11.2020 (8 dní) Snídaně / Vídeň\nod 10 597 Kč za os.\nod 13 796 Kč za os.\n19.10. - 26.10.2020 (8 dní) Snídaně / Vídeň\nod 13 935 Kč za os.\nČíslo hotelu: 9 883\nOblíbený, menší plážový hotel je situován na klidném místě, přímo u pěkné privátní pláže, jen 3 km od centra malebného letoviska Lapta a 15 km od živého letoviska Kyrenia (pohodlně dostupné místní dopravou). Nákupní možnosti a zábavu mají hosté v některém z letovisek v okolí (obchody, taverny, restaurace, bary, tradiční trh, půjčovny automobilů a motocyklů, střediska vodních sportů, sportoviště). Mezinárodní letiště Ercan je vzdáleno 45 km.\nPříjemný prázdninový hotel nabízí ubytování v menší třípatrové budově postavené v tradičním kyperském stylu. Klientům je k dispozici menší vstupní hala s recepcí, směnárnou, trezory, turistickými informacemi a lobby barem, výtah, hlavní restaurace, kavárna, WiFi připojení (za poplatek), internetový koutek (za poplatek), společenská místnost se satelitní TV, úschovna zavazadel, venkovní bazén s dětskou částí, snack bar u bazénu a parkoviště.\nVkusně zařízené, vzdušné dvoulůžkové pokoje s možností přistýlky jsou vybaveny sociálním zařízením (sprcha nebo vana, toaleta, fén), telefonem, klimatizací, rádiem, satelitní TV, minibarem (konzumace za poplatek), trezorem (za poplatek) a balkonem s posezením. Dětská postýlka a vysoká jídelní židlička je k dispozici na vyžádání. WiFi na pokoji je k dispozici za poplatek. Ubytování je nekuřácké.\nZavedený plážový hotel si získává své hosty polohou přímo u pěkné pláže, chutnou kuchyní i dobrou úrovní poskytovaných služeb. Pořádá pravidelné tématické večeře s ochutnávkou tradičních specialit a občasné zábavné večerní programy s živou hudbou. Pro relaxaci je určen venkovní bazén s opalovací terasou.\nInternet, trezory konzumace z minibaru, vodní sporty na pláži.\nPříjemná, menší privátní pláž s kamenitým dnem (doporučujeme obuv do vody), betonovým molem na opalování a průzračně čistou vodou se nachází přímo před hotelem (přístup po schodech). Klientům jsou k dispozici lehátka a slunečníky (zdarma).\nTento hotel je 145. nejlépe hodnoceným hotelem z celkového počtu 1152 v Kypr.\nIvana Bžatková Červen 2017\nDatum pobytu: 9.6. - 16.6.2017\nDovolená se nám velmi líbila. Nelíbil se nám ale zpáteční návrat. Z hotelu jsme odjížděli v pátek v 1 hodinu ráno. Rozhodně se nejedná o 7 nocí. Tohle by měla cestovní kancelář nějak dořešit. Čas našeho pobytu byl vlastně jen 6 dní. Jinak super. Krásná příroda,moře.\nUbytování bylo opravdu luxusní.\nStrava výborná. Každý den na večeři 2 druhy masa, ovoce, zelenina. Nedá se co vytknout.\nSlužby hotelu výborné. Úklid pokoje každý den. Výměna ručníků taktéž. Personál příjemný.\nPláž s lehátky bez poplatku hned u hotelu.Moře čisté.\nHana Heinlová Září 2016\nDatum pobytu: 30.8. - 9.9.2016\nVelká spokojenost. Personál ochotný, úklid denně i výměna prádla dle požadavku .\nByli jsme ubytovaní hned u bazenu. Jsou tam různé pokoje.Nám tento vyhovoval.\nByli jsme opravdu se vším spokojeni.\nPřístup po schůdkách a rovnou do hloubky. Kousek vedle po rampě a do mělčiny.\nAlena Brdová Říjen 2019\nCelkový dojem z dovolené byl v pořádku\nUbytování úchvatné,hotel též,jen byl menší problém s připojením vifi\nStrava též v pořádku.\nSlužby hotelu vynikající,jen když jsme byli na výletě v Nicosii,bylo moc málo času, chtělo by výlet prodloužit alespoň o hodinu,psali jsme stížnost do CK.fly dovolená, ohledně tohoto výletu.\nPláž byla v pohodě, lidí málo, což vyhovovalo,jen na pláži s postupným vstupem do moře byl trochu nepořádek, moře krásné\nHotel celkem pěkný, vybavení hotelu dobré. Okolí zanedbané. Zdlouhavá a únavná doprava od hotelu do města a opačně -jedna stále ucpaná silnička. V místě jen malý krámek s nepříliš čerstvým sortimentem ovoce a zeleniny, zmrzliny, větší obchod je dál.\nVázla organizace výletů - pozdní odjezdy, brzké návraty, tak bylo málo času na prohlídku míst .Na .stránkách CK dovolená nabízen výlet do Nikosie s obědem v ceně, na místě delegátka za stejnou cenu nabízela výlet bez oběda.Po upozornění na tento rozdíl řekla,že informace na uvedených stránkách jsou 4! roky staré a pro ni nezávazné.\nVybavení hotelu dobré, čistota dobrá, úklid denně. Ale ve sprchovém koutě v rozích byla plíseň.\nVýběr v jídelně slušný. Jídlo bylo málo teplé- i hned po otevření jídelny. Maso bylo někdy vysušené. Ovoce nebylo někdy čerstvě krájené, tak bylo "ovadlé " a okoralé.- evidentně z předešlého dne.\nZa úvahu by stály nápoje k večeři v ceně polopenze. Např. v jiném blízkém hotelu/Long Beach / byly nápoje při večeři v ceně polopenze-info od známých, kteří tam byli ve stejném termínu.\nPřístup do moře po schodech z terasy špatný-schody polorozpadlé ,nebezpečné.\nPo bouřce na písčité pláži vysoká hradba řas, které nikdo neuklízel .Na pláži plné koše s odpadky.\nJinak byla pláž pěkná, moře čisté.\nMarcel Rabenseifner Říjen 2019\nNa to, že jsme vybýrali dovolenou na posledni chvili, předčila dovolená naše očekávání.Pracuji v top gastronomii v Praze, tudíž mám určité nároky.Dle mého soudu hotel Manolya, si rozhodně zaslouží více než tři hvězdy.Pokoje čisté,s výhledem na každodenně udržovaný bazén a moře.Strategická poloha hotelu,kousek od města, ve vesničce Lapta, kde se pojí služby pro turisty s místním tuzemským folklorem.\nUbytovací jednotka, vkusně moderně vybavená, čistá, pro dvě osoby pohodlná s teráskou a s posezením,pokoj působí čistě a pozitivně.Sprchovací kout v jednom s toaletu, moderní, pohodlný.Klimatizace funkční, nastavitelná, vhodně zvolené osvětlení.Celý hotel čistý,moderní.Personál velice vstřícný a pozorný s nevtíravým přístupem.Wi-fi za mírný poplatek dostupná na celý pobyt.\nVelmi chutná, různorodá,z lokálních surovin a ovoce.Pestrý výběr salátů, omáček, mas, příloh i dezertů.Tady jsme byli velmi mile překvapeni.\nByli jsme velmi spokojeni, jak jsem již avízoval, rozhodně to za mne není tří hvězdičkový hotel, zasloužil by si určitě více.Všechny služby na vysoké úrovni.Mohu porovnat, byl jsem se podívat po hotelech kolem.\nVstup po žebříku hotel. terasy, snad jediná malá vada,dva metry oblázky, potom uz písek, moře čisté teplé,azurové...


Novinky / Komentáře / STM32F0xx 4. - MCU Mikroelektronika - Community Site\nVložil(a) mard 11.06.2012 Zobrazeno: 4643x číst/psát komentář(e): 17\nVložil(a) hub.martin 11.06.2012\nReagovat na příspěvek STM32F0xx 4.\nLíbí se mi ta tečka u JTAG pinů\nVložil(a) mard 11.06.2012\nReagovat na příspěvek Odp: STM32F0xx 4.\nono to pokaždé počítat je otrava. Já už jsem moc línej a ta tečka pomáhá.\nVložil(a) bohumilfulin 11.06.2012\nty desticky s dirkama se familiarne volaji breadboards. pripominajici chleb, ne break... uz jsem to tady videl v nadpisu a tahlo se to dlouho a bral jsem to jako preklep. ale je to tady zas, tak proto laskave upozorneni\nJá měl za to že je správně oboje. Vždyť existuje termín "breakout board".. tak možná beakboard je zkratka výše uvedeného. Ale když se na to teď dívám tak breadboard je lepší\nBreak se používá na násleudjícím obrázku, který radí, vyvést všechny GPIO.. pro všechny případy\nVložil(a) lada1k 11.06.2012\nJá to tedy chápu takto:\n- breadboard ... kontaktní pole, "bastldeska"\n- breakboard ... redukce, abych mohl soucastku v obskurnim (neDIL) pouzde pouzit v mem breaDboardu\n... je to tak, nebo jsem taky mimo?\nVložil(a) radioing 11.06.2012\nBreadboard = kontaktní pole, ale též (někdy s přívlastkem printed circuit) univerzální dps (http://www.google.com/patents?vid=3496419)\nPrototype board = univerzální dps\nSMT/SMD pcb adapter = mardovo udělátko\nBreakboard = něco úplně jiného...\n"Breakboard = něco úplně jiného..."\nA co teda? Ať nežiji v omylu...\nReagovat na příspěvek Odp: Odp: STM32F0xx 4.\nbreakboard je miniredukce s vyvedením pinů. Třeba zde prezentovaná regukce je breakboard.\nReagovat na příspěvek Odp: Odp: Odp: STM32F0xx 4.\nUff, pak to chápu dobře\nReagovat na příspěvek Odp: Odp: Odp: Odp: STM32F0xx 4.\nBreakboard = break dancing + skateboard, foto/video této šílenosti lze jistě nalézt na webu.\nProto bych Mardův "breakboard" když už, tak spíše označil ve shodě se zbytkem světa jako breakout board nebo breakout, např. (byť nemám wiki rád) odkaz.\nVložil(a) pl 11.06.2012\nTecka je pekny napad.\nNevyvedeni signalu BOOT kvuli usetreni 2 noh se mi zase tak doby napad nezda.\nMisto schematu v Eagle tam nejaky zaskodnik umistil tohle:\nThe requested URL /images/newspost_images/31/65/stm32f0_red.zip] was not found on this server.\nVložil(a) gnat 11.06.2012\nRegistrovaný: 26.08.10 00:33\nOdmaž si z toho URL tu zavírací hranatou závorku a půjde ti to.\nVložil(a) mard 12.06.2012\nPřiznám se že dělám s ARM mcu od ST někdy i psí kusy, ale BOOT pin nevyužívám. Zajímalo by mne zda to někdo k něčemu užitečnému používá. Ládujete program do SRAM a pak resetujete mcu?\nVložil(a) pl 12.06.2012\nAno. Ma to mimo jine tu vyhodu, ze program muze byt totozny jako by byl ve Flash, tedy ze napr. nemusi mit jinak nastavenu adresu tabulky vektoru NVIC. A navic se tak da udelat opravdu "studeny start", takze se hned projevi, pokud se zapomnelo na inicializaci nejake periferie.\nU me je to teda podstatne proto, ze ladim zasadne v RAM, do Flash jde az uplne finalni verze. Pokud ladite pres Flash, tak to pak jiste tak dulezite nebude.\nCortex M-0 neznam, ale prepokladam, ze i tady se da vyuzit integrovany booloader. Predpokladam, ze ten taky bude diky absenci BOOT0 nefunkcni. Ale to nevim, jen hadam, protoze tady na rozdil od M3 a M4 je myslim jen jeden BOOT pin, tak logika pouziti bootloaderu bude si jina.\nTohle je deska primárně pro bastlíře, kteří se bojí pájet SMD a chtějí DIP. Takhle budou mít DIP, se kterým můžou manipulovat. Nepředpokládám že by to někdo zkoušel bez Discovery kitu, který opravu nestojí mnoho a umožňuje na rozdíl od bootloaderu navíc ještě ladění, což je významný přínos. Ale pouvažuji nad nějakou zkratovací propojkou.\nVložil(a) raven1 12.06.2012\nPls, nějak mi uniká důvod proč jen 2x15pinů...


Saab opět bojuje o přežití. Shání peníze i kupce - iDNES.cz\n29. dubna 2011 14:04, aktualizováno 14:04\nSaab 900 Convertible | foto: Saab\nJiž 29. března přestaly z výrobních linek Saabu sjíždět automobily a výroba se zastavila, aby se firma nedostala do ještě větších potíží, protože nemá hotovost na zaplacení dodavatelům.\nLetošní novinka automobilky - Saab 9-5 SportCombi\nSnaží se ji sehnat, jak se dá. Spyker N.V., malý výrobce sportovních automobilů, který Saab vloni koupil od GM, například prodal za 43 milionů dolarů právě svou divizi sportovních vozů ruskému podnikateli Vladimiru Antonovovi.\nTen byl přitom před prodejem Saabu z celého obchodu vypuzen kvůli příliš kontroverzním skutečnostem, které jej provázely. Antonov byl médii obviňován z praní špinavých peněz, uplácení a dalších nekalých činností. Své jméno prý ale očistil a nyní se vrací do hry výraznějším způsobem.\nAntonov od Saabu také koupí nemovitosti včetně továrny sdružené ve společnosti Saab Property. Automobilka (Saab Automobile) si je bude od něj formou leasingu kupovat zpět. Tuto transakci musela schválit švédská vláda, která se mezitím zaručila za půjčku, kterou Saab získal u Evropské investiční banky. Vláda držela akcie Saab Property jako záruku za ni.\nSaab také dále hledá dlouhodobého partnera a investora z automobilového průmyslu. Prý loví i v Číně, prozatím ale není známo, která automobilka by se mohla stát dalším zachráncem švédské značky.\nDvě firmy ale už byly vyloučeny. O koupi určitě neuvažuje Volvo, respektive jeho čínský vlastník Geely. Volvo si jako investora prý přála švédská vláda, firma ale v prohlášení uvedla, že k žádným jednáním nedošlo.\nŽe o Saab nemají zájem a jednání nevedou potvrdili také představitelé koncernu BAIC. Ten v roce 2009 od GM koupil některé výrobní linky a technologie Saabu za 200 milionů dolarů. BAIC tehdy ale neuspěl s pokusem odkoupit celý Saab a jak se zdá, nyní se bez této evropské automobilky obejde.\nTémata: akcie, Čína, vláda, Geely, Podnikatel, Poradna: Nemovitosti, Půjčka, Saab, Saab, Volvo\nLoni byl Saab na umření, na poslední chvíli ale do Ženevy dorazil. A letos přijel rovnou s konceptem. PhoeniX je první... celý článek\nŠvédská automobilka Saab už několik let balancuje nad propastí krachu, její příznivci se ale nemění. Jsou to srdcaři,... celý článek