Máte problémy ve vztazích? Dejte na hvězdy | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Máte problémy ve vztazích? Dejte na hvězdy\nHvězdy podle astrologa Milana Gelnara zachraňují vztahy. (Foto Aha! – Monika Brabcová, archiv M. Gelnara)\nZfetovaný láskou. Podobně, jako by požil drogy, se podle legendárního sexuologa, profesora Petra Weisse může chovat druhým pohlavím oblouzněný člověk. „Zamilovanost je ze sexuologického hlediska stav zúženého vědomí, kdy mozek produkuje tzv. drogy, zaplavuje jimi vědomí a člověk je zfetovaný láskou. Je to past přírody, trvá průměrně dva roky,“ vysvětluje sexuolog, který se praxi věnuje přes 30 let.\nPodobnou dobu, ale v oblasti ezoteriky, se pohybuje i profesionální astrolog Milan Gelnar, který s profesorem Weissem naprosto souhlasí. „Zamilovanost není nic jiného než fígl přírody. Ale co bude dál, se teprve uvidí. Každý osudu svého strůjce,“ říká astrolog, který dokáže poradit, jak na svém vztahu zapracovat.\nPartneři nepřicházejí náhodou\nLáska je euforie, pocit naplněnosti, bezpečí, smysluplnosti bytí, vše co zažíváme, když jsme spokojeni. A podle hvězd? „Hvězdy jsou pro mě takovou kosmickou DNA, v níž je možné vše vyčíst,“ říká astrolog. A když nevíte, zda je váš partner tím pravým? Sestaví vám partnerský horoskop, a hned máte jasno. „Každý náš životní partner je pro nás učitelem. Čím více nás drží pod krkem, tím více nás naučí. Proto má smysl jít do jakéhokoli vztahu i za cenu, že to bude skřípat. Něco nám vždy přinese. Je třeba si uvědomit, že jakýkoli partner, kterého potkáme, nepřišel náhodou, ale proto, aby nám dal nějakou zkušenost a my abychom ji předali jemu. Že někdy je ta zkušenost drsná, o tom nebudeme pochybovat,“ vysvětluje Milan Gelnar, ke kterému nejčastěji přicházejí ti, kteří si nejsou jisti, zda je jejich vztah tím pravým, a chtějí to zjistit. „Protože když je to ten nebo ta pravá, tak to srdce prostě ví a nemusí se rozumu na nic ptát.“\nA jak vše funguje? Pokud máte pochybnosti, dodáte jen svá data, místa a časy narození. Záhy se dozvíte, jak na tom spolu jste, zda to může klapat a co pro to případně musíte udělat. Pokud se na kružnici, která z vašich údajů vznikne, objeví červené a fialové čáry, vztah dříve či později začne skřípat a bude problematický. Naopak modré čáry znamenají tendenci ke klidnému a souladnému vztahu. „První věc, která mě vždy zajímá, jsou živly. Každé znamení patří do jednoho ze čtyř živlů. Například Beran, Lev a Střelec spadají do ohnivého živlu. Čím více je tu symbolů a různých planet, tím více se v člověku projevuje akčnost, bojovnost, dynamika, tah na branku. Čím více má člověk země (znamení Býka, Panny, Kozoroha), tím více se v něm projevují zemské věci. Tito lidé jsou praktičtí a pragmatičtí.“\nZnáte svůj živel?\nNeznamená to ale, že pokud jsme narozeni například ve znamení Berana, spadáme automaticky do ohnivého živlu. Záleží také na postavení planet a Slunce v době narození. Je to složitější. „Existují i vnitřní živly, které jsou skryté v rámci ročních období a nejsou viditelné. Jaro je například ve znamení Berana, Býka a Blíženců – tedy ohně, země a vzduchu. A kde je voda? Je tu také, ale skrytá a společná pro všechny tři znamení. Třeba Beran je složen z vnějšího ohně a vnitřní vody. Proto je většinou dynamický a výbušný. Mísí v sobě totiž dva protikladné živly – oheň a vodu. V létě je zase schovaný vzduch, v podzimu země a v zimě oheň. Když udělám horoskop, zjistím, jakého živlu má dotyčný člověk převahu a jaký díky tomu je,“ říká astrolog.\nProč to páru neklape\nNa tom, v jakém jste s partnerem živlu, také záleží, zda váš vztah bude fungovat. „Můžou se do sebe zamilovat dva, z nichž jeden je ohnivý Pepan a druhá je zemská Maruna. Pepan přijde domů nadšený nápadem, že pojedou do Paříže, a zemská Maruna, která je praktická a pragmatická, hned ohnivého Pepana uzemní a jeho nadšení pomine. Nefunguje to. Nebo se potkají zemský Pepan a vzdušná Maruna. Zemský Pepan je rád doma a má rád klid, vzdušná Maruna už ale vybírá na dovolenou. Čím více se blíží odjezd, tím víc je Pepan nervózní, a vzdušná Maruna nadšená. Ale až dojedou na místo, najednou se to otočí. Pepan je spokojený a Maruna zneklidní. Takže na závěr jsou oba naštvaní a třeba se v důsledku toho i rozejdou,“ vysvětluje astrolog důvody, proč to páru nemusí klapat. Důležité je uvědomit si i to, že každý máme jiné projektování a na svět se díváme jinými brýlemi. „Většinou jde o to, že se nepotkají dva, kteří by měli stejné projektování,“ říká Milan Gelnar. A vznikají konflikty.\nvztahy, partnerské vztahy, partnerský život, horoskop, hvězdy, znamení, musíte vědět\nHOROSKOP NA ROK 2016: Váhy a Štír. Pro čtenářky Aha! pro…\n20. 3. 2016 • 17:59\nPepan a Maruna, to sedí na půlku národa! Partičku ještě doplní Škromach v bazénku a Eva s Vaškem.


Dětská móda eshop\n✅U těch větších z nás vyloudí melancholii dětství, u menších zase pozornost - LEGO® dělá radost všem a to už více než 80 let. Od svačinových boxů po svítící figurky - tyto kousky vás jen tak neomrzí, to nám věřte! Parametry produktu: • lehká konstrukce • dno má ochranu proti vlhku • záda batohu..\n✅Prostorný batoh s objemem 11 litrů, přední kapsou, nastavitelnými popruhy a postranní přihrádkou na všechny nezbytnosti, co potřebují nindžové v tréninku den co den. Kdo chce porazit Armádu kostlivců, musí být připraven a vybaven. - Délka: 32 cm - Váha: 350 g - Objem: 8 l - Šířka: 7 cm - Výška:..\n✅Prostorný batoh s objemem 11 litrů, přední kapsou, nastavitelnými popruhy a postranní přihrádkou na všechny nezbytnosti, co potřebují nindžové v tréninku den co den. Kdo chce porazit Armádu kostlivců, musí být připraven a vybaven. - Délka: 27.5 cm - Objem: 11 l - Šířka: 9 cm - Výška: 37 cm - Váha:..\n✅BLUE SEVEN je značka, která již více než 80 let kombinuje špičkovou kvalitu značky a spravedlivý poměr ceny a výkonu. Inspirovány nejnovějšími trendy jsou sezónně se měnící kolekce, které se vyznačují kvalitou, rozmanitostí produktů, sofistikovaným designem a kreativitou. Roztomilý hráč z měkké bavlny. Skládá se z falešně zabalené košile s potiskem Allover a spodku se shromážděnou nohou. Detaily produktu: materiál: 100% bavlna..\nSt. Pauli Teddy malá lebka 24 cm\n✅Vyrobeno na svatého Pavla pro svatého Pavla. Příjemný partner pro opravdové fanoušky. 100% St. Pauli zde jako medvídek. Podrobnosti o produktu: Velikost: 24 cm Materiál: 100% organická bavlna Barva: hnědá..\nSTACCATO Chlapecká souprava trička a běžeckých kalhot teplá šedá melange\n✅Dětská módní kolekce od STACCATO nabízí mnoho praktických detailů a zaujme skvělým sladěním s barevnými a neobvyklými Print s. Módní kolekce pro kojence a batolata se zaměřuje na funkčnost pro děti. S velkým důrazem na detail STACCATO materiály, kvalita a vzájemné sladění. Módní barvy, skvělé látky a drzý vzhled: to je STACCATO kojenecká a dětská móda! S touto roztomilou sadou se váš syn stane okouzlujícím malým gentlemanem...\nCOLOR KIDS Bunda Ridoni Dark Purple\n✅Roztomilá bunda Raidoni z Color Kids s kapotou. Tato bunda má velmi pěkný módní vzor a také reflexní prvek na zádech pro větší bezpečnost během tmavého období. Podrobnosti o produktu: Materiál: 100% polyester Lze prát při teplotě do 40 °C Vhodné do sušičky vodní sloupec 8 000 mm, všechny švy podlepeny páskou...\n✅Pro děti je dost dobré jen to nejlepší - filozofie Steiff se odráží i v dětské módě. Sofistikovaná kolekce oblečení s klasickými Design a lichotivými barvami. Kombinovaný overal a mikina rozmazlují děti při objevování světa. Obzvláště měkké a pružné, příjemné teplo a volnost pohybu jsou zaručeny. Romper má na ramínkách a nohavičkách zapínání na druky. Ležérní střih mikiny navíc vybízí k tomu, aby si v ní děti hrály a..\n✅Dětská módní kolekce od STACCATO nabízí mnoho praktických detailů a zaujme skvělým sladěním s barevnými a neobvyklými Print s. Módní kolekce pro kojence a batolata se zaměřuje na funkčnost pro děti. S velkým důrazem na detail STACCATO materiály, kvalita a vzájemné sladění. Módní barvy, skvělé látky a drzý vzhled: to je STACCATO kojenecká a dětská móda! Tyto džínové dětské džíny nadchnou úžasným termoefektem, který vaše..\nname it Girls Džíny Bibi medium modrý denim\n✅Z nové kolekce name it ! Krásné nazouvací džíny s nastavitelným pasem pro dokonalé přizpůsobení. S roztomilou mašlí v pase a extra gumou u kotníků. Podrobnosti o produktu: Materiál: 67 % bavlna, 32 % polyester, 1 % elastan. Lze prát při teplotě do 40 °C..\n✅Sníte o Borussii společně s EMMOU? S hudební skříňkou BVB pro naše nejmenší fanoušky není problém. 30 cm vysoká včela je vybavena tažným systémem. Zatáhnutím za stužku připevněnou na spodní straně se ozve melodie písně Leuchte auf mein Stern Borussia. Kultovní hymnu napsal kabaretiér a bývalý hlasatel na stadionu BVB Bruno Günna Knust ( Original melodie: Amazing Grace ). Díky miniaturním ventilátorům tak EMMA zajišťuje klidný..\nDětská móda 4,5 (90%) 22 x hodnotené\nKategorie produktů detska moda obsahuje 18 záznamů.


Oznámení 27. 6. 2021 – Sušská rybka\nBy jak\t26 června, 2021 6 ledna, 2022 No Comments\n1. Pro dnešní bohoslužbu je v plánu sbírka na Světový luterský svaz, v souvislosti se svátkem, ke kterému se scházíme. Nechci rušit tuto sbírku, když jsme ji takto měli naplánovanou. Děkujeme za každý váš dar u východu z kostela, Pán Bůh zaplať i za všechny dary na sbor.\n2. V oběžníku jsme od bratra biskupa obdrželi výzvu ke sbírkám a pomoci postiženým tornádem na jižní Moravě. Biskup Tomáš Tyrlík píše: „Obrazy a videa spouště, kterou způsobilo silné krupobití a tornádo, nás všechny hluboce zasáhly. Vyzýváme k modlitbám za lidi zasažené čtvrteční katastrofou, za Boží vedení záchranných prací a Jeho blízkost pro ty, které tato tragédie jakkoliv zasáhla. Vyhlašujeme rovněž humanitární sbírku pro tento účel. Církev rovněž uvolní finanční prostředky z humanitárního fondu. Dále ve spolupráci s krizovým štábem v Břeclavi a se Slezskou diakonií, se chceme zapojit a organizovat potřebnou pomoc prostřednictvím dobrovolníků při pracích na odstranění této živelné katastrofy. Rovněž je možné shromažďovat ve sborech potřebné materiální věci: trvanlivé potraviny, vodu, deky, čistící prostředky, pracovní nástroje, rukavice, které pak budou použity na konkrétních místech.“ Navrhuji tedy věnovat na tento účel sbírku z příštích bohoslužeb v Horní Suché a zde v kostele.\n3. V úterý Dětský klub Paprsek, ve středu ráno zakončení školního roku, pak ve sborovém setkání mužů od 9:00 h. Děkujeme Statutárnímu městu Havířov, které svou dotací podporuje činnost Dětského klubu Paprsek.\n4. Ve čtvrtek v 18:30 h se bude konat schůze sborového presbyterstva. Máme vícero důležitých a neodkladných témat k projednání; jednak záležitosti oprav ve sborovém domě, jednak personální změny související celkově s obdobím změn na místech pastorů v různých sborech a naléhavou prosbou z třineckého sboru, jehož presbyterstvo mně požádalo, jestli bych jim nepomohl vyřešit palčivou otázku národnostní a jazykovou. Nemohl jsem než souhlasit, někteří z vás již o tom vědí, přislíbil nám také bratr Marek Tacina, že přijde jménem třineckého presbyterstva nasvětlit tak trochu situaci našemu presbyterstvu a farnímu sboru. V úterý jedu na presbyterstvo do Třince, pak podnikneme další kroky. Je také sestra, která by mohla převzít službu katechetky v našich okolních sborech; musíme se pobavit o možnostech poskládání úvazku a vůbec službě v našem sboru do budoucna. O setkání budu ještě připomínat presbyterům během týdne pomocí SMS.\n5. A na příští neděli u nás bohoslužby společné česko-polské; v kapli v Horní Suché v 7:45 h, pak zde v kostele v 8:45 h se zpovědí a Večeří Páně.\nPrevious Post„Jen“ v jedné nemocnici\nNext PostČervencové číslo časopisu Přítel-Przyjaciel


prodej Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 - prodej, recenze, diskuze\nMorellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36\nInternetový poradce Vám poradí nejen v diskuzi s Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36. Dobré recenze a pozitivní zkušenosti s Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 vám pomohou se rozhodnout\nMorellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36.\n3 důvody proč prodáváme Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36\nRecenze prodeje Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36\nTereza Velínová, Hartinkov:\nS tímto nákupem jsem hodně spokojená. Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 jsem si vybrala za účelem pohodlí a za tuto cenu si myslím, že jsem si krásněji vybrat nemohla. Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 jen a jen doporučuji, určitě nebudete litovat!\nJonáš Dolínek, Velká Polom:\nNa základě informací a stovek recenzi, jsem si Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 objednal na tomto webu. Líbil se mi e-shop, jak přehledně, ale i precizně měl vypracovanou nabídku. Nákup probíhal v pořádku až do posledního kroku.\nKristián Snítilý, Úvalno:\nTak tento Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 jsme si s přítelkyní pořídili do našeho prvního bytu. Nebudu lhát, jí se to moc nelíbilo, předem jsem si musel vyslechnout, že je to na nic, že za produkt jen vyhazujeme peníze a skutek utekl, máte to stejně, ne? Jenomže pak ho přivezla pošta, a co tušíte, že následovalo? Týna se do něj zamilovala, musel jsem si pořídit ještě jeden, protože vážně hodně rychle změnila stanovisko. Dnes už bychom se bez tak super Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 neobešli.\nŠárka Tomešková, Nevid:\nNa tady tom Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 se mi líbí veselá škála různého nastavení, i když nastavení je poněkud složité a musel mi poradit můj dospívající kluk. Těžko říct, jestli se to někdy naučím a jestli opravdu všechny funkce využiji. Budu ráda, když se naučím základní věci a zbytek asi nevyužiji. Nicméně za takto levnou cenu, bych neočekávala tolik všemožných funkcí. Až budete užitečné hledat, bacha na to, některé jsou pečlivě skryté. Nicméně manuál je celkem srozumitelný.\nTadeáš Petržela, Rosička:\nMorellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36, který prodáváte, jsem potřeboval jako náhradu za jiný, který mne nepomohl. ze začátku jsem byl hodně skeptický, přece jen, jak se říká papír snese všechno a hodnota se mi zdála být rozumná. Můj názor jsem poupravil po obdržení zásilky. Soudobý vzhled, snadno čitelný a srozumitelný brožura k použití a hlavně model zcela odpovídající tomu, k čemu je určen. Působivé, všem doporučuji.\nHodnocení Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36\nDiskuze Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36\nOndřej J: tak jsem to dostala aje to super\nJan H: Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36 je dobrý, ale chtělo yb to větší\nAndrea P: Jsem spokojena, ani křeček to nerozkousal\nNaším cílem je Vám prodávat nejlevnější Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36. Nabízíme vám pohodlí a férové jednání na trhu pro výběr levného a dobrého produktu, přesně podle vašich požadavků a potřeb. Pro porovnání prodejní ceny Vám níže navrhujeme podobné produkty.\nProdej podobného zboží Morellato Ocelový náramek s čtyřlístkem Multigipsy SAQG36


Novinky značky ŠKODA přichází na český trh - ŠKODA Storyboard\nNovinky značky ŠKODA přichází na český trh\n› Dynamický vzhled: Nová ŠKODA Rapid Monte Carlo\n› Mladý kompaktní vůz v dobrodružném stylu: Nová ŠKODA Rapid Spaceback Scoutline\n› S pohonem všech kol a šestistupňovou převodovkou DSG: ŠKODA Octavia RS 4×4\nMladá Boleslav, 25. září 2015 – Po premiéře na autosalonu ve Frankfurtu přichází nyní nové modelové varianty vozů ŠKODA na český trh. Emocionální ambice značky podtrhují nové modely ŠKODA Rapid Monte Carlo a ŠKODA Rapid Spaceback ScoutLine, podobně jako nová ŠKODA Octavia RS 4×4, kterou lze již objednávat.\nNa scénu přichází novinky modelové řady značky ŠKODA: Zákazníci si od nynějška mohou vybírat z široké palety také modely ŠKODA Rapid Monte Carlo, ŠKODA Rapid Spaceback ScoutLine a ŠKODA Octavia RS 4×4.\nModelem ŠKODA Rapid Monte Carlo rozšiřuje česká automobilka svou rodinu vozů Monte Carlo na šest. Rapid Monte Carlo se od svých sourozenců odlišuje už na první pohled. Osobitý charakter vozu podtrhují černá kola z lehkých slitin, stejně jako černě lakovaný rámeček masky chladiče, kryty vnějších zpětných zrcátek, přední a zadní spoiler, prahové lišty a difuzor na zádi vozu. Na obou sloupcích B se nachází plaketa Monte Carlo. Zadní boční skla a sklo pátých dveří mají vyšší stupeň tónování, podobně jako zadní skupinové svítilny. Součástí sériové výbavy jsou 16palcová kola z lehkých slitin Italia, elektricky nastavitelná a vyhřívaná vnější zpětná zrcátka, xenonové světlomety a černě podbarvené mlhové světlomety. Výrazným sportovním charakterem se vyznačuje i interiér se sportovními sedadly, hliníkovými pedály a malým koženým paketem, obsahujícím červené stehování na sportovním volantu, hlavici řadicí páky a madle páky ruční brzdy. Výbava modelu Rapid Monte Carlo vychází ze stupně Ambition, proti němuž je o 43 000 Kč vyšší. Stejně jako Rapid Spaceback je i liftback v provedení Monte Carlo nabízen se všemi dostupnými pohonnými jednotkami.\nZákazníci se mohou těšit i na model ŠKODA Rapid Spaceback ScoutLine. Tento kompaktní hatchback je nyní poprvé k dispozici i ve speciálním outdoorovém provedení. Novinka přijíždí s černo-stříbrně lakovanými nástavci nárazníků, černě lakovanými plastovými kryty prahů a podběhů, stříbrnými koly z lehkých slitin a stříbrně lakovanými kryty vnějších zpětných zrcátek. Standardní výbava zahrnuje 16palcová kola z lehkých slitin Rock, kryty vnějších zpětných zrcátek v odstínu stříbrná Reflex, přední mlhové světlomety s funkcí Corner, diodová světla pro denní svícení, asistent pro rozjezd do kopce, malý kožený paket s multifunkčním volantem, tempomat a další prvky výbavy. Cenový rozdíl oproti standardnímu provedení Rapid Spaceback ve výbavové verzi Style činí 36 000 Kč.\nPrvním vozem ŠKODA Octavia RS s pohonem všech kol rozšiřuje česká automobilka svou nabídku modelů RS o další velice atraktivní variantu. ŠKODA Octavia RS 4×4 je dokonalým vozem pro všední den i volný čas a skutečně univerzální vůz pro téměř každou situaci. S atraktivní kombinací automatické dvouspojkové převodovky (DSG) a pohonu všech kol zrychluje Octavia RS 4×4 z 0 na 100 km/h za pouhých 7,6 s a dosahuje maximální rychlosti 228 km/h. Výrazný vzhled podtrhují sportovní designové prvky, výrazná kola z lehkých slitin, jadrný zvukový projev a sportovně laděný interiér. Zatímco Octavia RS s pohonem předních kol dává na výběr mezi manuální a automatickou převodovkou, verze s pohonem všech kol se bude dodávat výhradně s automatickou šestistupňovou převodovkou DSG. Cenový rozdíl činí 55 000 Kč oproti shodné verzi vozu s automatickou převodovkou bez pohonu všech kol. ŠKODA Octavia RS 4×4 2.0 TDI/135 kW s automatickou převodovkou a pohonem všech kol začíná na částce 770 900 Kč.\nVšechny výše uvedené modely je s okamžitou platností možné objednávat u obchodních partnerů značky ŠKODA v České republice. První exempláře zamíří do tuzemských showroomů během listopadu letošního roku.\n150925 Novinky znacky SKODA prichazi na trh\nNová ŠKODA Rapid Monte Carlo\nŠKODA Octavia RS: Poprvé s pohonem všech kol a šestistupňovou převodovkou DSG


Nová Školní jídelna Česká Skalice hledá pracovníky\n11.05.2018 - Dne 1. srpna 2018 vznikne a zahájí činnost nová příspěvková organizace města Česká Skalice pod názvem Školní jídelna Česká Skalice. Pro zajištění provozu hledáme nové kolegy na pracovní pozice šéfkuchař / šéfkuchařka, kuchař / kuchařka, pomocná síla do kuchyně, uklízečka (na částečný úvazek), účetní.\n24.04.2018 - Poslední dubnová sobota se v Ratibořicích již podesáté ponese v ovčáckém duchu. Jako připomínka Dne Země, který připadá na 22. dubna, se zde uskuteční oblíbená osvětová akce, jež si klade za cíl seznámit návštěvníky s chovem ovcí a aktivitami tím spojenými a posilovat vztah k přírodě a životnímu prostředí.\n11.04.2018 - Druhou dubnovou neděli nezářilo v Babiččině údolí jenom teplé jarní sluníčko, ale i radostné a spokojené tváře malých i velkých závodníků, kteří dorazili do Ratibořic na Běh Babiččiným údolím.\n03.04.2018 - Komise komunitního plánování ve spolupráci s AGRO CS a Zahradnictvím Hrabík vyhlašuje v letošní roce již pátý ročník soutěže pro všechny, jejíchž cílem je zvelebit naše město vlastními silami a kreativními nápady. Jedná se o zelenou výzdobu našich obydlí a čistotu kolem domů. Soutěže se mohou zúčastnit jednotlivci i kolektivy, každý, kdo si na svém balkoně, před svým domem nebo na okně založí květinovou výzdobu, která bude viditelně zkrášlovat město při pohledu z ulice. Květinovou výzdobou se rozumí rozkvetlé truhlíky, květináče, nápadité kvetoucí dekorace a záhony v předzahrádkách.\nLávka Podskalní v ulici bude z důvodu oprav nadále uzavřena\n31.03.2018 - V souvislosti s probíhající rekonstrukcí lávky v ulici Podskalní oznamujeme, že se nám přes veškerou snahu nepodařilo zajistit její průchodnost na velikonoční svátky. Lávka zůstane uzavřena. Po zahájení oprav při rozebírání jednotlivých dřevěných konstrukcí došlo ke zjištění, že poškození je ještě daleko závažnější, než jak se jevilo na základě mostním technikem provedených sond při zpracování projektové dokumentace.\nMění se otevírací doba ve sběrném dvoře\n30.03.2018 - Od dubna se rozšiřuje otevírací doba sběrného dvora města Česká Skalice v Zelené ulici. Každou středu až do 30. října 2018 bude otevřeno od 13 do 18 hodin. V sobotu se provozní doba celoročně nemění, otevřeno je vždy od 8 do 12 hodin.\nDubnový zpravodaj vyjde 3.4.\n27.03.2018 - Českoskalický zpravodaj vychází zpravidla první pracovní den v měsíci. Nejinak tomu bude i v příštím měsíci, kdy vyjde v úterý 3. dubna 2018. Na stánky s denním tiskem se dostane během dopoledne.\nČeskoskalická kapela TIGHT TRAIL usiluje o účast na Majálesu v Hradci Králové\n22.03.2018 - Tight Trail je mladá, čtyřčlenná kapela z České Skalice. Vznikla v listopadu roku 2017, kdy kluci, kteří se potkali díky zálibě v hraní a tvoření hudby, přibrali do party basačku, která do té doby basu v ruce nedržela. Měla však zkušenosti s jinými nástroji, jako je třeba viola da gamba. Styl Tigh Trail by se dal nazvat alternativním metalem.\n16.03.2018 - V dubnu bude zahájen svoz biomasy z vašich zahrádek a domácností. Co musíte udělat, abyste se do systému mohli zapojit, se dozvíte z následujícího článku.\nLávka v Podskalní ulici bude zcela uzavřená od 13. do 31. března\n12.03.2018 - AKTUÁLNĚ: Práce na opravě lávky v Podskalní ulici už začaly. Ve dnech 13. až 31. března 2018 bude lávka zcela uzavřená. Změnu v harmonogramu prací umožnilo příznivé počasí a snaha o zprovoznění lávky pro veřejnost po dobu velikonočních svátků. Děkujeme za pochopení.\nBabiččiny trhy zahájí 24. března 2018\n09.03.2018 - První letošní "farmářské" trhy před Penzionem Olga v České Skalici se uskuteční v sobotu 24. března 2018. Máte-li zájem zúčastnit se trhu jako prodejce, kontaktujte pořadatele telefonicky na čísle 605 259 729 nebo mailem bokous@volny.cz. Upozorňujeme prodejce, že je třeba přihlásit se předem na uvedených kontaktech.\nNejen jména na pomnících\n08.03.2018 - Ve středu 14. března od 18 hodin si přijďte poslechnout vyprávění autora nové publikace o židovských spoluobčanech v době Protektorátu. Publikaci vydalo Městské muzeum Nové Město nad Metují a bude možné během večera zakoupit.\nOprava lávky v Podskalní ulici začíná\n02.03.2018 - Velmi frekventovaná lávka v Podskalní ulici se dočká opravy. Práce začnou v úterý 6. března, lávka bude částečně průchozí. Úplná uzavírka je naplánovaná v termínu od 19. března do 8. dubna 2018. Veškeré práce by měly být ukončeny do 30. června 2018.\nHasiči v České Skalici vyprošťovali bagr a hasili lesní požár\n02.03.2018 - Hasiči měli první březnový den plné ruce práce. Nejprve pomohli s vyproštěním zapadlého bagru na Rozkoši a pak hasili trávu a hrabanku na okraji lesa Vinice.


Lék na slabou paměť | Ábíčko.cz\n19. října 2010 • 16:02 Autor: Honza Binder\nSkotští vědci možná vyřešili problém ztráty paměti u starších lidí. Klíčem má být blokace stresového hormonu, který zasauhje do funkcí lidského mozku.\nLéčba zafungovala překvapivě dobře u laboratorních myší. Po deseti dnech léčby se dvouleté myši - maximální dožívaný věk laboratorních myší - výrazně zlepšil výkon prostorové paměti. Testování u lidí začne v nejbližší době.\nDříve se zkoušelo vícero metod včetně všemožných léků, stimulací mozku a dokonce i radioterapie. Zatím však ani jeden z nich nebyl moc úspěšný.


9 věcí, které byste si měli pořídit, než se ponoříte do hlubin análního sexu! – eXtra.cz\nPokud se chystáte ponořit do těchto končin a pořádně nevíte, jak na to, přinášíme vám pár tipů, které by mohly vaši situaci ulehčit. Těchto devět věcí jsou základem vybavení, které byste měli vlastnit, i pokud jste v této oblasti o něco zkušenější. Jedná se o takový balíček nezbytností nutných k přežití. 26. 2. 2017 14.14 | Autor jan\nLubrikant je základ. Kdo maže, ten jede a co se análního světa týče, tak to platí dvojnásob. Rozhodně se přeci nechcete někde zaseknout nebo odřít. Už tak je tato oblast dosti natěsno, tak proč si to nezjednodušit, jak jen to jde.\n2. Set análních kolíků\nVřele doporučujeme si pořídit nějaký set análních kolíků. Často se prodávají v různých velikostech, takže fungují jako roztahováky. Začnete u malých velikostí a dopracujete se k té, kterou potřebujete. Je to rozhodně bezpečnější než hrotit něco nakvap.\n3. Polštář pro usnadnění pozice\nSpeciální polštář, díky kterému se naštelujete do správné polohy. Usnadní práci vám i vašemu partnerovi. Čeká vás oba náročná jízda, kterou si asi chcete co nejvíce zpříjemnit a usnadnit. Správná poloha je základ.\n4. Dildo pro dva\nJestli jste s partnerem dostatečně odvážní, pořiďte si dildo pro dva, díky kterému si budete moci v podstatě užívat společně. Ženy nikdy nebyly emancipovanější než v dnešní době.\nK rozcvičce nebo předehře si pořiďte pořádný strap-on. Investujte do kvalitního a pevně držícího materiálu. Přeci jenom pevnost je v tomto případě základem úspěchu.\nMožná není úplně od věci použít kondom i v případě, že ho k běžnému sexu nevedete. Ten se dá navléknout i na sexuální hračky. Je to důstojné řešení pro případ jakékoliv nehody.\n7. Voděodolné povlečení\nV dnešní době je k dispozici i voděodolné povlečení, které zachrání vaše matrace. To se ostatně může hodit nejen k análním hrátkám. Sice si trochu připlatíte, ale vaše matrace zůstane suchá a netknutá.\nNení to věc příjemná, nicméně je to věc dost nutná. Chcete si přeci zachovat jisté dekórum. Způsobů, jak na to, je samozřejmě několik, stačí si vybrat dle své libosti. Ostatně říká se, že jednou za čas takový proplach není na škodu ani ze zdravotního hlediska.\nBudete se divit, nebo možná nebudete, ale návodů pro anální sex je spousta včetně těch, které jsou ve videopodobě i s názornou ukázkou. Nejen že je to dobrý návod, jak na to, ale může vás to dostatečně rozhicovat.\ntipy sex vybavení hračky anální sex Lifestyle\nNemáte chuť na sex? Těchto 5 věcí vám ji navrátí!


Začínám si všímat, že se z toho stává fenomén současnosti. Senioři přeceňují svoje síly a věnují se nebezpečným věcem. Jsou nějací rozjuchaní. V souvislosti s tím a mnohým dalším mě napadlo, jestli by bylo možné vrátit kláštery. Normálně dřívější kláštery, kam by se uchýlili lidé, kteří potřebují nějakou pomoc. Líbí se mi představa, že někam zalezu, zavřou za mnou dveře a nikoho, koho nechci, za mnou nepustí. Tam si spokojeně budu v sutaně okopávat zahrádku a pěstovat, co sníme. Naučím se taky všechno možné, třeba, jak opravit kláštěrní zdi, dobře vařit pro spoustu lidí a tak...


V pěti za deset deset. cestopis na motorce | Motorkáři.cz\nV pěti za deset deset.\nText: Davect | Zveřejněno: 28.12.2017 | Zobrazeno: 19 173x\nCesta pěti cestovatelů přes deset států za deset dní.\nJe pátek 16.6.2017, na tachu 88 694km\n(Česko, Rakousko, Slovinsko, Chorvatsko, Bosna a Hercegovina)\nTak se nám zase sešel rok s rokem a já si vařím silnej ranní čaj o něco dřív než obvykle. Mám za sebou zhruba dvě hodiny spánku, který mi zbyly po večerním chystání. Před usnutím jsem počítal v duchu místo oveček ponožky a trenky. Co nemám, nepotřebuju. Pro letošní rok jsme si stanovili jako vedlejší cíle Bosnu (a Hercegovinu), Černou Horu, Albánii a Rumunsko. Hlavním cílem je samozřejmě cesta. Blíží se třetí ráno a to je čas, kdy jsme si domluvili odjezd. S třetí hodinou se blíží i pět válců. Dva patří Lubošovu BMW 1200GS a zbylý tři Tomovu Tygrovi 1200. Tlačím z garáže moji starou Bandasku 600 a přidávám i její čtyři válce. Razíme směr Břeclav, kde máme sraz s Petrem a Romanem. Tankujem, lepíme rakouský dál niční známky a mizíme ve tmě za Poštornou. Chcem být za Vídní, než se začnou lidi drát do práce. To se nám celkem daří, zato počasí ne. Nad Vídní je polovina oblohy jasná a nad druhou lítají blesky. Nejsme žádný srágory a najíždíme pod tu bouřkovou část. Do nepromoků se soukáme na nejbližším odpočívadle Triestingtal. To se mi začínají první kapky prokousávat do spodního prádla. Kolem sedmé ráno přijíždíme k dalšímu odpočívadlu Landzeit. Teplota se pohybuje kolem 20stupňů a přestává pršet. Ideální podmínky na pěstování žampiónů. Sundáváme pláštěnky a pouštíme se do tradiční konzumace koláčů a řízků. Ty koláče mi dělává žena od počátku našich cest a i kdyby nebylo místo, tak obětuju nějaký prádlo a narvu je někam. Na prvním odpočívadle po rozbřesku s nima obejdu chlapy. Musím je rozdat hned po ránu, protože po koláčích houstne vzduch, tak aby se to vyvětralo, než se ubytujem.\nPřed Gratzem v „lokti“ (dálničním ohybu) na 138km opouštíme dálnici a míříme na jih po cestách i necestách. Do Slovinska přejíždíme po mostě u města Mureck. Kvalita vozovky jde okamžitě dolů. Začínáme si zvykat na díry. Na konci Lenartu si dáváme v pizzerii Švarc kafe a zjišťujeme příčinu stavu místních cest. Je kolem deváté a než nám přinesou kafe, přijíždí z různých stran tři posádky silničářů, objednávají si jídlo a zdá se, že to do oběda nějak vydrží. My jedem dál. Silnice 690 přes Zgornji Leskovec na přechod směrem na Chorvatsky Cvetlin. Už jenom když píšu „Chorvatský“, potí se mi prsty a kloužou po klávesnici. Tenhle úsek projíždíme za občasných slabých přeháněk a kdo zažil ten jejich světlej asfalt po dešti, ví, že to byla psina. Všichni jsme se klouzali a bylo jedno, na čem sedíme a co máme obutý. Připadal jsem si jak na ledové ploché dráze bez hřebíků. Názvy obcí jako Pleš nebo Lepoglava se k tomuhle úseku perfektně hodí. Cestou na Zlatar a Kašinu se zlepšuje počasí i cesta, takže se můžem volně vrátit k původnímu tempu. Jedeme podél řeky Sava na Sisak. Za Sisakem se stáčíme k jihu na Hrvatskou Kostajnicu a dál k jihojihozápadu, kde nás čeká Kozibrod, Divuša a Dvor. V téhle části cesty jsem si chtěl sundat rukavice, otevřít helmu a kousat nehty. Cedule začátek a konec sousedních obcí byly na jedné trubce, a i když v dohledu nebyl žádný dům, mělo by se jet padesát. Opravdu jsme se snažili…. Oblast je chudá a místo „eurocedulek“ u luxusních rezidencí je vidět jen ostřílený domy. Jako by tady válka skončila včera. Skoro se nechce věřit, že je to to stejný Chorvatsko jako u moře. Helmou se mi honí nepublikovatelný myšlenky. Tankujeme kousek před přechodem na benzince, u které je rychlost omezena stavem vozovky na maximálně 5km/h. V přílehlým rozestavěným domě dáváme nepromoky a Roman kouřovou. Na Chorvatské straně přechodu Novi Grad přijíždíme k okýnku, kde předkládáme pas pětici celníků kolem jednoho počítače a všichni se nějak angažují. Asi jsou rádi, že někdo přijel. (nebo sledovali nějaký prasárny). Zato Bosňák (a Hercegoviňák v jedné osobě) si přišel osobně. Myslím, že zdejší celníci mají nějakej dramatickej kroužek, protože ten krok a výraz, se kterým přišel, byl jak z akčního filmu. Chtěl pas, techničák i zelenou kartu a zmizel. Při vracení pasů každýho oslovil jménem a onen výraz se mu rozpadnul v okamžiku, kdy po významným prohlídnutí fotky v pasu mi podával doklady s oslovením „Roman“. Tak jsem ukázal za sebe, kde onen Roman byl. Myslím, že jsem zahlídnul i náznak úsměvu, ale to bych se pouštěl do velkých spekulací. Opouštíme prezidenta zeměkoule ve službách celníků a vjíždíme do jinýho světa. Zatímco na chorvatské straně jsou mezi ostřílenými domy poflikovaný kostely, na kterých si pro lepší pocit příchozích oveček aspoň svépomocí natřeli průčelí, na bosenské straně je v městečku Otoka kousek od poškozené mešity postavena nová. Přejíždíme most a kocháme se řekou Una, která se prodírá mezi stovkami ostrůvků. Tahle řeka by určitě stála za podrobnější prohlídku. Nám se ale nad hlavama formují bouřkový mraky a za Bosanskou Krupou se před náma formuje kolona aut za dvěma kamiónama, který se zasekly v soutěsce. Do toho se spouští bouřka s průtrží mračen, takže není pořádně vidět a kamiony při vyhýbání s protijedoucíma občas i couvou. Blesky řežou do skal kolem, tečou proudy vody a tady opravdu není kde zastavit. Krásnej kaňon, mizerná situace. Tenhle kus přírody jsme si nějak nestihli vychutnat. Zastavujem na kraji Bihače u benzinky v části s příhodným názvem Pokoj. Bouřka odchází a my pokračujem. Za benzínkou obhlížíme poměrně čerstvou mašinu bez předního kola, od které se táhne vodou mastnej flek. Možná se někdo snažil ujet té bouřce… Na barák dojíždíme kolem 19:00hod. Ubytovaní jsme v Bihači, část obce Pritoka v jakési zahrádkářské kolonii.\nPosledních cca 300m je po polní cestě, takže z louže do bláta. Jen tak tak se vyhýbám želvě, která si to vykračuje naším směrem a její krunýř o průměru asi 20cm by mohl být problém. Na baráku začínají závody v sušení. Pět promočených chlapů….. tolik háčků a hřebíků tady ani není. Někteří přechází k alternativním způsobům sušení. Peťa si suší boty na roštu nad plyňákem a rukavice v mikrovlnce, já tahám ledničku ode zdi a využívám její zadní tepelnej výměník jako radiátor. Luboš našel fén, no a taky tam byl ventilátor. V mezičase jsme využili zahradní hadici k odbahnění našich strojů ve víře, že do rána snad cesta trochu obeschne. Nad notesem, mapou a pivem spřádáme další den a hledáme ubytování. Kolem půl dvanácté odpadají poslední plánovači.\nStav tachometru 89 353km. Dnešní nájezd je 659km\nJe 17.6.2017 kolem šesté ráno.\nNapouštím do konvice vodu z „gangy“ Uny a po převaření ji vylívám. Informace o pitné vodě v kanystru mi opravdu nějak unikla. Ještě že jsem pil večer jenom pivo. Takže ještě jednou. Nalívám vodu z kanystru do konvice na ranní kávu či čaj. Venku je oblačno, ale neprší. Předpověď je 50/50. Po chodníku se proslintávají rezaví slimáci. Při balení rozvíjíme teorii, jestli želva se slimákem na zádech klouže víc. Při oblíkání si uvědomuju, že nesmím spadnout. Moje trenky s motivem okřídlených prasat by mohly zdejší zdravotnický personál pobouřit. Nabalený motorky přesunujem k bráně. Zrovna když vyfotím Petra jak v trenkách, tričku a motorkářských botech převezl motorku, padá mi k nohám jak střelenej kanec. Odřený koleno a loket. A to neměl ani nastartovaný. Nějakým nedopatřením si sklopil boční stojan. Zrovna si uvědomuju, jak špatný mám reakce. Místo abych ho vyfotil na zemi, odhazuju mobil a pomáhám mu vstát. Polní cesta je celkem obeschlá, neblátí se a želva už taky utekla. Jedeme do národního parku UNA. Odbočka je na silnici E761 mezi obcí Ripač a Gorjevac. Loučíme se s asfaltem a po šotolinové cestě přijíždíme k závoře, na které je cedule s upozorněním na medvědy pohybující se na cestách. Po zaplacení cca 3eura na osobu nám\nchlapík tuhle závoru zvedá a my vyrážíme do parku. Až k lomu je příjemná lesní cesta. My pokračujeme rovně k vodopádu. Cesta se začíná svažovat dolů, je kamenitá a občas vymletá. Tom se v jednom klesání nepohodl se svým obtloustlým a naloženým Tygrem a tvářil se, že zná zkratku lesem. Naštěstí měl s sebou „tříchlapovou zpátečku“, a tak můžem jet dál.\nCesta je sice horší, ale bez problémů sjízdná i pro naše tři „naháče“\nNad vodopádama je parkoviště a stánková ulička. V tuhle dobu je ale opuštěná a na kafe v bufetu můžem zapomenout. K vodopádům vede stezka z dřevěných schodů a lávek. Pěkná podívaná. Celý je to poměrně nový. Stojí za to jít až na konec. Na jedné z vyhlídek se potkáváme se slovenským párkem (dva mladí lidi opačného pohlaví), jinak je tam poměrně klidno. Na parkovišti u motorek potkáváme ještě nějaký vodáky z Čech, kteří jeli Unu a končili před vodopádem. Stojí tu několik starších hrabošů (otlučený endura na drapácích) z Itálie. Pokračujeme dál proti proudu řeky. Z téhle strany je cesta sjízdná i pro těžší motorky. Na silnici najíždíme v obci Orašac. Jedem doprava směr Kulen Vakuf. Malá vesnička s ještě menší benzinkou a dobrosrdečným a veselým pumpařem. Cestou jsem si všiml pomníku padlých z poslední války. Těch jmen tam byla spousta. Domy mimo vesnice nikdo neopravuje. Volně mizí v porostu. Jedeme směr Malo Očijevo. Stará cesta je plná děr a překvapení, zjevně prodělala neštovice. Z ničeho nic se před náma objevil pruh novýho asfaltu. (Když se ti v téhle oblasti něco takovýho stane, zachovej klid. Ono to přejde.) Začali jsme se rozjíždět a za jedním z horizontů byla jen štěrková cesta. Značky, který by upozornily na nějakou změnu, nebo na práce silničářů v těchhle končinách moc nehledej. Prostě se smiř s tím, že tam, co nevidíš, je auto napříč nebo kamení místo asfaltu. Cestou na Drvar jsme během asi 20km potkali jen jedno auto. V Drvaru to točíme a jedem na Bosanski Petrovac a po E761 na Jajce. Cesta z Drvaru na Jajce je nová, bez děr, hezky odsýpá. Kocháme se krajinou. Místní poctivě hlásí policejní hlídky, takže se včas srovnáme. Většinou si hlídají konce dlouhých rovinek s plnou čárou. Zastavujem v Jajcích u benzinky nad vodopádem v zákazu zastavení vedle placenýho parkoviště. Zjevně jsme neprovedli nic, čím by se tady někdo chtěl zabývat. Jajce je město plný turistů.\nKromě vodopádu je v Jajcích spousta památek a zajímavostí, ale to je jiná pohádka. Chtěli jsme mrknout na místní mlýnky, ale nějak jsme je minuli. Pokračujem na jih proti proudu řeky Vrbas. Je zvláštní, jak se člověk nechá snadno ošálit. Ač jsme jeli proti proudu, shodli jsme se, že pocitově jedem z kopce. Cestou se zastavujem na Wiener schnitzel v muslimským podání. Eura bere, tak dem do toho. Když jsme onu roštěnku s hranolkama snědli (a vsadím se, že nebyla vepřová) a chtěli zaplatit, pokusil se nám vrátit místo 10euro 10marek. To je polovina toho co měl. Nakonec ale onu desetieurovku našel. Všeobecně je tady cítit, že zem byla víc jak 400let (do roku 1908) součástí osmanské říše. Kostely najdete spíš v horách a zapomenutých koutech.\nZastavujem na nákup v Turbe. Je asi půl šesté a zrovna končí modlitba. Nějakej chlapík s petkou piva volně mizí někam za domy. My mizíme směr Visoko. Za Kaonikem před mýtnou bránou odbočujem doprava a jedem po staré cestě podél řeky Bosna. Cesta je pěkná. Kolem je vidět spousta prázdných osamocených domů. Asi není zrovna moderní bydlet na samotě mimo vesnici. Krajina je kamenitá, vysušená a přijde mi trochu smutná. Při příjezdu do Visoka se do nás pouští intenzivní přeháňka. Navigace je zmatená a my taky. Dnešní ubytování jsme si zabukovali někde tady. Stálo tam něco jako příjemné prostředí a zajímavá lokalita. Stojíme u polorozpadlé fabriky u hromad nějakýho šrotu. Tím směrem co ukazuje navigace jsou nenahozený domy, kolem kterých je „provozní bordel“. Chlapi mizí pod velkou lípou, která by mohla přeháňku vyřešit a já běžím k domu, kde jsem zahlídnul na zahradě jednoho z nahozených domů domorodce. Ukazuju mu adresu, na které chybí číslo popisný (na Bookingu tam občas bývá jen „bb“), a nějaký fotky (pro rychlejší orientaci si při bukování cvaknem z monitoru do mobilu pár snímků, aby byly po ruce). Chlapík říká, že jsme na správné ulici, ale že ten název apartmanu mu nic neříká (ulice má max 100m). Při prohlížení fotek se zdá, že tuší. Jdem o dva baráky dál, zvoní na souseda…. A je to tam. Tady by jsme to fakt nehledali. Nevím, jestli jsou to vesnice nebo městské části. Tahle se jmenuje Muhašinoviči a dům je na pomezí s Biskupiči. Samotné nás překvapilo, kam jsme se to dostali. Ubytováváme se a bavíme se myšlenkou, jak horkej den měl náš domácí od okamžiku, kdy jsme potvrdili rezervaci. Jsme asi první jeho zákazníci. Je cítit, že vymaloval, na hajzlíku není klíč, lamino je na křivé podlaze, takže o něj packujem, přechodová lišta v nejfrekventovanějším místě dělá roh, a jeho špička trčí jak anténa a zuřivě se nám zakusuje do ponožek (což za pomoci příborových nožů řešíme a špici otáčíme dolů)….. ale máme wifi, ledničku, motorky v garáži a hlavně vidíme na pyramidu. Běžně při ubytovávání nabízíme pro zlepšení komunikace domácímu štamprdlu meruňkovice. Tady v převážně muslimské oblasti v období ramadanu jsme zdrženlivější. Zkouším to s plechovku Plzně. Říká, že mu to zrovna víra nedovoluje, ale když se tázavým výrazem ptám „and after“? S úsměvem a oním slovíčkem „after“ bere. Asi za půl hodiny se za náma stavuje s půlkou obrovskýho melounu. Co s takovým mackem budeme dělat - rum nemáme, tak ho jíme syrovej. Chlapík z protějšího domu si přeparkoval starou dodávku, aby na nás líp viděl a začal tahat z nějakých starých desek hřebíky. Ty desky tam ležely aspoň třicet let. Asi ho to při pohledu na nás chytlo a chce si koupit motorku. Venku je chladno, tak zalézáme k večernímu plánování, pivu….a melounu.\nStav tachometru je 89 691, dnešní nájezd je 328km.\nJe 18.6.2017 kolem půl sedmé.\n(Bosna a Hercegovina, Černá Hora)\nŠedá obloha nevěstí nic dobrýho. Předpověď hlásí pravděpodobnost srážek 30%. Zatím neprší, tak se vydáváme na velkou pyramidu. Ve vesnici Topuzovo polje narážíme na směrovku k pyramidě. Odbočujem doprava a začínáme stoupat. Vchod do chodeb míjíme a pokračujem na Grad (na vrcholu pyramidy jsou zbytky hradu). Za vstupem do chodeb je cesta místy nezpevněná, ale pro běžnej cesťák sjízdná. Značení cest není kdoví co, ale selskej rozum velí jet tou nejvyježděnější. Funguje to a my se dostáváme do sedla pod špicí. Motorky necháváme u posledního dřevěnýho přístřešku před cestou nahoru. Odtud je to kousek.\nPod přístřeškem se dáváme do řeči se dvěma dobrovolníky ze Slovenska, kteří pomáhají při průzkumu chodeb, kam právě odchází. My jdem nahoru. Pro běžnýho turistu je to jenom kopec se zbytky jakýhosi opevnění. Pěknej výhled po okolí (trochu jako „Bruntál“, ale větší). Kdo sem jede kvůli tajemné historii a energii v zanedbané a zapomenuté slupce, nejede sem na otočku, ale na pár dní a ví proč. Kdo má rád turistický atrakce jakýhokoliv XYlandu, toho asi čeká zklamání. Po návratu z vrcholu dáváme „domestikovanou“ kávu za půl eura v přístřešku kde parkujem a sjíždíme druhou stranou dolů. Odjíždím jako první a po pár metrech vidím nějakýho vořecha velikosti tak po kolena, jak se šteluje za keřem. Preventivně si chystám pravačku, abych nebyl v nevýhodě. Vyrazil velice zkušeně na holeň, ale měl asi chabé znalosti života vesmíru a vůbec. Nabídl jsem mu odpověď v podobě číslovky „42“ na podrážce mojí boty a to ho dostalo. Vlastně ani nevím, jestli si to stačil přečíst, protože za mnou ještě kus cesty běžel. Chlapi jeli o chvilku později. Romanovi se zakousl do boty, ale neudržel. Sjíždíme do Visoka. Úzký a spletitý uličky městečka, který se jakoby pokouší probudit po dávno zašlé slávě. Během tankování u místní benzinky nás obchází žebračka a loudí. V tomhle jsme zajedno. Má smůlu. Kartu a pin jí nikdo nedáme a místní měnou neoplýváme. Eura by asi taky vzala, ale nechceme ji kazit. Kdyby byla co k čemu, mohla umývat u té benzinky okna a určitě by si něco vydělala. Takže vzhůru do Sarajeva. To projíždíme čtvrtí Rajlovac na Stupsko Brdo. Nevím, jestli takhle vypadá celý Sarajevo, ale to co projíždíme, mi připomíná záběry z nějakýho tureckýho dokumentu. Zdá se, že když před 109lety vyměnili nadvládu „Osmanů“ za Habsburky, vyměnili jenom celníkům uniformy. V ulicích města zůstala Osmanská říše. Sny „Sarajevskýho střelce“ s příznačným jménem Princip o sloučení Slovanských zemí bez nadvlády kohokoliv se i s původní kulturou vytratily do hor. Směrem k letišti „projíždíme“ bleším trhem. Trhovci mají svoje deky rozbalený hned u cesty a lidi se motají všude. Pro dokreslení se jedná o dvouproudou silnici v každým směru s dělícím ostrůvkem. Sem tam si někdo v autě všimne něčeho zajímavýho a prostě zastaví. Nebo jen tak objede nakupující, nebo přecházející, kteří si s dopravou hlavu nedělají. V Turecku jsem nikdy nebyl, ale takhle jsem si ho vždycky představoval. Spousty lidí v různých hábitech. Nebýt střelenýho Ferdy s chotí, zbylo by jen obyčejný město s lázněma. Mažem dál. Další policejní hlídka, co čeká na konci rovinky s plnou čárou. Tímto bych chtěl poděkovat všem co „blikají“. Cesta na Trnovo a Dedevo vede hornatou krajinou, kaňony, tunely. Stáčíme se k jihu a jedem podél řeky Drina po východním břehu. To čemu říkáme silnice, končí u vesnice Kopilovi. Dál bych použil výraz cesta. Opravy se provádí sypaným kamením a sem tam je vedle cesty cedulka s upozorněním na minová pole, takže takový to : „beru si papír, odskočím si do křoví a doletím za váma“ tady nabírá zcela jinej rozměr. Cesta se klikatí ve vertikální i horizontální ose. Svah, po kterým vede je kamenitej, evidentně ujíždí, takže flikování je asi jediná možnost. Dohopsali jsme k celnici, kterou byste si snadno spletli s bránou do starýho kamenolomu. Odbavování probíhá metodou „je-li kam“. Hned za celnicí je most s jednosměrným provozem, takže zhruba po pěti autech nastává zácpa, kterou řeší dva uniformovaní pánové s vysílačkama. Dostáváme se na černohorskou stranu řeky Tara a tím do další fronty ve stoupání. Všichni vzorně popojíždí s každým odbaveným autem. Tomovi se nechce při každým popojíždění startovat a tak se přes nás i plnou čáru dostává Makedonec s rezavým golfem. To nám při tom poklidným popojíždění trochu zvedlo tlak. Ožíváme a Peťa se při dalším popojíždění nacpal napříč před onoho golfistu se slovy „jeďte borci, já ho podržím“. A tak jsme se zase vrátili na naše původní místo. Ochotně jsme před ním udělali prostor pro další motorku, která přijela kdesi ze zadu. Celnice Ščepan Polje je tak úzká, že se při výjezdu autobusu z celnice (o kterým si nejsu jistej, kam pokračoval dál…??) musely přeskládat auta za krajnici, aby se vohnul do zatáčky. Stručná Lubova zpověď celníkovi na téma „kam a proč“, pas, techničák, zelená a jsme tam. Naše cesta vede kolem řeky Piva.\nA i když se řeka Piva promění v jezero Piva, vypadá to stejně dobře jak to i zní. Řeka i cesta se motají hlubokým kaňonem a prokousanýma tunelama. Kolem jezera je to jako jízda ementálem. Ta kamenná krása se ale občas loupe, takže bacha na gumy a nos. Takhle se prokousáváme až do Plužine. Cestou jsem zahlídl i ceduli na kostel Piva (to jen tak pro labužníky). Končíme v Plužine. Přijeli jsme trochu dřív, tak si pohráváme s myšlenkou nějakýho malýho výletu po okolí. Do našeho dohadování vstoupila paní domácí s dotazem, jestli nemáme hlad a co bychom jako rádi. Do toho nalívá domácí kořalku. Kam by sme jezdili, sme doma. Jdem do řízku. Tady vám pod tímhle názvem udělají stejně roštěný maso s hranolkama. Po jídle se jdeme podívat, jak to mají s točeným pivem. A mají. Je tady hned několik podniků. Po dvou kouscích se vracíme za domácíma a pokračujem v započaté diskusi na téma kudy jet ten Durmitor. Vytahujem vlastní vzorky vín a lihovin k porovnání a domlouváme tady ubytování na další noc. A protože se sem vracíme, neřešíme booking. Paní domu nám k tomu přikrajuje domácí sýry. Škoda, že si jejich chuť nepamatuju. Ale byly skvělý.\nNa tachometru je 89 854km, dnešní nájezd 161km.\nJe 19.6.2017 ráno.\nDneska máme v plánu objet národní park Durmitor. Na kilometry by to měl být oddechovej den, takže ranní procházka do nedalekýho obchodu nás nezdrží. Personál není zrovna akční a ani ochota se v nich od rána neprobudila. Čekat na ni nebudem. Snídaně na terase nad jezerem a pod čistou oblohou bez mraků je příjemným začátkem dne. Navíc jedem bez báglů, takže nadávat budem asi jenom na počasí (zdá se, že dnes to bude horko). Z Plužine jedeme kousek zpátky na most přes jezero Piva a za ním odbočujem doprava do díry ve skále, kam ukazuje směrovka Žabljak. První část cesty je klasická „ementálovka“. Když už jsme u toho piva a ementálu, chtěl bych upozornit, že některý tunely sou zatočený jak jelita či jitrnice (myslím domácí, ne z obchodu). Přijíždíme do osady Trsa. Drobná zastávka kvůli orientaci a pokračujem doleva. Nedalekou odbočku na Nedajno přejíždíme a pokračujem po cestě až někam po Nikoviči. Myslím, že téhle zajížďky nikdo nelituje. Otáčíme se nad rozlehlou plání posetou dolíky (přirovnal bych to k celulitidě).\nNa horách je to fakt pěkný. Po téhle cestě by jsme dojeli zpátky mezi celní budky ve Ščepan Polje. Takže otáčíme a vracíme se k odbočce na Nedajno. Klikatá cesta lesem, nás dovede do malé horské vesnice, které jakoby dominuje kostelík s hřbitovem na vyvýšenině. Na konci vesnice je dům s něčím jako bufet a cedulkou Wifi. My zastavujem ve stoupání za vesnicí u lavičky, která je na hraně skalní průrvy. Obě strany kaňonu jsou stejně vysoko, takže to vypadá, že osada Mala Crna Gora je kousek a ta prasklina v zemi (asi kilometr široká) se ztrácí.\nSjezd do kaňonu vede lesem. Cesta je úzká, klikatá a je na ní dost kamení. V nejnižším bodě je odbočka na Sušičko Jezero. Na mapě je modrá plocha, tady je zelená, a jezero je tak „sušičko“, že se v něm dá sušit i seno. Vyjíždíme stoupáním na druhou stranu kaňonu. Cesta je prudká, místy částečně zavalená. U červené stěny s větším závalem zastavujem. Odtud je „jezero“ vidět asi nejlíp.\nDál se cesta vyhoupne na hřeben, kde zastavujem a necháváme projet roztroušenou skupinku asi čtyřiceti česko-slovenských cyklistů. Dál se cesta táhne převážně po horizontech a úbočích s dobrým výhledem do krajiny. Sjíždíme do údolí, podjíždíme starou lanovku (některý stromy už prorůstají sedačkama) a pro zpestření dne odbočujem na Poljanu a pod Bosačou projíždíme směr Zminje jezero. Na lesní cestě vhodné tak pro pěší turistiku jsme celkem přirozeně budili pozornost. U informační tabule asi 200m od jezera se cesta mění v pěšinu. Měknem, otáčíme a vracíme se k nedalekýmu prameni, u kterýho je stůl s lavičkama. Vaříme kafe a nasáváme vůni jarního lesa.\nTomáš ždímá hadry z kufru, páč se mu tam otevřelo pití. Pohoda… Když balíme, střídá nás u stolku skupinka starších francouzských turistů s norskými holemi, aby posvačili finský rohlík s anglickou slaninou a zapili to švédskými kapkami. Drkotáme zpátky. Jedeme na Pitomine a jsme v Žablijaku. Ten jenom projíždíme. Mají tu i benzínku a u cesty stojí policajti, takže jde o moderní město. Je tady vidět i všudypřítomné investice do turistickýho ruchu. Jedeme na jih po M4.1. Asi po pěti kilometrech odbočujem u Pašina Voda doprava do hor. Jiná tvář stejnýho parku. Bylo by škoda některou z cest mezi Plužine a Žablijakem vynechat.\nStoupání mezi horskými masivy po krásným asfaltu, provoz je na rozdíl od Alp minimální. Pohůdka. Zastavujem v průsmyku. Tady fakt fouká. Soukám bandasku na vyvýšeninu kvůli fotce a mizíme do závětří. Zastavujem se u basketbalovýho koše, kterej tady postavil nějakej šprýmař.\nBalón nemáme a helmu nikdo obětovat nechce, takže dneska hrát nebudem. Cestou máme ještě jednu zastávku. U lesa v jedné vracečce je přístřešek se stolem a lavicemi. Uprostřed stolu je díra a jako v držáku je v ní vsazena kniha „Nový zákon“. Tohle je Černá Hora. My si vaříme kafe a místo knihy čtem složení konzerv. Sjíždíme k ementálové cestě nad Plužine. Dnešní cestování nám uběhlo nějak rychle, tak se domlouváme na vyjížďce po jezeru. Domácí nás odváží dodávkou k jezeru. Nasedáme do jeho gumovýho člunu (zřejmě armádní uloženka s dodělanou střechou) a jedem na vyjížďku.\nJezero má zrovna poměrně nízkou hladinu vody, takže je vidět zbytky zatopené vesnice a o kus dál i auto, který se minulej rok nevešlo do jedné ostřejší zatáčky nad jezerem a skutálelo se do vody. Po jezerní projížďce se necháváme vypustit u jiné hospody s točeným pivem, než kde jsme byli minule. Takže jedno půlený pivo(2x0,33l) a jdem „domů“. Rozkládáme mapu na stůl a začínáme plánovat. Paní domu nám k tomu přináší právě osmažené „priganice“ a nakrájený domácí sýr. Je to skvělý, ale nás od ranního odjezdu neodradí. Příští zastávka bude v Albánským Shkodra.\nStav tachometru je 89 970km. Dnešních 116km bylo oddychových.\nJe 20.6.2017 ráno.\n(Černá Hora, Albánie)\nTak ještě jednou Durmitor tou rychlejší cestou na Pišče a bez zastávek. Ze Žabljaku jedem na východ na Durdeviča Tara, kde se stáčíme k jihovýchodu proti proudu řeky Tara. Místní příroda má snad jedinej kaz na kráse a tím je existence člověka. Toho bordelu, co tam turisti a vodáci nadělali je víc jak dost. Další místní zajímavostí jsou prostřílený cedule u silnice. Korunu tomu nasadila cedule s názvem nějaké obce, do které někdo prosekal asi mačetou spoustu děr (asi došla munice). Řeku Tara opouštíme za Kolasinem u obce Mateševo, kde začíná jízda zručnosti. Místní silničáři vyměňují záplaty. Silnice je tak úzká, že když doženete „lepiče“ tak se holt musí počkat (my to berem škarpou), no a další kilák kličkujeme mezi dírama, který jim kolegové v předstihu řežou a kopou. Cesta je mizerná, ale je.\nVyhlížíme hospodu. Něco takovýho nacházíme. Klidně by se to mohlo jmenovat „Hospoda na mýtince“. Má jenom to „jejich“ kafe a asi lahvový pivo. Jiný kafe, nealko nebo snad dokonce jídlo… no fuj. To by mohlo přilákat lidi a co potom. Berem co má. Aspoň že dá ke kafi i sklinku vody (sedíme na terásce nad potokem tak proč ne). K jídlu se dostáváme až na křižovatce pod horou Trešnjevik. Moc toho nemají a klobásky prý snědli nějací Poláci, co jeli před náma. Nevadí. Zbylo Čevapi a je dobrý. A po obědě vzhůru dolů do Andrijevice. Tam končí cesty a začínají silnice. Muríno, Plav a vzhůru na přechod Lijevi Grnčar. Černohorskej celník si vzal doklady a odešel do nedaleké budovy. Za chvíli se vrátil a poslal první dva na Albánskou stranu a s úsměvem pronesl nějakou větu, ze které jsme rozuměli pouze výrazu „procedůre“ a odešel pro další z našich prověřovaných dokumentů. Potom jsem jel já a Roman s Petrem nakonec. Asi nechtěl znervóznit albánský celníky takovou lavinou práce najednou. Albánská celnice je moderní verzí celnice z pohádky Tři veteráni. Myslím, že je to poprvé v životě, co slízám z motorky, abych zanesl celníkovi doklady do okýnka. Stojí to ale za to. Celníci jsou dva a každej má jinou uniformu. Jeden umí evidentně psát. Přepisuje služebním perem do úředního linkovanýho sešitu A4 do kolonek narýsovaných podle pravítka údaje z pasu i techničáku. Potom vrací doklady a dává pokyn druhému celníkovi, kterej dělá dva kroky vpřed a zvedá hraniční závoru (tím myslím tu pruhovanou červenobílou pětičtvrtku trubku na šroubku s protizávažím). Touhle „procedurou“ si procházíme jednotlivě. První odjel Luboš (Luboš a Tom mají intercom) a než za ním Tom vyrazil, prohlásil : “tata říká, že ta silnice končí a něčemu se hrozně směje“ a zmizel.\nZa chvíli jsme se v tomhle místě smáli všichni. Asfalt za zatáčkou končil (cca 80m za celnicí) a pokračovala cesta z neopracovaných kamenů všech možných rozměrů. Ze stran se na ni převalovaly keře a byla vyježděná mezi velkýma kalužema. Vítejte v Albánii. Tahle cesta je asi půl kilometru. Potom najíždíme na starší, ale dobrou cestu. Od „vracečky“ u Bashkim (křižovatka na Vermosh) je to suprovej povrch. Enduristi asi brečí po původních cestách, ale zoufat nemusí. Zásahy do okolních svahů jsou tak velký, že se občas sesune svah a na nové cestě se nějaká ta enduro vložka najde. Navíc cesty do hor nikdo nikdy dělat nebude, takže je kam odbočit. SH20 je turistická atrakce. Tak trochu cesta odnikud nikam, ale stojí za to. Většina turistů dá asi přednost přechodům u Skadarskýho jezera. Každopádně SH20 je pro milovníky horských silnic se skvělým povrchem dobrá volba a já si uvědomuju, že slovo „hory“ pro mně dostává novej rozměr.\nBez problémů tenhle úsek řadím vedle Stelvia, Fagaraše a Transalpiny. Jenom je potřeba si dát pozor na krávy, prasata a silničáře. Ani jedni nepoužívají značky a klidně stojí napříč za zatáčkou. Do nudných rovin se dostanete někde za obcí Hot (nad horním cípem jezera) po přejetí na SH1. Obchvaty měst jako Koplik jsou samozřejmostí. Téměř všude na silnicích je padesátka, ale vypadá to, že tyhle značky měli prostě někde ve slevě, a tak je navěšeli všude. Raději se držíme v dostatečné vzdálenosti za místním řidičem s přijatelným tempem. Stoprocentní dodržování padesátky měníme na překračování padesátky o sto procent (soudě podle domácích řidičů je vše v pořádku). Přijíždíme do Shkodra. Všechno tu žije vlastním životem, tak to nebudem komplikovat dodržováním předpisů. Takže na kruháči levá (třetí výjezd), pak ještě jednou a už se na nás zubí holohlavej chlapík. Parkujem za bránou. Vila v boční ulici, ve které dnes nocujeme má mříže snad i v komíně. Domácí je zdá se veselá kopa. Nabízí nám místo námi zamluvených pokojů takzvaný pokoj pro manželky. To je místnost, kde jsou tři železný patrový postele (jak na vojně), natřený pastelovýma barvama a ověšaný barevnýma stuhama (tohle je zase jak ve školce). Odmítáme a jdem do svýho. Postele máme přízemní a nožičky se jim motají tak, že možná umí chodit, dávat pac a na povel lehnout na zem.\nKachličky na zemi popraskaný, v koupelně poflikovaná vana s plynovým ohřívačem. Tomovi se líbilo, že když se sprchoval, tak mu u hlavy hořel oheň. Vedle záchodů jsou koše na použitej toaleťák a značky o zákazu splachování papíru. Jestli budu muset na velkou, tak jedu za město do křoví. Chtěl bych podotknout, že se to tu jmenuje „Green Garden“. Na otázky, kde nám natočí pivo, kde berou eura a kde se dá platit kartou, se dlouze zamýšlí. Nechcem kvůli jednomu dni měnit ty jejich „Leky“. Drobní obchodníci si s měnama radí individuelně a to i s kurzem. S kartou nás posílá rovnou do pr…odejny „Komad“, která je asi kilometr a půl daleko. Tak jdem. Potkáváme chlapíka, jak vede krávu z pastvy. Kolem domů jsou vysoký převážně betonový zídky. Jak se blížíme k centru, houstnou ulice.\nNe objemem, ale způsobem užívání. Předně bych chtěl podotknout, že v Albánii nemají auta. Mají tam jenom Mercedesy (teda v drtivé většině) v různým stádiu rozkladu a v žádným případě se je nebojí použít jakkoliv a k čemukoliv. Řidiči se věnují spolujezdci, zmrzlině a telefonu, takže kdo chce vidět konec přechodu, musí si počkat, nebo prokličkovat. Helmy se tady taky nenosí a nemůžu si vzpomenout, že bych ve městě viděl policajta. Zato všelijakých sáčků, pytlíků a různýho bordelu je vidět dost. Všechno to pozoruje smečka psů, která se usadila na klidným a bezpečným místě uprostřed kruháče. Dorážíme do obchodu a nakupujem základní potraviny jako pečivo a pivo. Kartu berou jenom VISA. Cestou zpátky zíráme na chlápka, co má prodejnu potravin v garáži a protože zavírá, souká starýho medvěda mezi regály. O kus dál stojí koňský spřežení zapřažený do kastle ze staré dodávky. Pivo, booking a spát.\nStav tachometru je 90 292km, dnešní nájezd 322km.\nJe 21.6.2017 kolem půl sedmé.\nSlunko nám olíznulo parapet a spustil se kohoutí koncert s vrabčím přicmrndáváním. Sakra, tolik kohoutů není ani u nás na vesnicích. Procházím se po domě. Odemykám na balkón. Krásný ráno. Scházím do přízemí a chystám se na dvůr. Opravdu je tady bezpečno. Dveře jsou vyztužený trubkou, vsazenou do ok zazděných ve stěnách. Tohle zabezpečení znám z prohlídek hradů. Pomalu ožíváme. Domácí odstraňuje zabezpečení a my sedláme stroje. Nejsme si jistí, jestli byla v ceně snídaně nebo ne a domácí hraje mrtvýho brouka (asi to odkoukal od těch dvou štěnic, co měli kluci v pokoji). Nakonec se někdo ptá a on neochotně kyne ke kuchyni. Vajíčka naměkko bez stojánků a bez malé lžičky se fakt blbě jí, ale marmelády byly skvělý. Vyjídáme ho a jedem. Na odjezdu si před náma „hodil selfie“ a jak jsme později zjistili, stali jsme se součástí fotek v jeho nabídce ubytování. Jedeme na další atrakci SH21 směrem na Theth. Vracíme se na Koplik, u něj se točíme doprava do hor. Zatím jedeme po staré cestě. Míjíme nějakej pomník, na kterým je nahoře oprátka. O kus dál je novej areál, zřejmě věznice (respekt) a střelba do cedulí je i zdejší zábavou. Silnice je pořád stará. Mezi Bzhete a Makaj je mostek „ojetej“ na armaturu, která při průjezdu poskakuje. Pomalu se začíná cesta zvedat. Po ránu ženou pastevci do hor stáda krav, ovcí, koz a kdoví čeho, takže některý zatáčky jsou pěkně pos….klouzavý. Myslím, že někde od Boge začíná novej asfalt. Cesta je úzká a zatáčky ostřejší. Příjemný svezení. Asfaltová silnice končí u místa dalekého rozhledu u Maja Buni i Thores. Chtěli jsme do Thetu a původně diskutovali o cestě z Thethu na jih kolem řeky, na Kyr a do Shcoderu. Vzdáváme to asi po kiláku. Já se táhnu ještě další kilák v touze po nějaké dobré fotce.\nNa „bandasku“ to fakt není. Otáčím a dělám kašpárka Polákům na GS (oni se vlní po kamenech, já zaklepávám dorazy na vidlích a trubky na výfuku). Vracíme se ke Kopliku, kde se stáčíme k severu. Když si to mažem na jedné z mnoha „padesátek“ s obvyklým stoprocentním přesahem, přijíždíme k policajtům. Jeden z nich stojí na prostředku. Původně se chystal na jednoho místního „medvěda“, ten to ale na dohled otáčí a do toho my. Policajt mává rukama, něco řve a ukazuje na zastavovací terč. Na naše zpomalení reaguje energickým gestem „jeďte“(teda asi, protože za nama nejeli). Tenhle způsob řešení přestupku domluvou bez zastavení se nám líbí. Objíždíme jezero směr Podgorica, samozřejmě s malou dvojnásobnou pasovou zastávkou. Cesta je dobrá leda tak pro turisty s limuzínou. Na motorce je to nuda. Z Podgorice se situace mění. Cesta směr severovýchod vede kolem krásnýho kaňonu, kterým teče řeka Morača. Oběd v motorestu Mijovič u cesty v Bioče je příjemným zpestřením. Konečně hospoda, kde mají v kuchyni kvalifikovanou sílu.\nGastronomicky uspokojení se vrháme na stroje. Na R 19 míjíme motorku s radarem. Nejedem nijak rychle, ale určitě nad limitem (brzdíme dost pozdě, tak nevím, (pošlou, nepošlou?). Z Mateševa jedem po nám známým úseku sužovanýmu záplatovací četou směrem na Andrijevicu. Za těch pár dní, co jsme je neviděli se fakt snažili. Hraniční přechod Spiljani. Jsme asi pět kilometrů severně od Kosovské (ne)hranice a na celnici je i chlapík se samopalem. Cesta na Novi Pazar je nudná a nezajímavá (další možností je cesta na Tutin – příště?). Lepší není ani Raška. Zajímavý to začíná být na konci obce Rudica, kde opouštíme silnici 31 a před kosovskou hranicí odbočujem na silnici 210 směrem na Kopaonik. Krásný stoupání, dobrej asfalt i výhledy. Na Bookingu jsme si něco vyhlídnuli, ale neblokovali. První vyhlídnutý ubytování máme v horským lyžařským středisku Kopaonik na srbsko-kosovské hranici. Přijíždíme k chalupě.\nJe volná, tak jdem bydlet. Domácí je dobrosrdečnej chlapík. Upozorňuje nás na karafu na poličce, kde je jeho domácí pálenka. Hned nabízím vlastní. Křižuje se a jde do toho. Chlapi zatím nabíhají do sprchy. Řvou u toho jak tuři (nevýhoda nezamluvenýho ubytování). Zapínáme bojler a dem na dvě do nedaleké hospody. Nemají sezónu, takže ani točený. Po dvou lahváčích „s jelenem“ se vracíme a já jdu do teplé sprchy.\nStav na tachometru je 90 709km, dnešní nájezd 417km\nJe 22.6.2017, kolem třičtvrtě na sedum.\nObloha je šedivě zatažená, ale neprší. Opouštíme zimní letovisko uprostřed „okurkové sezóny“. Oběd v luxusním motorestu Rataj. Čevapi 300g za 600dinárů. Pod stolem na terase je pes. Tady je to standard, kterým se nikdo nezabývá.\nCestování v Srbsku má svoje specifika. Omezení rychlosti v obci není dané cedulí s názvem obce, ale značkou vymezující obydlenou část. Řidiči asi rádi zdraví motorky, takže za každým „blikačem“ čekáme hlídku a vono nic. Cesty v Srbsku jsou bez ohledu na kategorii dobrý. Při teplotách kolem 35stupňů se potíme jak vepříci. K Dunaji přijíždíme u Donj Milanovac. Teploty lámou nás i rekordy. Zastavujem u stolku s lavičkama (a stříškou) u zátoky Dunaje. Pokoušíme se odlepit od propocených hader a cpeme se do chládku (je paradox, být takhle vyprahlej na břehu druhé nejdelší řeky v Evropě). Další kilometry nás vedou po břehu veletoku. Silnice č. 34 je široká, výhled na majestátnou řeku, jejíž šířka se pohybuje kolem 1km je úchvatnej. Na srbské straně je doprava minimální. Po proudu řeky se dostáváme k Železným Vratům. (přerostlej jez se zdymadlem….). Je to další z mnoha hraničních přechodů naší cesty. Tady to celkem odsýpá. Za „Vratama“ na rumunské straně se doslova vklíňujem do hustýho provozu. Cestu znepříjemňují kamióny a horko. Situace se zlepšuje po opuštění silnice DN6. Přijíždíme do Baile Herculane k námi vybranýmu pensionu. Jdeme se zeptat na ubytko a narážíme na další nevýhodu nezabukovanýho ubytování. Příjel autobus a zabral vše, co bylo volný. Pomalu bublem proti proudu, když tu u velkýho domu stojí paní s koštětem (to turisti nedělají), tak se ptáme a jsme tam. Čistý a útulný ubytování s posezením na dvoře u řeky.\nDomácí mluví rumunsky a francouzsky. Jazykovou bariéru odstraňujem meruňkovicí. Ptáme se na lázně. Ty jsou dvoje. Jedny po proudu pod náma asi 300m. Do těch je vstup placenej jakousi symbolickou částkou. Druhý, veřejně přístupný jsou proti proudu řeky Cerna asi 5km a nelze je minout, protože všechny použitelný cesty se sejdou v jednu. Na nákup jdeme do menšího obchůdku. Lázeňský městečko si poklidně žije i v červnu. Vracíme se na barák, Roman s Rumunem zapalujou v zahradním krbu nad řekou oheň. Večeříme přímo z rožně.\nStav tachometru je 91110km, dneska ujeto 401km.\nJe 23.6.2017 8:00hod. ráno.\nAsi za to může ten časovej posun, nebo lázeňský prostředí. Prostě vstáváme na nemístnej dotaz, jestli už vstáváme. Druhej pokoj měl asi okno na východ, nebo co… Chlapi mají sbalený, cpou kufry na motorky. My máme de facto taky sbalený, protože taháme z báglů jenom co je potřeba a kořalku mám v boční kapse, takže nahrnout co přetíká, zapnout a za pár minut jsme taky přichystaní na cestu. Vyrážíme kolem starých lázní nad městem. Kolem cesty jsou u bazénů zaparkovaný spousty aut, mezi kterýma korzují důchodci v županech. Chybí tu jen kolonáda. Ta tu opravdu není a spíš mám pocit, že jedem jakousi zahrádkářskou kolonií. Cesta DN67d je něco jako embryo naší D1. Rytmus nám udávají vystouplý spáry tak intenzivně, že po asi dvou kilometrech odchází moje pravý zrcátko. Doma je z garáže zvyklý na jinou muziku a tohle „techno“ ho zlomilo. Jinak je cesta pěkná, motá se horama a sem tam je cukrovaná kamením. Projíždíme Targu Jiu a Novaci.\nTady začíná slavná DN67C, nebo taky Transalpina. Minulej rok jsme jeli z východu od Brezoi. To byla spíš přírodovědná část převážně lesem. Tahle jižní strana je něco jiného. Novej širokej asfalt se vyhoupne poměrně brzo do holých svahů, kde je dobrej přehled o dění za zatáčkou a tak se dají užít zatáčky i pod plynem. Za horským střediskem Ránca se cesta trochu zúží, ale povrch je prvotřídní. Výhledy z holých vrcholků hor se snad ani nedají okoukat a tady je jich víc jak dost. Počasí je taky ideální. Škoda jenom, že nemají kolem cest víc míst s lavičkama, kde by se dalo posedět a pokochat. Sjezd k řece Lotru a hřeben před ním je z novýho, „kousavýho“ asfaltu, takže začínám obrušovat stojan. Chlapi mě varujou, že jestli to budu klopit víc, tak si obrousím ty čísilka na boku a nebudu vědět, co mám příště koupit za gumu. Úsek podél řeky je horší a u odbočky k jezeru se kousek jede po šotolině. Dál je cesta kolem jezer Oasa a Tau převážně lesem. U jezera Oasa jsme obědvali v minulým roce. Letos je restaurace zavřená, přebudovaná a přibyla tady spousta chatek. Letos zastavujem na oběd o pár kilometrů dál v restauraci Praha na začátku jezera Tau. Platit se tu dá i kartou. Cestovní idylka končí za městem Sebes. Silnice E81 je spojnicí mezi fragmenty dálnic A1 a A3. Doprava na poměrně úzké silnici kolabuje a my dojíždíme za Alba Luia do kolony dlouhé snad deset kilometrů, která se sem tam posune. Navíc je horko, tak přecházíme do útoku. Mezi protijedoucí auta se nevejde ani kolo, takže přískokem mezerami v protijedoucím pruhu se dostáváme do mezer a výklenků v našem pruhu. Hnus velebnosti. V jednom úseku se asi zahleděl do zrcátka řidič jednoho z popojíždějících kamiónů a přehlídnul, že kolona zase stojí a zarazil se o kamion před ním. To by člověk neřekl, co to nadělá kraválu v cca 10km/h. Intuitivně jsem sklonil hlavu, protože řidič předního bouranýho kamionu se začal drát z kabiny. Byl to profík, takže dveře jen pootevřel a počkal až projedem. Pak šel řešit. Za Ocna Mures se doprava trochu zklidnila. Přijíždíme do Turdy.\nBydlení máme v boční uličce v novým baráku (na streetwiew je ještě úplně jinej starej barák). Soused volá domácího. Ten je na místě během 15minut. Šacujem ho jako úředníka nebo IT (ne ET) . Vjíždíme na dvůr a dem bydlet. V domě je zfušovaný všechno, co v něm je. Schody nesmyslně zúžený, sádroše popraskaný. Ale sprcha funguje (je v ní i masážní panel, ale není tlak vody). Dem do města, do marketu, do hospody, do točenýho. Dopr… tady snad nemají hospodu. Ptáme se nějakýho místního a hned se na nás lepí další domorodec. Tvrdí, že nás do hospody dovede. Vzezřením vekslák, pasák, prostě nikdo, od koho by sme se chtěli nechat vodit po městě. Z tepláků vytahuje ruličku bankovkovek, se kterou si jen tak mimoděk pohrává a místo nasměřování k hospodě se snaží nám „rozdat vlastní karty“ a odvést nás „kamsi“. To se nám zrovna nechce. Městem jsme prošli přes kilometr a jediná zahrádka, kterou jsme viděli byla zavřená. Zato jsme minuli několik heren. Dem do plastovýho piva na baráku.\nNa tachometru je 91 473km, dnes najeto363km.\nDneska je vše v pořádku. Okno na východ, slunko mě budí 6:30. Nechce se nám běhat do kuchyňky v přízemí, tak si vaříme kafe na plynovým turistickým vařiču na skleněným konferenčním stolku. Protahujem bagáž podivným schodištěm. Klíče hážem do schránky a razíme směr Salina Turda. Cestou narážíme na benzínku v protisměru. Možná kdyby ta plná čára byla trojitá…. prostě jsme natankovali, dali to přes čáry ještě jednou a jedem do dolu.\nSolná jeskyně Turda má dva vstupy. My jedeme k tomu za městem. Je tam velký parkoviště a po motorkách nic nechcou. Otvírají v 9:00. Jsme tady 8:40. U vchodu si rozdělujem úlohy. Já se postupně pokouším vytěsnat prostor u dveří, abych se dostal k pokladně dřív, jak paní s dlouhým seznamem lidí. Nakonec o rameno prohrávám. Nevadí. Zdá se, že budou otevřený dvě pokladny. Chlapi se zase chystají zabrat skříňky (je jich tam tak padesát, ale jenom asi deset má klíček). Všichni jsme byli ve svých rolích úspěšní, takže zatím co se ve vestibulu hromadí lidé u pokladen a skříněk, my odcházíme dlouhou solnou chodbou. V různých solných odbočkách jsou různý zajímavý solný věci. Dneska už vím, že důležitej nápis je „výtah“(samozřejmě v rumunštině, maďarštině nebo angličtině). Tam je onen výtah a pro nás, co se toho nebojí i schody dolů. Tam je potřeba se dostat včas, než se to ucpe výletníkama. Shora je úchvatnej pohled na ohromnou podzemní prostoru vzniklou těžbou soli. Na schodišti je v každým patře rok, kdy se v dané úrovni těžilo. Na dně této prostory je něco jako zábavní park. Pingpongový stoly, kuželky, rotopedy. Je tam i stánek se suvenýrama. Z téhle základní úrovně se dá pak dalším výtahem nebo schodištěm ještě níž do solnýho jezera, na kterým půjčujou lodičky. Celý je to ohromný. Dokonce tam není ani zima. Chodili sme jenom v tričkách a bundy nás zbytečně obtěžovaly. Cestou zpátky jsem v polovině schodiště potkal důchodkyni s nějakými pálkami, jak si měřila tep. Prodrali jsme se eurosměsným mumrajem k východu. Tam se na nás vrhlo příšerný vedro, který nás ten den opustilo až někdy se soumrakem. Z Turdy jedeme na Cluj Napoca. Cesty široký, rychlý, na přesun domů ideální. Rumunsko opouštíme za Satu Mare. Před celnicí se díváme ke směnárně, kde vloni jeden z kamarádů projel 100euro. Zřejmě je investovali do školství, protože stavebně se tu nic nezměnilo. Rumunští celníci mají pohodu a začínají zastavovat až auta za náma. Zato Maďaři to berou důsledně. Do vedlejší brány, kde svítí červená se jen tak jako nacpou dvě auta a pak se snaží nacpat před nás. V mžiku ožíváme, blokujem a hákujem. Takovejch by bylo. Konečně v Maďarsku. Tohle je poslední celnice na naší cestě, kde někdo sedí. Navíc nám tady při tom čekání vrátili hodinu z našeho časovýho pásma. Průjezd Maďarama je rovinatej. Není tam z čeho vybírat, takže berem co navigace dá. Končíme těsně za hranicema na slovenské straně ve Velkým Kamencu. Toužíme po jídlu a točeným. V místní hospodě má někdo svatbu, tak mají pro veřejnost zavřený. Sedáme na stroje. Ti, co si nedali panáka za řídítka, ostatní dozadu. Vezu Romana, takže si zase pivo nedám. Jedem jak puboši v kraťáskách a tričkách do nedalekých Viniček. Zdejší představa řízku je nám sympatická (jako doma). Zalívám ho „bezzubým“ pivem a jedem bydlet.\nStav tachometru je 91 823km, dnešní nájezd je 350km.\nDneska je 25.6.2017.\nDneska nás čeká poslední úsek. Je neděle, je hezky, jedeme domů. Dálnice nemám rád, ale holt jsou to dálnice a když je potřeba se prostě jenom přesunout, dem do nich. Slovenská D1 je asi nejhezčí dálnice v okolí. Alpský dálnice mají spousty omezení, radarů a jsou přímo ve skalách a je na nich hustej provoz. Slovenská dálnice je v té správné vzdálenosti od hor, aby si je člověk mohl za slunečnýho dne, jako je ten dnešní, patřičně vychutnat. Provoz je tady malej (je neděle), policajti mají jiný starosti a omezení nejsou (teda kromě 130). Jedinou vadou na kráse je, že je potrhaná jak močení prostatika. Idylka přesunu „mezihořím“ končí v Bánovcích nad Bebravou. Tam mají víkendový uzavírky silnice na Trenčín. Takže to berem oklikou. Bez zastávky v Hrozenkově u pumpy by to z téhle strany snad ani nešlo. Tady se loučíme a postupně rozjíždíme k domovům.\nNa tachometru mám 92 420. Dnešní nájezd je 597km.


Jakusa Triango – žádný japonský horor, ale maďarský elektrický sporťák | Autosalon TV | Autosalon.tv\nJakusa Triango – žádný japonský horor, ale maďarský elektrický sporťák\nKdyž se řekne sportovní auto, většina si vybaví nějaký ten italský, německý nebo britský výtvor. Ale sportovní vozy se nedělají jen v tradičních zemích a u tradičních výrobců.\nAčkoliv bylo Československo bohaté na automobilovou výrobu, česká sportovní auta ve světě moc známá nejsou, a to jich tu pár zajímavých vzniklo. O dnešních supersportech Praga víme snad jen my v Česku a na Slovensku, o švédských vozech Koenigsegg vědí jen automobilový nadšenci, dánské Zenvo či nizozemský Spyker znají také jen oni. O sportovních vozech ze střední a východní Evropy v našich končinách nebo na západ od nich slyšel jen málokdo. Co třeba takový bulharský Sin R1 RS, polská Arrinera Hussarya či ruská Marussia série B? A co třeba Jakusa Triango? Ne nemluvíme tu o japonské mafii, ale o maďarském sporťáku.\nVýtvor na čtyřech kolech pojmenovaný Jakusa Triango navrhl designér Tamás Jakus, v případě značky vozu tedy už víme, odkud vítr fouká. Triango není jeho první kreace, už pár sportovních vozů navrhl i nějaké úpravy motocyklů, ale jen Triango se zatím dočkalo reálné podoby. A nebylo to hned. První návrh Trianga měl Tamás hotový už před sedmi roky, několik let trvalo nákresy a plány převést do počítačového trojrozměrného modelu. Další čas pak zabrala výroba funkčního prototypu.\nFotogalerie: Jakusa Triango\nJakusa Triango - Obrázek 3\nJakusa Triango - Obrázek 6\nVýsledek můžete posoudit sami. Poněkud výstřední pojetí i jméno vozu by odkazovalo spíše na už zmiňované japonské reálie, bizarní vzezření vozu by se určitě v nějakém japonském sci-fi filmu s hororovými i erotickými prvky uplatnilo. Zepředu vůz vypadá jako vyřezaná halloweenská dýně, ostré hrany pak jako by odkazovaly na japonské supersporty od Nissanu.\nV útrobách je prý uschován blíže nespecifikovaný elektromotor o točivém momentu 2000 Nm, který má vůz vystřelit z nuly na sto za čtyři sekundy a maximální rychlost má údajně hodnotu 250 km/h. Dojezd je celkem průměrných 150 až 200 km. Nadprůměrná je ale cena, Tamás si se svými kolegy za Triango žádá od 70 do 80 tisíc dolarů. Hororová cena za vůz jako z hororu to není, ale vystrašit by dokázala…


Na Mont Blanku se porouchala lanovka, uvízlo v ní 110 lidí – Novinky.cz\nLanovka na Mont Blanc. Ilustrační snímek\nčtvrtek 8. září 2016, 22:57 - Grenoble\nProvoz lanovky, která se táhne nad ledovci v údolí Vallée Blanche a spojuje Francii s Itálií, přerušilo kolem 16:00 SELČ zkřížení kabelů, a to z neznámých důvodů. Podle francouzské televize za to mohou patrně silné poryvy větru. Technikům se nepodařilo závadu odstranit a tak bylo rozhodnuto vyslat pro turisty tři vrtulníky.\nPodle provozovatele lanovky Panoramique Mont-Blanc byli všichni cestující v pořádku, ale "už jim byla dlouhá chvíle". Vyproštění všech se ovšem kvůli příchodu tmy nestihlo. Těm, kteří stráví noc nad ledovou krajinou, byly dopraveny zásoby pití a jídla.


Co je globální rozvojové vzdělávání a jak je zakotveno v rámcovém vzdělávacím programu? Jaké jsou jeho cíle a principy? Jaké metodické materiály existují a jak mohou školy začlenit globální rozvojové vzdělávání do výuky? Na tyto a další otázky odpovídá právě spuštěný web www.globalnivzdelavani.cz, který přehledně a uceleně představuje české organizace zabývající se globálním rozvojovým vzděláváním, uvádí příklady dobré praxe a projekty, do kterých se školy mohou zapojit.\n„Návštěvníci na webu www.globalnivzdelavani.cz naleznou také kalendář s aktuálními semináři, konferencemi a dalšími akcemi. Pedagogové ocení seznam 60 vzdělávacích materiálů pro učitele, které již byly v České republice vydány. Mnoho z nich je zde umístěno i zdarma ke stažení,“ uvedla Martina Pavlíčková z Centra globálního rozvojového vzdělávání NaZemi, které webové stránky vytvořilo.\nWeb je určen učitelům všech typů škol, ale i lektorům neformálního vzdělávání či zaměstnancům nestátníchneziskových organizací, podnikové sféry, veřejné správy nebo sdělovacích prostředků. „Na webu mě nejvíc zaujaly praktické informace, jak 'převést GRV před tabuli'. U vyhledávání materiálů jsem ocenil věkový vyhledávací filtr a rovnou nahlédl do materiálů pro věk 15+. Také členění na materiály praktické a teoretické je pro mě velmi užitečné,“ popsal své první zkušenosti s webem učitel zeměpisu z pražského Gymnázia Sázavská.\nGlobální rozvojové vzdělávání směřuje k přijetí zodpovědnosti za vytváření světa, kde mají všichni lidé možnost žít důstojný život. Pedagogům pomáhá naplnit především průřezová témata Výchova k myšlení v evropských a globálních souvislostech, Multikulturní výchova či Environmentální výchova. Mezi hlavní cíle GRV patří např. rozvíjení tolerance a solidarity s problémy jiných lidí, uvědomování si souvislostí mezi našim chováním a životním stylem a pracovními podmínkami v jiných částech světa, a v neposlední řadě získání motivace pro vlastní spoluúčast při řešení jak globálních tak i lokálních problémů.\nStránky www.globalnivzdelavani.cz byly vytvořeny s finanční podporou Evropské unie a Ministerstva zahraničních věcí v rámci projektu „Svět v nákupním košíku“ nevládní neziskovou organizací NaZemi.\nGlobální rozvojové vzdělávání je celoživotní vzdělávací proces, který přispívá k pochopení rozdílů a podobností mezi životy lidí v rozvojových a rozvinutých zemích a usnadňuje porozumění ekonomickým, sociálním, politickým, environmentálním a kulturním procesům, které je ovlivňují. Rozvíjí dovednosti a podporuje vytváření hodnot a postojů tak, aby lidé byli schopni a ochotni aktivně se podílet na řešení lokálních a globálních problémů. V České republice vznikla pod taktovkou Ministerstva zahraničních věcí ČR Národní strategie globálního rozvojového vzdělávání pro období 2011 – 2015.\nCentrum globálního rozvojového vzdělávání NaZemi


Boční panel ke sprchovým dveřím DUO SLIDE - NejTZB\nDomů Hopa>Sprchové kouty>Boční panel ke sprchovým dveřím DUO SLIDE\nBoční panel ke sprchovým dveřím DUO SLIDE\nKód produktu: BCDUOSL80PSCC\nNesloužíjako samostatný sprchový kout nebo zástěna, je určena pouze pro kombinaci se sprchovými dveřmi DUO SLIDE. Kombinací bočního panelua sprchových dveří vytvoříte sprchový kout.\nSprchový kout, tvořený z pevné stěny DUO SLIDE a sprchových dveříje možnéinstalovatnasprchové vaničkynebo velmi elegantní přímo na podlahu. Při montáži přímo na podlahu jsou velmi efektivním řešením pro odvod vodypodlahové odtokové žlaby.\nRozměry a parametrybočního panelu DUO SLIDE:\nMontážní rozměr pro šířku 80 cm: 78 - 80× 195cm\nMontážní rozměr pro šířku90cm: 88 -90 × 195cm\nSamostatný boční panelDUO SLIDEneníurčena jakosamostatněstojícízástěna, slouží kekombinaci se sprchovými dveřmi DUO SLIDE.Spojením pevné stěny a dveří vzniká kompletní obdélníkový sprchový kout, díky možnostikombinace rozměrůje ideální pro řešení atypické prostory. Výplň tvoří6 mm čiré bezpečnostní sklo.


24. 10. 2019 | 12:55\nOKD, jakožto jediný producent černého uhlí na našem území, se dostalo do úpadku v roce 2016. Jako insolvenční správce byl v časech hořkých zvolen Lee Louda, který je figurkou hrající ve prospěch státu. Dodnes.\nPříběh OKD je totiž spletitou pavučinou chyb státu, chyb politiků a chyb chamtivých osob.\nOKD byla prosperující firmou, dokud stát nedopustil ztrátu svého podílu. Prvotní myšlenka byla dobrá. Národní podnik zprivatizujeme a umožníme tak světovým společnostem podílet se na vývoji strategické firmy v regionu. Jenže to by se tato firma nesměla nacházet v české zemi. V zemi, kde se politické šarády promítly i do vedení firmy. A dovedly firmu k zániku.\nJednou ze společností, které byla intrikami našich politiků poškozena, je i Citibank.\nCitibank je v roli zastupitele držitelů dluhopisů, které vydala v roce 2014 NWR. New world resources (NWR) byla v tu dobu i majitelem společnosti. Insolvenční správce Lee Louda v době insolvence pohledávky banky zamítl, a banka tak byla vyloučena z insolvenčního řízení. I proto, že by jinak byla největším věřitelem firmy.\nRozhodnutí ostravského soudu jen potvrzuje fakt, který shledal i britský soud v letošním roce. Jen hlupák by si myslel, že britský soud je jakkoliv ovlivněn českými politickými kreaturami. Upřímně, britský soud je zárukou férového procesu.\nMůže se to státu nelíbit, může proti tomu bojovat, ale je na čase uznat, že pohledávky firmě Citibank náleží. Je čas přestat ztrácet čas. Z krajského soudu smutný případ OKD poputuje dál, a bude se táhnout měsíce i roky. Možná by bylo rozumnější přestat utrácet peníze daňových poplatníků za procesy, které jsou pouhou hrou českého státu o peníze. A maškarádou pro zakrytí chyb dob minulých. Citibank je ostatně bankou se světovým renomé a Česká republika prokazatelně banku poškodila.\nČeská republika a její politické figurky tak na sebe vrhají velmi špatné světlo. A tentokrát nejde jen o pověst českou, ale o pověst světovou. Chceme aby o nás takto smýšleli světoví investoři? Má se Česká republika díky chybám svých politiků stát nehostinnou krajinou pro mezinárodní obchod? A je OKD jen kapkou v moři kauz, které jen mrhají čas a peníze?


Odpoutá se Slovácko od sestupových starostí? - Slovácký deník\nOdpoutá se Slovácko od sestupových starostí?\nPouhých 36 dnů zbývá druholigovým fotbalistům Slovácka, aby se co nejlépe připravili na svůj úvodní zápas jarní sezóny. Přesně 7. března totiž přijede do Uherského Hradiště Jihlava, které mají co oplácet.\nV posledním duelu si z Vysočiny odvezli porážku 0:1. Po podzimní části je Slovácko na 14. místě se 17 body. S těmi však do jarní sezóny budou vstupovat i další čtyři celky. Ztráta na desátý HFK Olomouc je pak jeden bod. Na postupové místo schází Slovácku 14 bodů a na místo sestupové jsou to body 2. Mluva čísel hovoří jasnou řečí, sestup hrozí daleko více než případné boje o postupové příčky. Jelikož všechna mužstva na podzim předehrála jeden zápas jarního kola, do konce soutěže tak zbývá pouhých 14 kol, což znamená při plném bodovém zisku 42 bodů. Pokud by proto Slovácko všechny zápasy vyhrálo, tak na konci soutěže by mělo 59 bodů. Vloni postupovala do I. ligy Příbram s body 52. Zajímavé, co? Ale zřejmě nikoliv uskutečnitelné. I když čert nikdy nespí. Třeba odhalí v Bohemce nebo Dukle nějakou úplatkářskou aféru, strhnou jim body a bude to. Já zapomněl, že jsou to pražské kluby, takže to je blbost. Beru zpět.\nVraťme se proto do reality. Skutečností je, že po podzimu ve Slovácku nezůstal kámen na kameni. Vyměnilo se vedení, změna nastala i na postech trenérských a otřesy zaznamenal i samotný kádr mužstva. Nejdražší druholigový hráč Jan Berger se vrátil do svého domova do Švýcarska a padáka dostali i Ineman s Psohlavcem. Do mužstva naskočilo pět posil. A ne ledajakých. Do zálohy byl angažován třicetiletý Michal Kordula, který má na svém kontě 114 ligových zápasů za Jablonec, z ligové Sigmy Olomouc přišel čtyřiadvacetiletý levý záložník Tomáš Kazár a sílu útočného valu posílil třiatřicetiletý Radim Holub z Mladé Boleslavi - autor 77 ligových branek. Velkou akvizicí by však měl být také levonohý 22 letý brazilec Nascimento Kleber de Silva, který na podzim oblékal dres bratislavské Petržalky. Věřme, že právě on bude hoden svého jména a jeho výkony budou podobné výkonům jiného brazilského Nascimenta – Edsona Arantese, známého pod jménem Pelé.\nTo však ještě není konec přílivu posil do Slovácka. Na půlroční hostování posílí v jarních bojích mužstvo jablonecký útočník Lukáš Fujerík. V jednání je i příchod francouzského záložníka Hani, který by se mohl stát špilmachrem mužstva. Současný kádr, který se pilně připravuje na jarní boje, je tak více než široký a boje o místo na výslunní přituhují. Vedení totiž chce soupisku uzavřít k 31. lednu. Věřme proto, že nový ředitel klubu Vladimír Krejčí společně s trenérem Josefem Mazurou, budou mít v nákupu posil šťastnější ruku než jejich předchůdci Mrázková s Jurkemikem. Již nyní se ale zdá, že mužstvo bude sázet více na brejkové akce než na standardní situace, protože přicházející posily nejsou žádní čahouni. Holub – 176 cm, Fujerik – 177, Kazár – 178, Kleber 176 a jen Kordula narostl na 182 centimetry. Inu, když se nezdařil do Slovácka loňský přestup “basketbalisty” Kolera, tak se nedá nic dělat. Ale jak praví jedno Slovácké přísloví: “I s malým kašpárkem se dá zahrát velké divadlo”. Jen si vzpomeňte na záložní řadu ve složení Jarolím, Polách, Ivana, Petržela nebo Vajda, Hlahůlek, Kufa, Malár. Žádní obři to nebyli a jaký to byl parádní fotbal. Důležité bude, aby hráči do hry dali i něco navíc, aby posily nebyly jen posilami, a aby Slovácko nebylo jen jejich další štací na fotbalové pouti za penězi.\nSlovácko, Jihlava, Uherské Hradiště, Michal Kordula, Kraj Vysočina, Jan Berger, Josef Mazura, SK Sigma Olomouc, Radim Holub, Vojtěch Johaník, vysočina, soutěž, Olomouc


Matematika-sin, cos, tan, cotang - příklady | Poradte.cz\nMatematika-sin, cos, tan, cotang - příklady\nOd: kristyn3® Datum: 05.05.13 16:51 odpovědí: 7 změna: 08.05.13 10:18\nProminte už jednou jsem tu vkládala příklady, ale nikdo mi předtím nepomohl s 2. cvičením\nPotřebuji postup , krok po kroku jak se k výsledku dostanu\ndoplněno 05.05.13 16:56:\n*2,3,4 potřebuji postup\nDatum: 05.05.13 17:36\nZAčel bych tím, že bych korektně npsal zadání. Už jsme vám radili, že nelze současně používat stupně a obloukovou míru.\nMít na jednom řádku současně cos 450° a cos π je nepřípustné a s takovým příkladem není co poradit (krom toho, že ho máte napsat pořádně).\nDatum: 05.05.13 18:06\nGoniometrické funkce jsou v tabulkách pro úhly od 0°do 90° a dále do 360°je to věcí znaménka. Větší úhly nad 360° počítáte tak, že 360° od nich odečtete, například sin 390° je sinus 390°-360° což je sinus 30°. Podobné to máte u 960°, jenom počítáte více násobek 360, zde 960-2x360=960-720=240°, což při násobcích 90°na každý kvadrant odpovídá 240-2x90=240-180=60° ve třetím kvadrantu.\nKombinace stupňů a pí učitel zadává proto, abyste si přepočetla pí na stupně. Obvod celého kruhu 360°je dvě pí, jedno pí je tedy pouze 180°. A když máte v příkladu pí/6, odpovídá to 180/6=30°, a zbytek určitě znáte. Moje odpověď je bez záruky, tuhle matematiku jsem po škole v životě nikdy nepotřeboval.\nDatum: 05.05.13 19:24\nTo mne nenapadlo, že by jim pančitelka schválně zadávala úlohu blbě. Ale dobře, již jednou to zde tazatelka zadala takto a byla na to upozorněna, tak by to snad napodruhé měla opravit, v duchu té poznámky "aby si přepočetla pí na stupně. Což neučinila.\nDatum: 05.05.13 20:11\nPřevedla jsem. ale prostě nevím co stím dále\nDatum: 06.05.13 16:19\nUrčíme hodnoty goniometrických funkcí, např. podle této tabulky:\nJe třeba si uvědomit, že cos 450° = cos (450° _ 360°) = cos 90° = 0\nToto vám potíže zřejmě nečiní, ale potíže činí úprava zlomků s odmocninami.\nDatum: 05.05.13 20:39\nZde vám může příklady někdo spočítat,ale ne vysvětlit! V příkladech je obsaženo několik tematických celků : převod míry\nobloukové na stupňovou, jednotková kružnice ,průběhy funkcí atd.Je třeba jít od začátku goniometrie,jinak to nemá cenu.\nDatum: 08.05.13 10:18\nDěkuji přesně tohle jsem potřebovala vědět\nUž to konečně chápu děkuji


WiFi endoskop s Blue LED technologií a HD kamerou | Efeel.cz\nŠpionážní Kamery › Endoskop kamery › WiFi endoskop s Blue LED technologií a HD kamerou\nKód zboží: 92-018 Mám otázku\nPopis produktu WiFi endoskop s Blue LED technologií a HD kamerou\nWiFi endoskop s Blue LED technologií a miniaturní výkonnou HD kamerou s obrazem z kamery v reálném čase as 8 nastavitelnými LED diodami. Endoskop využívá WiFi připojení na spárování s mobilním telefonem pomocí volné dostupné aplikace "HD SEE" (iOS, Android). Prostřednictvím této aplikace můžete sledovat snímaný obraz z kamery v reálném čase, nastavovat různé funkce a zároveň zachycovat záběry focením nebo nahráním videa přímo do mobilu. HD Endoskop s LED světlem a WiFi s dlouhým husím krkem až do 5m, který je zároveň vodotěsný a je vhodný k prozkoumání nejnepřístupnějších míst.\nEndoskop je vybaven miniaturní výkonnou HD kamerou, která zachycuje záběry v rozlišení 1600 x 1200px a zároveň je doplněna o 8 nastavitelných LED diod pro lepší a ostřejší viditelnost v tmavém prostředí. Kamera je umístěna na konci husího krku, který je flexibilní, vodotěsný což umožňuje prozkoumat kanalizační potrubí, spáry a jiné zúžené prostory. Miniaturní provedení endoskopu umožňuje snadný přenos a proto jej můžete mít vždy po ruce, když bude třeba. Integrovaná dobíjitelná baterie o velikosti 750 mAh se postará o dostatečně dlouhý chod endoskopu bez použití externích kabelů a adaptérů.


Sharon Pink Baculky Cz / Chodit S Někým Hradec Králové\nSharon pink baculky cz\nTen podle žalobkyně manželku od září do loňského června psychicky a fyzicky týral. Kromě jiného ji měl nutit k sexuálním praktikám, které si nepřála. A údajně ji nutil natáčet pornofilmy! Jeho žena, s níž se rozvádí, nicméně přiznala, že do svých třiceti let se v Německu živila focením erotických snímků.\nPozději prý ale na nátlak manžela začala točit pornofilmy. Bylo za to víc peněz! Sharon Pink abl. Za čtyři hodiny natáčení porna jsem měla eur! Točila jsem v Praze, Londýně, Budapešti. Tento soudní spor nyní probíhá. Pane Petře, držím vám palce! Dejte vědět jak nakonec dopadnete-pokud paní k V oblasti Péčka bylo zřejmě natočeno vše co si asi málokdo představí. Trh je přesycen a producent hledá nové a jné formy aby zaujal zákazníka. I zde je tržní princip - co nejvíc prodat a rychle.\nA zde v tomto případě je to jednoduché , pornoherečka pokud točí dobrovolně - umělecky tvoří. Když se jí to hodí do krámu , tak je oběť násilí. Jakékoli další šíření RSS kanálů těchto serverů je možné pouze s předchozím písemným souhlasem jejich provozovatele. Přepis, šíření či další zpřístupňování tohoto obsahu či jeho části veřejnosti, a to jakýmkoliv způsobem, je bez předchozího souhlasu ČTK výslovně zakázáno. Materiály agentury AP nesmí být dále publikovány, vysílány,přepisovány nebo redistribuovány.\nPrachařová fotkou rozběsnila biomatky! Kemr z Chalupářů by slavil 96! Kdo ho nenáviděl a komu plivl do tváře? Novou ženu má i jeho druhý syn. Mají mercedes i plazmu. Určitě jsem ji nenutil, aby natáčela porno! Připustila také, že natáčela i porno, kde ji svazovali, takže měla podlitiny na rukou.\nPolicista měl v počítači dětské porno. Nic ale nebolelo tak, jako plastika vaginy. Vaginoplastika může poškozovat citlivost pochvy Sharon Osbourne jí jen maso a tuky, za dva měsíce zhubla 13 kilo Sharon Osbourne si nechala odstranit ňadra, měla strach z rakoviny Sharon Osbourne má nová prsa Sharon Osbourne zvítězila nad rakovinou. Snažím se napravit reputaci děvky, říká zpěvačka Pink Třiatřicetiletá zpěvačka Pink, vlastním jménem Alecia Moore, se netají tím, že její písně mají sexuální podtext.\nChce prý změnit zaužívaný názor, že muž, který spí s hodně ženami, je hrdina, zatímco žena užívající si s hodně muži je považovaná za děvku. Pink v květnu živě prozradí pravdu o lásce i českým fanouškům Pink na novém albu řekne pravdu o lásce. Už v půli září Pink je tváří kosmetiky, pro magazíny ale prý byla kdysi moc ošklivá Pink shodila poporodní kila díky veganství a józe. Pink shodila poporodní kila díky veganství a józe Pink během těhotenství přibrala 25 kilo.\nTrvalo to rok, ale dvaatřicetiletá zpěvačka je opět štíhlá. Ačkoli měla vždy ráda kuřata a ryby, během hubnutí se z ní stala veganka. Pink i Carey se snaží shodit těhotenská kila Baculka Pink si poporodní kila navíc užívá Zpěvačka Pink má holčičku, na porod měla vhodné astrologické podmínky Pink i v těhotenství pije, dítě chce navíc pojmenovat podle whisky. Bývalý andílek Kerrová provokuje, připomíná pornohvězdu Cicciolinu Australská modelka Miranda Kerrová si ani po odchodu od Victoria's Secret nemůže stěžovat na nedostatek práce.\nNutil ji natáčet porno! Dva a půl roku týral bývalou pornohvězdu Sharon Pink 36 a schytal za to podmínku! Brněnský soud včera rozhodl, že podnikatel Petr Ř. Britský pěvecký objev nemůže kritizovat za zpěv kvůli nespornému talentu, tak se opřela alespoň do jejího vzhledu.\nSharon Stone bez make-upu Sharon Stone vyrazila na nákup bez make-upu, pouze s úsměvem na rtech. A důvod k úsměvu herečka opravdu má. No řekněte sami, kdo by nechtěl v jejím věku vypadat stejně? Herečka Sharon Stone vyrazila na nákupy a všem fotografům rozdávala úsměvy. My se jí nedivíme! Málokdo by herečce hádal jednpadesát let. Sharon strčí hravě do [ Sharon Stone se ztrácí prsa: Příště to chce podprsenku! Herečku Sharon Stone proslavila scéna, kdy jí ve filmu Základní instinkt chybělo spodní prádlo.\nJenže to bylo před 20 lety. Nyní by Sharon měla nosit spodní prádlo pokaždé, když vyjde ven. Její prsa se totiž v černých šatech, které připomínaly spíše pytel, ztrácely. Sharon, příště to chce podprsenku! Sharon však zná recept, jak se vrátit o několik let zpět, alespoň co se životního elánu a spokojenosti v obličeji týče.\nJejí vzpruhou je o 27 let mladší přítel, argentinský model Martin Mica. Prudce elegantní Sharon v pondělí zazářila na předhlídce Christiana Diora během francouzského týdne módy. Sharon Osbourne nevydržela mlčet a prozradila důvod krize s bouřlivákem Ozzym! Před několika týdny zahraniční média přišla s informací, že se po jednatřiceti letech rozpadá manželství rockera "Ozzyho Osbourna": Mluvčí páru diplomaticky informaci popřel, ale netrpělivá Sharon si teď pustila pusu na špacír a prozradila, jaký měly tyto problémy důvod.\nOzzy a Sharon Osbourneovi obnovili manželský slib Ozzy Osbourne opět zachránil své manželství.\nCESKE HERECKY V PORNU PRIVAT HRADEC\n5. leden Sharon pink privaty v brne, Další nemovitost vlastní v osadě Jizera v Jizerských SEX ZNOJMO SEX DOMA CZ, Dlouha videa sexy baculky. Pornohvězda (35) známá jako Sharon Pink nebo Busty Aneta se totiž podle . Další články k tématu: Pink i Carey se snaží shodit těhotenská kila Baculka Pink si. červen Nadržené lesbičky Fotografie a videa nahé Lenky alias Sharon Pink Moderátorka Fotky celebrit, krásných holek a spousta zábavy - elf. cz. Sharon Stone musí zaplatit dělníkovi odškodnění v řádech milionů Sharon Stone flirtovala se ženáčem, hladila gruzínského prezidenta Sharon Stone odpočívala na jachtě a vystavila perfektní figuru Stone, Andersonová a další: Sharon však zná recept, jak se vrátit o několik let zpět, alespoň co se životního elánu a spokojenosti v obličeji týče. Určitě jsem ji nenutil, aby natáčela porno! Když se jí to hodí do krámutak je oběť násilí. Reflex Zprávy Názory Foto. Na jižní Moravu ho přiváží kamiony. Vyšší mzdy jsou nesmysl, Češi si je zákulisi cesky holky, řekl exprezident Klaus.\nFree gay video free ideo cz\nAgama seznamka cz jen pornuj\nchlupaté kundy nahe mlade holky\nspoutana cz skolacky cz


Paralympiáda 2021 Tokio: Čeští sportovci, historie a nejnovější zprávy – Seznam.cz\nParalympijské hry 2021 | Tokio 2020\nVše, co vás zajímá o Paralympiádě 2021 v Tokiu přehledně na jednom místě.\nČeští sportovci na Paralympiádě\nKdy startují Češi\nVlajkonoši na zahájení\nMalajský koulař se na svou disciplínu na paralympijských hrách dostavil o několik minut později. Zpoždění ho nakonec stálo zlatou medaili.\nStrach o šampiona! Paralympijský vítěz zkolaboval\nČeši září na paralympiádě. Za 2 dny vybojovali 4 medaile, podívejte se\nRadost z Tokia: Zlato pro Adama Pešku, který se stal šampionem v boccie. Stříbro pro lukostřelkyni Šárku Musilovou. A dvakrát bronz: Pro tým stolních tenistů Jiřího Suchánka a Petra Svatoše a čerstvě též pro koulařku Annu Luxovou.\nNa paralympijských hrách předvádí handicapovaní sportovci senzační výkony a píší neuvěřitelné příběhy. Je skandál, že někteří lidé vůbec na výjimečnost této akce neberou ohledy. Přibližně čtyřicítka policistů, která měla zajišťovat plynulý chod her, byla poslána domů poté, co se strážci zákona opili, porvali s místními obyvateli a navštívili nevěstinec.\nDalší medaile pro Česko. Anna Luxová na paralympiádě vybojovala bronz\nČeští paralympionici vybojovali další medaili. Tentokrát se o ni zasloužila Anna Luxová.\nFantazie! České medailové žně\nAdam Peška vyhrál na paralympijských hrách v Tokiu turnaj v boccii a po lukostřelci Davidu Drahonínském získal pro českou výpravu druhou zlatou medaili. Čtyřiadvacetiletý debutant pod pěti kruhy, jenž prodělal dětskou mozkovou obrnu, prošel soutěží v kategorii BC3 bez porážky a ve finále zvítězil v tie-breaku nad Řekem Grigoriosem Polychronidisem.\nParalympionikům přibyly tři medaile včetně zlata boccisty Pešky\nČeská výprava na paralympijských hrách v Tokiu má jistou čtvrtou medaili. Zasloužil se o to Adam Peška, který postoupil do finále turnaje v boccii.\nBravo! Lukostřelec Drahonínský získal v Tokiu paralympijské zlato\nSuper! Další medaile pro českou výpravu\nParáda! Česko má první medaili\nČeská paradrezurní reprezentantka má za sebou start v pátečním Individual Testu při paralympijských hrách v Tokiu. Úloho dokončila v sedle s patnáctiletým oldenburským valachem Sterngreiferem s výsledkem 66,964 %.\nParalympijské hry v Tokiu se uskuteční 24. srpna - 5. září 2021. Jsou nejvýznamnější mezinárodní soutěží pro sportovce s různými zdravotními postiženími. Sledujte České sportovce na Paralympiádě.\nPrvní soutěž, z níž později vznikly dnešní Paralympijské hry, zorganizoval neurolog Ludwig Guttmann roku 1948 v Anglii. V rehabilitačním zařízení, kde pracoval, uskutečnil závody pro veterány z 2. světové války se zraněním páteře. Závody se v následujících letech těšily oblibě a účastnili se jich i sportovci z jiných zemí. To položilo základy pro vznik Paralympijských her a ty se uskutečnily poprvé v roce 1960, necelé dva měsíce po skončení OH v Římě.