Velká Británie :: CA Výuka Jinak\nÚvodní stránka > Zahraničí - školní zájezdy AUTOBUSEM > Velká Británie\nVNL5678 Vánoční Londýn, Windsor a Harry Potter od 6 690 Kč, 5 dnů/2 noci\nKód zájezdu: VNL5678 5 dnů/2 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd z ČR přes Německo a Belgii do francouzského přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA. Prohlídka s průvodcem: Houses of Parliament, Big Ben,...\nVBB 1620 Londýn, Harry Potter, stadion Chelsea a Oxford od 6 690 Kč, 5 dnů/2 noci\nKód zájezdu: VBB1620 5 dnů/2 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy a přejezd přes Německo, Nizozemí, Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA kolem 9:00 hod. Prohlídku započneme pěší...\nVBB1612 To nej z Londýna s návštěvou stadionu FC Chelsea/Arsenal od 6 690 Kč, 5 dnů/2 noci\nKód zájezdu: VBB1612 5 dnů/2 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy. Trasa přes Německo, Nizozemí, Belgii do franc. přístavu Calais. 2. den - v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA. Prohlídku započneme...\nVBB1623 Jižní Anglie od 6 690 Kč, 5 dnů/2 noci\nKód zájezdu: VBB1623 5 dnů/2 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy. Trasa přes Německo, Nizozemí, Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do BRIGHTONU, prohlídka Royal...\nVBB1601 Londýn, Oxford, Windsor od 6 690 Kč, 5 dnů/2 noci\nKód zájezdu: VBB1601 5 dnů/2 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd z ČR přes Německo a Belgii do francouzského přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA. Prohlídku započneme pěší procházkou s průvodcem čtvrtí...\nVBB1642 Londýn, Stone-henge, Avebury, Salisbury od 6 690 Kč, 5 dnů/2 noci\nKód zájezdu: VBB1642 5 dnů/2 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd z ČR přes Německo a Belgii do francouzského přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA. Prohlídku započneme pěší procházkou s průvodcem čtvrtí...\nKód zájezdu: VBB1637 5 dnů/2 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy a přejezd přes Německo, Nizozemí a Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA. Následuje pěší...\nVBB1602 Perly Anglie s návštěvou Londýna I od 7 990 Kč, 6 dnů/3 noci\nKód zájezdu: VBB1602 6 dnů/3 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd z ČR přes Německo a Belgii do francouzského přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA. Celodenní program v Londýně dle přání...\nVBB1605 Perly Anglie s návštěvou Londýna II od 7 990 Kč, 6 dnů/3 noci\nKód zájezdu: VBB1605 6 dnů/3 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy a přejezd přes Německo, Belgii a Nizozemí do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA. Program...\nKód zájezdu: VBB1638 6 dnů/3 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy. Trasa přes Německo, Nizozemí, Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do BRIGHTONU, prohlídka Royal...\nVBB1606 Legoland a námořní historie Velké Británie od 7 990 Kč, 6 dnů/3 noci\nKód zájezdu: VBB1606 6 dnů/3 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd z ČR přes Německo a Belgii do francouzského přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA. Celodenní program v Londýně dle přání...\nVBB1650 Hrabství Oxford, čokoládový svět Cadbury a Londýn od 7 990 Kč, 6 dnů/3 noci\nKód zájezdu: VBB1650 6 dnů/3 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy. Trasa přes Německo, Nizozemí, Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA na Greenwich – možnost...\nVBB1635 Londýn, Brusel a jižní Anglie od 8 890 Kč, 7 dnů/4 noci\nKód zájezdu: VBB1635 7 dnů/4 noci, 3x hostitelské rodiny s plnou penzí, 1 x hotel se snídaní, BUS 1. den - odjezd od školy přes Německo do Bruselu. 2. den – v ranních hodinách příjezd do BRUSELU a prohlídka s průvodcem: katedrála sv. Michala a Guduly, nákupní galerie sv. Huberta, hlavní...\nKód zájezdu: VBB1648 6 dnů/3 noci, plná penze, hostitelské rodiny, výuka angličtiny 9 lekcí, BUS 1. den – odjezd od školy. Trasa přes Německo, Nizozemí, Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA na...\nKód zájezdu: VBB1611 7 dnů/4 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy kolem 14:00 hod. Trasa přes Německo, Nizozemí, Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche (tam trajekt, zpět Eurotunel) a příjezd do LONDÝNA....\nKód zájezdu: VBB1603 7 dnů/4 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den – odjezd od školy v dopoledních hodinách přes Německo do francouzského přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do Londýna. Celodenní program v LONDÝNĚ dle...\nKód zájezdu: VBB1607 8 dnů/5 nocí, plná penze, 2 x hotel se snídaní, 3 x hostitelské rodiny s plnou penzí, BUS 1. den – v odpoledních hodinách odjezd z ČR přes Německo a Belgii do Paříže. 2. den – v ranních hodinách příjezd do PAŘÍŽE: návštěva Eiffelovy věže, pěší prohlídka s průvodcem...\nVBB1608 Anglická mozaika s návštěvou Walesu od 10 590 Kč, 8 dnů/5 nocí\nKód zájezdu: VBB1608 8 dnů/5 nocí, 2 x hotel se snídaní, 3x hostitelské rodiny s plnou penzí, BUS 1. den – odjezd z ČR přes Německo a Belgii do Calais. 2. den - přejezd přes kanál La Manche do Anglie, příjezd do LONDÝNA, pěší prohlídka s průvodcem čtvrtí Westminster: Houses of...\nVBB1652 Anglická riviéra - Cornwall, Devon a Londýn od 10 990 Kč, 8 dnů/5 nocí\nKód zájezdu: VBB1652 8 dnů/5 nocí, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1.den – odjezd od školy v odpoledních hodinách kolem 13:00 - 14:00 hod. 2.den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do Londýna a prohlídka LONDÝNA dle přání školy nebo například: Houses of...\nKód zájezdu: VBB1651 7 dnů/4 noci, plná penze, hostitelské rodiny, výuka angličtiny 9 lekcí, BUS 1. den – odjezd od školy. Trasa přes Německo, Nizozemí, Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche a příjezd do LONDÝNA na...\nKód zájezdu: VBB1609 7 dnů/4 noci, plná penze, hostitelské rodiny, BUS 1. den - odjezd od školy přes Německo do Calais. 2. den – příjezd do Calais, přeprava přes kanál La Manche, odjezd do LONDÝNA a prohlídka s průvodcem části Westminster. Program na přání školy. Ve večerních hodinách...\nVBB1641 Londýn s výukou a výlety od 11 590Kč, 8 dnů/5 nocí\nKód zájezdu: VBB1641 8 dnů/5 nocí, hostitelské rodiny s plnou penzí, BUS 1. den- odjezd od školy kolem poledne (čas bude upřesněn v pokynech na cestu),přejezd přes Německo, Nizozemí a Belgii do fr.přístavu Calais. 2. den- v ranních hodinách přeprava přes kanál La Manche...\nKód zájezdu: VBB1640 8 dnů/5 nocí, 4 x hostitelské rodiny s plnou penzí, 1 x hotel 2** se snídaní, BUS 1. den - odjezd od školy přes Německo do Bruselu. 2. den – v ranních hodinách příjezd do BRUSELU a prohlídka s průvodcem: katedrála sv. Michala a Guduly, nákupní galerie sv....\nKód zájezdu: VBB1636 10 dnů/7 nocí, 1 x kajuta na trajektu, 3/4 x hostitelské rodiny s plnou penzí, 2 x hostel/hotel se snídaní, BUS 1. den - Ve večerních hodinách odjezd z Prahy, přejezd přes noc do Amsterdamu.2. den - Několika-hodinová prohlídka AMSTERDAMU - města cyklistů,...\nKód zájezdu: VBB1609 7 dnů/4 noci, hostitelské rodiny s plnou penzí, BUS 1. den – odjezd od školy kolem poledne (čas bude upřesněn v pokynech na cestu), přejezd přes Německo, Nizozemí a Belgii do fr. přístavu Calais. 2. den – v ranních hodinách přeprava přes...\nVBB1637 Skotsko s výukou angličtiny a výlety, Amsterdam od 13 590 Kč, 8 dnů/6 nocí\nKód zájezdu: VBB1636, 8 dnů/6 nocí 2 x lůžko ve čtyřlůžkové kajutě na trajektu 4 x hostitelské rodiny s plnou penzí, 9 lekcí výuky angličtiny, BUS 1. den – V odpoledních/večerních hodinách odjezd, přejezd přes noc do Amsterdamu. 2. den – Několika-hodinová...


Ve čtvrtek 17. 10. 2013 se uskutečnil brněnský workshop ke knize Průvodce bytového designéra, která vyšla v nakladatelství Albatros Media a na pultech knihkupectví nám dělá radost už druhý týden. Česká firma TON, celosvětově úspěšný výrobce ohýbaného nábytku, se stala jedním z partnerů knihy a poskytla našemu týmu prostory svého showroomu v Brně – Komíně.\nPřed 16. hodinou se sešlo více než třicet zájemců o design, kteří si vyslechli od produktového designéra Jardy Juřici příběh oceněné židle 002, jíž je autorem. Následovala beseda autorů knihy Tomáše Havránka, Jany Boháčkové, Zuzany Staňkové a Leony Fouskové na téma „Sedm hříchů českého bydlení“, ve které aplikovali humornou formou sedm smrtelných hříchů na konkrétní projevy v českých interiérech. Na fotografiích ze své praxe dokumentovali stav bytů, zvyky a myšlení českého klienta, a vyzvali ke kultivaci českého bydlení.\nPo kontroverzní besedě, která vyvolala zájem účastníků a vyprovokovala diskusi, zadali autoři soutěž pro účastníky. Jejich úkolem bylo vybrat si jednu z alarmujících fotografií a „zjednat nápravu“ formou koláže – vlepováním, psaním, vkreslováním apod. Mladí designéři, ostřílení profesionálové i návštěvníci z řad laické veřejnosti se úkolu zhostili s nadšením a velkou energií, a tak nebylo snadné vybrat pět vítězů.\nCeny do soutěže věnovala firma TON (věšák Tee), škola pro bytové designéry IDK – interier design kurzy (50 % sleva na školné, návrh jednoho pokoje od designéra IDK) a nakladatelství Albatros Media (poukázky na nákup knih). Mezi oceněnými byly Jana Jano, Alena Chocenská, Markéta Šilhavíková, Martina Matoušková a kolektiv autorek Dana Kundrátová, Monika Kolesová a Pavla Libová.\nVečer se báječně vydařil. Věříme, že všichni odcházeli s touhou „očistit od hříchů“ bydlení své i svých potencionálních klientů.\nNa další workshop ke knize Průvodce bytového designéra se může těšit Praha, a to ve čtvrtek 24. 10. 2013 od 16 do 19 hodin v TONLabu v Holešovicích, Tusarova 55. Zájemci se mohou hlásit na marketing@albatrosmedia.cz, cena workshopu je 499 Kč, v ceně je kniha Průvodce bytového designéra.


Producent Zeldy naznačuje další otevřené hry - přepínač nintendo - 2019\nHlavní přepínač nintendo\nProducent Zeldy naznačuje další otevřené hry\nLegenda o Zeldě: Dech divokých může vytvořit nový standard pro budoucí dobrodružství Link. V rozhovoru pro Famitsu, dlouholetý seriál producent Eiji Aonuma navrhl, že hry Zelda budou pravděpodobně pokračovat v expanzivním prostředí.\nKdyž se ho zeptal Famitsu, zda hry Zelda budou i nadále používat jedinečný dech Divočiny, Aonuma si škádlil, že v budoucnu uvidíme více otevřeného světa Zeldu.\n„Myslím, že v budoucnu budou pro Zeldu standardem hry pod širým nebem, “ řekla Aonuma.\nNintendo našel hlavní komerční a kritický úspěch s Breath of the Wild, hra, která vydělává mnoho z tradičních prvků série. Nelineární styl vedl mnoho hráčů k tomu, aby strávili hodiny po hodině úklidu Velké plošiny - naprosto platný způsob, jak hrát tuto nádhernou hru.\nSamozřejmě, stále jsou tu velcí šéfové, aby porazili a Hyrule Castle zachránili. Neočekáváme, že by se hry Zelda vzdaly, ale mohly by to být roky, než uvidíme další sérii. Dech divokých je poprvé, co jsme měli novou hru Zelda od The Legend of Zelda: Skyward Sword v roce 2011.\n© 2019 přepínač nintendo


Cenný skalp v přípravě, Dynamo si poradilo se Spartou! | Články | Jihočeský fotbal\npátek, 6. července 2018, 19:12\nVe čtvrtém přípravném utkání si Dynamo připsalo velice potěšující výhru. Na Střeleckém ostrově před zraky téměř dvou tisíc diváků porazilo pražskou Spartu 2:1, když se z penalty trefil Jiří Kladrubský a vítěznou branku obstaral Lukáš Pouček. Už zítra hraje Dynamo další přípravný zápas v Linci.\nPřátelské utkání se Spartou na Střeleckém ostrově začalo vlažně. Ani jednomu z týmů se nedařilo kombinovat, územní převahu měli Pražané. První vážnější šanci měli sparťané v sedmé minutě. Po rohu hlavičkoval Štetina, ale pouze do míst, kde stál brankář Křížek. V osmnácté minutě padla první branka. Za vápnem natáhl Lukáš Vácha a někdo z domácích si srazil střelu do vlastní sítě – 0:1.\nPo půl hodině hry mohlo být vyrovnáno. Z dobrých třiceti metrů natáhl ke střele Patrik Čavoš a jeho nádherný pokus skvělým zákrokem vytáhl Milan Heča. Vyrovnání přinesla 36. minuta. Ivo Táborský byl ve vápně faulován a byl nařízen pokutový kop. Toho se chopil Jiří Kladrubský a bezpečně proměnil – 1:1. V závěru měl ještě šanci Mustedanagič, ale Křížek chytal ve velké formě.\nUž na začátku druhého poločasu šlo Dynamo poprvé v zápase do vedení. Velkou hrubku vyrobil Kaya a Jihočeši mohli pelášit do brejku. Ten vyřešil Mrsić (posila z Táborska) krásnou zasekávačkou, posunul míč na Lukáše Poučka, který trefil odkrytou branku – 2:1. Šancí na vyrovnání měla Sparta dost, častou překážkou byl výborně chytající Křížek. Poradil si s pokusem Chvátala, Kaya hlavičkoval zblízka nad.\nNeprosadil se ani Ristić, když po přímém kopu trestuhodně přestřelil branku. V posledních minutách se značně zhoršilo počasí, hrálo se na podmáčeném terénu a Spartě se nedařilo zatlačit na soupeře. Křížek musel ze vzduchu sebrat několik centrů, ale vedení už si Budějovičtí pohlídali. V přípravě tak mohli slavit cenný zisk výhry nad silnou Spartou.\nSK Dynamo České Budějovice – AC Sparta Praha 2:1 (1:1)\nBranky: 36. Kladrubský (pen.), 47. Pouček – 18. Vácha. Rozhodčí: Jílek - Němec, Novotný. Diváků: 1 841.\nSK Dynamo: Křížek – Řezáč (46. Havel), Kladrubský, Novák (75. Fišl), Helešic – Čavoš, Javorek (75. Čermák) – Wermke (46. Šplíchal), Pouček (57. Švantner), Mrsić (75. Rychnovský) – Táborský (46. Gebert). Trenér David Horejš.\nAC Sparta: Heča – Chipciu (46. Chvátal), Štetina (46. Costa), Kaya, M. Frýdek (64. Civič) – Vácha (64. Kulhánek) – Vukadinovič (64. Ben Chaim), Kanga (46. Stanciu), Mustedanagič, Vatajelu (46. Ristič) – Pulkrab (64. Šural). Trenér Pavel Hapal.


Dopravní podnik v Plzni zvedne platy, Škodovka zaměstná další lidi - iDNES.cz\n27. prosince 2012 9:27, aktualizováno 9:27\nV příštím roce si přilepší například zaměstnanci plzeňského Dopravního podniku. Společnosti jako Bohemia Sekt nebo Stock platy zaměstnanců vůbec nezveřejňují. (Ilustrační snímek) | foto: PMDP\nPraha, Středočeský a Jihomoravský, to jsou jediné kraje, v nichž byla průměrná mzda v období od ledna do září 2012 vyšší než v plzeňském regionu. Podle statistiků vzrostl na západě Čech za první tři čtvrtletí letošního roku průměrný plat o 629 korun na 22 492. Jaký bude vývoj mezd v příštím roce?\nNa navýšení mezd se mohou těšit v plzeňském Dopravním podniku. Zatímco za první tři čtvrtletí roku 2012 byl průměr 26 264 korun, příští rok by podle odhadu měli zaměstnanci brát 27 300 korun.\nPodobná změna nastane také na Krajském úřadě Plzeňského kraje. "Průměrný plat letos činí 27 865 korun, pro následující rok je plánovaný 28 149 korun," sdělil René Zeithaml z úřadu.\nMagistrát města Plzně odhaduje průměrný plat v roce 2013 na 28 587 korun. To je méně než průměr za leden až listopadu 2012, který činil 29 247 korun.\nZaměstnanci Plzeňské teplárenské berou v průměru 26 tisíc korun. "Pro další rok žádné změny neplánujeme," uvedla mluvčí Petra Siegerová. Naplánované nejsou podle ní ani personální změny. K 1. 1. 2013 bude mít společnost 276 zaměstnanců.\nVývoj mezd nedokáží zatím odhadnout v Plzeňském Prazdroji. "Průměrný plat bez mezd manažerů je přibližně 31 tisíc korun včetně variabilní složky, přesčasů a mimořádných odměn," informoval Vladimír Jurina z Prazdroje. Počet zaměstnanců se pohybuje dlouhodobě kolem dvou tisíc.\nJasno zatím není v ČSAD Plzeň. Letos byl průměrný plat 22 647 korun, nyní probíhají jednání o výši mezd v následujícím roce.\nSpolečnost Stock Plzeň či Bohemia Sekt výše platů nezveřejňují.\nDoosan Škoda Power nabere desítky zaměstnanců\nZaradovat se však mohou uchazeči o práci. Jeden z největších zaměstnavatelů v kraji, Doosan Škoda Power, plánuje příští rok nabrat několik desítek nových pracovníků.\n"K 1. lednu 2012 jsme měli 1 185 zaměstnanců, k 1. lednu 2013 máme odhad 1 285 lidí," uvedla Anna Janelová ze společnosti s tím, že tento trend bude podle současných prognóz pokračovat i v dalších letech.\nVýši průměrného platu společnost nezveřejňuje, je ale dlouhodobě nad krajským průměrem.\nŠkoda Transportation naopak zaměstnává lidí o něco méně, 1 167 v prosinci 2012 oproti 1 207 v lednu 2012.\n"Průměrný plat za letošní 2012 je necelých 32 tisíc korun. Jaká bude průměrná mzda v příštím roce, nemůžeme předjímat, ještě probíhá kolektivní vyjednávání," sdělila mluvčí společnosti Lubomíra Černá.\nTémata: Plzeňský kraj, práce, ČSAD, Doosan škoda Power, Dopravní podnik hl. m. Prahy, iPad, Mzda, Nejvyšší platy, Plat, Plzeňský Prazdroj, Průměrná mzda, Škoda Transportation, Tramvaj, Výpočet čisté mzdy, Výpočet úroků, Žebříček platů


Kniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas) - Populární knihy\nKniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas) stáhnout knihu pdf, epub, mobi\nNázev knihy: Kniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas)\nElérhető fájlok: Kniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas).pdf, Kniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas).epub, Kniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas).mobi\nKniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas).pdf\nKniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas).epub\nKniha Dvůr mlhy a hněvu (Sarah J. Maas).mobi\nDokonalost sama!! Tak jak vás první díl pohltí, tak tenhle vás doslova sežere. Stránky knížky vás spolknou takovým způsobem, že vůbec nevnímáte a celý kouzelný Prythian vás obestře svojí magií tak silně, že svět a realita okolo jsou na míle vzdálené. Postavy jsou tak dokonale vykreslené, že se dostanou pod kůži, jsou s vámi celý den a v noci vám nedají spát. Autorka dokáže mistrně pracovat jak s popisem, tak s napětím a dějovými zvraty, že jen lítáte očima po řádcích. Romanticko – flirtující dějová linka je přímo božská!! A vy nedokážete nic jiného, než toho mrazivě krásného a kouzelného zmetka s pronikavýma, fialovým očima, prostě milovat.\nPřeji si jediné. alespoň na pár dní vidět a zažít krásu Velarisu. A taky aby tahle sága nikdy neskončila, protože až tohle někdy dočtu, tak asi umřu nad tou prázdnotou a strachem, že žádná knížka už nikdy nebude takhle dokonalá.\nLepší než první díl. Rhysand byl úžasný:-) i všichni ostatní. Nádherně popsané, strhující, napínavé, zamilované, frustrované, kamarádské.\nZ této knihy jsem tak MOC nadšená! Sarah opět nezklamala (to ona ani nedokáže), ale po prvním dílu, který pro mě nebyl úplně dokonalý, bych nečekala, že mě ten vílí svět tak pohltí! Ale opak byl pravdou – autorka mě znovu dokázala posadit na zadek.\nDvůr mlhy a hněvu je o dost lepší než jeho předchůdce. Od začátku je kniha zajímavá a jen těžko se od ní dá odtrhnout. Trochu mě mrzelo, co Maas provedla se vztahem Feyre a Tamlina a že se z Tamlina, kterého jsme si v prvním díle tak oblíbili a který by pro Feyre udělal první poslední, stala negativní postava. A že Feyřina láska k němu skončila nenávistí. Ale kdyby se tento zvrat nestal, nemohla by tam autorka vměstnat tu novou (úžasnou!) romantickou linku, která byla ještě lepší než ta v prvním díle. Obohatilo to celý příběh a posunulo na jinou úroveň.\nUž v prvním díle jsem měla tušení, že mezi Feyre a Rhysem něco bude (naznačoval to ten slíbený týden v měsíci s ním), ale odmítala jsem si připustit, že vztah s Tamlinem skončí. V prvním díle to totiž vypadalo, že Tamlin je její pravá láska. Ale Sarah prostě umí tvořit dramata – bez nich by ty knihy nebyly tak skvělé.\nFeyřino jednání jsem plně chápala a myslím, že nejsem sama, kdo s ní dokázal soucítit. Topila se v depresích, ztratila chuť do života a neznala své místo ve světě. Nedokázala si představit ten nevýrazný život s Tamlinem, který o ní měl takový strach, že jí vše zakazoval. Bylo tedy zcela přirozené, že hledala útočiště jinde. Velmi mě zaujal nápad se schopnostmi, která Feyre získala od všech sedmi vladařů. Když ji v té magické oblasti porovnám s Aelin (jejíž oheň byl samozřejmě skvělý), Feyre má rozhodně větší potenciál a těším se, v čem se předvede v dalších dílech. Líbilo se mi, že nám autorka ty její schopnosti představovala postupně.\nRhyse jsem si oblíbila už ve Dvoře trnů a růží; přitahovalo mě zejména to jeho tajemno. V tomto díle jsem se do něj úplně zamilovala. Je úplně jiný než Tamlin – Feyre nikde nezamyká, ale naopak jí dává tolik volnosti, kolik potřebuje pro svůj rozvoj. Ukáže se, že všechno jeho jednání v předchozím díle mělo nějaký smysl a že vůbec není takový, jaký se zdál. Ukáže se, že si z minulosti nese své vlastní démony, se kterými bojuje. Má dobré srdce a pro svou rodinu a lid by udělal cokoliv. Můžu říct, že bezpochyby patří mezi nejsilnější knižní postavy, které znám.\nZaujaly mě také nové postavy – Cassian, Azriel, Mor a Amren. Autorka měla jejich charaktery a minulost do detailu promyšlené a mně opět nezbývá než ji za to obdivovat. Každá její postava má něco do sebe a je svým způsobem výjimečná.\nDramatický závěr se dal čekat, ovšem nečekala jsem, že Feyre skončí opět na Jarním dvoře – tam, kde celý příběh začal. Těším se na sestry Archeronovy, jak se budou chovat jakožto víly, které odjaživa nesnášely; je to opravdu zajímavý zvrat. A nakonec musím zmínit i to, jak se ty postavy začínají párovat a začíná být jasné, kdo s kým nakonec bude.\nV knize nechyběla akce, magie, vášeň ani pořádné zvraty. Celý příběh je zkrátka kouzelný a já se nemůžu dočkat, až si přečtu další díly, o kterých jsem už teď přesvědčená, že mě nezklamou.\nDvory se staly mou novou nejmilovanější sérií. Feyre je v tomte díle mnohem sympatičtější a více chápu její rozhodování.. No o Rhysovi ani nemluvím. Bože můj. Opravdu jsem zvědavá jak se to vše bude vyvíjet v dalším díle. Víc takových knížek prosím. Jsem jedna z mála, která je z obou dílů nadšená stejně.\nNádherné pokračovanie, pri konci som mala až strach, čo sa všetko udeje ešte, no hoci som mala obavy, či sa príbeh nebude zbytočne naťahovať, tak moje obavy boli zbytočné. Teraz čítam už tretiu časť a neviem sa od toho odtrhnúť. Pre mňa TOP séria\nHned na úvod – nejkrásnější kniha, kterou jsem dosud přečetla (a že jich nebylo málo). Dynamické, poutavé, propracované, a hlavně – přestože se jedná o rozsáhlou publikaci, nenašli byste v ní ani jedinou nudnou pasáž. Příběh krásně graduje, postavy si vás získávají a celkové vyznění je jednoduše dokonalé. Knize bych dala bez rozmýšlení 100%. Sarah J Maas je zkrátka “spisovatelské eso!”\nSpoustu času se nic nedělo, mohlo by to být aspoň o dvě třetiny stran kratší.\nEvidentně nejsem cílová skupina a jak psala Ryorka, “nevím jestli je výhra cpát do hlavní role takovou sebestřednou blbku. pak nevím jestli je to pro pláč, zlost nebo smích. A mládí je taaak krásné a naivní. ” No krásné a naivní ano, ale s tímto jako s výukovým materiálem nevím nevím. Za mě dvě hvězdičky za příběh.\nTrochu se odkloním od dějové linky příběhu. Totiž myslím, že se nebudu tolik plést, když řeknu, že obrovská síla této knihy je její romantická stránka. Jak i ve spoustě jiných příběhů, moderních, pohádkových, v rozpadajících se červených knihovnách po babičce, je tu ON, temný rytíř. Ponurý, zachmuřený, mocný, silný, movitý, arogantní parchant, kterému se ženy plazí u nohou..samozřejmě hluboko v duši citlivý, zranitelný a s drásající, beznadějnou touhou po té jediné, která ho zachrání. Takové klišé. Tolikrát ohrané, tisíckrát opsané totéž a přesto to zatraceně funguje. Když se k tomu přidají křídla, zuby nebo třeba rohy a nějaká ta nadpřirozená schopnost, je vymalováno 🙂\nJinak ke knize – fantastická!\nE-kniha: Dvůr mlhy a hněvu – Sarah J. Maasová\nElektronická kniha: Dvůr mlhy a hněvu\nDruhý díl young adult fantasy série na pohádkový námět krásky a zvířete staví hrdinku Feyre před nová rozhodnutí a hrozby. Feyre přežila střet s Amaranthou a vrátila se na Jarní dvůr. Avšak ani zde nemá klid, protože ji neustále pronásledují vzpomínky na to, co musela udělat, aby osvobodila Tamlina i jeho lid. A stejně tak nemůže zapomenout ani na smlouvu s Rhysandem, s kterým má strávit jeden týden v měsíci. Ač je nyní vznešenou vílou, srdce má stále lidské. A navíc si postupně uvědomuje, že na obzoru se objevuje ještě mnohem větší zlo, než jaké kdy zažila. A tak zatímco se snaží vyznat v zákrutech vílího života, zjišťuje, že její role zachránkyně ještě neskončila. Dokáže se vyrovnat s nebezpečím, které se k ní blíží?\nDvůr mlhy a hněvu – e-kniha\n© 2016 by Sarah J. Maas\nThis translation of A Court of Mist and Fury is published by\nAlbatros Media a. s. by arrangement with Bloomsbury Publishing Inc.\nTranslation © Ivana Svobodová, 2017\nISBN tištěné verze 978-80-7544-306-9\nISBN e-knihy 978-80-7544-337-3 (1. zveřejnění, 2017)\nPro Joshe a Annie –\nmůj vlastní dvůr snů\nDvůr nočních můr\nMožná jsem odjakživa měla zlomenou a temnou duši.\nNěkdo, kdo by byl od narození celý a dobrý, by možná odložil dýku z jasanu a přijal by smrt místo toho, co leželo přede mnou.\nMěla jsem co dělat, abych dýku udržela, jak se mi krví zmáčená ruka chvěla. Jak se mé nitro kousek po kousku tříštilo, zatímco bezvládné tělo mladíka z rodu vznešených víl vychládalo na mramorové podlaze.\nNedokázala jsem dýku pustit. Nedokázala jsem se pohnout z místa před mrtvým.\n„Dobře,“ zavrněla Amarantha ze svého trůnu. „Znovu.“\nČekala mě další jasanová dýka a další klečící víla. Žena.\nVěděla jsem, jaká pronese slova. Modlitbu, již odříká.\nVěděla jsem, že ji zabiju stejně, jako jsem zabila mladíka ležícího přede mnou.\nPřistoupím na to, abych je všechny osvobodila. Abych osvobodila Tamlina.\nByla jsem řezníkem nevinných a spasitelkou země.\n„Samozřejmě až budeš připravená, spanilá Feyre,“ podotkla lhostejně Amarantha a její vlasy se leskly jako krev na mých rukou. Na mramoru.\nVražedkyně. Řezník. Zrůda. Lhářka. Podvodnice.\nNetušila jsem, koho mám na mysli. Hranice mezi mnou a královnou se od té doby ztenčila.\nMé prsty upustily dýku a ta s třeskem dopadla na podlahu, až se narůstající kaluž krve rozstříkla. Kapky potřísnily mé ošoupané boty – vzpomínku na smrtelný život, který jsem nechala daleko za sebou, až mi připadalo, že byl jen jedním z mých horečnatých snů v uplynulých několika měsících.\nStála jsem tváří v tvář ženě čekající na smrt. Kápi měla přetaženou přes hlavu a její útlé tělo zůstávalo nehybné. Sebrala jsem sílu, abych ukončila její život. Abych přinesla oběť, jíž se žena měla stát.\nNatáhla jsem se pro druhou dýku z jasanu na polštáři z černého sametu. Její rukojeť mě ledově bodla do horké, vlhké dlaně. Strážci ženě strhli kápi.\nZnala jsem tu tvář, která ke mně vzhlédla.\nZnala jsem ty modrošedé oči, hnědozlaté vlasy, plné rty a výrazné lícní kosti. Znala jsem ty uši, jež teď byly půvabně protažené, údy, jež se zaoblily a staly se ztělesněním moci. Veškeré lidské nedokonalosti zahladila jemná nesmrtelná záře.\nZnala jsem prázdnotu, zoufalství a zkaženost, které mi sálaly z tváře.\nKdyž jsem namířila dýku, ruce se mi už netřásly.\nUchopila jsem svou oběť za útlé rameno a zahleděla se do té nenáviděné tváře – do své tváře.\nA vrazila jsem jasanovou dýku do nastaveného srdce.\nVyzvracela jsem se do záchodu. Přidržovala jsem se chladné mísy a snažila se ovládat zvuky dávení.\nDo obrovské mramorové koupelny pronikaly měsíční paprsky jako jediný zdroj světla, zatímco jsem potichu vyprazdňovala obsah žaludku.\nTamlin se ani nepohnul, když jsem se s trhnutím probudila. Nedokázala jsem odlišit tmu v mé ložnici od nekonečné noci Amaranthina žaláře a zbrocená studeným potem jako krví těch víl jsem vtrhla do koupelny.\nByla jsem tu už čtvrt hodiny, během níž jsem čekala, až se mi přestane zvedat žaludek a neodbytný třas povolí a rozplyne se jako vlny v tůni.\nOpřela jsem se o mísu a lapala po vzduchu. Přitom jsem počítala každé nadechnutí.\nByla to jen noční můra. Jedna z mnoha, které mě poslední dobou pronásledovaly ve spánku i bdění.\nOd našeho návratu z kraje pod Horou uběhly tři měsíce. Tři měsíce, kdy jsem si zvykala na nesmrtelné tělo i na svět, který se snažil zotavit poté, co ho Amarantha rozbila na kusy.\nSoustředila jsem se na dýchání – vdechovala jsem nosem a vydechovala ústy. Stále dokola.\nKdyž se zdálo, že už se mi přestal zvedat žaludek, odtáhla jsem se od záchodu, ale nevydala jsem se daleko. Jen k sousední zdi poblíž prasklého okna, odkud jsem viděla noční oblohu a kde mi vánek laskal zpocenou tvář. Opřela jsem se hlavou o zeď a přitiskla ruce na studenou mramorovou podlahu. Skutečnost.\nTohle byla skutečnost. Přežila jsem. Dostala jsem se ven.\nPokud to ovšem nebyl sen – jen horečnatý sen v Amaranthině žaláři, z něhož se probudím v té cele a.\nPřitáhla jsem si kolena k hrudi. Tohle je skutečné. Skutečné.\nNeslyšně jsem ta slova pronesla.\nOpakovala jsem si je, až jsem zvládla pustit nohy a zvednout hlavu. Dlaněmi mi projela pronikavá bolest.\nSevřela jsem ruce v pěst takovou silou, že mi nehty skoro probodly kůži.\nNesmrtelná síla byla spíš prokletím než darem. Po návratu zpod Hory jsem pokřivila a ohnula každý příbor, kterého jsem se dotkla, a na svých delších a rychlejších nohách jsem zakopávala tak často, že Alis z mých komnat odnesla veškeré nenahraditelné cennosti (obzvlášť ji rozladilo, že jsem převrhla stolek s osm set let starou vázou). A rozbila jsem ne jedny či dvoje, ale patery skleněné dveře jen tím, že jsem je nedopatřením zavřela příliš velkou silou.\nDlouze jsem si povzdechla a roztáhla jsem prsty.\nMá pravá ruka byla nepoznamenaná, hladká. Dokonale vílí.\nOtočila jsem levačku, na níž mi prsty, zápěstí a celou délku předloktí pokrývaly spirály černého inkoustu, jenž nasával temnotu z místnosti. Oko, které jsem měla nakreslené ve středu dlaně, jako by mě sledovalo, klidně a prohnaně jako kočka. Jeho úzká zornička teď byla roztaženější než během dne. Jako kdyby se přizpůsobovala světlu stejně jako obyčejné oko.\nNa toho, kdo by mě mohl prostřednictvím mého tetování pozorovat.\nPo tři měsíce, co jsem tu byla, se mi Rhys neozval. Ani slovem. Neodvážila jsem se na něj zeptat Tamlina, Luciena ani kohokoli jiného, abych vladaře Nočního dvora nějak nepřivolala. Nechtěla jsem mu připomínat bláhovou dohodu, kterou jsem s ním uzavřela pod Horou, podle níž s ním mám trávit jeden týden v měsíci výměnou za to, že mě zachránil, když jsem byla na pokraji smrti.\nOvšem i kdyby na to Rhys nějakým zázrakem zapomněl, mně se to nikdy nepodaří. A stejně tak Tamlinovi, Lucienovi a všem ostatním. Ne když jsem označená tím tetováním.\nDokonce i když Rhys nakonec. dokonce i když nebyl tak úplně nepřítel.\nPro Tamlina ano. Pro všechny ostatní dvory taky. Jen málo víl překročilo hranice Nočního dvora a přežilo dost dlouho na to, aby o tom mohly vyprávět. Nikdo ve skutečnosti nevěděl, co se nacházelo v nejsevernější části Prythianu.\nHory, temnota, hvězdy a smrt.\nJenže já si nepřipadala jako Rhysandův nepřítel, když jsem s ním mluvila naposledy, pár hodin po Amaranthině porážce. Nikomu jsem o tom setkání neřekla. Ani o tom, co mi prozradil a s čím jsem se mu svěřila.\nBuď vděčná za své lidské srdce, Feyre. Lituj ty, kdo necítí vů bec nic.\nZatnula jsem prsty, abych to oko i tetování zakryla. Spustila jsem nohy na zem, spláchla záchod a vydala se k umyvadlu, kde jsem si vypláchla pusu a omyla obličej.\nPřála bych si nic necítit.\nPřála bych si, aby se mé lidské srdce změnilo spolu se zbytkem mého těla a stal se z něj nesmrtelný mramor místo svraštělého cípu tmy, která mi do žil neustále napouštěla svou jedovatou mízu.\nTamlin se nevzbudil, ani když jsem se přikradla zpátky do setmělé ložnice. Jeho nahé tělo leželo roztažené na matraci. Chvíli jsem jen obdivovala mocné svaly na jeho zádech, po nichž láskyplně klouzalo světlo měsíce, zlaté vlasy rozcuchané spánkem i mými prsty, které jsem do nich zabořila, když jsme se večer milovali.\nUdělala jsem to pro něj – pro něj bych s radostí zničila sebe i svou nesmrtelnou duši.\nA teď jsem s tím měla žít navěky.\nKráčela jsem k lůžku a každý krok mi připadal těžší a namáhavější. Prostěradlo a pokrývka už byly vychladlé a suché, když jsem mezi ně vklouzla, otočila se k Tamlinovi zády a objala se rukama. Dýchal hluboce, poklidně. Jenže já získala vílí sluch. a někdy jsem měla dojem, že jsem zachytila, jak zatajil dech, byť jen na okamžik. Nikdy jsem neměla odvahu zeptat se ho, jestli je vzhůru.\nNikdy se nevzbudil, když mě noční můry vyštvaly ze spánku; nikdy se nevzbudil, když jsem noc co noc v bolestech zvracela. Pokud o tom věděl nebo mě uslyšel, nezmínil se o tom slovem.\nVěděla jsem, že ho ve spánku pronásledují podobné sny stejně často jako mě. Když se to stalo poprvé, procitla jsem a snažila se s ním promluvit. Jeho kůže byla pod mými prsty zvlhlá. On se mi však vymanil a vzal na sebe podobu zvířete, samá srst, drápy, rohy a tesáky. Zbytek noci strávil natažený v nohách postele a pozoroval dveře a řadu vysokých oken.\nOd té doby tak trávil mnoho nocí.\nChoulila jsem se na posteli a přitáhla si pokrývku výš, aby mě její teplo ochránilo před nočním chladem. Uzavřeli jsme mezi sebou nevyřčenou úmluvu – nedopřejeme Amaranthě vítězství tím, že přiznáme, jak nás trýzní ve snech i bdění.\nBeztak bylo snazší nemuset nic vysvětlovat. Nemuset mu přiznat, že ačkoli jsem ho osvobodila a zachránila z Amaranthina područí jeho lid i celý Prythian, něco se ve mně zlomilo.\nPochybovala jsem, že mi věčnost postačí k tomu, abych se dala znovu dohromady.\n„Chci jet s vámi.“\nZaložila jsem si ruce na prsou, skryla jsem potetovanou ruku pod pravou paži a mírně jsem se rozkročila na ušlapané podlaze stájí. „Uběhly tři měsíce. Nic se nestalo a vesnice je necelých pět mil. “\n„Ne.“ Paprsky dopoledního slunce proudící dovnitř otevřenými dveřmi dodávaly Tamlinovým zlatým vlasům matný lesk, zatímco si na hrudi upínal bandalír. Na jeho tváři – drsně krásné, přesně jak jsem si ji vysnila během těch dlouhých měsíců, kdy nosil masku – byl kamenný výraz a rty měl přísně sevřené.\nLucien, který čekal na své šedě grošované klisně ve společnosti tří dalších strážců z vílího rodu, za ním mlčky varovně zavrtěl hlavou a přimhouřil kovové oko. Jako by mi radil: Ne dráždi ho.\nJenomže když Tamlin vykročil ke svému černému hřebci, kterého pro něj už osedlali, zatnula jsem zuby a hnala se za ním. „Ve vesnici potřebují veškerou možnou pomoc.“\n„A my Amaranthiny netvory nepřestaneme lovit,“ ujistil mě, když se jediným plavným pohybem vyhoupl na koně. Někdy mě napadlo, jestli koně používal, jen aby udržoval zdání zdvořilosti – nebo obyčejnosti. Aby budil dojem, že nedokáže běžet rychleji než oni, a nežil jednou nohou v lese. Jeho zelené oči byly jako úlomky ledu, když hřebec vykročil. „Nemám dost strážců, kteří by tě doprovázeli.“\nZachytila jsem uzdu jeho koně. „Já doprovod nepotřebuju.“ Sevřela jsem kožený popruh silněji, přiměla jsem hřebce zastavit a zlatý kroužek na mém prstě – se čtvercovým smaragdem – se zaleskl na slunci.\nPřed dvěma měsíci mě Tamlin požádal o ruku a za ty dva měsíce jsem musela vystát přehlídky květin a šatů, plánování toho, kde bude kdo na svatbě sedět a co se bude jíst. Před týdnem mi byla dopřána chvíle odpočinku díky zimní rovnodennosti, pro kterou jsem místo krajek a hedvábí vybírala věnce a řetězy ze zelených větviček. Ale aspoň to byla změna.\nTřídenní oslavy a pitky, během nichž jsme si předávali drobné dárky, vyvrcholily dlouhou a dost ohavnou slavností na úpatí kopců, kdy jsme měli prožít nejdelší noc roku, v níž se jeden rok překlenul v druhý a slunce zemřelo, aby se opět zrodilo. Nebo něco v tom smyslu. Oslava zimního svátku na místě, kde panovalo věčné jaro, příliš nepomohla mému celkovému nedostatku slavnostního nadšení.\nNeposlouchala jsem příliš pozorně vyprávění o původu svátku a samy víly se mezi sebou dohadovaly o tom, jestli vzešel ze Zimního nebo Denního dvora. Oba dvory ovšem tvrdily, že je původně jejich. Já věděla jen to, že budu muset vydržet ještě dvě slavnosti. Jednu při západu slunce, kterou započne nekonečná noc plná dárků, tance a popíjení na počest smrti starého slunce, a druhou za úsvitu následujícího dne, kdy s opuchlýma očima a bolavýma nohama přivítám jeho znovuzrození.\nUž tak bylo dost zlé, že jsem musela stát před shromážděnými dvořany a nižšími vílami, zatímco Tamlin pronášel četné přípitky a zdravice. Příhodně jsem se zapomněla komukoli zmínit o tom, že na nejdelší noc v roce také připadají moje narozeniny. Beztak jsem dostala dost darů a o svatebním dnu jich zaručeně obdržím ještě daleko víc. Vždyť jsem tolik věcí ani nemohla využít.\nNyní do svatebního obřadu zbývaly pouhé dva týdny. Jestli se nedostanu ven ze sídla, jestli aspoň jeden den nebudu dělat něco jiného než utrácet Tamlinovy peníze a přijímat poklonkování.\n„Prosím. Obnova probíhá hrozně pomalu. Mohla bych pro vesničany lovit, sehnat jim jídlo. “\n„Není to bezpečné,“ odpověděl Tamlin a znovu pobídl koně vpřed. Hřebcova srst se leskla jako temné zrcadlo dokonce i ve stínech stáje. „Zvlášť pro tebe.“\nOpakoval to pokaždé, když došlo na tuhle hádku. Pokaždé, když jsem ho snažně prosila, aby mi dovolil navštívit nedalekou vesnici vznešených víl, kde bych mohla pomoct znovu zbudovat to, co Amarantha před lety spálila.\nVyšla jsem za ním ze stáje do jasného bezmračného dne. Tráva pokrývající okolní kopce se vlnila ve slabém vánku. „Lidé se tam chtějí vrátit. Chtějí někde žít. “\n„A právě tito lidé v tobě vidí požehnání – symbol stability. Pokud by se ti mělo něco stát. “ Zarazil se a zastavil koně na kraji pěšiny vedoucí do lesa, na níž o pár yardů dál čekal Lucien. „Nemá smysl cokoli obnovovat, pokud Amaranthiny stvůry táhnou zemí a mohou to zase zničit.“\n„Ochranná kouzla už znovu účinkují. “\n„Některým se podařilo přes ně proklouznout, než jsme je posílili. Lucien včera zabil pět nágů.“\nRychle jsem pohlédla na Luciena, který se zatvářil rozpačitě. Včera se o tom u večeře nezmínil, a když jsem se ho zeptala, proč kulhá, dokonce mi lhal. Sevřel se mi žaludek – nejen kvůli té lži, ale. nágové. Někdy se mi ve snu vracelo, jak na mě stříkala jejich krev, když jsem je zabíjela. Jak se na mě jejich hadí tváře šklebily, když se mě v lese pokusili rozcupovat na kousky.\nTamlin tiše dodal: „Nemohu vykonávat své povinnosti, když mám plnou hlavu starostí, zda jsi v pořádku.“\n„Jistěže budu v pořádku.“ Coby vznešená víla jsem měla díky své síle a rychlosti velkou šanci uniknout, kdyby se něco stalo.\n„Prosím – prosím udělej to pro mě,“ naléhal Tamlin a pohladil hřebcův svalnatý krk, když zvíře netrpělivě zaržálo. Ostatní už koně popohnali do lehkého klusu a první jezdec byl téměř ve stínu lesa. Tamlin rázně kývl k alabastrovému sídlu tyčícímu se za mnou. „V domě určitě budou potřebovat pomoc. Nebo bys mohla malovat. Vyzkoušej tu novou sadu, kterou jsem ti dal o zimním slunovratu.“\nV domě mě nečekalo nic než svatební přípravy, protože i Alis odmítala, abych vykonávala sebenepatrnější práce. Ne kvůli tomu, co jsem pro Tamlina znamenala a kým jsem se pro něj měla stát, ale za to, co jsem udělala pro ni, pro její chlapce a pro Prythian. Všichni sluhové se chovali stejně. Někteří se ještě pořád dávali do pláče, kdykoli jsme se potkali na chodbě. A co se malování týkalo.\n„Dobře,“ vydechla jsem. Přiměla jsem se pohlédnout mu do očí a nasadila jsem úsměv. „Buď opatrný,“ dodala jsem a myslela jsem to vážně. Představa, že se vydá lovit příšery, které kdysi sloužily Amaranthě.\n„Miluji tě,“ řekl tichým hlasem.\nPřikývla jsem a zopakovala jsem tlumeně jeho slova, když koně v poklusu navedl za čekajícím Lucienem, který se už mračil. Nesledovala jsem, jak odjíždějí.\nDávala jsem si na čas, když jsem se vracela mezi houštinami v zahradě, kde vesele štěbetali ptáci a pod podrážkami tenoučkých střevíců mi vrzal štěrk.\nNenáviděla jsem pestré šaty, jež se staly mou každodenní uniformou, ale neměla jsem to srdce svěřit se s tím Tamlinovi. Ne když jich tolik nakoupil. Ne když vypadal tak šťastně, když mě v nich viděl. Ne když jeho slova nebyla daleko od pravdy. V den, kdy bych si oblékla kalhoty a halenu, v den, kdy bych si připjala zbraně jako vzácné klenoty, bych do všech zemí vyslala jasnou zprávu. A tak jsem chodila v šatech a nechala Alis, aby mi vytvářela účesy – už jen proto, abych zdejšímu lidu poskytla trochu klidu a útěchy.\nAlespoň že Tamlin nic nenamítal proti dýce, kterou jsem nosila u boku zavěšenou na drahokamy zdobeném opasku. Obojí mi věnoval Lucien – dýku pár měsíců před střetem s Amaranthou a opasek několik týdnů po jejím pádu, kdy jsem s sebou tuhle zbraň i mnohé další nosila všude, kam jsem se hnula. Když už máš být po zuby ozbrojená, tak ať aspoň vypadáš k světu, prohlásil tehdy.\nOvšem i kdyby stovku let vládl klid a mír, nejspíš by neuběhlo jediné ráno, kdy bych se po probuzení neozbrojila dýkou.\nTu jsem nyní měla před sebou. Měla jsem před sebou celá staletí. Staletí, která prožiju s Tamlinem. Staletí na tomto překrásném, poklidném místě. Možná se v průběhu let dám do pořádku. A možná taky ne.\nZastavila jsem se před schodištěm vedoucím do domu pokrytého růžemi a břečťanem a vyhlédla jsem doprava k upravené růžové zahradě a oknům za ní.\nOd svého návratu jsem do té místnosti – mého starého malířského ateliéru – vkročila jen jednou.\nVšechny ty obrazy, všechno vybavení a všechna ta prázdná plátna na mě čekala, až do nich vložím své příběhy, pocity a sny. A já to nenáviděla.\nChvíli nato jsem odtamtud odešla a už jsem se nevrátila.\nPřestala jsem si v hlavě třídit barvy, pocity a tvary. Přestala jsem je vnímat. Sotva jsem se dokázala podívat na obrazy visící v domě.\nZ otevřených dveří sídla na mě zavolal sladký ženský hlas a napětí v mých ramenou poněkud povolilo.\nIanthe. Velekněžka, šlechtična z rodu vznešených víl a Tamlinova přítelkyně z dětství, která se ujala organizování svatebních oslav.\nA která mě a Tamlina začala uctívat, jako bychom byli nově stvořenými bohy, jimž požehnal a ustanovil je samotný Kotlík.\nJá si ale nestěžovala. Ne když Ianthe znala všechny členy dvora – našeho i jakéhokoli jiného. Při slavnostech a večeřích se zdržovala po mém boku, vyprávěla mi zajímavosti o tom či onom hostu a byla hlavním důvodem, proč jsem přečkala rozpustilý vír zimního slunovratu. Koneckonců vedla nejrůznější obřady a já jí s radostí přenechala výběr věnců a řetězů pro výzdobu sídla a jeho okolí i příborů vhodných pro jednotlivé chody.\nMimo to. ačkoli Tamlin platil všechny mé šaty, jejich výběr se řídil Ianthiným vkusem. Byla srdcem svého lidu, ustanovená Bohyní, aby je vyvedla ze zoufalství a temnoty.\nNeměla jsem právo o jejích rozhodnutích pochybovat. Nikdy mě nezklamala a já si uvědomila, že se děsím dnů, kdy bude mít plno práce ve svém chrámu na pozemcích sídla, kde se bude věnovat poutníkům a svým akolytům. Ale pro dnešek – ano, trávit čas s Ianthe bylo lepší než všechny ostatní možnosti. Povytáhla jsem vzdušnou sukni svých červánkových šatů a vyšla jsem po mramorových schodech do domu.\nPříště, slíbila jsem si. Příště Tamlina přesvědčím, aby mi dovolil vydat se do vsi. „Ach, tu nemůžeme posadit vedle něj. Rozsápou se na kusy a krev nám zničí ubrusy.“ Ianthe nakrčila čelo pod světlou modrošedou kápí a spolu s ním se pohnulo tetování zobrazující fáze měsíce, jež na něm měla vyvedené. Vyškrtla jméno, které před chvilkou načrtla na jeden ze zasedacích pořádků.\nDnešní den byl teplý a v pokoji bylo trochu dusno navzdory vánku, který sem pronikal otevřenými okny. Ianthe si přesto nesvlékla těžké roucho s kápí.\nVšechny velekněžky nosily rozevlátá, důvtipně zamotaná a navrstvená roucha, i když měly do usedlých žen daleko. Ianthin útlý pas zdůrazňoval hezký opasek s průzračnými, nebesky modrými kameny, jež měly dokonale oválný tvar a byly zasazené ve stříbře. Na kápi měla vkusně posazený kroužek – úzký proužek stříbra s velkým drahokamem ve středu. Kroužkem byl přichycený široký pruh látky jako tajný závoj, který si přetahovala přes čelo a oči, když se potřebovala modlit, obrátit se na Kotlík či na Matku nebo prostě jen přemýšlet.\nIanthe mi jednou ukázala, jak závoj vypadá, když ho stáhne dolů. Byl jí vidět pouze nos a smyslná ústa. Hlas Kotlíku. Připadalo mi to znepokojivé – stačilo zakrýt horní část tváře a živá, prohnaná žena se náhle stala náhrobním reliéfem, něčím jiným. Naštěstí chodila Ianthe většinou s odhrnutým závojem. Občas si kápi dokonce sundala úplně, aby si slunce mohlo hrát na jejích dlouhých, jemně kudrnatých zlatých vlasech.\nIanthiny stříbrné prsteny se zaleskly na prstech s dokonale upravenými nehty, když psala další jméno. „Je to jako hra,“ poznamenala a znaveně vydechla pěkným nosíkem. „Všechny figurky soupeří o moc a nadřazenost a jsou připraveny prolít krev, pokud to bude třeba. Možná ti to přijde jako podivná věc, na kterou je třeba si zvykat.“\nVíly vynikaly elegancí a bohatstvím a přitom v nich zůstávala divokost. Vznešené víly nebyly chichotající se šlechta ze světa smrtelníků. Ne. Když mezi nimi vypukl svár, nevyhnutelně končil tím, že někoho roztrhaly na kusy. Doslova.\nKdysi jsem byla celá roztřesená už jen z toho, že jsem s nimi dýchala stejný vzduch.\nPohnula jsem prsty, přičemž se tetování vyryté v mé kůži natáhlo a svraštilo.\nTeď jsem mohla bojovat po jejich boku, nebo proti nim. Ne že bych se o to pokusila.\nNa to mě příliš sledovali – příliš mě pozorovali a odhadovali. Proč by se měla nevěsta vladaře učit bojovat, když se k nim vrátil mír? Tak mi to zdůvodnila Ianthe, když jsem se dopustila té chyby, že jsem se o tom zmínila u večeře. Musela jsem Tamlinovi přiznat, že chápal obě strany. Naučila bych se sice bránit. ovšem zavdala bych důvod k šíření nejrůznějších dohadů.\n„Lidé nejsou o moc lepší,“ pověděla jsem Ianthe nakonec, a protože byla asi tak jediná z mých nových společníků, kdo se nezdál být mnou obzvlášť vyděšený nebo ohromený, zkusila jsem s ní zapříst rozhovor. „Má sestra Nesta by sem nejspíš dokonale zapadla,“ nadhodila jsem.\nIanthe naklonila hlavu a modrý kámen na vršku její kápě se rozzářil ve slunečních paprscích. „Připojí se k nám tvá smrtelná rodina?“\n„Ne.“ Ani mě nenapadlo je zvát. Nechtěla jsem je vystavovat Prythianu. Ani tomu, čím jsem se stala.\nIanthe poklepala dlouhým útlým prstem o stůl. „Žijí přece tak blízko zdi. Pokud je pro tebe důležité, aby tu byli, Tamlin a já bychom jim mohli zajistit bezpečnou cestu.“ Během hodin, které jsme spolu strávily, jsem jí pověděla o naší vesnici a o domu, kde teď moje sestry bydlely, o Isaacu Haleovi a Tomasi Mandrayovi. Nedokázala jsem se zmínit o Clare Beddorové ani o tom, co se stalo její rodině.\n„O mé sestře se dá říct leccos,“ prohodila jsem a potlačila přitom vzpomínku na tu lidskou dívku a na to, co jí udělali, „ale ne, že by měla váš rod v lásce.“\n„Náš rod,“ opravila mě Ianthe tiše. „Už jsme o tom mluvily.“\nOna však pokračovala: „Jsme prastaří a prohnaní a s radostí užíváme slova jako zbraně a drápy. Každé slovo z tvých úst, každý tón věty bude posuzován – a nejspíš i využit proti tobě.“ Jako kdyby chtěla dopad svého varování zmírnit, dodala: „Měj se na pozoru, paní.“\nPaní. Nesmyslný titul. Nikdo nevěděl, jak mě oslovovat. Nenarodila jsem se jako vznešená víla.\nByla jsem stvořená – oživená sedmi vladaři Prythianu, kteří mi dali nové tělo. Podle všeho jsem nebyla Tamlinovou družkou. Tohle pouto mezi námi nevzniklo – zatím.\nAbych pravdu řekla. Abych pravdu řekla, Ianthe se svými zářivými zlatými vlasy, modrozelenýma očima, elegantními rysy a pružným tělem by se v té roli vyjímala lépe. Našel by v ní ženu, která by mu byla rovna. Svazek s Tamlinem – svazek vladaře a velekněžky – by vyslal jasnou zprávu o jejich síle všem, kdo by naše území mohli ohrozit. A zajistil by moc, kterou pro sebe Ianthe nepochybně toužila získat.\nKněžky mezi vznešenými vílami dohlížely na průběh slavností a rituálů, sepisovaly jejich dějiny a legendy a radily šlechticům a šlechtičnám v důležitých i nepodstatných záležitostech. Nezažila jsem, že by používala magii. Když jsem se na to však zeptala Luciena, zamračil se a odpověděl, že jejich magie pochází z obřadů, a pokud by si přály, mohla by být krutá a smrtící. Sledovala jsem Ianthe při zimním slunovratu, zda nezachytím nějaké náznaky kouzel. Všímala jsem si, jak se postavila, aby jí vycházející slunce zaplavilo pozvednuté ruce, ale nezachytila jsem jediný záchvěv ani zamravenčení moci. Z ní ani ze země pod nohama.\nTěžko říct, co jsem od Ianthe – jedné z dvanácti velekněžek, které společně vládly svým sestrám po celém Prythianu – vlastně čekala. Když mi Tamlin oznámil, že se do rozpadajícího chrámového komplexu na našem území brzy přistěhuje jeho stará přítelkyně, která chce budovy obnovit, tak jsem pod vlivem legend, které si šeptem předávali smrtelníci, očekávala dávnověkou, tichou ženu žijící v celibátu. Jenže jakmile Ianthe ráno nato vplula do našeho domu, má očekávání vzala okamžitě za své. Zvlášť ta, co se týkala celibátu.\nKněžky se mohly vdávat, rodit děti a zaplétat se, jak se jim zlíbilo. Ianthe mi jednou vysvětlila, že kdyby pohřbily své instinkty, svou vrozenou ženskou magii, jež dává život, znesvěcovaly by tím dar plodnosti udělený Kotlíkem.\nZatímco sedm vladařů řídilo Prythian ze svých trůnů, dvanáct velekněžek vládlo od oltářů a jejich děti se těšily stejné moci a úctě jako potomci všech šlechticů. Ianthe, nejmladší vele kněžka za posledních tři sta let, zůstávala neprovdaná, bezdětná a dychtivá užívat si vše, co jí ti nejlepší muži v zemi mohou nabídnout.\nČasto jsem se v duchu ptala, jaké to je mít takovou volnost a být si tolik jistá sama sebou.\nKdyž jsem neodpověděla na její jemnou výtku, dodala: „Přemýšlela si o barvě růží? Bílé? Růžové? Žluté? Rudé. “\nTu barvu jsem nenáviděla. Víc než cokoli jiného. Všechna ta krev, rány na zlomeném těle Clare Beddorové přibitém na zdi pod Horou.\n„Červenohnědé by mohly být hezké se vší tou zelení. Ale možná by to příliš připomínalo Podzimní dvůr.“ Znovu poklepala prstem o stůl.\n„Vyber barvu, jakou chceš.“ Pokud bych k sobě měla být upřímná, musela jsem připustit, že se Ianthe stala mou pravou rukou. Ona tu roli ovšem ochotně přijala a věnovala pozornost věcem, o které jsem nedokázala projevovat zájem.\nPřesto teď mírně pozvedla obočí.\nAčkoli byla velekněžkou, unikla hrůzám přicházejícím z kraje pod Horou díky tomu, že včas uprchla společně se svou rodinou. Její otec, jeden z Tamlinových nejsilnějších spojenců, vycítil hrozící nebezpečí a poslal Ianthe, její matku a dvě mladší sestry do Vallahanu, jednoho z nesčetných vílích území za oceánem. Padesát let žily na cizím dvoře, kde vyčkávaly, zatímco jejich lidé byli pobíjeni a zotročováni.\nIanthe se o tom nezmínila a já měla dost rozumu na to, abych se jí na to nevyptávala.\n„Každý bod této svatby vysílá zprávu nejen Prythianu, ale i světu mimo něj,“ řekla. Přemohla jsem povzdech. To jsem věděla – už o tom se mnou mluvila. „Vím, že se ti ty šaty nelíbí. “\nMírně řečeno. Nenáviděla jsem tu zrůdnou hromadu tylu, kterou pro mě vybrala. Tamlin stejně tak, i když se mohl potrhat smíchy, když jsem se mu v ní předvedla v soukromí své komnaty. Slíbil mi však, že přestože podle něj ty šaty byly směšné, kněžka věděla, co dělá. Chtěla jsem se bránit. Protivilo se mi, že se mnou souhlasí a přitom stojí na její straně, jenže. Úsilí, které bych na to vynaložila, za to nestálo.\nIanthe pokračovala: „Vyjadřují ale správné poselství. Strávila jsem hodně času na různých dvorech, takže vím, jak to u nich chodí. V tomto mi můžeš věřit.“\n„Já ti věřím,“ odpověděla jsem a mávla jsem rukou k papírům před námi. „Na rozdíl ode mě víš, co se všemi těmihle věcmi.“\nNa Ianthiných zápěstích se zalesklo stříbro velmi podobné náramkům, které nosily Požehnané děti na opačné straně zdi. Někdy jsem si říkala, jestli ti blázniví lidé neukradli ten nápad prythianským velekněžkám – jestli nějaká kněžka jako Ianthe mezi lidmi tenhle nesmysl nerozšířila.\n„Je to důležitá chvíle i pro mě,“ pronesla Ianthe opatrně a upravila si přitom kroužek na hlavě. Její zelenomodré oči se upřely do mých. „Ty a já jsme si velmi podobné – mladé a nezkušené mezi těmito. vlky. Jsem tobě a Tamlinovi vděčná, že jste mi dovolili vést obřad a pozvali jste mě, abych pracovala na vašem dvoře. Abych byla jeho součástí. Ostatní velekněžky mě nemají ve zvláštní oblibě a já je také ne, ovšem. “ Zavrtěla hlavou a kápě se jí zavlnila kolem šíje. „Společně,“ zašeptala, „všichni tři tvoříme skutečnou sílu. Všichni čtyři, pokud počítáš Luciena.“ Pobaveně se zasmála. „Ne že by se mnou nějak toužil mít co do činění.“\nTím chtěla přejít na nové téma.\nČasto nacházela způsob, jak se o Lucienovi zmínit, připojit se k němu při slavnostech, dotknout se jeho lokte nebo ramene. On jí však nevěnoval pozornost. Před týdnem, když jsem se ho konečně zeptala, jestli si na něj Ianthe brousí zuby, na mě však jenom vrhl pohled, tiše zavrčel a odkráčel pryč. Vyložila jsem si to jako ano.\nSvazek s Lucienem by byl téměř tak dobrý jako s Tamlinem: Byl pravou rukou jednoho vladaře a synem druhého. Jeho potomci by byli mocní a zajímaví pro ostatní dvory.\n„Víš, že je to. pro něj těžké, když jde o ženy,“ odpověděla jsem nicneříkajícím tónem.\n„Po smrti své milenky byl s řadou žen.“\n„Možná je to v tvém případě jiné. Třeba to znamená, že není na vztah připravený.“ Pokrčila jsem rameny a snažila jsem se najít správná slova. „Možná proto si drží odstup.“\nIanthe o tom zauvažovala a já se modlila, aby ji má polopravda přesvědčila. Velekněžka byla ambiciózní, chytrá, krásná a odvážná, ale já měla dojem, že jí Lucien neodpustil a třeba nikdy neodpustí, že během Amaranthiny vlády uprchla. Někdy mě dokonce napadlo, jestli by jí za to můj přítel nechtěl rozsápat hrdlo.\nIanthe nakonec přikývla. „Těšíš se aspoň na svatbu?“\nZakroutila jsem svým smaragdovým prstenem. „Bude to nejšťastnější den mého života.“\nTen den, kdy mě Tamlin požádal o ruku, mi to tak každopádně připadalo. Radostí jsem se rozplakala a odpověděla jsem ano, ano, tisíckrát ano a pomilovala jsem se s ním na louce plné květin, kam mě při té příležitosti zavedl.\nIanthe přikývla. „Vašemu svazku požehnal sám Kotlík. To, že jste přežili hrůzy pod Horou, to jen dokazuje.“\nV ten okamžik jsem si všimla, jak sklouzla pohledem k mé levé ruce a tetování na ní.\nMěla jsem co dělat, abych nestáhla ruku pod stůl.\nTetování na jejím čele bylo vyvedené inkoustem v barvě půlnoční modři, přitom jí však slušelo. Podtrhávalo ženskost jejího roucha a doplňovalo šperky z lesklého stříbra. Na rozdíl od elegantních, surových linií na mé ruce.\n„Mohly bychom ti obstarat rukavice,“ nabídla mi nenuceně.\nTo by vyslalo další vzkaz – možná tomu, kdo jak jsem zoufale doufala, zapomněl, že žiju.\n„Popřemýšlím o tom,“ odpověděla jsem s mdlým úsměvem.\nDiv jsem nevyskočila z křesla, když uplynula hodina a Ianthe odvlála do své soukromé modlitebny, kterou jí věnoval Tamlin, aby o poledni přednesla díky Kotlíku za osvobození naší země, za mé vítězství a za to, že Tamlin znovu získal vládu nad zdejším krajem.\nNěkdy mě napadlo, že ji požádám, aby se modlila taky za mě.\nAby se modlila za to, abych si jednoho dne zamilovala šaty, slavnosti a svou úlohu hezké uzardělé nevěsty. Už jsem ležela v posteli, když Tamlin vešel do ložnice, tiše jako jelen v lese. Zvedla jsem hlavu a hmátla po dýce, kterou jsem ponechávala na nočním stolku, ale uklidnila jsem se při pohledu na jeho široká ramena a na snědou pokožku pozlacenou světlem svíček z chodby, které vrhaly stín na jeho tvář.\n„Jsi vzhůru?“ broukl. V jeho hlase jsem zaslechla zamračení. Po večeři se odebral do pracovny, kde se probíral kupou listin, které mu Lucien naložil na stůl.\n„Nemohla jsem spát,“ řekla jsem a sledovala, jak se jeho svaly pohybují, když se vydal do koupelny, aby se umyl. Snažila jsem se usnout už hodinu, jenže pokaždé, když jsem zavřela oči, mé tělo ztuhlo a stěny pokoje se na mě začaly tlačit. Dokonce jsem otevřela okna, ale. Čekala mě dlouhá noc.\nLehla jsem si zpátky na polštáře a naslouchala jsem sporým, rázným zvukům, s nimiž se chystal do postele. Ponechal si vlastní komnaty s tím, že je nezbytné, abych měla prostor sama pro sebe.\nKaždou noc ovšem spal tady. Ještě nikdy jsem neulehla na jeho lůžko, i když mě napadlo, že se to o svatební noci změní, a modlila jsem se, abych sebou nezmítala, dokud se neprobudím, a nepozvracela povlečení, když nepoznám, kde to jsem. Když nebudu vědět, jestli tma pomine.\nMožná proto se mnou o tom zatím nemluvil.\nVynořil se z koupelny, shodil ze sebe halenu a košili a já se zvedla na loktech a dívala se upřeně na něj, když se zastavil u kraje postele.\nMou pozornost ihned zaujaly silné bystré prsty, kterými rozepínal kalhoty.\nTamlin souhlasně zavrčel a já se kousla do rtu, když si stáhl kalhoty spolu se spodním prádlem a odhalil mohutné vztyčené mužství. V puse mi vyschlo. Přejela jsem pohledem po jeho plochém břiše, svalnaté hrudi a pak.\n„Pojď ke mně,“ zavrčel tak drsně, že jsem ta slova sotva rozpoznala.\nOdhrnula jsem pokrývku, odhalila své nahé tělo a on zasyčel.\nKdyž jsem sklouzla přes postel k němu a zvedla se na kolena, na tváři se mu objevil hladový výraz. Vzala jsem jeho tvář do dlaní. Z jedné strany jsem jeho nazlátlou kůži držela prsty bílými jako slonovina a z druhé prsty poznačenými spirálami. Políbila jsem ho.\nPři polibku mi hleděl do očí, i když jsem se k němu přivinula blíž, a polkla jsem tiché zasténání, jakmile jsem na břiše ucítila jeho úd.\nJeho mozolnaté prsty mi přejely po bocích, pase. Držel mě na místě, sklonil hlavu a oplatil mi polibek. Když jsem ucítila dotek jeho jazyka mezi rty, otevřela jsem ústa a začali jsme se líbat ještě vášnivěji. Nárokoval si mě a prohlašoval mě za svou.\nV ten okamžik jsem zasténala a naklonila jsem hlavu, aby mě mohl zahrnout ještě prudšími polibky. Jeho ruce mi sevřely pas a pak se pohnuly – jednou mě chytil za zadek a druhou vklouzl mezi nás.\nTeď – v tuhle chvíli jsme tu byli jen on a já a naše těla nic nedělilo.\nJeho jazyk mi přejel po patře, když mě pohladil prstem v rozkroku. Zalapala jsem po dechu a prohnula záda. „Feyre,“ vydechl mi na rty a vyslovil mé jméno jako modlitbu horoucnější, než jakou kdy Ianthe promlouvala ke Kotlíku v to temné ráno po slunovratu.\nJeho jazyk mi opět přejel po ústech, v okamžiku, kdy do mě vklouzl prstem. Mé boky se zavlnily. Chtěla jsem víc, toužila jsem, aby mě naplnil, a jeho zavrčení mi znělo ozvěnou v hrudi, když přidal další prst.\nTančila jsem s ním. Žíly mi protínaly blesky a soustředila jsem se pouze na jeho prsty, ústa, na jeho tělo na mém. Dlaní mi zatlačil na uzlíček nervů mezi nohama a já zaúpěla jeho jméno, když jsem se roztříštila na tisíc kousků.\nSe zakloněnou hlavou jsem prudce vdechovala chladný noční vzduch a pak už mě něžně, opatrně a láskyplně pokládal na postel.\nNatáhl se nade mnou, sklonil hlavu k mému ňadru a stačilo, aby mi jedinkrát stiskl zuby bradavku, a já mu zatnula nehty do zad. Potom jsem ho objala nohama a on se uvelebil mezi nimi. Tohle – tohle jsem potřebovala.\nZarazil se a paže se mu chvěly, když vyčkával nade mnou.\n„Prosím,“ vyhrkla jsem.\nOn mi však jen přejel rty po čelisti, krku a ústech.\n„Tamline,“ prosila jsem. Uchopil můj prs do dlaně a palcem mi pohladil bradavku. Když jsem vykřikla, mocným pohybem do mě pronikl.\nNa chvíli jsem nebyla ničím a nikým.\nKdyž jsme splynuli a naše srdce tloukla jako jediné, slíbila jsem si, že to vždycky bude takové, a on se maličko odtáhl, svaly na zádech se mu pod mýma rukama napjaly a pak ke mně přirazil. Znovu a znovu.\nS každým jeho pohybem jsem se o něj tříštila, zatímco on šeptal mé jméno a řekl mi, že mě miluje. Když ta bouře znovu naplnila mé žíly i mou mysl, když jsem zasténala jeho jméno, nechal se unést rozkoší. Držela jsem se ho s každou strhující vlnou a vychutnávala si jeho tíhu, dotek jeho kůže a jeho nezměrnou sílu.\nHodnou chvíli bylo v ložnici slyšet jen náš uštvaný dech.\nKdyž se nakonec odtáhl, zamračila jsem se, jenže on se nechystal nikam odejít. Natáhl se na bok s hlavou opřenou o ruku a začal mi lenivě kreslit kruhy na břicho a kolem prsou.\n„Ten dnešek mě mrzí,“ zamumlal.\n„To nic,“ špitla jsem. „Chápu to.“\nNebyla to lež, ne tak docela.\nJeho prsty zamířily níž a zakroužily mi kolem pupku. „Jsi. jsi pro mě všechno,“ ujistil mě sevřeným hlasem. „Musím. musím se o tebe postarat a vědět, že se k tobě nedostanou – že už ti nikdy nikdo neublíží.“\n„Já vím.“ Zajel prsty ještě níž. Ztěžka jsem polkla a zopakovala jsem: „Já vím.“ Odhrnula jsem mu vlasy z obličeje. „Ale co ty? Kdo ochrání tebe?“\nSemkl rty. Když se mu vrátila jeho moc, nepotřeboval, aby ho někdo bránil a hájil. Téměř jsem viděla, jak cení nevidi telné tesáky – ne na mě, ale při pomyšlení, čím byl před pouhými pár měsíci, kdy byl bezbranný vůči Amaranthiným rozmarům a jeho moc byla pouhým potůčkem v porovnání s vodopádem, který jím nyní proudil. Pomalu se nadechl, sklonil se a políbil mě na srdce přímo mezi ňadra. To byla dostatečná odpověď.\n„Už brzy,“ zabručel a jeho prsty se vrátily k mému pasu. Málem jsem nesouhlasně zaúpěla. „Brzy se staneš mou ženou a všechno bude v pořádku. Necháme to všechno za námi.“\nProhnula jsem záda a přiměla ho, aby zajel rukou níž. Tamlin se drsně zasmál. Pomalu jsem neslyšela vlastní hlas, když jsem se soustředila na prsty, jež uposlechly můj tichý příkaz. „Jak mi budou ostatní říkat?“ Pohladil mě po pupíku, když se sklonil a uchopil vrcholek mého prsu do úst.\n„Hm?“ zamumlal a ten hrdelní zvuk se mi přelil do bradavky, až jsem se zazmítala.\n„Všichni mě budou prostě nazývat ‚Tamlinovou ženou‘? Obdržím nějaký. titul?“\nZvedl hlavu dost vysoko na to, aby mi pohlédl do očí. „Chtěla bys nějaký?“\nNež jsem stihla odpovědět, hravě mě kousl do ňadra a pak to citlivé místo olízl – a přitom mi prsty konečně zajel mezi nohy a lenivým kroužením mě dráždivě hladil.\n„Ne,“ vyjekla jsem. „Ale nechci, aby mi lidi. “ Kotlík mě spal, ty jeho proklaté prsty. „Nevím, jak se srovnám s tím, že mi budou říkat ‚vladařka‘.“\nJeho prsty do mě znovu pronikly a Tamlin spokojeně zamručel, když nahmatal vlhko mezi mými stehny, mé i jeho vlastní. „To nebudou,“ řekl mi a jeho dech mě zahřál na kůži. Opět se zvedl nade mě, a zatímco klouzal dolů, zanechával mi na těle polibky. „Žádné vladařky nejsou.“\nChytil mě za stehna, aby mi široce roztáhl nohy, sklonil se a.\n„Jak to myslíš, že žádné vladařky nejsou?“\nHorko, jeho doteky – všechno pominulo.\nVzhlédl mezi mýma nohama a já při tom pohledu málem dosáhla vrcholu. Jenže to, co řekl, co naznačoval. Políbil mě na vnitřní stranu stehna. „Vladaři mají pouze ženy. Manželky. Žádná vladařka nikdy nebyla.“\n„Ale Lucienova matka. “\n„Je paní Podzimního dvora. Ne jeho vladařkou. Stejně jako ty budeš paní Jarního dvora. Budou tě oslovovat stejně jako ji a budou ti projevovat stejnou úctu.“ Znovu sklopil zrak k tomu, co bylo jen několik palců od jeho úst.\n„V tuhle chvíli nechci z tvých úst slyšet jméno žádného jiného muže,“ zavrčel a sklonil ke mně ústa.\nPři prvním pohlazení jeho jazyka jsem se s ním přestala dohadovat.\nNa Tamlina musela tvrdě dolehnout vina, protože i když následující den odjel, čekal na mě Lucien s nabídkou, že se spolu podíváme, jak probíhají opravy v nedaleké vesnici.\nNenavštívila jsem ji víc než měsíc. Ani jsem nepamatovala, kdy jsem naposledy opustila sídlo a okolní pozemky. Několik vesničanů bylo pozváno na oslavy zimního slunovratu, jenomže já je kvůli davu návštěvníků sotva stihla pozdravit.\nPřed hlavními dveřmi stájí stáli osedlaní koně a já počítala strážce opodál u bran (čtyři), po stranách domu (dva na každém rohu) a ty, kteří nyní hlídkovali v zahradě, odkud jsem právě vyšla (dva). Ačkoli nikdo nepromluvil, provrtávali mě očima.\nLucien se chtěl vyšvihnout na svou šedě grošovanou klisnu, avšak já mu zastoupila cestu. „Ty že jsi spadl z toho svého zatraceného koně?“ sykla jsem a šťouchla ho do ramene.\nLucien naneštěstí klopýtl vzad, klisna vystrašeně zaržála a já překvapeně zamrkala na svou nataženou ruku. Nedovolila jsem si uvažovat o tom, co si musejí myslet strážci, a než Lucien stihl cokoli říct, obořila jsem se na něj: „Proč jsi mi lhal o těch názích?“\nLucien si založil ruce na hrudi, přimhouřil kovové oko a setřásl si vlasy z obličeje.\nNa okamžik jsem musela odvrátit zrak.\nAmaranthiny vlasy byly tmavší a její tvář byla krémově bílá, nijak nepodobná Lucienově sluncem nazlátlé pokožce.\nMísto toho jsem se zadívala na stáj za ním. Aspoň že byla velká, otevřená a stájníci teď pracovali v jiném křídle. Obvykle mi nepůsobilo velkou potíž zdržovat se uvnitř, což se stávalo většinou, když jsem se nudila natolik, že jsem zašla za zdejšími koňmi. Bylo tu spousta místa, kde jsem se mohla pohybovat a kudy jsem mohla uniknout. Zdi nepůsobily zrovna. trvale.\nNa rozdíl od kuchyně, která se nacházela příliš hluboko. Její stěny byly moc tlusté a okna nebyla dost velká, aby se jimi dalo prolézt. Na rozdíl od pracovny, kde byl nedostatek přirozeného světla a míst, odkud by se dalo lehce dostat ven. V duchu jsem si sestavila dlouhý seznam prostor, které jsem v sídle dokázala a nedokázala snést, a seřadila jsem je přesně podle toho, jak moc mi v nich tuhly svaly a jak jsem se potila.\n„Nelhal jsem,“ bránil se rázně Lucien. „Opravdu jsem spadl z koně.“ Poplácal klisnu po boku. „Potom, co mě z něj jeden z nich srazil.“\nTypické vílí uvažování a lhaní. „Proč?“\nJen se obrátil zpět ke své trpělivé klisně. Já však postřehla výraz na jeho tváři, tu. lítost v jeho oku.\nVyhrkla jsem: „Můžeme se místo toho projít?“\nPomalu se otočil. „Jsou to tři míle.“\n„Což uběhneš za několik minut. Chtěla bych zjistit, jestli s tebou udržím krok.“\nJeho kovové oko zabzučelo a já věděla, co řekne, ještě než otevřel pusu.\n„To nic,“ předběhla jsem ho a zamířila ke své bílé klisně, která se vyznačovala mírnou povahou i sklony k lenošení a rozmazleností. Lucien se mi nepokoušel nic rozmlouvat, a když jsme odjížděli od sídla na lesní cestu, neřekli jsme půl slova. Jaro bylo jako vždy v plném květu, vánek byl prodchnutý vůní šeříků a keře lemující cestu šelestily životem. Nikde nebylo ani vidu po Boggem, názích ani jakýchkoli dalších tvorech, kvůli nimž se kdysi les pohroužil do ticha.\nNakonec jsem Lucienovi sdělila: „Nestojím o tvou zpropadenou lítost.“\n„To není lítost. Tamlin mi zakázal ti to říct. “ Maličko provinile sebou trhl.\n„Nejsem žádná křehotinka. Pokud na tebe zaútočili nágové, zasloužím si to vědět. “\n„Tamlin je můj vladař. Když mi dá rozkaz, uposlechnu ho.“\n„Já jen že jsi takhle nesmýšlel, když jsi našel způsob, jak jeho rozkazy obejít, abys mě poslal za Surielem.“ A já za to málem zaplatila životem.\n„Tehdy jsem byl zoufalý. Jako všichni ostatní. Jenže teď – teď potřebujeme řád, Feyre. Potřebujeme pravidla, systém a řád, pokud máme mít naději, že zemi obnovíme. Co Tamlin řekne, platí. Jsem první, na koho se obracejí zraky ostatních – musím jít příkladem. Nechtěj po mně, abych ohrožoval stabilitu tohoto dvora tím, že bych se zpěčoval příkazům. Ne teď. Dává ti tolik volnosti, kolik může.“\nMusela jsem se přimět dlouze nadechnout, abych naplnila bolestivě sevřené plíce vzduchem. „Na to, že se odmítáš stýkat s Ianthe, mluvíš podobně jako ona.“\n„Netušíš, jak těžké to pro něj je tě vůbec nechat odejít z pozemků kolem sídla. Je pod větším tlakem, než si dokážeš představit,“ ucedil.\n„Vím přesně, jaký tlak musí snášet. A nedošlo mi, že se ze mě stal vězeň.“\n„Nejsi. “ Krátce zatnul zuby. „Tak to není a ty to víš.“\n„Když jsem byla pouhým člověkem, nedělalo mu problémy nechat mě lovit a potulovat se o samotě. A tehdy byly hranice podstatně míň bezpečné.“\n„Tehdy mu na tobě nezáleželo tolik jako teď. A potom, co se stalo pod Horou. “ Ta slova se mi hlasitě rozezněla v hlavě a zatnula se mi do příliš napjatých svalů. „Má hrozný strach. Strach z toho, že skončíš v rukou jeho nepřátel. A oni to vědí také. Vědí, že k tomu, aby nad ním získali moc, stačí, aby se zmocnili tebe.“\n„Myslíš, že to nevím? To ale vážně čeká, že strávím zbytek života v sídle, budu dohlížet na služebnictvo a nosit hezké šaty?“\nLucien se díval na věčně mladý les. „Copak po tomhle netouží všechny lidské ženy? Aby se s nimi oženil pohledný šlechtic z vílího rodu a po zbytek života je zahrnoval přepychem?“\nSevřela jsem opratě své klisny tak silně, že pohodila hlavou. „Je hezké vědět, že jsi pořád stejný hajzlík, Luciene.“\nOpět přimhouřil kovové oko. „Tamlin je vladař. Budeš jeho manželkou. Musíš dodržovat tradice a plnit jistá očekávání. Jako my všichni, aby bylo znát, že stojíme neochvějně při sobě, překonali jsme Amaranthino běsnění a jsme odhodlaní zničit protivníky, kteří by se pokusili vzít, co nám patří.“ Ianthe ke mně včera měla skoro stejný proslov. „Brzy proběhne platba desátku,“ pokračoval a zavrtěl přitom hlavou, „to je první, kterou svolal od. od toho, co nás proklela.“ Téměř neznatelně se zachvěl. „Dopřál našemu lidu tři měsíce na to, abychom si uspořádali své záležitosti, a chtěl počkat do začátku nového roku, ale příští měsíc bude požadovat desátek. Ianthe mu řekla, že už je čas – že je lid připravený.“\nLucien čekal a já bych na něj nejraději plivla, protože věděl – věděl, že netuším, o co jde, a chtěl, abych to přiznala. „Co je to?“ zeptala jsem se příkře.\n„Dvakrát ročně, obvykle okolo letního a zimního slunovratu, musí každý člen Jarního dvora, ať jde o vznešenou, nebo nižší vílu, zaplatit desátek podle svého příjmu a postavení. Takto udržujeme panství v chodu, získáváme peníze pro strážce, na jídlo a pro služebnictvo. Tamlin je na oplátku ochraňuje, vládne jim a pomáhá jim, jak jen může. Tak to u nás chodí. Letos Tamlin odložil desátek o měsíc, aby dopřál poddaným čas shromáždit peníze a oslavovat. Brzy však dorazí vyslanci ze všech usedlostí, vesnic nebo rodů s desátkem. Od tebe jako Tamlinovy ženy se očekává, že budeš sedět po jeho boku. A pokud nebudou moct zaplatit. Bude se od tebe očekávat, že budeš přitom, když jim vyměří trest. To nemusí být hezké. Já budu ověřovat, kdo dorazí a kdo ne, tedy kdo nezaplatí. A pokud desátek neuhradí do tří dnů, které jim Tamlin oficiálně poskytne, má právo je začít lovit. K lovu mu dávají svolení samy velekněžky, takže Ianthe.“\nTo bylo příšerné a kruté. Chtěla jsem to říct nahlas, ale když se na mě Lucien tak díval. Už beztak mě posuzovalo dost lidí.\n„Dopřej mu čas, Feyre,“ požádal mě Lucien. „Odbudeme tu svatbu, měsíc nato desátek a pak. pak vyřešíme zbytek.“\n„Já mu dávám čas,“ namítla jsem. „Ale nemůžu zůstat nadosmrti zavřená v domě.“\n„On to ví. Nemluví o tom, ale ví to. Věř mi. Musíš mu odpustit, jestli kvůli vyvraždění své rodiny nedokáže být ve věci tvé bezpečnosti velkorysejší. Ztratil příliš mnoho blízkých. Jako my všichni.“\nKaždé jeho slovo bylo olejem, který přiléval do vřící jámy v mém nitru. „Já si nechci vzít vladaře. Chci si vzít jen jeho.“\n„Jenže jedno nemůže být bez druhého. Je tím, kým je. Vždyck y, vždycky tě bude chtít chránit, ať se ti to líbí, nebo ne. Promluv si s ním o tom – vážně si s ním promluv, Feyre. Spolu to zvládnete.“ Když se naše pohledy setkaly, na Lucienově tváři se pohnul sval. „Nechtěj po mně, abych si vybral, na čí stranu se přidám.“\n„Úmyslně mi tajíš věci.“\n„Je mým vladařem. Jeho slovo je zákon. Feyre, máme šanci obnovit náš svět a změnit ho v takový, jakým by měl být. Nevstoupím do tohoto nového světa tím, že zklamu jeho důvěru. I když jsi. “\nZbledl a pohladil klisnu po hřívě barvy pavučiny. „Byl jsem nucený přihlížet, jak můj otec vraždí ženu, kterou jsem miloval. Moji bratři mě donutili se na to dívat.“\nSevřelo se mi srdce nad bolestí, která ho neustále pronásledovala.\n„Nebylo žádné kouzlo, žádný zázrak, které by ji přivedly zpět. Nebylo přitom shromáždění vladařů, kteří by ji vzkřísili. Díval jsem se, jak umírá, a nikdy nezapomenu na tu chvíli, kdy jsem uslyšel, jak jí přestalo tlouct srdce.“\n„Tamlinovi bylo dopřáno něco, co mně ne,“ dodal Lucien tiše a rozechvěle se nadechl. „Všichni jsme slyšeli, jak ti zlomila vaz. Ale ty ses vrátila mezi živé. Pochybuji, že Tamlin na ten zvuk někdy zapomene. A udělá vše, co je v jeho moci, aby tě ochránil od podobného nebezpečí, i když to znamená, že před tebou máme tajemství a že se musíš řídit pravidly, která se ti nezamlouvají. V tomto je neústupný, tak ho o to nežádej. aspoň prozatím.“\nV mysli ani v srdci jsem nenacházela slov. Dopřát Tamlinovi čas, aby se přizpůsobil. To bylo to nejmenší, co jsem mohla udělat.\nHalas provázející stavbu přehlušil štěbetání lesních ptáků dlouho předtím, než jsme vkročili do vsi. Kladiva tloukla do hřebíků, lidé halekali příkazy, dobytek bučel.\nKdyž jsme vyjeli z lesa, uviděli jsme, že vesnice už je z poloviny postavená. Obklopovaly nás malé domky z kamene a dřeva, dočasné přístřešky pro zásoby a dobytek. Jediná věc, jež se zdála být zcela hotová, byla velká studna uprostřed návsi a budova, která byla podle všeho hostinec.\nNěkdy mě stále překvapovalo, jak je Prythian obyčejný a jak moc se podobá zemi smrtelníků. Klidně bych mohla být ve vsi u nás doma. Tahle byla hezčí a novější, ale rozmístění budov a ústřední část byly naprosto stejné.\nTaké jsem si tu úplně stejně připadala – jako cizinka –, když jsme s Lucienem vjeli do srdce toho zmatku a všichni ustali v práci, obchodování nebo potloukání kolem a dívali se na nás.\nJako by se na ves snesla vlna ticha. Zvuky práce odezněly i v nejvzdálenějších zákoutích.\n„Feyre Ničitelka kleteb,“ zašeptal kdosi.\nTo tedy bylo mé nové jméno.\nByla jsem vděčná za dlouhé rukávy zdobného jezdeckého obleku a rukavice, které jsem si navlékla, než jsme přijeli na území vesnice.\nLucien zamířil s klisnou k muži z rodu vznešených víl, který podle všeho řídil stavbu domu vedle zastřešené studny. „ Přijeli jsme se podívat, jestli nepotřebujete pomoct,“ pronesl hlasitě, aby ho všichni slyšeli. „Pro dnešek jsme vám k službám.“\nMuž zbledl jako stěna. „Jsme vám vděční, můj pane, ale žádnou pomoc nepotřebujeme.“ Hltal mě vykulenýma očima. „Dluh je splacen.“\nPřipadalo mi, že mám dlaně celé zpocené a horké. Má klisna hrábla kopytem po udusané narudlé hlíně ulice.\n„Prosím,“ naléhal Lucien, když s grácií sklonil hlavu. „Chceme s vámi sdílet břemeno obnovy vašich domovů. Byla by to pro nás čest.“\nMuž zavrtěl hlavou. „Dluh je splacen.“\nTakto to pokračovalo na každém místě, kde jsme se zastavili: Lucien sesedl z koně, nabídl vesničanům pomoc a ti ho zdvořile a se zbožnou úctou odmítali.\nPo dvaceti minutách jsme zamířili zpátky do stínů šelestícího lesa.\n„Nechal tě, abys mě dnes vzal s sebou,“ řekla jsem ochraptěle, „abych se přestala dožadovat, že pomůžu s obnovou?“\n„Ne. Bylo to moje rozhodnutí, ale důvod jsem měl stejný. Oni tvou pomoc ani nechtějí, ani nepotřebují. Tvá přítomnost je rozptyluje a připomíná jim, čím si prošli.“\nZatrnulo mi. „Ale oni pod Horou nebyli. Nikoho z nich jsem nepoznala.“\nLucien se otřásl. „Ne. Amarantha pro ně zbudovala. tábory. Šlechtici a víly, na které se usmálo štěstí, mohli žít pod Horou. Pokud však lidé z některého dvora nepracovali a nezásobovali ji zbožím a potravinami, zavřela je do táborů v síti tunelů v hlubinách Hory. Byly tam tisíce vězňů namačkaných v síních a chodbách bez světla a vzduchu a takto tam strávili padesát let.“\n„Nikdo mi nikdy neřekl. “\n„Bylo zakázáno o tom mluvit. Někteří zešíleli a začali se živit spoluvězni, když Amarantha zapomněla strážím nařídit, aby je nakrmili. Někteří utvořili skupiny, které procházely tábory a. “ Promnul si čelo palcem a ukazováčkem. „Páchaly strašné věci. Teď se všichni snaží rozpomenout na to, jaké to bylo předtím. Na to, jak mají žít.“\nV krku mě pálila žluč. Jenže ta svatba. ano, třeba to bude začátek uzdravování.\nPřesto jako by mé smysly zastírala jakási pokrývka, která vytěsňovala všechny zvuky, chutě a pocity.\n„Vím, že jsi jim chtěla pomoct,“ omlouval se Lucien. „A mrzí mě to.“\nMě to mrzelo taky.\nMá nová nekonečná existence se přede mnou prostírala jako široká propast.\nNechala jsem se jí pohltit.\nNěkolik dní před svatebním obřadem začali přijíždět hosté a já byla ráda, že nikdy nebudu vladařkou a nikdy nebudu co do zodpovědnosti a moci rovna Tamlinovi.\nMalá zapomenutá část mé duše při tom pomyšlení ječela a řvala, ale.\nJedna večeře střídala druhou a pak tu byly slavnostní obědy, pikniky a lovy.\nByla jsem představována a předváděna různým vílám a tvář mě bolela od toho, jak jsem se dnem i nocí musela usmívat. Začala jsem se na svatbu těšit už jen při představě, že po ní tohle všechno skončí a já nebudu muset být milá, s nikým se bavit nebo cokoli dělat třeba celý týden, měsíc, rok.\nTamlin to všechno snášel tím svým tichým, rázným způsobem a stále mi opakoval, že večírky jsou možností, jak mě uvést k jeho dvoru, a dávají jeho lidu důvod k oslavám. Ujistil mě, že ta setkání nesnáší stejně jako já, jenže. někdy jsem ho přistihla, jak se spokojeně usmívá. A abych pravdu řekla, zasloužil si to a měl na to právo. Stejně jako všichni ostatní.\nProto jsem se překonávala a držela jsem se v blízkosti Ianthe, když Tamlin zrovna nebyl po mém boku, případně i když jsme byli spolu, nechala jsem ty dva, aby hovořili s hosty, zatímco já potají počítala hodiny, které zbývaly, než v\nDVŮR MLHY A HNĚVU (Sarah J. Maas) | recenze\nVítám vás všechny u nového videa, ve kterém jsem se dlouze rozpovídala o knížce Dvůr mlhy a hněvu. Budu moc ráda, když mi …


Socdem SRN na sestupu – Nová republika\nDatum příspěvku 13. března 2018\nSocani museli jít na dlouhou chvíli do zálohy.\nSocani v SRN po válce skutečně společně s DGB (německé odborové hnutí) dokázali stavět největší sociální organizace vůbec ze všech sociálnědemokratických stran na světě. SPD a DGB byly propojeny jako siamská dvojčata. Naštěstí jsem poznal jak Willy Brandta, ale také legendárního šéfa DBG Heinze Oskara Vettera, kterého jsem dokonce získal za čestného předsedu svého Kurdského institutu v SRN. DGB založila svoji gigantickou stavební společnost, která stavěla v poválečném zničeném Německu byty pro pracující . Tato společnost se zapsala do novodobých německých dějin a jmenovala se Neue Heimat, Nový domov.\nDGB založila po válce i svou vlastní banku Bank für Gemeinwirtschaft (Banka společného hospodaření) a její miliony a miliony členů včetně členů SPD měli svoje účty u této banky. Jen připomínám, že členové DBG nebyli jen dělnici, ale těž úřednici a učitelé, prostě byli ze všech profesí, kde fungovalo odborové hnutí, což bylo ve všech profesích tenkrát v Západním Německu.\nPak měli / mají Arbeiterwohlfahrt, organizaci pečující o sociálně slabší osoby se 140.000 zaměstnanci jakožto jednoho z největších zaměstnavatelů v SRN vůbec!\nJeště s partajní nadací Friedrich-Ebert-Stiftung s pobočkami v desítkách zemí světa a s řadou dalších přidružených institucí spravovali Socani s DGB na začátku 80. tých let desítky miliard německých marek.\nA přesto od roku 1982 do 1998, to jest po 16 let, museli zůstat ve stáji jako záložní kůň a za tu dobu pokaždé přišli o kousek svého já. Nejdřív zbankrotovala největší německá stavební firma Neue Heimat, stavitel výhodných bytů pro pracující, pak jejich Banka BfG atd.\nK volbám v roce 1998 se šlo za zvláštních světových a vnitrostátních okolností. V Rusku už byl Putin a snažil se zemi stabilizovat a SRN jako země a jejíž kapitál viděl větší šanci ve východním trhu v SPD a v Gerhardu Schröderovi, který byl spíše žákem a obdivovatelem Helmuta Schmidta, než snílka Willy Brandta. A Zelení? Ti přece přišli třeba s obnovitelnými zdroji, s ideou, kterou uchopila německý kapitál a která byla téměř 100 % závislá na exportu fosilních zdrojů a na jádru, na uranu, který též museli draze nakupovat. Německý kapitál uchopil ideu a bleskově uvedl do života nejen ve SRN, ale v celé EU, aby na tom mohl vydělávat. Není žádným tajemstvím, že společnost tak tradiční, jako je třeba SIEMENS, je dnes jedním z gigantů větrných elektráren na světě a to díky zeleným. Německé firmy jen v evropské unii díky zeleným kde se prosadil „projekt obnovitelných zdrojů“ vydělávaly sumy které přesahují naši představivost.\nTak jsme potřebovali socany, ale i Zelené s revoltujícím vůdcem, který ještě v 60. tých letech kopal do na zemi ležícího policisty. Se Schrödrem se lépe s Ruskem řešila otázka plynovodu a řada dalších gigantických obchodů, nežli s nějakým politikem z řad konzervativců a se Zelenými se lépe v Evropě prosadily produkty obnovitelných zdrojů než s nějakým politikem z Bavorska!\nTak jsme měli ve SRN po dobu 8 let Socansko-Zelenou vládu! Poprvé a naposledy. Naposledy, jelikož kapitál pro svoje produkty v oblasti obnovitelných zdrojů už Zelené nepotřebuje a socany potřebuje jen ještě na nějakou dobu jako menší koaliční partaj bez zubů !\nFotografie : S legendárním H.O.Vetter a poslancem SPD v Bundestagu Klausem Thüsingem v roce 1986 v Kurdském Institutu který jsem založil v Bonnu\nV listopadu 1989 byl Ondráček mladý a zpitomělý. Dnes proti němu protestují znovu mladí a zpitomělí s vymytou hlavou.“ Rozhovor s režisérem, který zvedne některé ze židlí\nVýběr redakce ekonomika energetika migrace fašizmus USA manipulace a lži EU náš svět Rusko Zelený úděl média Afghánistán volby terorizmus demokracie Green Deal zdražování NATO historie


Best of Rock.cz – To nejlepší z rockové muziky | Klub Starý pivovar\ndkkm Klub Starý pivovar Best of Rock.cz\nTo nejlepší z rockové muziky\npátek 15. 10. 2021 v 19.00 hodin\n(s přestávkou asi 2 hodiny a 45 minut)\nKapela Best of Rock.cz začala psát svou historii především díky mnohaletému účinkování v kapele Věry Špinarové.\n"Její rocková energie, bylo to, co nám chybělo. Ano určitě chceme hrát rock. Rock takový, jak ho známe z našich začátků. Rock, který nás všechny formoval a všichni jsme s ním začínali. Věra nás naučila, jak předávat energii do publika."\nNa Klubu Starý pivovar kapela vystoupí ve složení Roland Hamaj - sólový zpěv, Martin „Gabin“ Sýkora - kytara, zpěv, Robin Mlodzik - kytara, zpěv, Jiří Hrabovský - baskytara, zpěv, Petr Žůrek - bicí, zpěv, Sonya - zpěv.\nPro vaše pohodlí, jsme pro vás připravili expresní testování s online registrací na https://testujme.se/r39\nNa koncert Best of Rock.cz jsme pro vás zajistili možnost expresního antigenního testování ZDARMA, při splnění podmínek úhrady zdravotní pojišťovnou.\nV případě, že nemáte platný certifikát o testování nebo ukončeném očkování (min. 14 dnů po poslední dávce), nemusíte kvůli testu nikam jezdit. Jednoduše se registrujte předem na https://testujme.se/r39. Před vstupem do areálu sdělíte testujícím své registrační číslo a samotný test pak zabere jen několik málo minut.\nVýsledek testu má planost 3 dny a mezinárodní certifikát s QR kódem bude ke stažení na portálu ocko.uzis.cz.


Thomas Puskailer - Moneytree - musicserver.cz\nVydáno: 03.12.2012 08:31 v sekci Video - Petra Hubáčková\nK novému albu "Make Believe", které se dostalo na pulty v polovině listopadu, natočil Thomas Puskailer také nový klip k singlu "Moneytree". Finalista SuperStar se snažil natočit něco, co doprovodí jeho popové kousky na jedničku, a proto si na pomoc zavolal brazilského režiséra Celsa Destefana z Fluid Studia Praha. Kluci chtěli udělat světový klip - vždyť přece písnička (stejně jako zbytek alba) je zpívaná v angličtině, se kterou je Thomas big bro'! Jenže ono to nestačí: Klišé střídá klišé, až nakonec skončí u chabé kopie Jokera z "Batmana". Nudné střihy, minimální dynamika a prvoplánovitost. Přesně víte, co se stane a že se v klipu prostě musí objevit i taneční vložka. No a to, že hned v úvodu na vás s angličtinou se honosícím klipu s anglicky psaným tiskem a kulisami vybafne český nápis Smlouva, je prostě úsměvné.\n- Video: Thomas Puskailer - Make Believe (07.06.2013 12:34)


Na co si dát pozor při nákupu elektronických cigaret | KuřákůvSen.cz\n„Nové“ generace e-cigaret\nV poslední době český trh zaplavují podvodní prodejci, kteří nabízejí elektronické cigarety s různým, bohužel většinou smyšleným označením a matou tak zákazníky. Snaží se je nalákat na nové a nové generace s označením 4G, 5G, 6G. Takovéto označení produktů je nesmyslné, žádné takové produkty neexistují. Na základě tohoto formátu označení můžeme dnešní e-cigarety považovat za produkt druhé generace, tedy 2G.\nNeexistující typová označení\nVelmi často používají někteří prodejci také smyšlené typové označení, kterým se snaží odlišit od konkurence. Zákazník má pocit, že si kupuje naprostou novinku a přitom se jedná o klasický model e-cigarety. Problém nastává ve chvíli, kdy v ní dojdou náplně nebo potřebuje novou baterii či atomizer. Prodejce už ve většině případů nebude vůbec existovat a nebude tak snadné dohledat náplně, baterii či atomizer pro konkrétní model.\nPozor na nízké ceny. Jak se již dlouho říká: „Nejsem tak bohatý, abych si mohl kupovat levné věci.“. Velmi pečlivě si tedy rozmyslete, kde nakoupíte. Někteří prodejci lákají na nízké ceny, ale už neuvádějí, že se jedná o model pouze s jednou a často nekvalitní baterií nebo model, který nakoupili na pochybném čínském tržišti. Ve většině případů má takové zboží nekvalitní baterie i atomizery a náplně mají poloviční obsah. Drtivá většina těchto prodejců nevlastní ani vlastní e-shop a toto neoriginální zboží prodává přes portál Aukro nebo různé slevomaty.\nV dnešní době se zakládá jeden e-shop za druhým. Dost často je zakládají pochybní prodejci, kteří se snaží od zákazníka vylákat hotovost a zboží bohužel neodešlou. Takto podvedený zákazník má minimální šance na vrácení svých peněz. Elektronické obchody, kde nenajdete ani základní informace o prodejci nejsou výjimkou a z vlastních zkušeností Vám radíme vyhnout se jim obloukem, i přes lákavě nízké ceny, které se velmi často v takových obchodech objevují.


Popis: čaker závěs s KŘIŠŤÁLOVÝM LÍSTEČKEM "ŠTESTÍ " harmonizace a očista prostor - částečně ruší patogenní zóny a nabíjí pozitivné energií . dokonale a překrásně rozzáří Váš prostor , při dopadu slunečních paprsků odráží tisíce duhových odlesků ,které se promítnou po celém objektu ,mistnosti. ČAKROVÉ BARVY (fialová,tm.modrá,sv.modrá,zelená,žlutá,oranžová,červená ). dokonalá harmonizace a očista prostor Čakry jsou neviditelné rotující energetické víry, kterými je do organismu přiváděna energie (čchi, prána). Můžeme ji rozdělit na: - Životní energii oživující buňky a orgány našeho fyzického těla - Vitální energie je hnací silou našeho jednání - Vnější informační energie jsou informace tzv. Kosmického vědomí, jednoty člověka s civilizací, Přírodou, Planetou a Vesmírem ROZMĚR : DÉLKA CCA 15 CM , ocel. lanko cca 60 cm celk. délka s ocel . lankem cca 75 cm , UMÍSTĚNÍ : NEJLÉPE ZAVĚSIT DO STŘEDU OKNA ČI DO PROSTOR KDE NEJČASTĚJI POBÝVÁME\nČAKROVÁ BIO ENERGIE\nPopis: ČAKROVÁ BIO ENERGIE - ZAJIŠŤUJE PŘÍJEM BIO ENERGIE A DOKONALÉ ROVNOVÁHY !!! BROUŠENÉ KŘIŠŤÁLKY : ČAKROVÉ BARVY (fialová,tm.modrá,sv.modrá,zelená,žlutá,oranžová,červená ). - harmonizace a očista prostor - částečně ruší patogenní zóny a nabíjí pozitivné energií . dokonale a překrásně rozzáří Váš prostor , při dopadu slunečních paprsků odráží tisíce duhových odlesků ,které se promítnou po celém objektu ,mistnosti. Čakry jsou neviditelné rotující energetické víry, kterými je do organismu přiváděna energie (čchi, prána). Můžeme ji rozdělit na: - Životní energii oživující buňky a orgány našeho fyzického těla - Vitální energie je hnací silou našeho jednání - Vnější informační energie jsou informace tzv. Kosmického vědomí, jednoty člověka s civilizací, Přírodou, Planetou a Vesmírem ROZMĚR : DÉLKA 26 CM , VRCHNÍ BROUŠENÝ KŘIŠŤÁLEK 8 HRAN 8 CM UMÍSTĚNÍ : NEJLÉPE ZAVĚSIT DO STŘEDU OKNA ČI DO PROSTOR KDE NEJČASTĚJI POBÝVÁME\nČAKROVÁ KOV. SPIRÁLA S S FENG SHUI KULIČKOU\nPopis: ČAKROVÁ KOV. SPIRÁLA S KULIČKOU - ZAVÁDĚCÍ CENA 1484 Kč standartní cena 2000 KČ ZAJIŠŤUJE PŘÍJEM BIO ENERGIE A DOKONALÉ ROVNOVÁHY !!! Kovová koule o průměru 11 cm , speciálně zušlechtěná do čakrových barev Prouděním energie se čakry otevírají, posilují a přivádí do rovnováhy. - harmonizace a očista prostor - částečně ruší patogenní zóny !!!!!!!!!!!!!!!!!! a nabíjí pozitivné energií . BROUŠENÁ KŘIŠŤÁLOVÁ KULIČKA - dokonale a překrásně rozzáří Váš prostor , při dopadu slunečních paprsků odráží tisíce duhových odlesků ,které se promítnou po celém objektu ,mistnosti a jiných prostor .Feng shui kulička - speciálně duhově zušlechtěná pro největší efekt a účinek , ZDE JE MOŽNÉ SHLÉDNOUT VIDEO ČAKROVÉ KOVOVÉ SPIRÁLY Čakry jsou neviditelné rotující energetické víry, kterými je do organismu přiváděna energie (čchi, prána). Můžeme ji rozdělit na: - Životní energii oživující buňky a orgány našeho fyzického těla - Vitální energie je hnací silou našeho jednání - Vnější informační energie jsou informace tzv. Kosmického vědomí, jednoty člověka s civilizací, Přírodou, Planetou a Vesmírem Použití : zavěste v pracovně, ložnici , v místnosti kde se nejdvíce zdržujte , možnost použít do vnitřních ,ale i venkovních prostor. Občas roztočte a čerpejte energii. Rozměr: průměr kovové (NEREZ) spirály cca 31 cm , průměr broušené feng shui kuličky 42mm , celková délka cca 45 cm\nPopis: ČAKROVÁ SPIRÁLA Energetická ČAKROVÁ spirála vytváří svislý energetický tok spojující kosmos se Zemí. Sférické působení na prostor zprostředkovává přenos kosmické energie. Otáčivý pohyb okolo své osy vytváří rytmus sálání a výtlaku. V prostoru působí jako stabilizáror toku sférické energie, která má harmonizující a stimulující účinek na živé organismy. Umístíme-li spirálu v centru pokoje nabo prostoru, zvyšuje , stabilizuje životní energii. Zavěšená nad rostlinami, pozitivně ovlivňuje jejich růst. U "FENG - SHUI" přispívá k tomu, aby se prostory Vašeho bytu pravidelně dostávaly do prudu pozitivní kosmické energie. JEDINEČNÝ ČAKROVÝ ZÁVĚS - ZAVĚŠEN VE SKLENĚNÉ ENERGICKÉ SPIRÁLE ČAKROVÉ BARVY (fialová,tm.modrá,sv.modrá,zelená,žlutá,oranžová,červená ). dokonalá harmonizace a očista prostor při roztočení o cca 60-70 % větší účinek křišťálky bagua v barvách 7. čaker ZAVĚŠEN VE SKLENĚNÉ ENERGICKÉ SPIRÁLE pro největší účinek a dokonalou harmonizaci Křišťál - Osmihran Ba gua Ideální kombinace mužské a ženské energie (harmonie jin a jang). Díky svému tvaru je dokonalým energetickým štítem a zajišťuje ochranu prostoru. Zavěšujeme do středu místnosti či k oknu. Velmi účinný křišťál pro ochranu a bezpečí. Pokud se v určité místnosti necítíte dobře, máte tam strach nebo se tam stávají zvláštní příhody, zavěste do středu místnosti právě tento závěs s křišťály. Umístění do okna nebo středu místnosti , občas roztočit DÉLKA SPIRÁLY 30 CM\nPopis: ČAKROVÁ SPIRÁLA s kuličkou Energetická ČAKROVÁ spirála vytváří svislý energetický tok spojující kosmos se Zemí. Sférické působení na prostor zprostředkovává přenos kosmické energie. Otáčivý pohyb okolo své osy vytváří rytmus sálání a výtlaku. V prostoru působí jako stabilizáror toku sférické energie, která má harmonizující a stimulující účinek na živé organismy. Umístíme-li spirálu v centru pokoje nabo prostoru, zvyšuje , stabilizuje životní energii. Zavěšená nad rostlinami, pozitivně ovlivňuje jejich růst. U "FENG - SHUI" přispívá k tomu, aby se prostory Vašeho bytu pravidelně dostávaly do prudu pozitivní kosmické energie. JEDINEČNÝ ČAKROVÝ ZÁVĚS - ZAVĚŠEN VE SKLENĚNÉ ENERGICKÉ SPIRÁLE ČAKROVÉ BARVY (fialová,tm.modrá,sv.modrá,zelená,žlutá,oranžová,červená ). dokonalá harmonizace a očista prostor při roztočení o cca 60-70 % větší účinek křišťálky bagua v barvách 7. čaker ZAVĚŠEN VE SKLENĚNÉ ENERGICKÉ SPIRÁLE pro největší účinek a dokonalou harmonizaci Křišťál - Osmihran Ba gua Ideální kombinace mužské a ženské energie (harmonie jin a jang). Díky svému tvaru je dokonalým energetickým štítem a zajišťuje ochranu prostoru. Zavěšujeme do středu místnosti či k oknu. Velmi účinný křišťál pro ochranu a bezpečí. Pokud se v určité místnosti necítíte dobře, máte tam strach nebo se tam stávají zvláštní příhody, zavěste do středu místnosti právě tento závěs s křišťály. Umístění do okna nebo středu místnosti , občas roztočit DÉLKA SPIRÁLY 30 CM kulička 22 mm\nPopis: ČAKROVÁ SPIRÁLA S KULIČKAMI - ZAJIŠŤUJE PŘÍJEM BIO ENERGIE A DOKONALÉ ROVNOVÁHY !!! BROUŠENÉ KULIČKY : ČAKROVÉ BARVY (fialová,tm.modrá,sv.modrá,zelená,žlutá,oranžová,červená ). - harmonizace a očista prostor - částečně ruší patogenní zóny a nabíjí pozitivné energií . dokonale a překrásně rozzáří Váš prostor , při dopadu slunečních paprsků odráží tisíce duhových odlesků ,které se promítnou po celém objektu ,mistnosti. spirála vytváří svislý energetický tok spojující kosmos se Zemí. Sférické působení na prostor zprostředkovává přenos kosmické energie. Otáčivý pohyb okolo své osy vytváří rytmus sálání a výtlaku. V prostoru působí jako stabilizáror toku sférické energie, která má harmonizující a stimulující účinek na živé organismy. Umístíme-li spirálu v centru pokoje nebo prostoru, zvyšuje , stabilizuje životní energii. Zavěšená nad rostlinami, pozitivně ovlivňuje jejich růst. U "FENG - SHUI" přispívá k tomu, aby se prostory Vašeho bytu pravidelně dostávaly do prudu pozitivní kosmické energie. Čakry jsou neviditelné rotující energetické víry, kterými je do organismu přiváděna energie (čchi, prána). Můžeme ji rozdělit na: - Životní energii oživující buňky a orgány našeho fyzického těla - Vitální energie je hnací silou našeho jednání - Vnější informační energie jsou informace tzv. Kosmického vědomí, jednoty člověka s civilizací, Přírodou, Planetou a Vesmírem ROZMĚR : DÉLKA CCA 29 CM , 7 X 22 MM BROUŠENÁ KŘ. KULIČKA UMÍSTĚNÍ : NEJLÉPE ZAVĚSIT DO STŘEDU OKNA ČI DO PROSTOR KDE NEJČASTĚJI POBÝVÁME\nPopis: ČAKROVÁ SPIRÁLA S KULIČKAMI - ZAJIŠŤUJE PŘÍJEM BIO ENERGIE A DOKONALÉ ROVNOVÁHY !!! KÓNICKÁ SPIRÁLA PRO VĚTŠÍ EFEKT A ÚČINEK !! BROUŠENÉ KULIČKY : ČAKROVÉ BARVY (fialová,tm.modrá,sv.modrá,zelená,žlutá,oranžová,červená ). - harmonizace a očista prostor - částečně ruší patogenní zóny a nabíjí pozitivné energií . dokonale a překrásně rozzáří Váš prostor , při dopadu slunečních paprsků odráží tisíce duhových odlesků ,které se promítnou po celém objektu ,mistnosti. spirála vytváří svislý energetický tok spojující kosmos se Zemí. Sférické působení na prostor zprostředkovává přenos kosmické energie. Otáčivý pohyb okolo své osy vytváří rytmus sálání a výtlaku. V prostoru působí jako stabilizáror toku sférické energie, která má harmonizující a stimulující účinek na živé organismy. Umístíme-li spirálu v centru pokoje nebo prostoru, zvyšuje , stabilizuje životní energii. Zavěšená nad rostlinami, pozitivně ovlivňuje jejich růst. U "FENG - SHUI" přispívá k tomu, aby se prostory Vašeho bytu pravidelně dostávaly do prudu pozitivní kosmické energie. Čakry jsou neviditelné rotující energetické víry, kterými je do organismu přiváděna energie (čchi, prána). Můžeme ji rozdělit na: - Životní energii oživující buňky a orgány našeho fyzického těla - Vitální energie je hnací silou našeho jednání - Vnější informační energie jsou informace tzv. Kosmického vědomí, jednoty člověka s civilizací, Přírodou, Planetou a Vesmírem ROZMĚR : DÉLKA CCA 35 CM , 7 X 22 MM BROUŠENÁ KŘ. KULIČKA UMÍSTĚNÍ : NEJLÉPE ZAVĚSIT DO STŘEDU OKNA ČI DO PROSTOR KDE NEJČASTĚJI POBÝVÁME\nPopis: ČAKROVÉ KŘIŠŤÁLOVÉ SLUNCE S KAMINKY (KAMÍNKY VYROBENÉ FIRMOU SWAROVSKI elements) ČAKROVÉ BARVY (fialová,tm.modrá,sv.modrá,zelená,žlutá,oranžová,červená ). Čakry jsou neviditelné rotující energetické víry, kterými je do organismu přiváděna energie (čchi, prána).\nPopis: pouze u nás !!! Jedinečné čakrové kyvadlo -Čakrové kyvadlo se 7 křišťálky kamínky vyrobené firmou Swarovski ČAKROVÉ kyvadlo odhaluje nejen přání našeho podvědomí, ale i okolnosti, které na něj působí. Využívá se zde různých směrů točení a kývání do stran, kdy má každý pohyb značit nějakou odpověď, nejčastěji ano-ne. Doporučujeme všem, kteří rádi pracují s energií, či čistí auru a čakry. S kyvadlem se dá diagnostikovat zdravotní stav, nalézat voda, geopatogenní zóny, zjišťovat pozitivní a negativní energie z různých věcí (obrazy, starožitné předměty,nepotřebné věci atd.), kterými se obklopujeme, nebo taky určit vhodné vitamíny, minerály, byliny, doplňky stravy pro náš organismus . ČAKROVÉ BARVY (fialová,tm.modrá,sv.modrá,zelená,žlutá,oranžová,červená ). délka kyvadla cca 70 mm celková délka s řetízkém cca 28 cm


Tato bylinka se běžně užívá při léčení všech zažívacích poruch, mírní křeče v břiše a napětí střevní stěny. Mátový olej pomáhá uvolňovat plyny.\nPro svůj protikřečový účinek se uplatňuje při zmírňování bolestí břicha, při střídavých záchvatech průjmu a zácpy. Pomáhá také zprůchodnit ucpaný nos a osvěžuje dech. Při nepříjemném zápachu z úst si můžete kápnout mátový olej přímo na jazyk. Ať už ve formě čaje nebo oleje pomáhá máta uklidňovat nevolnost a je účinná dokonce při mořské nemoci.\nVetřete-li mátový olej do kůže, zmírní bolesti podrážděních nervů. Velmi účinně proto utišuje svalové bolesti. Inhalace máty při nachlazení usnadní vaše dýchání, zejména při rýmě a kašli.\nMátový čaj přináší úlevu při astmatických záchvatech. Při léčbě dráždivého tračníku, žaludeční nevolnosti a žlučových kamenů nepolykejte samotný mátový olej, lepší je užívat ho v tobolkách, které se rozpouštějí až ve střevech, kde je mátový olej nejúčinnější. K uvolnění plynatosti a zmírnění žaludečních potíží přelijte 2 lžičky sušených mátových listů 250 ml vroucí vody a nechte 10 minut stát v zakrytém šálku. Zklidňující účinek máty peprné na žaludek z ní činí populární součást větrových bonbonů. Směs mátového a eukalyptového oleje s etanolem, aplikovaná na čelo a spánky, výrazně zmírní bolesti hlavy. .


Sedačka It-Is- bílá « Interiérové inspirace, moderní nábytek a bydlení – interesto.cz\nSedačka It-Is- bílá\nSedačka It-Is, navržená designerem Simone Michelim, představuje velice moderní design. Je tvořená kovovou základnou s atypicky zkříženou podpěrou. Osvěžujícím prvkem jsou zahnuté opěrky, které dodávají této sedačce zajímavý ráz. Sedačka It-Is jistě obzvláštní jakýkoliv interiér. K dispozici v elegantní bílé nebo jemné šedé barvě.