Manga recenze: Nijigahara Holograph | Calime.CZ o jazyce\nNapsal Calime.CZ (») 28. 9. 2009 v kategorii Mix starých příspěvků, přečteno: 1758×\nTento obsah je určený pouze pro tento blog a mateřskou stránku! Zjistím-li kopírování, zajistím trest.\nOriginální název : 虹ケ原ホログラフ\nŽánry (co to je?): Drama, Mature, Seinen, Tragedy, Psychological\nEditace: Lalwen Liel\nZačíná poněkud temný příběh. A také velice komplikovaný. Natolik komplikovaný, že se čtenáři může zdát, že skládá obrovské těžké puzzle. A není sám - i já - překladatelka - a editorka - Sorafay - máme co dělat, abychom ho chápaly.\nJe to ten typ příběhu, kdy nevíte, co se vlastně děje, ale necháváte se unášet. A klidně můžete. Tady není tolik slov, abyste se v nich ztratili. Jsou tu obrazy. Nádherné umělecké obrazy skryté v té temně realistické kresbě. Klidně to můžete číst znova a znova - vždy najdete něco, co vás překvapí. Vždy najdete něco, co jste nevěděli. Ve zpleti mnoha dějových rovin protkaných mezi minulostí a přítomností a sevřených v očekávání temné budoucnosti se budete bát, co bude příště.\nTato manga není pro každého. Ale je to poklad.\nSuzuki, mladý muž s brýlemi, se jako chlapec nastěhoval na nové místo. Nová třída byla až na jednu osobu obyčejná. Byl tam surovec - Komatsuzaki -, do kterého se zamilovala Arakawa, jež v dospělosti dělá uměleckou (malířskou) školu a po večerech pracuje v kavárně; jenže Komatsuzaki měl rád podivínku oné třídy - Arii. Arie prohlašovala, že v tunelu je příšera, která zapřičíní konec světa. Děti ze třídy se jí chtěly zbavit.\nTakže máme tu mladíka s brýlemi, co jako dítě věřil, že má magické schopnosti.\nFlegmaticky vyhlížejícího Komatsuzakiho.\nZdánlivě obyčejnou Arakawu.\nDívku v komatu.\nJejího zdrceného otce.\nPříšeru v tunelu... a motýly.\nZvláštní, viďte? A to ještě nejsou všechny kostry, co se octly ve skříni.\nŠtítky: Drama, Mature, Seinen, Tragedy, Psychological, manga, recenze, překlad, anime-manga, Asano Inio, ukázka online, série\nZaujala vás ukázka z mangy Nijigahara Holograph?\n(1 hlasů) 100 %Ano, určitě budu číst dál!\n(0 hlasů) 0 %No, jsem z ní na rozpacích. Nevím, jestli číst dál.\n(0 hlasů) 0 %Ne, vůbec to není můj šálek kafe. Nebudu číst dál.


Podzimní Antique | Artplus.cz\n34. veletrh Asociace starožitníků\nText Skřivánek Jan Foto Jan Rasch Datum 19.12.2014\nOd 20. do 23. listopadu se na Novoměstské radnici uskutečnil veletrh Antique, který pravidelně dvakrát do roka již sedmnáct let pořádá Asociace starožitníků.\nCeny za nejlepší expozici a za nejzajímavější dílo na výstavě získaly aukční síně Galerie Kodl a European Arts, pro které byl veletrh hlavně reklamou na jejich aukce konané v následujících dnech.\nZatímco na zahraniční veletrhy aukční síně nemají zpravidla vůbec přístup, v domácím prostředí je starožitníci rádi zvou mezi sebe. Aukce vedle dvou zmíněných firem pořádají ještě minimálně tři další vystavovatelé – Kunstkomora (pod jménem Arcimboldo), Alma Antique (pod jménem Valentinum) a společnost Antikvity Art Aukce. Sám prezident Asociace starožitníků Jan Neumann je ostatně vyhledávaným licitátorem.\nTématem veletrhu bylo umění a starožitnosti belle époque, v expozicích většiny vystavovatelů se to však nijak výrazněji neprojevilo. K vidění byla široká škála uměleckých děl od baroka po první polovinu 20. století. V nabídce v posledních letech převažují hlavně šperky a drobnější předměty.\nTradičně vysokou úroveň měla prezentace Starožitností Michal Jankovský, antikvariátu Bretschneider či galerie Kirké, která se zaměřuje na tradiční mimoevropské umění. Část vystavovatelů se obměnila, nejvýraznějším z nováčků byla společnost Fine Antiques Prague, která má kořeny ve Vídni a nedávno otevřela obchod v Dušní ulici. Na veletrhu se prezentovala kvalitní kolekcí starého evropského umění.\nDrobnosti za půl milionu\nValentinum 2. 6. 2013


Irsko, Severní Irsko - Poznávací zájezdy\n»Irsko, Severní Irsko\nIrsko, Severní Irsko\nč. zájezdu: 277483/72\n1. den: Odlet do šesti hrabství, tedy Severního Irska. Po příletu se vydáme na sever na GIANTS CAUSEWAY: dunění moře, které buší do čedičových skal lemujících pobřeží obrů. O Fionovi, jeho láskách a problémech se nejvíce dozvíte právě zde. Úžasná scenerie Severního Irska. Návštěva pálenice whiskey Bushmills, která je nejstarší na světě. Víte, jaký je rozdíl mezi skotskou a irskou a kdo zachránil tento průmysl během prohibice? Irské a britské vlajky vlající na oknech nedají ani na chvíli zapomenout na rivalitu mezi protestanty a katolíky.\n2. den: BELFAST: hlavní město země poznamenané sektářstvím, Shankill Road a Falls Road, Donegall Square, kostel svaté Anny a Oranžský rád, příběhy z éry The Troubles, kdy se proti sobě postavili republikáni a loyalisté a z Irska se stal postrach Británie. Město Titanicu. Poobedě transfer přes jemně zvlněnou krajinu až na západní pobřeží. Zátoka Sligo bay, kterou znali již Féničané a kdysi zde vzkvétaly prehistorické civilizace. SLIGO TOWN: centrum severního regionu a místo, kde Bram Stoker napsal Drákuly. Inspirovala ho k tomu pohnutá historie města?\n3. den: CONG: malebné opatství, kde dožil svůj život poslední irský král. Městečko, ve kterém tvořil slavný spisovatel Oscar Wilde. GALWAY: nikde jinde není irský tygr tak viditelný jako právě v Galway. Město je domovem nejzachovalejšího středověkého domu Irska a také sídlem korporací jako Microsoft. Irský tygr vrčel hlavně odsud. Po západním pobřeží se dostaneme až do vesničky LISDOONVARNA známé krčmami a největším setkáním nezadaných lidí na světě. Na závěr dne se ještě jednou podíváme na nekonečný oceán a stojíme na útesech CLIFFS OF MOHER. 120 metrů vysoký útes padající do vody symbolizuje nezlomného ducha této země.\n4. den: Oblast BURRENU, místo o kterém se Oliver Cromwell vyjádřil, že zde není ani jeden strom na kterém by se mohlo věšet. Kamenitým terénem se dnes už jen prohání vítr, ale kdysi zde bylo velmi čile, o čemž svědčí množství prehistorických hrobek, jako například POULNABRONE dolmen. Pokračujeme směrem na Limerick a odtud na poloostrov DINGLE. Romantický poloostrov se stovkami nádherných výhledů na Atlantik. Začneme 7km dlouhou INCH BEACH a zde začnete přemýšlet jestli opravdu v Irsku nejsou nejkrásnější pláže Evropy. Po několika zastaveních nás čeká SLEA HEAD Drive: nejzápadnější cesta EU, ze které jsou fantastické výhledy na ostrovy Skellig. Krátké procházky na svěžím vzduchu okořeněné malými kamennými domy z doby bronzové. Večer v přístavu v městečku DINGLE v jedné z množství přístavních pubů. Víte, že právě kvůli tomuto poloostrovu se stal galský jazyk jedním z oficiálních jazyků EU?\n5. den: Dingle vystřídá Kerry a ostrov VALENTIA. Málokdo by řekl, že právě zde ústil první telekomunikační kabel mezi USA a Evropou. Kratičký trajekt v případě pěkného počasí okruh ostrovem. KILLARNEY: na irské poměry „horské městečko“, které je centrem turistického ruchu. Katedrála s nádhernými vitrážemi a procházka podél jezera k Ross Castle.\n6. den: ROCK OF CASHEL: pohled na majestátní sídlo vládců z Munsteru, kterého se bál i samotný ďábel, kříž svatého Patrika. KILKENNY: nejzachovalejší středověké město Irska, Kilkenny Castle a sídlo rodu Butlerů, kruhová věž, kostel svaté Canice, Tholsel, originální hospoda St. Kytelers, lahodné světlé pivo Kilkenny. Jistě už znáte ty nejznámější irské značky. Podvečer příjezd do Dublinu a večerní atmosféra v Temple bar.\n7. den: Dopoledne strávíme na pohádkovém venkově kolem Dublinu. Povodí řeky Boyne, the Battle of Boyne, kde Jakub prohrál, megalitické hrobky starší pyramidy, oblast HILL OF TARA, kde sídlili nejvyšší vládci Irska a symbolický střed světa. HILL OF SLANE: právě zde svatý Patrik zapálil velikonoční oheň přes odpor krále Laoghaire, MONASTERBOICE: nádherná ukázka keltských křížů a kruhové obranné věže vysoké 38 metrů, romantický jemně zvlněný venkov, tak blízko u Dublinu a přece úplně jiný svět. Odpoledne prohlídka hlavního města DUBLIN: procházka od mostu výtvarné harfy, který navrhl Surrealismus, památník obětem hladomoru, Merrion square, univerzita, ve které je vzácný evangeliář z Kellsu. Po elegantní Grafton street až k dublinskému hradu a na závěr opět Temple bar.\n8. den: Náš poslední den zájezdu, volnější program, během kterého se můžete prohlédnout dublinskou jehlu nebo jít do muzea pivovaru Guinness. Odlet domů v odpoledních hodinách.\nZemě, která nezná zimu, obklopená mořem a oceánem, kde vznikaly příběhy o skřítcích, vílách a čtyřlístku. Poznávací okruh od Irského moře až po Atlantik, kde se setkáme s obry, útesy, hrady, horami a dvěma protichůdnými hlavními městy Dublin a Belfast. Historické křivdy dodnes otřásají tímto regionem, kterému se díky vaší dovolené v Irsku dostanete pod kůži.\nmezinárodní letenku, letištní poplatky, 7 x ubytování v 3 hotelech ve dvoulůžkových pokojích, 7 x snídaně, privátní dopravu během programu, průvodce, všechny silniční poplatky, pojištění proti insolventnosti\npoplatek za zavazadla 1 820 Kč, stravu kromě uvedené, fakultativní výlety, cestovní pojištění.\nIrsko, Severní Irsko - Poznávací zájezdyPoznávací zájezdyParkováníBlogInfoNaCestyVyhledat zájezdAktuálněRekreační domyNěmecké CKSen\tPoznávací zájezdy Last minute Egypt All-inclusive Itálie léto Poznávací zájezd Paříž Bibione apartmány Chorvatsko ubytování v soukromí Itálie ubytování v soukromí Caorle ubytování Levná dovolená u moře


Éra CUV: CUPRA Formentor se představuje | Autoperiskop.cz – Výjimečný pohled na auta\nÉra CUV: CUPRA Formentor se představuje\nZnačka CUPRA si jako svůj první model zvolila CUV (Crossover Utility Vehicle) – CUPRA Formentor – a postavila tak týmy vývojářů a designérů před velkou výzvu\nVozidla z tohoto segmentu jsou atraktivní především tím, jak kombinují sportovního ducha kompaktního vozu s prostorností a všestranností SUV, což platí i pro Formentor díky jeho harmonickým proporcím a preciznímu nastavení podvozku\nZákazníci si mohou model CUPRA Formentor již rezervovat a první vozy se objeví u prodejců na konci října\nSegment SUV (Sport Utility Vehicle) zažil v uplynulých 10 letech exponenciální růst. Vozidla z tohoto segmentu se těší největší oblibě zákazníků díky všestrannosti, vyšší výšce a atraktivnímu designu.\nAutomobilový svět se však neustále rozvíjí a objevuje nové cesty. Ukázkou je rostoucí popularita vozidel kategorie CUV (Crossover Utility Vehicles), která jsou kombinací SUV a kompaktních vozů. Podle prognóz se v roce 2028 prodá v tomto segmentu přibližně 500 000 vozů. Jaké jsou základy tohoto segmentu? A proč v něm bude CUPRA Formentor patřit mezi nejvýznamnější hráče? Odpovědi naleznete níže:\nCo je CUV?\nJe to vůz s prostorností SUV a sportovním duchem kompaktního vozu. To je i případ CUV CUPRA Formentor, prvního exkluzivního modelu značky. „Segment SUV zažívá rozmach, a v něm jsme viděli příležitost, že bychom mohli nabídnout něco odlišného úspěšným přenosem DNA naší značky CUPRA, například sportovnost a dynamiku. Proto jsme stvořili toto CUV, které má všechny pozitivní aspekty vozů SUV, ale přidává k nim také některé charakteristické znaky sportovního nebo kompaktního vozu,“ říká Carlos Galindo, vedoucí produktového marketingu značky CUPRA.\nDůvod jeho existence.\nVolba vydat se na tuto nezávislou cestu s CUV je jasnou deklarací záměru, jak CUPRA hodlá přispívat k dalšímu rozvoji světa osobních vozů a zejména SUV. Klíčové bylo vytvoření ideální fúze komfortu a sportovnosti. „Vytvořit takový koncept v podobě CUV proto znamenalo zajistit vyšší polohu sedadla, která by dala řidiči pocit, že je králem silnice, ale současně by byla stále ještě dost blízko k vozovce, aby byla možná sportovní jízda a zachovalo se spojení řidiče s asfaltem,“ dodává technická ředitelka značky CUPRA Marta Almuniová.\nJedním z hlavních důvodů rostoucího prodeje těchto modelů je požadavek většího vnitřního prostoru a vyšší polohy sedadla, aniž by to bylo na úkor designu a sportovního charakteru. „Proporce jsou velmi důležité v designu jakéhokoli vozidla, ale v tomto případě byly klíčem k dosažení efektu, který jsme hledali.“ Alberto Torrecillas, designér v ateliéru vnějšího designu značky CUPRA, byl o tom přesvědčen od začátku projektu. Museli nalézt dokonalou harmonii, aby první model značky vyčníval z davu. „Muselo to být něco jedinečného, sofistikovaného. CUPRA Formentor má charakteristicky svalnaté a současně atletické proporce. I navzdory velkorysým rozměrům má nízkou hmotnost. Toho jsme dosáhli díky velmi propracovanému designu, který byl pro nás výzvou,“ vysvětluje Albert.\nJeho povrchové úpravy a materiály.\nStylistické zpracování jeho interiéru a exteriéru měl na starosti tým barev a materiálů, který vede Francesca Sangalliová. Musel si přitom poradit se dvěma největšími výzvami. Na jedné straně měl navrhnout novou paletu barev, která by identifikovala značku, a na druhé straně se mělo jednat o barvy, které budou vhodné pro CUV. „Pro rozpoznání charakteru značky jsou barvy velmi důležité. Každá barva má svou vlastní povahu, vyjadřuje různý postoj. Barvy, které jsme vytvořili pro první model, navržený a vyvinutý exkluzivně pro značku CUPRA, vyjadřují její autentický charakter, DNA CUPRA,“ říká Francesca.\nTým inženýrů spolupracoval se dvěma závodními jezdci, kteří vědí o řízení automobilu všechno. Mattias Ekström a Jordi Gené předával týmu inženýrů své postřehy z testování. Díky jejich zkušenostem má Formentor ještě výrazněji sportovní charakter. „Tvrdě jsme pracovali na tom, abychom dosáhli správného nastavení podvozku, odpružení, řízení a motoru. Všechno jsme testovali společně se závodními jezdci. Vůz se díky jejich pomoci vyznačuje precizností v zatáčkách a reakcemi na pohyby pedálu plynu přesně podle našich představ a našeho záměru vyvolávat emoce,“ říká Marta Almuniová.\nŘidič i jeho spolucestující získávají za jízdy smyslové vjemy také prostřednictvím sériově dodávaných anatomických sedadel, která těsně objímají jejich těla, a adaptivního odpružení. Navíc „si můžete volit jízdní režimy na volantu, protože chceme, aby řidič mohl mít ruce na volantu, ať spouští motor, vybírá jízdní režim, nebo řadí,“ dodává na závěr Marta.\nVnější délka 4450 mm\nVnější šířka 1839 mm\nVnější výška 1511 mm\nAnatomická sedadla čalouněná kůží v modrém odstínu Petrol Blue\nRubrika: Archiv Automobilka CUV Design Finance Mobilita Nové modely Osobní automobily První dojmy SUV Technologie a vývoj Výbava Zprávy & zajímavosti


Léky na nervy doporučení - Diskuze - eMimino.cz\npředem se omlouvám za anonym, ale je to pro mě citlivé téma.\nPotřebovala bych od vás rady na nějaké volně dostupné léky na uklidnění nervů, jestli máte zkušenosti.\nManžel má poslední dobou v práci šílené nervy, pořád se boji, že něco pokazí, se vším se stresuje, v noci někdy skoro nespí, protože přemýšlí, co udělal a neudělal špatně. Docela mě to už taky ničí. Nevím, jak to zvládají jeho kolegové, asi mají vše v paži, nevím. Manžel má práci, která může ovlivnit životy mnoha lidí, takže proto se bojí. Psychologa mu najdu, ale předpokládám, že jsou teď dlouhé čekací lhůty. Proto mě napadly zatím alespoň nějaké doplňky stravy, které by ho mohly trošku zklidnit.\nJak píšeš, potřebuje psychologa, tudíž léky na míru a na recept. Doplňky stravy ho nevytrhnou.\nDoplňky stravy jsou k ničemu. Pokud dokáže normálně zdravě jíst, doplňky nepotřebuje. Jestli pracuje hlavně hlavou, měl by odpoledne pracovat fyzicky. Nebo sportovat. Aby uvolnil ten stres. Napadá mě leda meduňkový čaj, ale chlapi na čajíčky moc nejsou.\nAnti-stress tablety, buď je to dobrý placebo a nebo fungují.\nNa mě fungují homeopatika Sedatif PC\nSpíš než psychologa potřebuje psychoterapeuta, čas na sebe a relaxaci, pravidelně jíst a pohyb. Já si před spaním dávám Melatonin forte - dřív jsem se často budila a přemýšlela co by kdyby - teď spím jak dudek. Je to volně dostupné.\nManžel má podobné stavy jako ten tvůj. Psychiatr ho objednal na květen (obvolala jsem jich 7). Když praktik slyšel, že v noci nespí předepsal Neurol půlku tablety na noc. Naštěstí to pomohlo. Doplňky stravy jsou placebo, taky předtím několik vyzkoušel, zbytečně vyhozené peníze.


Kost Mira Mar Natural Protect s hroznovým semínkem (30 ks) | SpokojenyPes.cz\nS hroznovým semínkem\nČistě přírodní žvýkací kosti pro psy s hroznovým semínkem - to napomáhá posilovat organismus psa a správnou funkci kardiovaskulárního systému, chrání před volnými radikály. Velikost 10 cm, vhodné pro střední a velká plemena psů. Balení obsahuje 30 ks.\nMasové produkty, hroznové semínko (80 mg / kg).\nProteiny 71,7 %, vlhkost 14,5 %, tuky 4,5 %, popeloviny 9,2 %, vláknina 1 %.


Rathbaun Hotel Lisdoonvarna | Huno Hotely\nRathbaun Hotel Lisdoonvarna - Huno.cz\nHotely > Irská republika > Lisdoonvarna > Spectacle Bridge > Rathbaun Hotel Lisdoonvarna\nMain Street 4.5/5 "Předměstí" (1 Recenze)\nPorovnejte ceny pro Váš pobyt v Rathbaun Hotel Lisdoonvarna\nRelaxační Ubytování poblíž Spectacle Bridge\n2 hvězdičkový Rathbaun Hotel je cenově dostupné nemovitosti Spectacle Bridge, v Lisdoonvarna, Irská republika. Poslední uživatelské recenze hodnoti nemovitost 9 na 10 který je považován 'Předměstí' pro ubytování v celé Irská republika.To je také v současné době řadí 1st na 12 hotelů v Lisdoonvarna v ceně a hodnocení hostů.\nRathbaun Hotel maji 13 ideální pokoje a ceny od EUR100 do EUR80.\nKdy jste v Lisdoonvarna,jdete ven prozkoumat místní oblasti, jako jsou Spectacle Bridge a Cloghaun, oba jsou v pěší vzdálenosti od hotelu. Ballygastell, Toomaghera a Ballynahown skvělá místa, a stojí za prozkoumání během dovolene.\nNemovitost je k dispozici na 3 partnerských webových stránkach včetně Easytobook, Booking.com and Hotels.com. Hledat Rathbaun Hotel sazby z těchto webových stránek online zadáním vyhledávání ve formuláři výše, nebo porovnat všechny objekty v Lisdoonvarna vlevo.\nMístní možnosti ubytování včetně 3 hvězdiček Imperial je blízko k Rathbaun Hotel. Také v rámci této oblasti je Hydro a Sheedys Country House Hotel. Pro další možnosti zkuste Royal Spa Hotel kousek dál.\nZdarma Nezávislý Průvodce Nejnižších Cen na Rathbaun Hotel Lisdoonvarna.


Časopis Automa Použití běžné počítačové sítě pro „malou“ automatizaci\nPoužití běžné počítačové sítě pro „malou“ automatizaci\nEthernet – nejrozšířenější počítačová síť ve světě\nEthernet je nejpoužívanějším typem počítačové sítě. Spojuje nejvíce hardwarových a softwarových možností. Ethernet, síťová technologie s největším množstvím specialistů a s největším know-how ve světovém měřítku, se začíná prosazovat i v průmyslové automatizaci. Firma Festo nabízí zcela nové možnosti levného, jednoduchého a velmi výkonného spojení výroby s běžnou počítačovou sítí.\nEthernet je standardizován\nZpůsob použití sítě Ethernet je standardizován v IEE802.3. Je tedy pevně stanoven způsob, jak „dostat data do kabelu“. Komunikace na ethernetové síti je řízena v režimu multi-master, což znamená, že každá stanice je schopna přistupovat k síti a samostatně vysílat a přijímat údaje tak, jak je zapotřebí. V tomto režimu je však nutné řešit problém kolize – jinými slovy to, co se stane, jestliže dvě stanice začnou vysílat současně. Ethernet se s tímto problémem vypořádává tak, že stanice dříve, než začne vysílat, zjistí, zda nevysílá někdo jiný. Je-li na síti volno, začne vysílat, ale trvale zpětně kontroluje, zda je na síti to, co vysílá. Zahájí-li dvě stanice vysílání současně, dojde k narušení signálu. Tuto skutečnost stanice okamžitě rozpoznají a přestanou vysílat. Přerušení je na náhodně zvolenou dobu. Potom se stanice pokusí znovu o vysílání. Tento postup je znám jako CSMA/CD (Carrier Sense Multiple Access with Collision Detection, mnohonásobný přístup s odposlechem nosného kmitočtu a s detekcí kolize).\nHlavním přínosem je možnost velmi rychlého odesílání dat, neboť stanice je může odeslat okamžitě, jakmile je síť volná. Nevýhodou je to, že je teoreticky možné síť zcela zahltit, jestliže se bude velké množství stanic pokoušet přenášet velké množství údajů.\nEthernet má standardizované kabely a konektory\nPrvní ethernetový kabel byl standardizován v roce 1980. 10Base-2 – „tlustý“ koaxiální kabel byl standardizován v roce 1985 a od roku 1990 je též standardizován 10Base-T – kroucená dvoulinka, kabel, který je v současné době asi nejpoužívanějším prostředkem fyzického propojení stanic v síti Ethernet.\n10Base-T je založen na hvězdicové topologii s rychlostí přenosu 10 Mb/s. Hvězdicová topologie znamená, že každá stanice je propojena kabelem s modulem, který se nazývá rozbočovač (hub). Velmi důležitou výhodou této topologie je skutečnost, že každou chybu v síti lze snadno vyhledat a odstranit (každý kabel lze samostatně odpojit a vyzkoušet bez ochromení komunikace mezi ostatními stanicemi).\nV současné době je již několik let standardizováno propojení optickými kabely, které se vyznačuje především vysokými přenosovými rychlostmi.\nPro průmyslovém prostředí a pro automatizaci výrobních procesů je rychlost přenosu 10 Mb/s velmi velká. Výhodou Ethernetu je přizpůsobivost délky kabelů. Je-li třeba připojit stanice s rychlostí přenosu 10 Mb/s do sítě s rychlostí přenosu 100 Mb/s, je možné použít tzv. inteligentní rozbočovač, který je schopen přizpůsobit rychlost přenosu připojené stanici a podle potřeby kombinovat obě přenosové rychlosti.\n1. svorky binárních vstupů\n2. napájení vstupních čidel\n3. svorky binárních výstupů\n4. napájecí svorka\n5. přepínač RUN/STOP\n6. sériové porty – COM/EXT\n7. Ethernet (volitelně)\n8. nastavitelný odpor (trimr)\nRozbočovače existují v nejrůznějších verzích, s možností připojit 8 až 128 kabelů, s napájením 110 až 230 V AC a 24 V DC. Mohou být propojovány do systémů se stovkami stanic.\nS Ethernetem z provozu do kanceláře\nPropojení výroby s kancelářemi je s Ethernetem vlastně velmi jednoduché. Jestliže tomu tak je, dostane uživatel do kontaktu informace z kanceláří (např. výrobní plány) se skutečnými údaji pocházejícími přímo z výroby. V případě převažujícího využívání sítě pro komunikaci mezi počítači bývá vhodné oddělit průmyslovou síť od kanceláře a propojení zajistit pomocí směrovače (router) nebo přepínače (switch). Směrovač musí být nastaven tak, aby propouštěl pouze data, která směřují z provozu do kanceláří a naopak. Tak lze odlehčit zatížení sítě pro komunikaci mezi stroji a naopak nezatěžovat komunikaci mezi kancelářskými počítači výrobními údaji.\nMalé automaty firmy Festo využívají běžný komunikační protokol TCP/IP, který dovoluje jak pasivní, tak aktivní přístup automatů do sítě. Z libovolného místa na síti lze automaty programovat, nastavovat či jinak ovlivňovat. K programování se používá snadno ovladatelný a přehledný software, např. FST-STL (statement-list).\nStačí přivést ke stroji kabel komunikační sítě a použít automat s připojením na Ethernet. Toto připojení znamená nepodstatné zvýšení ceny automatu o přibližně jeden tisíc korun. K automatu se lze připojit např. prostřednictvím telnetu (program pro připojení ke vzdálenému internetovému serveru; je součástí Windows i jiných OS) a sledovat nebo měnit hodnoty či stavy všech veličin, které jsou v automatu k dispozici (např. technologických dob, počtu kusů ve výrobní dávce, teplot, tlaků atd.).\n2. svorka analogových vstupů a výstupů\n3. svorka binárních výstupů\n6. dvě sériové linky, Ethernet (volitelně)\nAutomat může v pravidelných intervalech (např. každé tři sekundy) generovat svoji internetovou stránku, jejíž strukturu si může uživatel sám vytvořit. Znamená to např., že vedoucí pracovník firmy klikne na ikonku v počítači na svém stole a internetový prohlížeč mu zobrazí hodnoty, které jsou generovány automatem, se zpožděním daným jen periodou aktualizace stránky a přenosovou rychlostí.\nPo instalaci a spuštění softwaru IPC/data-server (velmi malý program, který je k automatům dodáván zdarma) se informace ze všech automatů na síti dostávají do tzv. DDE (Dynamic Data Exchange – dynamická výměna dat, metoda používaná např. OS Windows). V praxi to znamená, že stačí např. v tabulce Microsoft Excelu napsat pouze správný vzoreček a rázem je vidět aktuální hodnota veličiny, která uživatele zajímá. Po kliknutí na ikonku lze s veškerým komfortem, který nabízí tabulkový procesor, zobrazit např. grafy, jež okamžitě reagují na stav ve výrobě, nebo tuto výrobu ovlivňovat. Nejčastějším požadavkem je odesílání tzv. receptů (souborů údajů) z kanceláře do provozu.\nAutomat je schopen aktivně komunikovat s ostatními automaty a počítači na síti. Jedním příkazem je možné přenášet dohodnuté oblasti dat z paměti automatu nebo do ní, např. v podobě textů. Je tedy možné shromažďovat údaje z výroby v databázi na serveru nebo jiném počítači. Možností je velmi mnoho, záleží na potřebě a možnostech uživatele.\nJednou z nejzajímavějších vlastností zmiňovaných automatů je schopnost odesílat či přijímat elektronickou poštu (tzv. e-maily), popř. zprávy SMS. Je-li server sítě nastaven tak, aby umožňoval používat tyto služby (a to je téměř vždy), je zprovoznění této funkce velmi snadné. Tak lze zajistit účinný servis na nepřetržitě běžícím zařízení i v době, kdy je omezena přítomnost pracovníků údržby (dny volna).\nDalší možnosti komunikace s jakoukoliv aplikací Windows jsou možné s využitím DDE, ActiveX nebo OPC.\nVýběr ze současné generace malých automatů firmy Festo\nPřehled malých automatů Festo je v tab. 1. Obrázky dvou zástupců jsou na obr. 2 a obr. 3.\nTab. 1. Přehled malých automatů Festo\nFEC FC34-FST 12 vstupů, 2 reléové a 6 tranzistorových výstupů, 24 V DC, COM TTL, Ethernet\nPříslušenství k automatům IPC FEC Compact\nPS1 SM14 adaptér RS-232C pro programování FEC FC34-FST z PC, komplet s utilitou LapLink pro sériový přenos dat\nPS1 SM34 adaptér RS-485 pro FEC FC34-FST s připevněním na lištu DIN\nFEC KBG6 kabel pro propojení FEC FC34-FST s displejem UNIOP\nFEC FC440-FST 16 binárních vstupů, 8 binárních výstupů, Ethernet\nFEC FC560-FST 16 binárních vstupů, 8 binárních výstupů, 3 analogové vstupy, 1 analogový výstup, Ethernet\nFEC FC640-FST 32 binárních vstupů, 16 binárních výstupů, Ethernet\nFEC FC660-FST 32 binárních vstupů, 16 binárních výstupů, 3 analogové vstupy, 1 analogový výstup, Ethernet\nKonektory pro automaty IPC FEC Standard\nPS1 SAC10 jednořadý, pružinový, bez indikace\nPS1 SAC11 jednořadý, pružinový, s indikací pomocí LED\nPS1 SAC30 třířadý, pružinový, bez indikace\nPS1 SAC31 třířadý, pružinový, s indikací pomocí LED\nPříslušenství k automatům IPC FEC Standard\nPS1 SM14 převodník na RS-232 pro programování z PC, komplet s kabelem a utilitou LapLink\nPS1 SM15 převodník na RS-232 s upevněním na lištu DIN, bez kabelu a utility LapLink\nPS1 SM34 převodník na RS-485 s upevněním na lištu DIN\nFEC KBG6 kabel pro propojení s displejem UNIOP\nProgramovatelný automat typu FEC Standard se dodává bez svorkovnic. Konečný vzhled a funkci mu zajišťují teprve použité konektory. Pro tento typ automatů je doporučován konektor typu PS1 SAC31, který umožňuje snadné, rychlé a hlavně přehledné připojení vstupních a výstupních signálů bez použití mnohdy nutných rozbočovacích svorek. Velká úspora vzniká především u třívodičového zapojení čidel. Na obr. 4 je schematicky znázorněno zapojení konektoru. Doporučené kombinace konektorů jsou v tab. 2.\nTab. 2. Vhodné kombinace konektorů\nTyp automatu Konektory\npočet typ funkce\nFEC FC4xx 3 PS1 SAC31 binární vstupy a výstupy\n1 PS1 SAC10 napájení\nFEC FC5xx 3 PS1 SAC31 binární vstupy a výstupy\n2 PS1 SAC10 napájení, analogové vstupy a výstupy\nFEC FC600/640 6 PS1 SAC31 binární vstupy a výstupy\n1 PS1 SAC10 napájení, analogové vstupy a výstupy\nFEC FC620/660 6 PS1 SAC31 binární vstupy a výstupy\nPoužití sítě Ethernet zásadním způsobem a s minimálními náklady rozšiřuje možnosti sledování výroby.\npřístup k jednotlivým provozním hodnotám přes telnet,\npřístup k jednotlivým provozním hodnotám pomocí internetového prohlížeče Internet Explorer,\nsledování průběhu výroby, jejích výsledků a též její ovlivňování, např. pomocí tabulkového procesoru Excel (aplikace IPC Data Server načítá aktuální data do počítače a zpřístupní je všem aplikacím pomocí DDE),\nodesílání informací o stavu výroby pomocí elektronické pošty (e-mail) – touto formou lze např. poruchy nahlásit krátkou textovou zprávou do mobilního telefonu,\naktivní odesílání údajů a dat z automatu jiným automatům, popř. počítačům (mají-li program, který je umí zpracovat a využít).\nVšechny uvedené možnosti jsou zajímavé tím, že je lze použít i na nejmenších automatech, jejichž cena je srovnatelná s cenou směrovače. Tyto automaty se pak často používají nejen jako prostředek pro řízení technologie, ale i jako „inteligentní převodník“ na síti, který převádí, filtruje, ukládá či doplňuje informace z výroby, tiskne protokoly nebo předává informace dál, např. do centrální databáze. Uváží-li se velmi nízká cena a snadná dostupnost této technologie a jednoduchost její obsluhy, lze v průmyslovém použití sítě Ethernet vidět velmi progresivní možnost, jak spojit výrobní část firmy s jejím managementem a poskytnout všem zúčastněným v reálném čase a v požadované struktuře informace, které potřebují.\nfax: 02/41 77 33 84\nTřída T. Bati 164\ntel.: 067/743 49 79\nfax: 067/743 47 65\ntel.: 048/510 03 28\nfax: 048/510 48 78


„Civilní proces musí být jednoduchý, logický a pevný jako gotická klenba“\nJUDr. Roman Fiala, místopředseda Nejvyššího soudu a dlouholetý člen redakční rady Ad Notam o získání ocenění Právník roku 2015, motivaci k výběru studia práv, představě výkladu práva a civilního procesu, nebo také o mladé generaci právníků v rozhovoru s prezidentem notářské komory ČR, Mgr. Radimem Neubauerem. celý článek\nPelikán představil novou komisi pro přípravu občanského soudního řádu\nMinisterstvo spravedlnosti ustanovilo novou šestičlennou komisi, kterou tvoří akademici a soudci a která má pracovat na návrhu nového občanského soudního řádu a souvisejících právních předpisů. Na první schůzce komise ministr Robert Pelikán zopakoval, že změny v civilním procesním právu budou vycházet z osvědčeného systému, který funguje v Rakousku a rekodifikaci označil za jeden z klíčových úkolů nutných pro zefektivnění soudnictví. celý článek\nPřekreslete mapu soudů, žádá Rychetský\nŠéfové nejdůležitějších českých soudů kritizují současné uspořádání justice a zahajují diskusi o jejím novém rozložení. Podle předsedy Ústavního soudu Pavla Rychetského spočívá hlavní problém soustavy v její asymetrii. Soudy by totiž mohly být efektivnější. Špičky české justice volají po novém uspořádání soudů. S požadavkem na nové uspořádání českých soudů vystoupil na kongresu také předseda Nejvyššího soudu Pavel Šámal. Na justici se podle něj navalilo obrovské množství věcí, jež má řešit, a proto musí být soustava efektivní. celý článek


Strona 12.333333333333 / 13\nBohumínské sportovní centrum BOSPOR - Hobbypark\nDětské hřiště, Mauglího stezka, prolézačky, houpačky - a nejen to najdete v bohumínském hobbyparku.\nBohumínské sportovní centrum BOSPOR - Penzion ve věži\nV těsném sousedství aquacentra nabízí příjemné a netradiční ubytování Penzion ve věži. Vznikl v prostorách zrekonstruované vodárenské věže a je architektonickcým unikátem s atypickým uspořádáním interiéru. Penzion má 12 dvoulůžkových pokojů. Každý z nich je vybaven vlastním sociálním zařízením se sprchovacím koutem. Ke standardu patří vybavení televizí, stejně jako možnost připojení k internetu. Součástí penzionu je klimatizovaná restaurace ...


A. Novák 24.7.2019 13:16\nv normálním státě by politici se svými návrhy přišli nejdřív za presidentem, teprve při vzájemné shodě by vypustili informaci na veřejnost.\nA. Novák 24.7.2019 13:12\npresident samozřejmě ministra jmenuje...jen ještě nevíme, jak se ten ministr bude jmenovat...:o)\nA. Novák 24.7.2019 13:09\npokud Hamáček chce prosadit svého kandidáta, musí pro to něco udělat...\nKdyby ČSSD navrhla Hamáčkova psa, tak by ho taky president musel jmenovat?\n(má vůbec Hamáček nějakého psa?)\nM. Bilkova 24.7.2019 12:59\nMožná,že nehraje hru,ale ještě se neprobral z opice\nM. Bilkova 24.7.2019 12:54\nHamáček nemusí nic!!! Zeman má konat.V normálním statě by ho premier donutil.V tomto “blázinci” se jenom žvaní a skutek utekl. Nejvíc kecá Babiš.\nJ. Krutil 24.7.2019 12:25\nE. Noham 24.7.2019 12:23\nČert ukazuje Luciferovi novou část pekla: "Jsou tu tři kotle - jeden pro zloděje a podvodníky, druhý pro lháře a pokrytce a třetí pro ochlasty a neřestníky." "Běžte do háje s takovými zlepšováky. Teď k nám dorazila skupina politiků. To mám každého z nich rozříznout na tři díly?"\npresident nic nepodepisuje, jen se rozhodne, jestli někoho jmenuje ministrem. Je to velká odpovědnost, je třeba si to řádně promyslet...\nA. Novák 24.7.2019 12:21\npresident nerozhoduje o kandidátech, ale rozhoduje o jmenování...:o)\nE. Noham 24.7.2019 12:13\njako skupík sedící na venkovském záchodě na vysočině neví nic o politice


Chiptuning – možnost, jak zvýšit výkon svého auta - Informační listy\nChiptuning – možnost, jak zvýšit výkon svého auta\nPublikováno Červen 27, 2019 Červen 24, 2019 Autor: admin\nVýkon automobilu je pro mnohé důležitým parametrem při výběru auta, ovšem neměl by být tím hlavním a jediným. Je spousta věcí, které dohromady vytvoří jistou představu, jaký automobil by měl být. Máte doma automobil, který by si zasloužil možná lepší výkon, ale není ve vašich finančních možnostech si pořídit nový a lepší? Pak můžete vyzkoušet právě chip tuning. Jde o jednoduchou optimalizaci software řídicí jednotky motoru. Snížit se může také spotřeba.\nAutomobil, který je rychlý\n„Naši se řídí heslem, že je třeba si vše ozkoušet. Dostal jsem tedy za úspěšné zvládnutí řidičáku auto. Nepředstavujte si nějakou střelu, táta jasně řekl, na první otlučení a rozbití ti stačí něco starého. A tak se taky zařídil. Dostal jsem auto staré přes dvacet let, ale v tu dobu jsem si připadal jako miliardář v luxusním vozítku. Chodil jsem na brigády a brzy si své první autíčko vytunil tak, že mi ho záviděli i kluci, kteří se při prvním pohledu smáli, co to mám za starou šunku. Oni však neměli žádnou. Vybíral jsem pečlivě nový lak, kamarád automechanik mi udělal pořádnou revizi auta, koupil jsem si moderní disky, které se k barvě hodily, vybíral extrémně dlouho potahy“ směje se dnes Michal.\n„První auto, to se přece muselo blýskat. Co na tom, že kdybych tehdy peníze ušetřil, mohl jsem si už napoprvé koupit auto lepší. Všude se mluvilo o výkonu motoru a ten můj oř na tom nejlépe nebyl. Řešením byl chiptuning, jenže ne všichni mi to doporučovali, někteří říkali, že dokonce to není legální. Nechtěl jsem se vidiny vyššího výkonu a lepšího auta vzdát, tak jsem hledal. Narazil jsem na Camp Performance, kde byla tato služba legální a schválená Ministerstvem dopravy ČR. Našetřil jsem, využil toho zvýšení výkonu a první auto jsem si užíval ještě dlouho“ doplňuje Michal.\nSportovní aktivity v cizině aneb nutnost sjednání odpovídající pojistky\nIdeální nábytek do koupelny? Vsaďte na praktičnost a úložné prostory\nPublikováno Prosinec 21, 2019 Prosinec 9, 2019\nPotřebujete neobyčejné jednoúčelové zařízení? Máme pro vás řešení!\nPublikováno Prosinec 16, 2019\nZákladní stavební kámen plotu? Betonové desky!\nPublikováno Listopad 21, 2019\nObjevte eleganci peněženek dolarovek\nPublikováno Listopad 18, 2019 Listopad 8, 2019\nOriginální dárky od společnosti Frutiko\nPublikováno Říjen 21, 2019\nPublikováno Červen 27, 2019 Červen 24, 2019


Hotely Amsterdam | Ubytování Noord-Holland, Nizozemí 15\nAmsterdam: hotely 15 – rezervujte si hotel ve městě Amsterdam\nB & B Barvy v de Pijp se nachází v centru oblíbeného De okresu Pijp a nabízí bezplatné parkování na vyžádání. Albert Cuypmarkt je hned za rohem. Prostorné pokoje jsou stylově zařízené a mají zelené, žluté nebo bílé barvy. Počet pokojů: 3.\nTato charakteristika, 16. století-kanál dům vám nabízí klasické elegance a luxusních pokojích. Obdivovat výhled na kanál, posezení na dvoře a vychutnat si tento romantický B & B. Počet pokojů: 7.\nPodél jedné z hlavních kanálů Amsterdam, 17. století, tento dům nabízí 2 světlé pokoje s vlastní koupelnou. Mít soukromý kanál turné v misijní staré lodi. Počet pokojů: 2.\nBB La Festa zahájena dne 1.července 2009. BB se nachází v oblasti Jordaan, velmi populární čtvrti v Amsterdamu, vedle všech malých obchodů, galerií moderního umění a slavné "negen Straatjes". Počet pokojů: 2.\nNastavte v historickém městském domě, B & B La Vie En Rose nabízí luxusní, světlé barvy apartmánů s bezplatným Wi-Fi v centru Amsterdamu. Dam náměstí a Hlavního nádraží je 400 metrů od hotelu. Počet pokojů: 2.\nNachází se v unikátní oblasti IJburg, blízko centra, ale příjemně odstraněn od shonu, to okouzlující B & B nabízí útulné pokoje v rodinném prostředí. Na Lieve Nachten B & B, věříme, že život by měl být jednoduchý. Počet pokojů: 4.\nNachází se v klidné a zelené předměstí Bos en Lommer v Amsterdamu, My Suite nabízí postel a snídaně-pokoj s vlastní terasou a jihozápadní orientace zahrady. To zahrnuje bezplatné Wi-Fi, na místě půjčovnu kol a kyvadlovou dopravu na letiště. Počet pokojů: 1.\nOranžovo-Amsterdam, v oblasti Plantage Amsterdamu, je pouze 550 metrů od tramvajové zastávky Alexanderplein. Tato postel a snídaně je vybaven jasným snídaně kuchyně a pokoje s Wi-Fi. Počet pokojů: 2.\nZa rohem od kongresového centra RAI, B & B Riviera Suite nabízí velký apartmán s plně vybavenou kuchyní. Je vybaven Wi-Fi a prostorná zahrada s grilem zařízením. Počet pokojů: 1.\nSídlí v historické budově z 19. století, tato B & B se tyčí v IJ a Amsterdam přístavu. Je vybaven plně vybavenou kuchyní, bezplatné Wi-Fi a venkovní terasa s výhledem na město. Počet pokojů: 1.\nTato postel se snídaní apartmány jsou situovány v 17. století kanál domu, pouhých 10 minut chůze od hlavního vlakového nádraží. Hosté v Posthoorn využít moderní vybavení a bezplatné Wi-Fi. Počet pokojů: 3.\nTento 16th-století kanál domu nabízí jeden pokoj s moderní ploché obrazovky-TV a DVD přehrávač a je jen 450 metrů od náměstí Dam. Herengracht nabízí postele-a-bez snídaně s bezplatným Wi-Fi. Počet pokojů: 1.\nEstes apartamentos, totalmente mobilados e completamente renovados, satisfazem os requerimentos dos hóspedes para acomodações de longa doba trvání. Počet pokojů: 11.\nBarokní se nachází na okraji Westindische Buurt čtvrti, pouhých 5 minut chůze od okraje Vondelpark. Počet pokojů: 1.\nUžijte si stylové ubytování a bezplatné Wi-Fi v této monumentální, dům 17. století kanál, pohodlně se nachází v nejstarší části centra města Amsterdamu. Počet pokojů: 2.\nKrásně se nachází v srdci živé Jordaan je zbrusu nový B & B WestViolet nabízí stylové ubytování v historickém a charakteristika okolí. V domě pochází z roku 1877, ale pokoje jsou příkladem moderní komfort. Počet pokojů: 3.\nBed & Breakfast 62 se nachází v 400-rok-starý dům, který se nachází v centru Amsterdamu. Nabízí klasicky zařízené pokoje s moderním komfortem, jako je televize s plochou obrazovkou a bezplatné Wi-Fi. Počet pokojů: 2.\nTento velký apartmán se nachází v 19. století townhouse, vedle slavného Vondelpark. Dodává se s plně vybavenou kuchyní, bezplatné Wi-Fi a prostorný obývací pokoj s TV s plochou obrazovkou. Počet pokojů: 2.


Libuš - Loko 4:31 (0:8 1:8 1:7 2:8) - 12.04.2018 - Mladší přípravka\nSK Libuš – FK Loko Vltavín 4:31 (0:8 1:8 1:7 2:8)\nHráno: 12.04.2018 16:15\nSestava: Ondra, Kuba, Ivča, Věrka, Honza Hodánek, Šimon, Matěj, Jindra, Tomík, Pavel, Oskar, Maty, Tonda, Tomáš, Vláďa, Filip\nBranky: 3× Honza, Věrka\nDruhý jarní zápas jsme odehráli v trochu netradičním čase a to ve čtvrtek od 16:15. Místo pravidelného čtvrtečního tréninku jsme tedy absolvovali soutěžní zápas a soupeřem nám byli borci z Loko Vltavín. Aby nikdo z našich borců a borkyň nebyl ochuzen o pravidelné čtvrteční fotbalové odpoledne, nechali jsme je zahrát prakticky všechny (co nám dovolil počet dresů v sadě).\nProti nám stál opravdu kvalitní soupeř a tentokrát jsme na něj bohužel nestačili. Rozdíl nebyl ani tak v šikovnosti nebo fotbalovosti jednotlivých hráčů, ale dovolím si tvrdit, že tentokrát sehrál svojí roli věkový rozdíl. Soupeř přijel s týmem, který byl sestavený převážně z ročníku 2009. V našem mančaftu je tohoto věku jen Ondra a zbytek týmu je mladší o rok či dva. A proto není potřeba si z této prohry dělat nějakou velkou hlavu a naopak musím před naším týmem smeknout klobouk, jaké výkony předvádějí v jiných zápasech!!!! Fotbal přeci hrajeme hlavně pro zábavu a ne jenom pro výsledky!\nTřetí kolo jara sehrajeme v sobotu 21.4. od 8:30 na půdě CU Bohemians Praha a věřím, že kluci i holky předvedou opět skvělý výkon, který je zdobil v minulých kolech!!!\nLibuš - Stodůlky 3:0 (3:0) - 11.04.2018 - A Team Muži\nSK Libuš – TJ Sokol Stodůlky 3:0 (3:0)\nHráno: 11.04.2018 18:30\nSestava: Bouška – Čížek T., Krejča, Růžička, Čížek O. – Šupina – Nekola (72' Gabriel), Hruška, Beran (68' Štěpánek), Ivančo (82' Vašek) – Havlák (60' Hartl)\nBranky: 15' Nekola 1:0, 31' Čížek T. 2:0, 43' Ivančo 3:0\nPo vydřeném sobotním vítězství na Loko Vltavín jsme chtěli pokračovat dál v tomto duchu i ve středeční dohrávce proti mužstvu Stodůlek.\nHned od úvodního hvizdu hlavního rozhodčího jsme do zápasu doslova vlétli a hosté byli v defenzivě v jednom kole. Akce střídala akci a přibývaly i šance. Brankově jsme se však prosadili až po patnácti minutách, kdy po nahrávce Hrušky se trefil nekompromisně z malého vápna Nekola. Tato branka nás ještě více hnala na zteč soupeřovo svatyně, ale další šance brankou nekončily. To už i hosté začali ohrožovat naší branku, ale naštěstí bez extra vážnějších potíží jsme v defenzívě vše zvládali. Po půlhodině hry a stálém našem tlaku prodloužil Šupina dlouhý aut Hrušky a dobře naběhnutý T.Čížek přidal hlavou náš druhý gól. Do konce poločasu zbývali asi dvě minuty, když Nekola výborně zapresoval obránce hostů, který v tísni zahrál malou domů, ale to už z druhé strany do nahrávky doslova vlétl Ivančo a s přehledem zvýšil na tři nula.\nDruhý poločas už nebyl z naší strany tak aktivní směrem dopředu, jako ten první. Hra byla vyrovnaná a my jsme si více hlídali zadní vrátka, aby nedošlo k nějakým komplikacím směrem ke stavu utkání. Hosty jsme do žádné velké šance nepustili a sami si nějaké vypracovali, ale opět bez brankového efektu. Zápas skončil zcela zaslouženým naším vítězstvím. I když druhý poločas jsme branku nepřidali a naše hra nebyla tak atraktivní, jako v poločase prvním, ale určitě se nebylo zač stydět. Dnes vyhrál hlavně kompaktní týmový výkon. Další zápas odehrajeme v sobotu 14.4.2018 od 10:15 na našem hřišti proti třetímu mužstvu tabulky SK Střešovice 1911.\nNejlepší hráči z pohledu SK: 1. Čížek T.; 2. Nekola; 3. Hruška, Ivančo\nLibuš - Loko 2:2 (1:2) - 07.04.2018 - Starší dorost\nSK Libuš – FK Loko Vltavín 2:2 (1:2)\nHráno: 07.04.2018 13:00\nSestava: Houdek – Mišovič, Pirčák, Vrkota, Voženílek, Kubarych, Višvader, Pergler (76.Brettschneider), Pecha (59. Januška), Gabriel, Lebl\nBranky: 1' 0:1, 20' Višvader 1:1, 40' 1:2, 87' Januška (Kubarych) 2:2\nV prvním domácím zápase jsme přivítali tradičního soupeře, se kterým se nám dlouhodobě nedaří. A začátek to potvrdil, hned naše první útočná akce skončila ztrátou míče u pokutového území soupeře, ten rychle přenesl hru před naší branku a útočník hostů se trefil přesně k tyči. Byla přesně 36. sec. zápasu. I přesto jsme prvních 20 minut hráli dobře, ale střelecky se nám nedařilo. Hlavně šance Gáby a Sama měly skončit brankou. Vyrovnání přišlo po krásné střele Dannyho, který v těžké pozici prostřelil vše, co mu stálo v cestě. Potom jsme zvolnili a nechávali hostům příliš prostoru a dostali se pod tlak. A přišel trest, když po chybě Houdase skončil míč v naší brance.\nVe druhém poločase se naše hra příliš nezlepšila, soupeř nás dobře dostupoval a nedovolil nám vůbec nic. 20 min. před koncem jsme změnili rozestavení a otevřeli hru, to přineslo šance, ale proti vyrovnání byl brankář soupeře a naše nepřesnost v zakončení. Naopak mohlo udeřit u naší branky, když hosté se dostali do přečíslení, ale naštěstí trefili jen tyč. Vyrovnat se nám podařilo až těsně před koncem po dobrém zakončení Kuby po přihrávce Dima. Nakonec bod je pro nás dobrý, jelikož jsme nepodali kvalitní výkon. Opět se potvrdilo, že s dobře se pohybujícím a důrazným soupeřem nám chybí rychlost v myšlení a kombinaci a i chytrost v útočné fázi. Ted nás čekají Stodůlky a budeme muset hodně přidat, abychom mohli myslet na vítězství.


Zlatej důl - Blog iDNES.cz\n18. 11. 2014 7:50:17\nUž pár měsíců znovu pročítám diskuze o pěstounství a setkávám se se dvěma naprosto protichůdnými tábory. S představou laiků, jak je ta práce pěstounů vlastně jen příjemným a bezpracným, případně nezaslouženým, přivýdělkem či výdělkem a se skutečným světem pěstounů.\nPominu pocitové záležitosti - jestli máme nebo nemáme děti rádi, jaké děti se vlastně ocitají v ústavní péči a tudíž následně v pěstounských rodinách. Kdo z vás si myslí, že v ústavech jsou z 90% andílci s IQ genia, bez genetické, zdravotní nebo vývojové zátěže, nechť zvedne ruku, prosím.\nVezmu tedy do ruky kalkulačku - virtuálně mzdovou a můžeme začít.\nMluvíme o čisté mzdě bez odpočtu za děti.\nJste pěstoun - amatér? - tedy máte děti v trvalé péči?\nMáte doma jedno dítě? - pak vám náleží odměna 7 052,- při dvou dětech 10 335,- a při třech 15 850,- (nebo v případě, že je dítko těžce tělesně postižené)\nChodíte při péči o děti také do zaměstnání? pak musí být vaše odměna zkrácena o daně - jedno dítě 5500,-, dvě děti - 8265,-, tři děti 13 780,-\nZvlášť tahle kategorie pěstounů je hodna závisti - odměna pěstouna by vám měla nahradit výpadky mzdy v zaměstnání při nemoci dítěte, návštěvě odborných vyšetření, soudů a dalších spolupracujících institucí...\nDostanete také příspěvek na pořízení vybavení pro přijaté dítě - ten se liší podle věku a měli byste za něj pořídit např. postýlku, kočárek, lůžkoviny, oblečení.... nevím, jestli se to někomu za 8000,- podařilo.\nJste pěstoun profesionál?\npak stát předpokládá, že nebudete chodit do zaměstnání a náleží vám každý měsíc odměna ve výši 15 850,- ať už doma nějaké to dítko právě máte, nebo na něj čekáte.\nAle pozor - z tohoto platu mu pořídíte i všechno, co potřebuje, protože příspěvek na výbavu vám nenáleží.\nMáte sice nahlášeno, že chcete věkovou kategorii 0-3 roky, ale to je velký rozptyl v potřebách. A nedej úřad, že to někdo na úřadě nerespektuje a místo školáka vám oznámí, že pozítří dostanete batole.\nOběma kategoriím patří také úhrada potřeb dítěte v PP - tedy to, co dítě spotřebuje, ztratí, rozdá... jsou to duše nevinné, obvykle trvá dlouho, než pochopí, že hodinky nerostou na stromě, že bačkory by mohly nosit ty stejné aspoň měsíc a brýle nejsou určeny k zapalování trávy dle vzoru Julese Verna.\nČasto se ozývá argument, že pěstouni to mají dělat z lásky - no nevím. Ať jsou to pěstouni trvalí, či přechodní (slovo profesionální buď patří všem nebo nikomu - profesní obor pěstoun neznám), suplují či, chcete-li, převzali na sebe úlohu státu místo některého ústavního zařízení. Od kojeneckého ústavu až po ústavy sociální péče s postiženými dětmi. Často spojují sourozenecké skupiny, které jsou díky osudu a legislativě rozmístěny v několika zařízeních.\nJsou vším od vychovatele po uklizečku, kuchařku, zdravotníka. 24 hodin denně, 365 dnů v roce. Pěstounské rodiny žijí ve svých domácnostech, dávají k dispozici své domy, byty a jejich vybavení, stát nijak nepřispívá na opravy nebo rekonstrukce.\nJeště musíte i s partnerem absolvovat každý rok 24 hodin školení - na které si on bere dovolenou a vy připlatíte pobyt svým vlastním dětem, které nejsou v pěstounské péči. Doma zůstal jenom pes, křeček a rybičky - snad to přežijí. Manžel po pátečním večeru vyčítavě hledí do sklenky minerálky, oželí zápas svého FC Horní-Dolní, připomene vám, že jste chtěli ještě do Vánoc vymalovat kuchyň... (on charitativní údržbář to pro vás všechny udělá rád a za hubičku - vaši). A taky, že jako každý druhý měsíc čekáte kontrolu z úřadu, že návštěva babičky malé Miriam se nesmí křížit s návštěvou jejího otce a ani jeden by neměl potkat její matku.... jakož ani otce jejího bratra (no chvíli mu trvalo, než v tom propletenci zjistil, kdo je kdo - a kdo vám to vlastně sedí na zahradě).\n(a teď se prosím vraťte k částkám odměn :) )\nDěti v ústavech nás stojí cca 4x víc, než ty, které jsou v pěstounských rodinách.\nTvrdit, že pěstoun je pěstounem pro peníze může jen ten, kdo to nikdy nezkusil.\nTímto děkuju všem, kteří vrací dětem dětství!\nDrobný dovětek - dodatečně - sama pěstounem nejsem, ale znala jsem a znám hodně pěstounských rodin. Mají moji hlubokou úctu a obdiv.\nAutor: Šárka Jindrová | úterý 18.11.2014 7:50 | karma článku: 10.46 | přečteno: 368x


Jaký je život hvězd? Od zrodu přes supernovy až po černé díry | Living future\nHvězdy Bílý trpaslík Hnědý trpaslík Neutronové hvězdy Černé díry Supernovy Nova\nI když se nám to za náš krátký lidský život může zdát, hvězdy nejsou neměnné žhnoucí koule. Od svého zrodu se vyvíjí v několik různých druhů od trpaslíků až po veleobry, mají různé barvy a také zanikají několika možnými způsoby od klidného rozplynutí až po ty největší exploze ve vesmíru. Znalosti lidstva o životě hvězd se v posledních letech rozrostly jednak díky stále podrobnějšímu studiu naší vlastní hvězdy a jednak díky pozorování vzdálených hvězd stále silnějšími a přesnějšími teleskopy.\nJak bude hvězda žít a jak zanikne se rozhoduje už při vzniku protohvězdy. Ta vzniká kolapsem obrovského oblaku plynů a prachu (Giant Molecular Cloud, GMC), který se vlastní gravitací smršťuje do středu, kde postupně roste tlak i teplota a vzniká rotující koule žhavých plynů, nazývaná protohvězda. Následný vývoj (hlavní posloupnost hvězdy) už závisí na množství hmoty, ze kterého protohvězda vzniká.\nHnědý trpaslík (Brown dwarf)\nHnědý trpaslík je ve skutečnosti těleso, které je na pomezí hvězdy a planety. K tomu, aby se hnědý trpaslík stal plnohodnotnou hvězdou, mu chybí termojaderná reakce v jeho nitru, nemá totiž dostatečnou masu (teplota plynů nepřesáhne potřebných 1 800 °K) na to, aby byla zažehnuta, proto se těmto objektům také přezdívá failed star (nepodařená hvězda). Jejich existence byla prokázána až v roce 1995, do té doby šlo pouze o teoretické objekty.\nHnědý trpaslík, přestože nežhne termojadernou reakcí, vyzařuje světlo, tuto energii ale získává na základě odlišného principu než hvězdy. V jeho nitru dochází k deuterickým reakcím, při kterých vzniká helium z lehkých prvků jako je lithuim, deuterium nebo bór. Tato energie vystačí ale na poměrně krátkou dobu, po kterou neustále klesá jas i teplota objektu, až vzniká zcela nezářící těleso nazývané černý trpaslík.\nČervení trpaslíci jsou menší než Slunce, dosahují maximálně třetiny jeho masy, jsou však nejpočetnější v Mléčné dráze, do této skupiny patří až 75 % hvězd. V nitru červených trpaslíků už žhne termojaderná reakce, jejich teplota na povrchu ale dosahuje maximálně 3 500 °K. Nejbližším červeným trpaslíkem je hned naše nejbližší hvězda Proxima Centauri.\nVelikost červeného trpaslíka mu neumožní zažehnout termojadernou reakci helia. Do té doby než spotřebuje všechen vodík se neustále smršťuje až z něj vznikne bílý trpaslík. Tento proces by však měl trvat delší dobu než je odhadované stáří vesmíru, žádný z červených trpaslíků tedy ještě nezanikl.\nHvězdy podobné Slunci (Star-like stars)\nNaše vlastní hvězda se stala měřítkem po porovnávání všech ostatních hvězd, je stará asi 4,6 miliard let a je zhruba v polovině svého života. Teplota na povrchu Slunce dosahuje 5 800 °K a vnímáme ji jako žlutou hvězdu, i když ve skutečnosti je vyzařované světlo v zeleném spektru.\nMnožství hmoty, ze kterého je tvořeno Slunce mu umožní zažehnout druhou fázi termojaderné reakce, jakmile dojde ke spotřebování vodíku, začne hvězda fúzovat atomy helia a vytvářet těžší prvky jako je uhlík a kyslík. Při tomto procesu se jádro smrští a vznikne bílý trpaslík, zároveň dojde k odhození vrchních vrstev atmosféry hvězdy a hvězda se bude navenek jevit jak rudý obr, který pohltí i vnitřní planety. Odhozené horní vrstvy rudého obra budou ze středu ozařovány bílým trpaslíkem a vzniká tzv. planetární mlhovina.\nBílý trpaslík (White Dwarf)\nBílí trpaslíci jsou relativně malé hvězdy na konci svého života, nemají však dostatečnou masu pro zažehnutí termojaderné reakce uhlíku a pomalu uhasínají. Z původní hvězdy se smrští zhruba na velikost Země a vyzařují energii nashromážděnou v průběhu hlavní posloupnosti hvězdy. Kolapsu pod vlivem gravitace tělesa zabraňují elektrony, které nedovolí další smršťování hvězdy. Jakmile dojde ke spotřebování veškeré energie vzniká opět nezářící černý trpaslík.\nBílý trpaslík ale nutně nemusí být poslední fází života hvězdy, většina hvězd totiž existuje v párech nebo dokonce větších skupinách. Pokud se v blízkosti bílého trpaslíka nachází další hvězda, začne z ní nasávat materiál, který postupně zvyšuje jeho masu a umožňuje nový zážeh termojaderné reakce a vniká tzv. nova. Jakmile ale takový bílý trpaslík dosáhne zhruba 1,4 masy Slunce, dochází ke kolapsu hvězdy pod vlivem její vlastní gravitace a exploduje jako supernova typu Ia. Charakter této exploze zaručuje vždy stejnou masu, a tedy i stejnou zářivost, astronomové ji proto využívají pro určení vzdáleností ve vesmíru.\nModrý veleobr (Blue Supergiant)\nPokud hvězda ve své hlavní posloupnosti přesáhne desetinásobek masy Slunce, její povrchová teplota dosahuje 30 000 - 50 000 °K a vyzařuje bílou až modrou barvou, odtud název modrý veleobr. Díky své obrovské velikosti žijí poměrně krátkou dobu, protože rychleji spotřebují palivo ve formě vodíku. Z modrých veleobrů vychází intenzivní a rychlý sluneční vítr, který může způsobit ochladnutí hvězdy a změnu její barvy mezi modrou, žlutou a červenou.\nVe většině případů končí tyto hvězdy svůj život explozí supernovy typu II, ty menší z nich však přejdou do vzácného stavu kyslíkovo-neonového bílého trpaslíka. Po explozi supernovy zůstává na místě původní hvězdy malý objekt s nepředstavitelnou hustotou, v závislosti na velikosti původní hvězdy může jít buďto o neutronovou hvězdu nebo o černou díru. V roce 2006 byl objevena supernova Sn 2006gy, která je jednou z největších zaznamenaných explozích supernovy, podle všeho tato exploze zcela vymýtila původní hvězdu a nezůstala po ní ani černá díra.\nNeutronová hvězda (Neutron Star)\nV jádru masivní hvězdy probíhá termální fúze podobně jako u menších objektů, postupně ale dochází k fúzi těžších a těžších prvků až začne v jádru vznikat železo. Během několika desítek milionů let ale takto masivní hvězda kolabuje a exploduje jako supernova typu II. Po této explozi zůstane v jejím centru zbytek jádra explodující hvězdy, neutronová hvězda, která dosahuje maximálně 20 kilometrů v průměru, ale má v sobě masu 1-5 sluncí. Takto hustý materiál způsobí sloučení elektronů s jádry atomů a dává vzniknout neutronům.\nNeutronové hvězdy jsou známé pod mnoha názvy, podle toho jak se projevují zde na Zemi, když je astronomové pozorují. Neutronové hvězdy rotují, mají silné magnetické pole a z jejich pólů vyzařuje radiace ve dvou intenzivních paprscích. Když jsou tyto paprsky namířené na Zemi, pozorují astronomové blikání a objekt nazývají pulzarem, neutronové hvězdy s extrémně silným magnetickým polem jsou označovány jako magnetary a rychle rotující neutronové hvězdy jsou nazývány milisekundovými pulzary. Existují další teoretické stavy neutronových hvězd jako jsou kvarkové nebo preonové hvězdy, jejich existence ale zatím nebyla potvrzena.\nČerná díra (Black Hole)\nUltimátním objektem ve vesmíru je černá díra. Její hustota je tak velká, že z ní neunikne ani světlo, astronomové je pozorují pouze díky jejich vlivu na své okolí. Pokud jádro původní hvězdy po explozi supernovy přesahuje 4-5 solárních mas, vzniká černá díra hvězdné velikosti (teoreticky by mohla vzniknout také ještě kvarková hvězda, jde však pouze o teoretický objekt). V jádrech galaxií zřejmě existují také supermasivní černé díry, jejich masa se pohybuje v milionech mas sluncí.\nO černých dírách mají astronomové spoustu nepřímých důkazů, přímá pozorování zatím nejsou možná. K detekci černých děr tedy využívají například efektu gravitační čočky, nebo pozorují chování akrečního disku materiálu, který je zrovna nasáván černou dírou. V případě supermasivních děr pozorují astronomové v centrech galaxií zvláštní pohyb hvězd, který naznačuje, že rotují kolem velmi masivního objektu.\nJe toho spousta, co o životě hvězd doposud nevíme. Stále se zdokonalující technologie ale astronomům umožňují nahlédnout stále hlouběji do vesmíru a poznávají stále nové druhy hvězd a další příbuzné objekty. A objevují takové hvězdy, které popírají dosavadní astrofyzikální teorie, podobně jako výše zmíněná exploze Sn 2006gy, ve které zanikla extrémně masivní hvězda bez vzniku černé díry. Podle astronomů mohly podobným způsobem zanikat první hvězdy, jejichž materiál se rozšířil po vesmíru a poprvé se tak objevily těžké prvky, které následně daly vzniknout živým organismům jako jsme třeba my.\nČerná díra Cygnus X-1\nSnímek černé díry Cygnus X-1 v rentgenovém spektru pořízený vesmírnou observatoří Chandra.


Svatební menu - vepřová panenka se švestkovou omáč...\nSvatební menu - vepřová panenka se švestkovou omáčkou\nRegistrovala se 27. března 2013 na beremese.cz. Přidala 1 příspěvek. Region Prachatice.\njaninafr Dali byste si jako hlavní chod svatebního menu vepřovou panenku na rozmarýnu se švestkovou omáčkou? Ochutnali jsme toto jídlo se šťouchanými brambory a bylo to naprosto skvělé. Bohužel máme strach, že ostatní hosté nebudou mít stejné chutě a jídlo jim nebude chutnat. Máte nějaké zkušenosti s podobným typem hlavního chody (maso se sladkou omáčkou)? Dali byste si takové jídlo s chutí?\n28. črc 2013 v 10:04 • Svatba byla v srpnu 2013 • To se mi líbí •\nPříspěvek byl smazán adminem, protože nesplňoval Pravidla fóra. Porušoval pravidlo "Neodbočuj od původního tématu". Poznámka admina: “Prosím, napiš příspěvek příjemněji bez hanlivých a urážejících výrazů. Děkuji.”\n29. črc 2013 v 07:20 • broookes\ncurdibilka No ježišmarjá! A hneeeeeeed. My budeme mít panenku v košilce (zamotané špalíčky panenky v anglické slanině) a vůbec se toho nebojím, panenka je chutné libové maso (když se dobře připraví), a jestli bude někdo brblat - jeho problém.\n28. črc 2013 v 11:11 • To se mi líbí •\nchris_n já mám tuhle kombinaci moc ráda, ale asi bych se bála dávat jí tolika lidem. Spíš bych vymyslela něco neutrálního. Z tohohle pohledu jsem ráda, že jsme měli až odpolední ratu, kde si každej našel to svoje\n29. črc 2013 v 08:30 • To se mi líbí •\nmajkll Věřím, že je to výborné, ale spousta lidí nemá rádo kombinaci sladkého a slaného u hlavního chodu. Rozmarýn je aromatický, takže to taky nemá každý rád. Pokud bys věděla, že hostům tato kombinace bude chutnat, tak proč ne. Šťouchané brambory bych ale nedávala přijde mi to takové obyč\n28. črc 2013 v 10:10 • To se mi líbí •\nmartaveg Veprova panenka a svestky je dnes uz hodnes znama a popularni kombinace, myslim ze vetsina lidi to uz ochutnala a vzhledem k tomu, ze je to tak oblibena kombinace, tak bych se nebala, ze by to lidem nechutnalo (samozrejme kazdy preferuje neco jineho..)\nstouchane brambory mam moc rada a uz jsem je dostala naservirovane tak, ze to vubec nevypadalo obycejne, napr. pomoci formicky do nejakeho tvaru\n28. črc 2013 v 10:30 • To se mi líbí •\nddanka Já to zkoušela, nechutná mi to.. Mojí mamce jo, ale příteli ne.. Jedné mojí sestře chutná, druhé ne.. takže asi tak.. I kdyby nám chutnala, tak ji nedáváme.. S přáteli chodíme občas na oběd, občas na večeři.. Je to u nás opravdu půl na půl.. takže u nás by to možná i polovina nejedla..\n28. črc 2013 v 18:38 • To se mi líbí •\nspoldi Proč ne? Taky jsme nad ní přemýšleli, lae pak jsme se po poradě s naším panem "rautařem" rozhodli pro roládu z hovězího pupku, cibulová omáčka, šťouchaný brambor a listový špenát...S chutěmi ostatních bych si nedělala moc starost, protože se nikdy netrefíš do chuti každého...\n28. črc 2013 v 10:13 • Svatba byla v srpnu 2013 • To se mi líbí •\neri86 My meli panenku plnenou svestkou s povidlovou omackou a melo to uspech! Vubec se toho neboj\n28. črc 2013 v 10:28 • To se mi líbí •\nmegli81 Já třeba taky nemám ráda kombinaci masa se sladkou omáčkou... Těžko říct jestli to bude většině spíš chutnat nebo ne... Asi bych to nedala.\n28. črc 2013 v 18:48 • To se mi líbí •\nterap Já bych si to nedala, můj muž taky ne, popravdě asi nikdo, koho znám... Pokud chceš volit takhle specifické jídlo, určitě bych k němu zvolila ještě jednoduchou alternativu - třeba nějaký steak (ideálně asi drůběží- krůtí) a dala hostům na výběr.\n29. črc 2013 v 08:18 • To se mi líbí •\nmonunkaaa Šťouchané brambory a panenka je úžasný nápad, tím není rozhodně co zkazit. Akorát bych možná tu panenku udělala např. s bazalkovým smetanovým přelivem, nebo prostě jen tak na bylinkách. Je pravda, že spousta lidí nemá rádo kombinaci masa a sladkého.. My jsme třevba zase nechtěli svíčkovou jen proto,abychom dodrželi tradiční jídlo, bylo pro nás důležitější, aby si všichni pochutnali, protože u nás v rodině je dost lidí, co tu svíčkovou nemusí. A upřímně, kdybych si měla vybrat mezi svíčkovou a panenkou, tak já jdu do panenky\n29. črc 2013 v 08:27 • Svatba byla v květnu 2013 • To se mi líbí •\njaja01k Já třeba bych si na tom moc pochutnala, ale nabízet to jako hlavní chod svatebním hostům bych se bála. Určitě by se našlo dost lidí, kterým kombinace masa a sladké omáčky nechutná. Ono se asi nikdy nezavděčíš všem, ani s tou svíčkovou, ale do tohohle bych nešla. Vepřová panenka se šťouchanými brambory je v pohodě, ale tu švestkovou omáčku bych k tomu nedávala.\n29. črc 2013 v 09:55 • To se mi líbí •\nkerasi Nesnáším kombinaci masa a sladkého, já bych si bohužel nedala. Není nad opravdu dobře udělanou svíčkovou (nepančovanou moukou, pěkně z mrkví, s domácím karlovarským knedlíkem...)\n29. črc 2013 v 10:55 • To se mi líbí •\nlady_giraffe Ahoj, já bych si to dala s chutí ale jak píšou ostatní, opravdu to chce spíš udělat sondu po svatebčanech. Nejsem si jistá, jak by tohle třeba přijaly děti...\n29. črc 2013 v 11:04 • To se mi líbí •\nflowerbl Já bych si to dala, ale chápu ty, kteří ne... Zase na druhou stranu pokud je to opravdu skvěle vychucené, tak si kolikrát pochutná i ten,který by nad tím normálně ohrnul noc... My jsme měli netradiční jídlo a chválili nakonec úplně všichni. Polévka byla jemný hráškový krém se slaninovým chipsem a krutony a jako hlavní chod telecí svíčkovou na mátě a rozmarýnu s parmazánovo bramborovou kaší. Podotýkám, že můj muž si až do té doby než ochutnal myslel, že hráškovou polévku nejí. Jakmile ochutnal, bylo rozhodnuto, že tohle je naše polévka (samozřejmě jsme to ochutnávali právě ještě před svatbou)\n29. črc 2013 v 11:14 • To se mi líbí •\nviki83 Já jsem chtěla svíčkovou, protože ji považuju za klasiku, ale nakonec jsme se shodli z určitých důvodů na řízku vepřovým i kuřecím s bramborem. To jedí všichni )\n29. črc 2013 v 11:27 • To se mi líbí •\nmarusiam Mě kombinace masa a sladké omáčky nebo ovoce nevadi... Ndávno jsem si dala k obédu žebiŕka právě se švestkovou omáčkou. Byla jsem natěšená jak se nadlábnu, ale bohužel mi vůbec nechutnala :( jinak mě pobavil hned první přispěvek- krásně napsaný\n20. srp 2013 v 10:15 • Svatba byla v červnu 2014 • To se mi líbí •\nwallflower Ahoj, já bych si teda zase na svatbě nedala svíčkovou Ani řízek, ani žádné jiné "klasické" jídlo. Přijde mi to všechno hrozně těžké, nijak extra mi to nechutná a maso nejím takže tak Já jsem ale hrozná nimralka, co se týče jídla. Vůbec nevím, jak to s přítelem vyřešíme na naší svatbě, protože starší generace budou očekávat svíčkovou, mladší generace nějaké kuřecí maso s hranolkama a já a ještě jedna kamarádka bysme si nejradši daly zeleninový salát\nTakže bych řekla, že se nikdy nezavděčíš každému. Jsou lidi, co by si sladkou omáčku dali a byli spokojení, a jiní by nad tím ohrnuli nos. Rozhodovala bych se spíš podle toho, jak zhruba odhaduješ své hosty (přece jen většinu znáš a víš co rádi jí) nebo bych se klidně i zeptala pokud bych byla nerozhodná. Přeji ať to dobře dopadne\n20. srp 2013 v 10:31 • To se mi líbí •\nsvetlovlaska Tvoje menu bych si v pohodě dala. Mám taková jídla ráda. Stejně jako wallflower bych si na svatbě svíčkovou, řízek nebo nějaké podobné jídlo nedala. Sice rodina od přítele tam bude svíčkovou očekávat, ale hold budou mít smůlu. Já jí nemám ráda (hlavně nejím hovězí ) a vzhledem k tomu, že to bude moje a přítelova svatba, tak rozhodně do svíčkové nebude. Vidím to na nějaký kompromis např. nějaký steak z grilovanou zeleninou, nebo něco podobného.\n20. srp 2013 v 10:42 • To se mi líbí •\n21. črc 2014 • 14\nChipsy, tycinky atd...\nCatering z učiliště Horky nad Jizerou. Máte zkušenost?\n5. črc 2014 • 3


Fórum Komentáře k článkům IF vs. IN CASE\nKomentáře k článku: IF vs. IN CASE\nPěkný článek,ve škole jsme to neprobírali.Dá se to „v případě, že“ říct ještě jinak než if?\nPříspěvek od Ing. Tomáš Smutný vložený před 11 lety\nUrčitě ano, ale nesnažte se jít na to pres český překlad. Spíše se zaměřte na podmímkové věty obecně.\nTřeba se podívejte na různé spojky zde.\nYou will lose a lot of money if it gets damaged and it isn't insured.\nJaký by byl význam, kdyby tam bylo and it won't be insured?\nJá bych tam totiž místo toho and it isn't insured dal will, což ale vím, že by bylo špatně\nPříspěvek od Battlefield vložený před 11 lety\nAle ty dvě věty po IF patří obě k IF:\nYou will lose a lot of money if it gets damaged.\nYou will lose a lot of money if it isn't insured.\nPo IF tady přece nebude budoucí čas…\nKdyž se na to dívam, tak to „it isn't insured“ je pokračování té podmínkové věty, že? Potom to chápu, ale kdyby ne, tak…\npaci sa mi, ze vzdy ked natrafim na nieco co mi neni jasne ako tento krat vo filme 2 fast 2 furious tak chvilu na to je to vysvetlene na tychto strankach. =)\nA co potom přesně znamená a jak se používá „in any case“?\nPříspěvek od Denny123 vložený před 11 lety\nRe: IN ANY CASE\nv každém (jakémkoli) případě\nDobrý den. Tvrdíte, že “in case” neznamená “v případě, že”, ale “pro případ, že”. Něco by mě zajímalo.\nPorovnejte si to v naší Češtině. zní vám tyto fráze dost odlišně na to, aby se nedaly považovat za synonymní?\nPokud v Anglické “in case” znamená “pro případ, že”, existuje i jiná taková fráze nebo spojka, která znamená naše české “v, případě, že”? Myslím si, že rozdíl mezi spojkami “v, případě, že” a “pro případ, že” je nulový a taktéž je tomu i v Angličtině.\nViděl (slyšel) jsem mnoho překladů spíše s použitým “v případě, že” a nepamatuji si, že by si někdo na to stěžoval. S cizinci se běžně dorozumím “v obou frázích” a některým zvídavým jsem dokonce tuto tématiku i ukázal. Většinu jsem dostal odpověď, že řešit překlad synonym je blbost a že takhle bych mohl najít i spoustu dalších záludných příkladů. Prostě ať si zvyknu na jedno a používám jedno…\nPříspěvek od KarelPechar vložený před 7 lety\nJá to v češtině vidím takto:\nDám ti ten klíč, v případě, že ho budeš potřebovat.\nDám ti ten klíč, pokud ho budeš potřebovat.\nDám ti ten klíč, až ho budeš potřebovat.\n(dám ti ho, až ho budeš potřebovat, teď ti ho nedávám) = IF\nDám ti ten klíč, pro případ, že bys ho měl potřebovat.\nDám ti ten klíč, pokud bys ho měl potřebovat.\n(dám ti ho teď, kdybys ho potřeboval / měl potřebovat v budoucnosti) = IN CASE\nTady bych to v češtině nezaměnil…\nSouhlasím s vámi, že spojení „pro případ“ a „v případě“ jsou si velice podobná a tady jsou použita hlavně proto, abychom ukázali rozdíl mezi češtinou a angličtinou. Čeština totiž mnohdy volí jiná spojení.\nV americké angličtině občas uslyšíte IN CASE místo IF. Nelze to však zaměňovat vždy a z článku je myslím jasně vysvětleno, kdy se volí spíše klasické podmínkové IF a kdy spojení IN CASE, které funguje trochu jinak (něco dělám teď preventivně). V článku je to popsáno na mnoha příkladech. Výkladové slovníky hovoří pak podobně.\nDalší věc je rozlišit předložku IN CASE a spojku IN CASE… viz článek.\nPřeklad do češtiny může někomu přijít nešťastný, ale jak jsem psal výše, někdy čeština volí úplně jinou strukturu slov, ale pro lepší vysvětlení rozdílů je dobré dát k sobě věty co nejpodobnější.\nDobrý den, rád bych se zeptal, zda lze použít nebo snad brát za podobné/identické formulace “I'll give you his number if you need it.” a “I'll give you his number in case of necessity” Děkuji moc za odpověď VJ\nČlánek je (jako vždy) bezvadný. Dovoluji si reagovat na nezodpovězený dotaz, a předem se omlouvám za případné české jazykové chyby . Věta “I'll give you his number in case of necessity” je gramaticky správná, zní ale neidiomaticky a stylisticky kostrbatě. “In case of necessity” v Googlu síce najdete, ale vždy v jedné z tří kategorií. (1) Slovníkový překlad (tedy čistě teoretický úzus). (2) Formální (často právní) text. (3) Text nenapsal anglicky rodilý mluvčí.\nSpojení “in case of necessity” v každodenní mluvené řeči vadí trojím způsobem: (1) In case of (bez členu) (fire/emergency/accident atc.) = only for (written) official notices. (2) English doesn't use abstract nouns (here “nutnost”) in the same syntactic contexts as Czech. (3) The noun is an “orphan”. We don't know who or what the nutnost belongs to, who or what it's associated with, it has no determiner. V případě nějaké (blíže neurčené) nutnosti, dám ti jeho telefonní číslo. We don't see any logical connection between some kind of (general, non-identified) “necessity” and “giving you his phone number”. I'll give you his phone number if you need it.\nIn case you left it (Lítačku) home, you won't have to pay the penalty.\nChápu správně, že zde je in case použito špatně, že?\nAno, špatně, a běžný čechismus. If you left it at home …\nIn case je pro případ, že …, ne v případě, že …\nTake an umbrella in case it rains / it should rain.\nCf: I put on weight over Christmas and I want to lose [shodit] two kilos, so I'm intending to walk the five kilometres to work tomorrow, but\nif it rains, I'll take/get/catch the bus. (když bude pršet …)\nif it should rain, I'll take/get/catch the bus.\nin the event that it rains, I'll take/get/catch the bus. (more formal)\nin the event that it should rain, I'll take/get/catch the bus. (even more formal)\nin case it rains, I'll .....\nin case it should rain I'll …\nObřad venku – a co když prší? (…) [Getting married outdoors – what if it rains?]\nMy jsme měli možnost obřadu na terase nebo v zahradě s tím, že když bude pršet, tak to bude uvnitř. Nakonec jsme se rozhodli to mít i tak vevnitř.\nWe had the opportunity to have the ceremony on the terrace or in the garden with the option that / with the proviso that / on the understanding that …\nif it rained / if it were to rain / if it should rain, it would take place inside\nin the event of rain, / in the event that it rained / in the event that it were to rain / in the event that it should rain …\nin case it rained, in case it were to rain / it case it should rain …


Recenze: My Little Scythe | Hrajeme.cz\nPo úspěchu strategické hry Scythe bylo otázkou času, kdy se k nám dostane i její menší bráška My Little Scythe. Je to rodinná hra pro 1–6 hráčů od 8 let s herní dobou okolo 45 minut. A stejně jako „velký“ Scythe, má i „malý“ Scythe krásné provedení. Výrazné jsou figurky zvířecích hrdinů, s nimiž pátráte na herním plánu po kouzelných safírech, sbíráte jablka, pouštíte se do dobrodružství, a především získáváte poháry za různé úspěchy. My Little Scythe je skvělá rodinná hra, kterou si rádi s dětmi zahrajete. Funguje také výborně jako vstupní hra do světa náročnějších strategických her.\nRodinná hra s příběhem\nJedinečný je samotný příběh vzniku hry. Jejím autorem totiž není Jamey Stegmaier, jak byste čekali, ale fanoušek hry Scythe Hoby Chou, který ji chtěl přizpůsobit pro hraní se svou dcerou Vienny. Výsledek dal k dispozici jako Print & Play hru. A ta v témže roce získala ocenění Golden Geek Best Print & Play Board Game 2017. Hra zaujala Jameyho Stegmaiera natolik, že ji vydal ve svém vydavatelství Stonemaier Games.\nHra My Little Scythe se výrazně inspirovala strategickou hrou Scythe a přebrala řadu jejích mechanismů. Přitom je výrazně jednodušší, a tedy i přístupná dětem a příležitostným hráčům. Přitom zachovává charakter a v mnoha směrech i atmosféru původní hry. Obdobná je volba akcí, herní plán, figurky pohybující se po herním plánu, využívání zdrojů a soubojový systém.\nDětem je přizpůsoben příběh. Zavede vás do pohádkového Jablečného království, prvního království zvířátek s hradem Stálestál uprostřed. Každý rok se koná Dožínkový turnaj, který určí nového vládce pro další rok. Jednotlivá okolní království nominují své dva šampiony, kteří se soutěže zúčastní.\nKaždý hráč má dvě figurky svých zvířecích dobrodruhů, s nimiž chodí po plánu a plní různé úkoly. Akce volí na své hráčské desce, kde má k dispozici pohyb, hledání a vytváření. Jen musí přesunout figurku akce na jinou akci, než provedl v minulém tahu. Díky tomuto nastavení se nemůže pohybovat dvakrát za sebou, ale mezi pohybem musí udělat něco jiného.\nZískané „zdroje“, kouzelná jablka a safíry si neberete k sobě, ale zůstávají na políčku, které kontroluje váš hrdina. Při pohybu je může vzít s sebou, jen se nedostane tak daleko, jako když jde „nalehko“. O tom, ve které oblasti se nová jablíčka a safíry objeví, rozhodují kostky a hráč, který zvolil akci hledej.\nCílem hry je získat 4 poháry. Ve svém tahu můžete získat jeden, musíte přitom splnit dané požadavky. Příležitostí máte celkem 8. Například, když získáte 8 bodů přátelství nebo koláčů, když do hradu donesete 4 jablka nebo 4 safíry, když zvítězíte v koláčovém souboji nebo když získáte dvě vylepšení.\nJakmile někdo získá 4. pohár, mají ostatní hráči ještě jeden tah. O vítězi rozhoduje počet pohárů, případně to, kdo je výš na stupnici přátelství. V případě, že není stále rozhodnuto, zvítězí ten, kdo na mapě ovládá více jablíček a safírů.\nPravidla hry jsou přístupná, logická a jejich nastudování vám nezabere moc času. Doporučuji vám ale, abyste si je přečetli pečlivě, abyste se dobře zorientovali ve všech detailech. Jsou to jen 4 strany textu i s příklady.\nProvedení hry je nadstandardní ve všech směrech. Nejroztomilejší jsou figurky zástupců všech zvířecích království, děti rozhodně nadchnou. A pokud budete mít chuť a odvahu, můžete si figurky namalovat. Jablíčka mají tvar jablka a safíry jsou jako pravé poklady. Velká herní deska je vyrobena ze silného kartonu.\nHra My Little Scythe se velmi povedla. Mohu ji vřele doporučit pro hraní v rodině, která má již herní zkušenosti, i pro příležitostné hráče. Je svižná, tahy hráčů jsou rychlé, takže na nikoho zbytečně nečekáte. Dobře si díky tomu zahrajete i ve větším počtu hráčů. Nejlepší je ale ve 4 hráčích. Stejně jako ve velkém Scythe je i v této hře Automa, která vám umožňuje hru pro jednoho hráče. Pro zvídavého malého hráče to může být zajímavá alternativa, pokud zrovna nemá spoluhráče.\nNáročnější hráče však nenadchne. Jim ale není určena. Bude je ale bavit při hraní s dětmi, pro které výborně funguje jako příprava na komplexnější hry. Učí je plánovat, pracovat se zdroji, kombinovat různé výhody, hledat optimální tahy. Zároveň se jedná o kompetitivní hru s interakcí mezi hráči, takže hráči musí zvažovat i sílu soupeřů. Díky různým cílům a náhodně nalosovaným vlastnostem je hra dostatečně variabilní, aby hráči v každé partii mohli hledat nové cesty k úspěchu.\nPěkné na hře je i to, že kromě souboje mezi hráči nabízí i výhody spolupráce. Při řešení získávání zdrojů totiž můžete umístit jablko nebo safír k soupeři, a tím zvýšit svou přátelskost. Jednak tím můžete získat jeden z pohárů, jednak tím zvyšujete šance na vítězství při rovnosti získaných pohárů.\nNa hru My Little Scythe jsem se velmi těšil, že si ji budu moci zahrát se svými dětmi. A mé očekávání naplnila beze zbytku. Má krásné provedení a příjemně se hraje, a především děti baví.\nMy Little Scythe – základní informace\nAutoři: Hoby Chou, Vienna Chou\nRoztomilá rodinná hra My Little Scythe je tu (novinka)\n28.2.2020\tod Jakub Dobal\t0 komentářů 11225 zhlédnutína Novinky, Pro rodinné hraní, Recenze\nCelková zábavnost pro rodiny\nŠtítky: Albi, My Little Scythe, Rodinná hra\nDalší: S Fotosyntézou vám na stole vyroste hustý les\nPředchozí: Soutěž o hru Legendy Západu\n16.9.2014\t1 komentář 10316 zhlédnutí\n12.9.2016\t0 komentářů 5453 zhlédnutí


Tradiční londýnské telefonní budky se přebarvují do zelena - iMagazín\nTradiční londýnské telefonní budky se přebarvují do zelena\n2014/10/08 | 09:26\nStejně jako dvoupatrové autobusy nebo černé taxíky, patří k londýnským ulicím také červené telefonní budky. Jejich počet se v ulicích anglické metropole v posledných letech stále zmenšuje. Je to důkaz toho, že mobilní technologie nahrazuje tento již dosluhující zdroj komunikace. Jednoduše řečeno telefonní budky již v jednadvacátém století nemají takové využití jako dříve.\nDíky iniciativě několika organizací a firem se některé z nich proměnily na bezplatné wifi hot spoty. Zelené budky, opatřené solárním panelem slouží nejen londýňanům, ale především cizincům ke spojení s domovem. Solarboxy, jak se budkám říká, již několik měsíců slouží lidem k připojení pomocí jejich smartphonů. Další funkcí je možnost dobití baterií svých zařízení.\nBudky nejsou zelené jen díky nátěru. Na jejich střeše se nachází 86 centimetrů velký solární panel. Uvnitř se kromě napájecích konektorů nachází lcd obrazovka, na které během nabíjení uživatel budky sleduje reklamní spoty. Solarboxy mají omezenou otevírací dobu. Logicky je jejich provoz odvozen od slunečního svitu. Solarbox začíná fungovat vždy od pů šesté ranní, končí zase půl hodiny před půlnocí. Využívat ho je možno 365 dní v roce a lze v něm nabít až sto telefonů za den. Za deset minut nabíjení je schopen dodat dvacet procent kapacity baterie. Ideální pokud potřebujete doplnit extra šťávu během návštěvy Londýna.\nFotografie: Huff post


Juniorka FK BAUMIT přivítá v Dubu Hlavici - Jablonecký deník\nJuniorka FK BAUMIT přivítá v Dubu Hlavici\nJablonec n. N. – Třiadvacáté kolo České fotbalové ligy nabídne fotbalovým příznivcům severočeské derby v podání FK BAUMIT Jablonec B – SK Hlavice.\nOba týmy zatím na jaře ještě naplno nebodovaly a naskýtá se otázka, jestli se to nepodaří jednomu z nich právě v tomto duelu na neutrální půdě v Českém Dubu.\nJuniorka Baumitu se zatím marně snaží urvat plný počet bodů od začátku jarní části sezony. Ani v posledním kole se jí proti poslednímu Vyšehradu nepodařilo zvítězit, i když měla více ze hry a hráči si vytvořili několik vyložených šancí, branku bohužel nevstřelili.\nHlavici hraje do karet fakt, že tentýž den hraje také A tým Jablonce v Plzni, a proto nebude posila „áčkařů“ nikterak vysoká, ne-li žádná. Hosty však trápí zranění Herodese, Jiřího Šislera a Grosse.\nZápas začíná v sobotu v 10.15 na hřišti v Českém Dubu. Rozhodčími jsou pánové Čuřín, Myška a Melichar. Delegátem je Bohuněk.\nLiberec B hraje dnes v Praze s Vltavínem a Česká Lípa v Sezimově Ústí.


Nekonečné chvíle pochyb | Časopis HOST\nNekonečné chvíle pochyb\nfragmenty jednoho básnického osudu\nBabička umřela, přišli komunisti. Jednoho dne, když jsem se vrátil rozesmátej ze školy, mamka brečela a řekla mi, že taťku zavřeli. Neodolali a při domovní prohlídce mu ukradli kožené rukavice a pak v kriminále zlatej řetízek k hodinkám, i ty hodinky, omegy... Kradli jako straky, kurvy. V rámci zabavování majetku sundali ze zdi jedinej vobrázek, co ještě zbyl, krajinku od Rudolfa Hanycha. Mamka jim naschvál dala rozervaný podvlíkačky (roztrhali jsme je…). Vychutnala si to, možná. Síla slabých. Nebyla doba na to, abychom si vzájemně sdělovali dojmy. Zle nahuštěný hodiny šly proti nám. Tak jsme spolu žili jen na několika metrech a bylo od jednoho ke druhému často nepochopitelně daleko. Jako za nějakou zdí, před prahem holých vět.\nMamka byla u procesu na Pankráci, vytáhli z ní jenom prachy na obhajobu, která nebyla ani jen formální, rozsudky určili sovětští poradci dřív, než se dr. Urválek, který předtím dal odsoudit dr. Miladu Horákovou a její druhy k smrti, stačil vyžvejkat. Taťka dostal šestnáct let za velezradu a špionáž, a nevím za co ještě. Měl vlastně štěstí.\nNa Pankráci s ním byl jeden sedlák z Moravy, snad se nepletu, že z Moravy, dostal původně špagát, ale omilostnili ho. Podávám o tom zprávu: Když přišly události v Babicích, oni tomu chudákovi trest smrti obnovili, což je jistě naprosto protiprávní podle zákonů všech civilizovaných zemí na světě, snad i podle islámské šáríje. (Jak můžu mluvit o právu ve století násilí, rasových i náboženských vražd a plynových komor, gulagů, hladomorů a neodčinitelného udavačství.)\nBrzy ráno před rozedněním, byl červen, se rozloučil s rodinou, a i když mu právě vyrvali zub, tak ho oběsili, chce se říct bez milosti, ale v tomhle případě s milostí. Pokládám to za jeden z nejbrutálnějších příběhů naší novodobé historie. Jděte k čertu s třídním nepřítelem, to byla jen ošoupaná ševcovská zástěra nízce vykalkulované msty! Jednoznačná vražda. A netvrdím, že justiční. Justice fungovala příznačně polovičatě, jako v každé totalitě. Tohle byla vražda na objednávku. Ze sekretariátu!\nStal jsem se hlavou rodiny. Ale když taťku odvezli do prvního kriminálu v Ostravě, bachařka (tak jsem si představoval německou koncentrákovou dozorkyni Elsu Koch) řekla, že do patnácti let nesmím spatřit otce. Jel jsem nadarmo, vyhodili jsme peníze, které se nám nedostávaly. A pak se otec ocitl na Mírově.\nBydleli jsme v cimře se shnilou podlahou. Byla přecpaná nábytkem. Vařilo se na petrolejovým vařiči, takže to tam strašně smrdělo, a my asi smrděli taky, protože jsme se koupali jednou za měsíc u známejch v plechový vaně ve stodole. Jeden po druhým. Sestra Jaruška jezdila na kole do Tesly, kde dřela jako mezek na páse za pár korun. Ale byl to náš jediný příjem.\nMamka málo jedla, abychom se najedli my, a dostala tuberu. Naštěstí se z ní vylízala. (Jednou jsme jí se sestrou v obchoďáku vybírali dárek k Vánocům, malý kastrůlek a balíček ošizeného kakaa, které měla tak ráda, vařívala si ho z bonbónů ledovek. Nedostala se nám koruna a Jaruška, rudá hanbou, šla prosit jakéhosi inženýra z Tesly, aby jí ten obnos do výplaty půjčil…)\nŽili jsme na okraji společnosti a já tím trpěl nejvíc… V podstatě to nikdy neustalo… vykořenění a osamocení uprostřed soukmenovců. Věčně v outu. Být jiný, ne jejich. Být sám. Chodit několikrát za rok za kantorama s prosíkem a šeptmo, že zítra nepřijdu do školy, že jedu za otcem do kriminálu. To je pak všecka hrdost v háji.\nKdyž se ohlédnu, mám pocit sentimentálního románu à la Dickens. V pubertě jsem začal po svém bojovat. Psát. Nejdřív klukovské příběhy všelijakých part, byv inspirován hlavně Foglarovou Chatou v Jezerní kotlině, a ta měla ještě jeden rozměr kromě dobrodružství: poezii. (Po čase jsem se s tou prodejnou, nevěrnou dámou v křiklavých šatičkách oženil. Krvesmilstvo, jak jinak.) Pravda, byl jsem jiný než ostatní, ale uměl, co většina neuměla — vyprávět příběhy.\nZ nemošické obecní knihovny jsem si, posedlý čtením, půjčoval knížky (naši knihovnu zabavili jako rozdrbaný podvlíkačky, ač pro ty bejky měl větší cenu hadr). Tři mušketýry, Hugovy Bídníky v překladu Marie Majerové, Poeova Zlatého skarabea, Roberta L. Stevensona a další, v podstatě romantickou literaturu, kterou jsem poctivě vracel. Avšak v městské jsem se specializoval na krádeže: Čapka (taky samozřejmě Loupežníka…), Anatola France, rovněž objemný Schulzův román Kámen a bolest, napsaný skvostným jazykem.\nByli jsme chudý a já měl pocit, že nic jinýho nezbývá než ukrást ty knihy, když nejsou peníze. Ostatně nám toho sebrali víc, kromě dlouhých let života. A okolo mě tancoval zločineckej režim la danse macabre. Byl jsem malej poberta s nevinnou tváří. Myslím, dost talentovanej poberta. Potřeboval jsem knihy. Moc, některé přímo fyzicky. Už jsem pak v životě nikdy nic neukradl, fakt. Ten lup měl pro mě do budoucna velký význam, kromě svazků půjčovaných od Vokolků (Velký Maulnes a Kašpar z hor… například) a od nemošického souseda pana Vohnouta, který mně mimo Leblancových detektivek o Arsenu Lupinovi poskytoval (v patnácti nebo v šestnácti letech) celého Emila Zolu a Maupassanta... A krváky o upírech a podobnou klasiku.\nMěl jsem pochybné štěstí sem tam poslat na Mírov pár básniček taťkovi a že je pokaždé se zájmem četli Jan Zahradníček, František Křelina, Josef Palivec, Bedřich Fučík, páter Silvestr Braito a další, jejichž jména si nepamatuju. Vítali jakékoliv spojení s domovem. Byli nadšeni, když našli ve vězeňské knihovně román Adalberta Stiftera, který přeložila paní doktorka Jitka Fučíková, choť B. F. Nějak tam propašovala. Knihovníkem byl Jan Zahradníček. Prožívali s ním jeho životní tragédii a upřímně se radovali, když po krátkém přerušení trestu (což zařídil u prezidenta Vítězslav Nezval!) zplodil dítko. (Život byl — nezdál se…)\nPan vlastimil Vokolek si řekl o mé texty, jeho syn Vojta prozradil, že píšu. Tehdy šlo o velmi trapný (pseudo)egyptský román Lurchiona a Hirmchis. Neuvěřitelná slátanina psaná zeleným inkoustem (její podstatná zajímavost) do dvou sešitů. Pan Vlastimil si pečlivě přečetl, opravil četné hrubky a řekl, pište, hochu. Já bych býval i bez něho, ale tohle byl povel!\nKdyž mi po letech vyšla v Mladé frontě prvotina Vítr kolem tepen, napsal jsem mu věnování: panu V. V., svému prvnímu a jedinému učiteli poetiky. (Pamatuju si to i většinu jeho rad a osobitých teorií.) Nosil jsem k nim verše až do konce jeho života. Když jsem tam byl naposledy a četl Ptáka Ohniváka, pravil, že je to mistrovské dílo. On mě rozhodně chválou nerozmazloval. Vychovával si mě.\nTěsně před maturitou vyšla má první básnička v novinách. Po maturitě jsem chodil od fábriky k fábrice a nikde mne nechtěli, jako bych měl mor. Až švagr Láďa, hodnej člověk, potkal otce svého kamaráda, pana magistra Hudečka, a ten se přimluvil, aby mne vzali (bez kádrování) do hygienických laboratoří ve špitále. Pištora říkával, že ve státě, kde je všecko zakázaný, se všecko může.\nZa pár let v Mladé frontě založili edici začínajících autorů. V prozaické řadě například debutovala Věra Linhartová, v té básnické Ivan Wernisch, Petr Kabeš, Jiří Gruša, Zbyněk Hejda, Jan Zábrana a další, včetně mé maličkosti.\nKdyž to vyšlo, jeden exemplář jsem poslal Vladimíru Holanovi, nevím dohromady proč, jestli z pocitu blíženectví, nebo z pejchy. Kromě vroucí dedikace jsem mu napsal dopis a v něm větu, jak si představuju, že mou sbírku přinese listonoška barvy šedivé (tehdy nosili listonoši takovou myší uniformu, a byly to samé ženské).\nZa krátký čas přišel stručný dopis, psaný podivuhodným, krásným, velikým písmem. (Mám od jeho známých potvrzeno, že několikrát za život změnil rukopis. Kdysi jsem koupil v Praze v antikvariátě Terezku Planetovou s věnováním nějakému doktorovi, ale absolutně jiným písmem!) Holan poděkoval slušně za knížku a napsal: opravdu mi ji přinesla listonoška barvy šedivé. Místo očekávané chvály. Samozřejmě že to nečetl. Proč číst nějaký ptákoviny, si jistě myslel.\nZa knížku Vítr kolem tepen jsem obdržel závratných sedm tisíc, za něž jsem letěl, rodiče mne v tom podporovali, na Sicílii. Dokonalé okouzlení. Takové malé Řecko (včetně antických památek), plus Etna, plus Taormina, plus Tyrhénské moře a… nekonečné citrusové aleje. Zrovna kvetly i současně dozrávaly plody. Nebeský parfém pomerančových květů, nosívají je v královských rodinách princezny ve svatební kytici. Musí být pekelně navoněná celá ložnice, když se pak princata milujou pod nebesy. A rozvíjely mandloně v hájích ztepilých stromů.\nSe spolužákem Vláďou P. jsem chodíval na pivo do Štiky. Jednou jsme seděli s naším bývalým češtinářem, vulgo Funďou. Začal se vytahovat, kolik básníků vychoval na gymplu: Pištoru, Grušu, Kabeše… Jako by je naučil psát verše. Když tak spíš odnaučoval. Jednou jsem četl ve třídě nahlas z Halase tu nádhernou báseň, která začíná: Pro ztrátu hadí koruny své hlavy neplačte... On reagoval přes ústa, že Halas je úpadkový, nihilistický básník zmaru. Uznával jen Hálka a generála Machara.\nS Pištorou měl pravdu, jeho učil, ale ty druhé nemohl, protože už byl na průmyslovce. Říkal, že my jsme zabedněnci beze všech literárních vloh. Vláďa to psychicky nevydržel a řekl mu, že přece jenom jeden básník na tý prumce byl. To bych rád věděl, řekl pochybovačně Funďa. Hrdě a blbě jsem se ozval, že já. Smál se jako divej… Víc jsme se neviděli. Umřel. Asi naschvál.\nMé sbírky byly příznivě přijaty kritikou. Za Svatební peří jsem jel do Paříže (zrovna rašily platany a podél bulvárů kvetly kaštany) a na Loiru. V Blois potkal Čarodějnici, která vyšla už čtyřikrát a dá se číst i po těch letech. Mám ji holku rád.\nAle byl šedesátý sedmý rok, památný sjezd spisovatelů v domě proti sv. Ludmile na Vinohradech. Šlo se do šturmu. A já celej vyjevenej. Už jsem byl členem a byl i na Dobříši…\nPamatuju si tento anekdotický příběh: Jiří Hendrych, hlavní kápo na tom sjezdu — ze samotnýho předsednictva ÚV — chvíli po zahájení vyjeveně poslouchal, ale posléze mu došlo, že se tu děje něco moc nekalýho, že by při tom neměl asi bejt, a tak se zvedl v očividné snaze utýct. Asi hnal k telefonu volat pro krásný dámy do Kremlu, a jak zdrhal a snažil se najít únikovej východ, zmateně šátral po šedivý sametový oponě za sebou… až se podařilo. Dost šaškovský výstup.\nSeděl jsem u stolu s Pardubáky Pištorou, Grušou, Kabešem, s námi Jan Zábrana. O přestávce jsme s Jirkou P. potkali Bedřicha Fučíka s paní. (Jakmile si uvědomil mé jméno, tak se ptal: co dělá Franta? Jako můj otec, mluvil o něm s úctou, že pomáhal spoluvězňům, jak se dalo.)\nSjezdu jsem moc nerozuměl. Ač možná pasivní, ale vřele sympatizující. Na vysvětlenou. Pak nastalo jaro… Letmý rozhovor s Václavem Havlem, chlapíkem v tmavohnědém vlněném roláku s bronzovou plaketkou býka na prsou, který spolu s paní Olgou Scheinpflugovou založil Klub neangažovaných spisovatelů, vstoupil jsem tam, samozřejmě. Olga Scheinpflugová (v šatech s límečkem zdobeným norkovou kožešinou) do týdne zemřela na srdeční selhání.\nMezitím nám přidělili zázrakem kvartýr na sídlišti, a když jsme se nastěhovali poprvé od padesátého roku do slušného bytu s teplou vodou, koupelnou, záchodem etc., cítili se všichni jako v nebi. Já měl najednou vlastní kamrlík, knihovnu, stolek s malinkým consulem, na kterým jsem napsal všecky své knížky, naposled Šeříkové rekviem (když jsem doklapal ten rukopis, světlé klávesy byly od krve, která mi prýštila zpod nehtů). Naši nemuseli chodit na procházky, abych mohl psát.\nAle ve středu 21. srpna ráno hlásili v rozhlase, že k nám vtrhli Rusáci, a bylo to blbý. Taťka měl strach, že ho zavřou, byl okresním místopředsedou K 235. A taky jsme se báli, aby nás zase nevystěhovali.\nJeště mně vyšli v Mladé frontě Kejklíři, plus druhé vydání Čarodějnice z Blois, ale už to nesměl redigovat Ivan Diviš, jak měl. Mohl jsem pak publikovat jen v hradeckém Kruhu, díky Honzovi Dvořákovi, tam to tolerovali. (Malá, bezvýznamná, plevelná rybka. A to mi hergot pořád zůstává… Říkávají, že jsem solitér. Co to proboha je, než výraz krajních rozpaků nad mými verši.)\nV Grandu se slavilo výročí pardubického gymnázia, kde jsme se sešli a čekali jen Jirku Pištoru, který u takových věcí nesměl chybět. Najednou se objevil Péťa Kabeš, že jde od paní Pištorové, že se Jiří zasebevraždil. Nemohli za to jenom komunisti, ale valnou měrou přispěli. Nad rakví, kde vedle sebe seděly dvě černé vdovy, mluvil Gruša. Hezky. Hráli Goldův Exodus, chyběl jen hlas mademoiselle Vrabčáka.\nNikdy jsem nebyl v disentu. Na to jsem moc velkej srab. A nechtělo se mi močit proti větru, po všech rodinnejch trápeních. Amen. To se neomlouvám, komu bych. S estébákama jsem měl zkušenosti. Vyhrožovali někdy v sedmdesátým roce, že mě zavřou, protože jsem neudal, že se u mě stavil Pavel Dusík, když se vrátil na izraelský pas, s igelitkou se zelenou Davidovou hvězdou, aby se mrknul na maminku. Byl mladej a děsně nenápadnej. A estébáci vyváděli. Viděli v tom hned špionáž anebo diverzi. Měli vztek, že to zaregistrovali až tak pozdě.\nHlavní vyšetřovatel mne posadil k psacímu stroji, abych to jako všecko sepsal: přiznání. Nedošlo mu, že jsem aspoň do té míry profík, že se při psaní uklidním, a tak jsem mu napsal nějakej blábol a on se vztekal. Už si mě zvali pravidelně. Ale instinkt (i přesvědčení, samozřejmě) mi napovídal, abych nikdy nic nepodepisoval. Ani Chartu ani Antichartu. Tam, ani kde jinde. Nebyl jsem rozhodně statečnej, bál jsem se o svou kůži. Jakmile mě zahnali do kouta, dělal jsem hlupáka, bylo s podivem, jak to brali! Podvědomé podceňování. Přání otcem myšlenky. Každý se bránil, jak uměl.\nAsi v sedmdesátém přišel dopis od Jana Skácela, že je se svou paní v Sovoluskách u Přelouče, jestli bych nechtěl přijet. Chtěl jsem. Osobně jsme se neznali, jen z knížek a pár psaní. V téhle vakuové době se všichni vraceli k pramenům anebo hledali nové zdroje. A komu lze důvěřovat.\nJel jsem do Sovolusk autobusem před polednem s lahví červeného a jakousi konzervou. Na konci vsi je stavení, kterému říkali Stará kovárna. Tam to bylo. Paní Skácelová — paní Boženka — žena dvou básníků, Oldřicha Mikuláška a pak Jana Skácela, mne uvítala a poslala za chalupu. Jan tam sekal dříví. Dost dlouho jsme oba mlčeli. Já z úcty, on kdoví proč. Ale bylo to pěkné, jako potkat Jindřicha Hořejšího a jít s ním mlčet do kavárny. Akorát že tohle bylo v kovárně. Tak jsme se spřátelili.\nPlynul život ze dne na den, takové přežívání to bylo za komunistů. Věčný strach, jestli nezavolaj estébáci, a voni volali. Pokaždé mě to pěkně rozhodilo. V sedmdesátém sedmém roce si za mnou přišli na křižovatku kdesi v Pardubicích, kde se měřil hluk a prach a kysličníky síry a dusíku. Někdo jim vyslepičil, kde jsem.\nMusel jsem tam jít. Bylo mi divné, že se chovají kapánek jinak, nabídli i kafe, ale jak jsem se bál, nedokázal jsem to vyhodnotit. Po chvíli mi s vážnou tváří gratulovali k přijetí do obnoveného Svazu spisovatelů. Najednou jsem začal patřit mezi ty nemučitelné, jak píše Graham Greene v Našem člověku v Havaně (v týhle zlý době, přiznám, na chvíli uklidňující poznání). Ale to mi nedocházelo kvůli strachu.\nDoma čekal dopis od Josefa Rybáka, prej národního umělce, že mě na slavnostním zasedání předsednictva k výročí Velké říjnové vzali do spolku, že mi v příloze zasílaj přihlášku. Tak jsem se zachechtal, do tý doby jsem si myslel, že když někam lezu, třeba k baráčníkům, že se musím nejdřív přihlásit, a vono ne…\nNeodvážil jsem se vzhledem k svrchu uvedenému fenoménu předesranosti odmítnout (radil se se Skácelem a s Kabešem, kteří to schvalovali, že se tam musí taky dostat pár dobrých lidi). Kdoví jestli to nebyl z mý strany alibismus.\nKdyž nás v Hradci v družebním hotelu Černigov slavně přijímali, než na mne přišla řada, tak jsem šeptal Honzovi Dvořákovi, kdo je tu slušnej. Nejmíň my dva, odpověděl. Už jsem ale pochyboval sám o sobě… Asi to tak bylo, když brali Marii Kubátovou, Věru Šimkovou-Plívovou a Luboše Macháčka, kteří slušní jsou a byli, aspoň myslím. Doba, kdy člověk nikdy nevěděl, odkud vane vítr. Základ jejich psychologie, abyste si to mysleli a báli se… Paranoia.\nZa Román na pokračování mně dali prémii Litfondu, jediné ocenění, které jsem kdy v životě dostal. Udělovali to s velkou parádou v Klubu spisovatelů na Národní. Když se čačtí čeští novináři mačkali, aby se na ně dostaly chlebíčky a dvoudecák, já seděl vyplašenej z toho candrbálu sám u stolu. Přisedl si Bohumil Hrabal a zeptal se na jednoho papaláše, jestli se tam koná.\nOno to bylo s těma přestavitelama strany a vlády dost divný, mnozí spisovatelé, a musím napsat, že jinak slušní, si chtěli někdy u nich udělat oko. Byl jsem svědkem, jak jeden nejmenovanej básník dal na Dobříši svou nejnovější knížku jakémusi kulturtrégrovi, kterej se ožral a ztratil ji na nádvoří i s horoucím věnováním. Docela ostuda, pro oba.\nTa vaše poezie je teda kompletní onanie, říkal zas můj šéf, laureát státní ceny Klementa Gottwalda, když se ožral. A ožralej byl vlastně pořád, ale musím uznat, když už se na to tak díval, určitou bystrost jeho lapidárního soudu.\nAle co je vlastně komu potom, jak a kde a proč smolíme své knížky, když to často neděláme vědomě. Neboť tápeme poslepu, jako když večer vypnou elektriku a vy hledáte úporně po zásuvkách svíčku, o které stoprocentně víte, že tu byla…, je…, k čertu, není… Kdoví, jestli vám bude k čemu moje povídání. Možná i jako varování před čímsi, do čeho byste se neměli pouštět. Výsledek předem nezajištěn, vážení! Není to ani trochu rozumná činnost. A vynáší jen bolest.\nAsi deset let jsem skoro nic nepsal. Život si říkal o jiné věci. A pak byla doba disidentů, kteří nemohli celá dlouhá léta publikovat, zatímco já alespoň v krajském měřítku. Nic jsem nikam neposílal, i když byly hotové dvě knížky. Hradecký Kruh, v jehož ediční radě jsem byl mimo jiných s paní Kubátovou, s cestovatelem a zoologem Josefem Vágnerem a s Vladimírem Komárkem, který mi ilustroval Román na pokračování, zanikl.\nKdyž jsem po třech letech začal obesílat nakladatelství, byl jsem tabula rasa, už na mne zapomněli. Nikdo neznal moje jméno. Což začalo posléze štvát. Vydal jsem si sám Čarodějnici z Blois, jako třetí vydání, a dopsal po letech do ní tři nové kusy. Dokonce vyšly i dvě recenze, tuším že Ivan Slavík a Ludvík Kundera.\nNěkde jsem četl, že Marcel Proust, tou dobou, kdy dopisoval epochální Hledání ztraceného času, poslal dopis šéfredaktorovi Le Figara, byl předsedou nějaký poroty, snad Goncourtů, nebo ví Bůh, že už je načase, aby mu taky něco uštědřili, jakože cenu… Nic mu nedali, byl pro ně literární nýmand, psal divně a byl celej divnej. Nač si dělat ostudu. A znal málo lidí, protože byl zavřenej ve vykorkovaným pokoji, jako jsem zavřenej já. Jen by to tu měli vypolštářovat, abych nenarážel.\nByl odsuzován, že se neměl tak ponižovat, sám velikán. Blbost. Náš Halas napsal: …chci být i někým čten a pochválen… Ani neměl tak nesplnitelné přání. Ale ty nekonečné chvíle pochyb znám.\nMyslete si, prosím, že tahle próza je moje Wilsonova mlžná komora, kde lze pozorovat dráhy několika částic, a tak pátrám po jejich stopě, po těch pár krůpějích slz… (moje soukromé, skoro detektivní sledování). Rozumíte mi, prosím? Pochopení je pro mne důležité, a přitom nevím proč. Asi nějaká souvislost s věčnými otázkami lidstva, po smyslu a směru. Vím, že ji nezodpovím, asi by odpověď byla k neunesení, že bych tentokrát definitivně zešílel. Já se snad ani neptám. Protože není koho. Ještě jsem ho nepotkal, je asi schovanej v tý Wilsonově komoře před mejma otázkama.\nMiloš Vodička (nar. 1938), básník. Texty jsou vybrány ze vzpomínkového rukopisu Wilsonova mlžná komora.\nHOST, 2005, roč. XXI, č. 6, s. 20-23