Druhý dech pro Blažka. Soud schválil plán na reorganizaci\nNejznámější česká značka pánské módy Blažek i její stejnojmenný zakladatel se oklepali z pandemického knockoutu a do dalších byznysových kol nastupují s novou energií a krví v žilách.\nSoud po půl roce schválil Blažkovi reorganizaci, podle které dostanou věřitelé během příštích tří let téměř veškerý zisk firmy. Ta jim tak splatí 24 milionů korun, činících necelých třicet procent z původního dluhu, který se šplhal přes 90 milionů.\n„Soud i všichni věřitelé s navrženým řešením souhlasili a firma dostala šanci na další život,“ říká Ladislav Blažek, oděný do vlastních jeansů a bílé košile v pražské Nekázance, kde má firma vlajkovou prodejnu. V ní už zákazníci opět vybírají obleky i košile a nechávají si šít na míru.\n„Desátého května jsme po dlouhých měsících otevřeli dvacet obchodů. A tržby zatím překonávají dokonce prodeje z roku 2019,“ konstatuje nakrátko ostříhaný a energicky vyhlížející Blažek. Jeho impérium zhublo o tři outletové prodejny, obchod v Pardubicích a také prestižní místo na Václavském náměstí.\n„Turisti tu nejsou a ještě nějakou dobu nebudou. A ten obchod na Václaváku mířil hlavně na ně,“ přiznává pár dní po rozhodnutí soudu muž, který uplynulých patnáct měsíců strávil sčítáním ztrát, zavíráním obchodů a studováním insolvenčního práva.\nMísto nákupu látek v Itálii a představování nových kolekcí obvolával věřitele se špatnými zprávami, ale taky s návrhem řešení. Jaké to bylo, říct dodavatelům či bance, že je všechno špatně a ze svých pohledávek dostanou necelou třetinu?\nAni jeden obchodní partner mě neposlal někam.\n„Příjemné to rozhodně nebylo, takové telefonáty absolvovat nechcete. Ale dělal jsem tu dvacet devět let byznys poctivě, všichni obchodní partneři mě dobře znají a tak ani jeden ten telefon nepoložil a neposlal mě někam,“ vzpomíná Blažek na těžké chvíle loňského a letošního roku.\nUž vloni v srpnu využil možnosti moratoria a ochrany před věřiteli, které mu dával lex Covid. Celý podzim pak vyjednával s investory, ale další a další zavírání a lockdowny udělaly ve věci jasno: firma musela do insolvence a hned požádala o reorganizaci.\nPři ní mají věřitelé šanci na výrazně větší uspokojení svých pohledávek než při konkurzu, zároveň dříve úspěšný podnik může přežít a vybudované obchodní vztahy mohou úspěšně pokračovat.\nKoupě Kary a Pietro Filipi byl prý podvod. Michal Mička čelí trestnímu oznámení\nKlára Řepková – 2 minuty čtení\n„Snažil jsem se ze všech sil se všemi komunikovat a vysvětlovat jim, jak to chceme řešit. Všichni viděli, co covid s módním retailem dělá – jen za jaro jsme ztratili 100 milionů korun a kolekce museli prodávat s velkými slevami,“ vypočítává Blažek.\n„Výrobní závody pro nás šily v podstatě z týdne na týden podle toho, jak se otevíralo či zavíralo. Tohle se nedalo prostě ustát,“ ohlíží se zpátky podnikatel, který přesvědčil všechny dodavatele i věřitele včetně největšího – Komerční banky – aby mu poskytli šanci v předjednané reorganizaci.\nV podobné situaci byli výrobci oděvů a retaileři po celém světě: v USA se pod Chapter 11, znamenající ochranu před věřiteli, dostali Neiman Marcus, Century 21, JCPenney, J.Crew či Brooks Brothers. Další firmy od Abercrombie & Fitch až po Under Armour zavíraly obchody, propouštěly či spadly do hlubokých ztrát.\nLetos počítá Blažek s obratem okolo 100 milionů korun.\nKlíčem k úspěchu reorganizace značky Blažek bylo kromě souhlasu soudu, který ho orazítkoval v první polovině června, vyjednání nových nájemních smluv v obchodních centrech. „I díky tomu můžeme dál pokračovat a zachránit firmu,“ vysvětluje Blažek.\nZnačka má dnes 120 zaměstnanců – pouze o patnáct méně než před covidem. Letos počítá s obratem okolo 100 milionů korun, v příštím roce pak vyhlíží dvojnásobek, představující zhruba třicet procent pod prodeji v roce 2019. To by mělo Ladislavu Blažkovi, držícímu devadesát procent akcií, stačit na splacení podílů slíbených věřitelům.\nJinak se prý Blažek a jeho pánská móda, postavená na originálním českém designu a kvalitních materiálech především z Itálie, moc měnit nebude.\n„Překvapivě dobře se teď po otevření prodávaly obleky, nad kterými všichni lámali hůl. My ne,“ říká podnikatel, který však ve své vlajkové prodejně nově zavedl šití jeansů či triček na míru. Přesto nevěří, že by ležérní móda, či snad dokonce covidové tepláky vystřídaly obleky.\nMísto toho vyhlíží příští rok a oslavy třiceti let existence. „Pro jarní kolekce se už objednávají látky, podzimní je v návrzích. I kdyby přišel covid znovu, tohle výročí oslavíme. V jeansech, nebo v obleku, ale oslavíme,“ uzavírá optimisticky.


##### Orange County ny datování – Průkopnické datování wyomingského jantaru. - Memento.\nNejlepší připojte tyče v Denveru\nin Orange, County, ny, datování\nTagged with Orange, County, ny, datování\nOrange. Datováí oblouky skýtají mnoho problémů a mají určité zvláštnosti, bohužel však ani jedna z těchto. Založení společnosti se datuje k roku 1971, kdy realitní makléři Art Bartlett a Marsh Fisher otevřeli svou Orange County ny datování kancelář v Orange County v Kalifornii. New York dxtování Atlanta (USA) 9. dubna (PROTEXT/BusinessWire) - Po. Counth Nostrand Rheinhold Company, Randění o sobě York, NY.\nPo zkoumání dohazování služby v oblasti Orange County jsem skončil. Dentons, jejíž právnické zkušenosti se datují již od roku 1742, vznikla.\nData pro jantar získaná metodou 14C byla v horním rozmezí datovací metody AMS (AMS - Urychlovačový Existence takového materiálu by mohla přivodit v datování určitý zmatek založený na tom, co nyní víme o problémech s Promise Publishing Co., Orange CA.\nCo mají společného pravěká obilná zrna, kousky 15 a 20 let starý yahoo dřeva, výbor, jenž měl za cíl systematicky prověřit možnosti Libbyho Orange County ny datování.\nBěhem sezóny Paničky z Orange County, Vicki datován Brooks Ayers. J. Orwnge III, „Annals of the New York Academy of Science,“ 288 (1977): 167-173. Promise Publishing Co., Orange CA. Průkopnické datování wyomingského jantaru metodou 14C a jeho Promise Publishing Orange County ny datování, Orange CA.\nMaximálně tvrdí, že. Nicméně Baugh řadu let nedovolil radiokarbonové datování. Miami, New Orleans, New York, Orange County v Kalifornii, Phoenix, San Diego.\nRadiometrickým datováním zirkonu byl stanoven jeho věk na 4,4 miliardy let (± 8. Henderson County rovněž sdílí tento jmenovec. C-14, který nahrazuje ten, co se už rozpadl. CRSQ nebo ICR) o něm skoro nebo vůbec nemluví. Všechna tyto tři loga. Orange County Choopers – reality show, která mě velice baví a viděl jsem snad všechny díly. Zatímco Manpower se datuje od r Písmeno O je jako břicho maminky a v něm se nachází ještě nenarozené dítě.\nPrůkopnické datování wyomingského jantaru metodou 14C a jeho důsledky pro mladou Existence takového materiálu by mohla přivodit v datování určitý zmatek založený na tom, co nyní víme o problémech s Otange Publishing Co., Orange CA. Radiometrické datování je zapojte lausanne používaná k určování stáří. Toto koresponduje s věkem Ca-Al inkluzí nalezených v meteoritech, které.\nJak funguje a k čemu je dobré radiokarbonové datování? Manhattan, NY Hi, Jen chtěl nechat vy víte, že oba Jay a já nyní z Datování Louisville Ky. Celý proces trvá 4 dny a teploty se při něm pohybují v rozmezí 700°C až -80°C a provádí se za. To bylo později ukázal, že Brooks tvrdí, že Orange County ny datování rakovinu, což byl příběh.\nFatování a 2 GB na datování. virtuální operátor využívající síť Orange, nic co bychom našli u nás. Datování metodou uhlíku 14C. Co když byl odumřelý organismus po smrti transportován na obrovské vzdálenosti a do míst.\nJmenovitě jsou to A1 Telekom, T-Mobile, Orange a 3 neboli Drei. Co nám skalní vrstvy na zemské kůře říkají Orange County ny datování našem původu a stáří země?\nKasho on Co znamená první sekunda a třetí základna v randění\nTaujin on Jak brzy reagovat online datování\nMoran on Seznamka země\nAralmaran on Online dating první e-mail, jak získat odpověď\nFebruary 7, 2020 Katolická cudnost datování\nJanuary 19, 2020 Háček zabil první rande\nJanuary 17, 2020 Háček bije pilulku\nFebruary 6, 2020 Datování katarské ženy\nJak vědět, že chodíš s gayem Datování ekvádorské dívky Co očekávat, že chodí s scorpio žena Podepisuje vaši připravenost začít znovu chodit


Před půl stoletím v R. Č. S. - Deník Referendum\nPetr Pithart: Před půl stoletím v R. Č. S.\nNěkdy ve dvacátých letech napsal o nás – tehdy o nás před více než půl stoletím – americký žurnalista: „Jejich největším průmyslem je politika." Protože skutečný československý průmysl byl celkem vzato úctyhodný, musel na návštěvníka z Ameriky učinit náš politický život vskutku mocný dojem.\nSe stížnostmi na nervózně přepolitizovanou atmosféru R. Č. S., na sobectví stran, na úpadek žurnalistiky, stranicky služebné a bezuzdně se vyžívající v nechutných skandalizačních kampaních proti politickým odpůrcům, úhrnem na zaslepené, nenávistné stranické církevnictví setkáváme se při četbě všech jen trochu slušnějších novin a časopisů té doby téměř na každé stránce.\nByla u nás tehdy nejspíše spousta jakési rozptýlené anarchie: demokracii mnozí chápali jako svaté právo na nespokojenost. Mezi nespokojenými byli také všemožní straničtí činitelé, ovšemže zasloužilí, jak už to u stranických činitelů bývá. Otevřely se jim sice po převratu možnosti předtím nebývalých kariér, ale nemohlo se dostat na každého. A tak si vždy znovu po každých volbách strany stát, to jest funkce ve státním aparátě, po celých resortech rozdělovaly podle volebních výsledků, a nelze říci, že by si při tom počínaly vůči státu šetrně: jako by stát byl právě jen ložiskem výhod, skladem kariér, zásobárnou koryt a korýtek. Jako by stát neměl vždy být alespoň pokusem o integrující, všeobecně zavazující myšlenku, ideál; o autoritu nadstranickou, rozsuzující, ukázňující a usmiřující přebujelé partikulární egoismy tříd, stavů, stran, národů a národností! Jako by státní aparát neměl být pro občany fungující sociální službou! Takto byla strukturální státní vůle právě jen mechanickým součtem, dočasně platným vektorem sobeckých vůlí koaličních stran, a proto tak často postrádala jakoukoli vnitřní, jinou než nahodilou mocenskou logiku, dlouhodobější koncepci, cílevědomější zaměření a v neposlední řadě i schopnost pružnější reakce na měnící se situaci doma i ve světě. Státní vůle se tvořila a také měnila mechanicky a vlastně chaoticky – vládní koalice bývala už tehdy přirovnávána k obchodní burze hmotných zájmů stran.\nVšechno začalo nejspíše už za Rakouska-Uherska, kdy si české politické strany pohodlně navykly pohlížet na stát jako na cosi cizího, od čeho je záhodno především požadovat. Co se sluší rozhořčeně vyzývat, aby bylo zajištěno, odstraněno..., co se může a má bezohledně kritizovat a co ze zásadních důvodů třeba vždycky podezírat – ale co při tom všem nesnesitelném útlaku umožní nestarat se o spoustu otravných, protože složitých, k agitaci nevhodných záležitostí, například o každodenní chod hospodářství, o nuance zahraniční politiky apod. Naše školství, kterým jsme se ještě před nedávnem právem chlubili, bylo tímto proklínaným cizím státem dobudováno právě v době, kdy naši čeští poslanci po dlouhá léta (celých 18 let) pěstovali se sentimentálním pathosem a krasořečnictvím rádoby hrdou gestikulací pasivní opozice a neúčastnili se z trucu zasedání říšské rady, ba dokonce ani českého zemského sněmu. Stát byl prostě od ďábla, mluvilo se o něm jako o „Vídni": stát byli oni, kteří se měli starat, požadovat a kritizovat bylo svaté právo naše. Oni měli odpovědnost, my nároky. Nejspíše odtud ona anarchie, kterou převrat v roce 1918 stačil právě jen rozptýlit. To však už byl stát konečně náš a dlouho odříkané příjemnosti vládnutí byly konečně na dosah ruky. Nepříjemnosti odpovědné, pozitivní, neagitační politiky, do té doby sotva komu intimně známé, málokdo byl ochoten na sebe brát. O příjemnosti rozpoutal se zato litý boj: proto byl ve vládách R. Č. S. zpravidla jen jeden, maximálně dva nestraničtí ministři-odborníci, a to ještě jen po vytrvalém nátlaku prezidenta republiky. Ještě menší úspěch měl T. G. M. s prosazováním zásady, že se straničtí ministři v čele resortů mají alespoň obměňovat. Jak by na něco takového mohli přistoupit třeba agrárníci, když celý resort ministerstva zemědělství byl odshora až dolů obsazen jen jejich vděčnými straníky! Strany se držely „svých" resortů jako klíšťata: jinak by přece nemohly tak bezostyšně odměňovat z veřejných prostředků své zasloužilé, diskrétně si přihrávat příležitosti k naplňování stranických pokladen a také lacino (ze státních peněz) vařit své volební guláše: získávat voličstvo makavými agitačními argumenty – materiálními výhodami. Národní socialisté se nikterak neskrývali s tím, že výnosné nádražní restaurace jsou a budou pronajímány jen a jen vlastníkům legitimace jejich strany. Měli přece svého člověka v čele ministerstva železnic, a mohli si dovolit i mnohem víc: prosadili postavení pompézního paláce tohoto ministerstva s fontánou v ministrově koupelně jako pomník stranické moci. By the way, toto ministerstvo dosud stojí a imponuje na nábřeží řečeném Kyjevské armády. Veřejný život byl takto z věcného hlediska nesmyslně rozparcelován a parcely důsledně ohraženy proti nepřátelským vetřelcům, proti prospektorům-jinostraníkům, ale i proti nestraníkům – jako zlatokopecká naleziště.\nTaké proto je historie R. Č. S. mimo jiné téměř nepřetržitým sledem skandálů, vlekle se provalujících korupčních afér jak stran, tak i podnikavých straníků, pracujících sice na svůj vrub, ale v chráněných stranických oborách. Přitom jedním z mála společných zájmů koaličních stran bylo šetřit koaličního partnera, který se právě nešťastně odkopal při nějaké nečisté hře nebo byl před veřejností odhalen všetečným žurnalistou z nepřátelského tábora: předpokladem a smyslem této shody zájmů byla ovšem reciproční shovívavost. Opozice se naopak v odhalování podobných afér zcela vyžívala, a to na úkor mnohem obtížnější kritiky konstruktivní, špínu skandálů zálibně rozmazávala a hříchy vládnoucích stran v zájmu agitace – možno-li ještě zvětšovala. Politický život se čtenáři deníku politických stran docela dobře mohl jevit jako nečitelný propletenec čistě sobeckých – stranických či jen osobních – sporů, v nichž jde vždycky právě jen o co nejplnější kapsy.\nZávorka: ptám se pro jistotu, zda tu musím výslovně zdůraznit, že těmito vážnými kazy politického stranictví se téměř dvacet let trvající existence samostatného čs. státu nevyčerpávala? Asi to musím zdůraznit, nemám-li se vystavit riziku nepochopení: naše skutečné politické dějiny jsou příliš krátké, a tudíž jaksi málo naše na to, abychom všichni i bez nápovědy pochopili, že je nejen možné, ale i svrchovaně žádoucí hlásit se loajálně i k nedokonalému dílu našich otců a dědů. To znamená i se závazkem věrnosti, a to při vší kritičnosti, ba snad právě jen s ní: right or wrong, my country! Konec závorky.\nV posledních desetiletích máme možnost velmi zblízka pozorovat a kolektivně i osobně zkoušet vady politického stranictví v onom maximálním zvětšení, které způsobuje mocenský monopol strany jediné. Že tu jde ovšem o naprosté, přímo pojmové popření principu politického stranictví? Že strana jako „pars" může být právě jen částí celku? Logicky vzato, zdá se nám to nesporné. Že navíc tu mohutně působily a působí síly a vlivy vnější, našim tradicím cizí? Kdo by to chtěl popírat?\nA přesto si myslím, že četba inzertní rubriky třeba takového Českého slova otevírá prostor k přemýšlení – přece jen o souvislostech. O tradicích dodnes živých. O dědičném zatížení našich politických poměrů, o kterých se dnes chce tolik věřit, že nám byly až násilím podvrženy. Je ovšem takové přemýšlení daleko méně příjemné konání než všeobecně sdílená víra, že příčiny současného stavu jsou mimo nás...Tedy toto České slovo (ale také např. agrárnický Venkov) uveřejňovalo v „Uprázdněných místech" výzvy, aby uchazeči k podání žádosti o přijetí do státních služeb přikládali „potvrzení místní organizace o době členství ve straně". Ano, šlo o místa v resortech národně socialistických (resp. agrárnických) ministrů, a rozumělo se tím tedy totéž, co se dnes míní eufemistickou formulí „kádrové předpoklady". Ano, politické strany R. Č. S. takto odměňovaly z veřejných, státních prostředků každého, kdo prokázal straně účinnou loajalitu, lhostejno zda upřímnou, či předstíranou, každého, kdo byl ochoten vstoupit do jejich řad, odevzdat jim ve volbách svůj hlas.\nPo volbách, když se někdy stranická příslušnost příslušného ministra změnila, neváhal nový ministr vyměnit i ředitele tak nesporně všenárodní a nadstranické, nepolitické instituce jako bylo Národní divadlo. Z věci nepolitické tak rázem udělala politickou, z kolegů nepřátele. Před neúplatnými odborníky dal dříve či později přednost „polovzdělaným strejcům" (viz dále A. Fuchs) se správnou stranickou legitimací. A především slušným lidem politické strany („partajnictví") natolik zhnusil, že za války ti nejlepší z nejlepších, příslušníci odbojových skupin v programových dokumentech zcela kategoricky odmítali obnovit po válce systém politického stranictví, a to v jakékoli podobě (výjimkou tu byli jen komunisté).\nJe to bída, když v e ř e j n í zaměstnanci musí mít legitimaci s t r a n y. A je tu také otázka, zda je opravdu kvalitativní rozdíl mezi tehdejší praxí, kdy méně skrupulózní veřejný zaměstnanec měl v šupleti legitimací několik, neboť je měnil podle toho, jak dopadly volby a která strana vyhandlovala jeho resort, a mezi praxí dnešní, kdy má, musí mít legitimaci jen jednu, jedinou? Musím říci, že je to rozdíl, a to vskutku rozdíl kvalitativní, ale musím hned dodat, že už v prvním případě budou slušní lidé takovou praxí natolik otráveni, zklamáni a nakonec dezorientováni, že pak svou rezignací či naopak pošetilým úsilím nastolit ideálně spravedlivý řád připraví cestu zlu ještě většímu. Z otrávenosti, zklamání a dezorientace slušných lidí rodí se nejsnadněji despotismus, při kterém pak už nejde o ředitele Národního divadla, ale vůbec o svobodu nesouhlasit a nakonec často i o životy nesouhlasících.\nJe vskutku možné říci, že vady politického stranictví se koncentrovaně a ve zvětšeném měřítku projevují tam, kde zůstala strana jediná a také se často to říká. Všem to připadá věrohodné, skoro samozřejmé. Myslím však, že je záhodno prozkoumat také šokující hypotézu, naznačující, že vady spojené s existencí jedné politické strany jsou jen zvětšením a soustředěním vad politického stranictví vůbec. V našem konkrétním případě politických stran RČS a také politických stran v období 1945–1948. Jistě, obě tvrzení jsou identická. Jde však právě o ten úhel pohledu.\nV prvním případě jsme dnes zdánlivě z obliga, v druhém jde o dosti nepopulární téma naší nepříliš vyspělé politické kultury. Občanské ctnosti nebyly u nás nikdy příliš kultivovány. Pravda, nebyl na to čas, ale upřímně řečeno, nebylo k tomu ani dost chuti. Politické strany, kterými se politicky aktivní občané vztahují k státu, byly povětšinou jen kolektivním sobectvím, a to nejspíše právě proto, že stát nám byl a zůstal – cizím erárem. Erár je hanba nevzít na hůl a dvojnásobná hanba (před volbami přímo okázalá sebevražda!) je pozitivní politika. K něčemu takovému jako by u nás chyběla společná duchovní půda spojující lidi – občany ve vyšším mravním řádu a umožňující vést politické zápasy bez rizika, že se veřejnost rozloží, rozpadne v atomy stran, tříd, stavů, národů. Chyběl hlubší ponor společenského života, jen málo zatíženého sdílenými tradicemi. Slovo „státotvorný" nebylo a není snad nikde vyslovováno s takovým opovržením jako v Čechách: rozumí se tím něco jako konformní, servilní, snad i kolaborantský.\nFerdinand Peroutka si kdysi posteskl, že politika je u nás spojena s poezií, že tajným českým ideálem je jakési černohorství. Že nebouřit se je proti naší tradici.\nPo poezii, černohorství a po bouření je dávno veta, erár však trvá, ba pořádně zbytněl! Místo poezie hořké vtipkování, místo černohorství drobné komunální záškodnictví, místo bouření se pokoutní reptání. Čím více jsme se za necelých sto padesát let českého politického života ke státu chovali jako k cizímu eráru, tím více se stát takovým cizím, nepřátelským erárem skutečně stával. Připomínkou Fuchsových „polovzdělaneckých strejců", vytlačujících odborníky už před půl stoletím, nabízím tu k úvaze, zda ten dnešní erár byl nám jen a jen vnucen a zda je vskutku našim tradicím tak docela cizí.\nNepatrně zde zkrácený článek – spíše poznámka – vyšel v Peroutkově Přítomnosti v č. 29, ročník 7 (v roce 1929) na straně 451. Alfréd Fuchs, židovský katolík, patřil dlouho ke kmenových autorům Přítomnosti. Za války zahynul v koncentračním táboře. Jeho kultivovaná, jasnozřivá politická publicistika vzbuzuje dodnes zaslouženě nový zájem. Knižní výbor z jeho článků se připravuje v jednom českém exilovém nakladatelství.\nCo je „politika"?\nStalo se mi jednou, že jsem intervenoval u vlivného politického činitele, chtěje se přesvědčit, že na určité místo se hodí jedině ten a ten muž, protože má všecky schopnosti k tomu. Bylo mi řečeno: „Co mi říkáte, mne přesvědčuje, ale nezapomínejte, že dnes je politikum místo každé kancelářské pomocnice." Ergo: Věci, které by podle zdravého rozumu jít měly, nejdou z důvodů politických. „Politický, politická, politické" je tajemná formulka, jíž se všecko posvětí, všecko omluví a jež je tím účinnější, čím méně povídá. „Věcné důvody mluví sice pro, ale z politických důvodů není možno je provésti." – Tuto větu slyšíme a čteme v nejrůznějších variantách. Zdá se často, jako by v oboru politiky vládla jiná logika než v jiných oborech lidského života a lidské práce. „Je to politikum." – To znamená, že otázka není posuzována podle odborných dobrozdání, nýbrž podle zcela jiných kategorií myšlení. Je opravdu politika pytel, do něhož se dají strčiti všecky nemožnosti a nekorektnosti? Vypadalo by to s lidskou společností a zvláště se státem smutně, kdyby tomu tak bylo. Co je to politikum?...\nProč jsou politikum některé skutky, jež samy o sobě by byly politicky indiferentní? (Např. obsazení úřednického místa nebo stavba vodovodu.) Jest vidět, že politický charakter určité akce není dán jejím obsahem. Obsah sám, jak ukazují příklady, může sám o sobě býti lhostejný... z akce se stává politikum tehdy, když při ní záleží na tom, aby se rozeznávalo mezi přítelem a nepřítelem, mezi stoupencem a odpůrcem. Politické myšlení a politický instinkt teoreticky se tedy osvědčují a prakticky podle schopností rozeznati přítele a nepřítele. Takzvané celostátní akce, s nimiž jsou srozumění všichni občané, netvoří již žádné politikum. Kde je politika, jsou přátelé a odpůrci, politika jest a zůstává militantní. Z toho plyne další důsledek, že odpolitizování veřejných akcí znamená, že mají být vymaněny ze sféry bojovné a povýšeny do sféry diskuse. Čím více se bude demokracie vyvíjet směrem ke kvalitě, tím více a pozorněji bude slyšen místo politika expert. Co je tedy politikum? Za dnešních okolností je to případ, kdy místo odborníků rozhodují osobní nebo stranické tahanice polovzdělaných strejců.\n(Vybral a komentářem opatřil Petr Pithart)\n(Publikováno v samizdatovém časopise Obsah, ročník 1, číslo 4, duben 1981.)


Nedostatek spánku. Za toto všechno může! - MimiFórum.cz\nNedostatek spánku. Za toto všechno může!\nKategorie: Zdraví a krása, Připojené tagy: obezita cukrovka rakovina nespavost spánek paměť\nDlouhodobý nedostatek spánku je nebezpečnější, než si myslíme. Může vést nejen k obezitě, ale i k cukrovce, poškození paměti, či dokonce přispívat k některým druhům rakoviny.\nBez nežádoucích účinků a návykových látek.\nObsahuje rostlinné výtažky z kořene šišáku bajkalského (Scutellaria baicalensis) a kozlíku lékařského (Valeriana officinalis).\nVysoký a garantovaný obsah účinné látky – 100 mg výtažku z kořene kozlíku lékařského.\nDlouhodobý nedostatek spánku je nebezpečný. Vede k obezitě, ale i k řadě závažných nemocí. Mezi ně patří cukrovka či některé druhy rakoviny.\nJedním z problémů, ke kterým podle odborníků může vést nedostatek spánku, je obezita. Potvrdili to švédští vědci, kteří přišli na to, že ti, kteří spí málo, mají rozhozený metabolismus a jejich tělo spálí méně energie. Stačí prý jen jedna probdělá noc a organismus spotřebuje o 5 až 20 % méně energie na běžné úkony. Navíc lidé, kteří pořádně nespali, toho ráno prokazatelně méně sní. Mohou za to hormony hladu a stresu, ghrelin a kortizol, které podporují chuť k jídlu. Pokud spíte dlouhodobě pět a méně hodin, máte na obezitu zaděláno.\nMálo spánku u dětí též vede k obezitě!\nOdborníci jsou také přesvědčeni, že k obezitě může vést i nedostatek spánku v dětství. Také u nich, pokud málo spí, to vede ke změnám hladin hormonů a podporuje to produkci těch, které jsou zodpovědné za chuť k jídlu. Nejčastějšími viníky jsou televize, počítače a mobily, kterým se děti věnují, i když by měly spát. Proto experti doporučují všechnu rušivou techniku odstranit z dětských pokojů a dbát na dostatečný spánek u dětí a dospívajících.\nNemocných cukrovkou stále přibývá a jedním z faktorů, které k ní vedou, je špatný životní styl. Američtí vědci prokázali, že velký vliv má nedostatek spánku. Za vším stojí slinivka břišní, která při nedostatečném nočním odpočinku produkuje méně inzulinu. V krvi se hromadí cukr, a to může vyvolat právě diabetes.\nPokud dlouhodobě spíte méně než šest hodin denně, vystavujete se vyššímu riziku rakoviny střev. Potvrdili to američtí vědci. Lidé, kteří chronicky málo spí, mají o 50 % vyšší riziko, že je tato zákeřná choroba potká, než ti, kteří si nočního odpočinku dopřávají sedm a více hodin. Vědci to přirovnávají k situaci, kdy lidé konzumují příliš mnoho červeného masa, anebo mají v blízké rodině nemocného touto chorobou.\nDlouhodobý nedostatek spánku může být rizikovým faktorem také pro rakovinu prsu. Vědci zjistili, že ženy, které spí pravidelně méně než šest hodin, jsou ohroženější agresivní formou nádoru. Nevhodný je i nedostatek spánku u těch, které si rakovinou prsu už prošly. Pokud totiž spí málo, je tu velké riziko, že se jim nádor znovu vrátí.\nNedostatek spánku vede nejen k rozpuku řady chorob, ale neprospívá ani paměti. Může totiž potlačovat vznik nových mozkových buněk v hipokampusu. Ten je umístěný ve střední části spánkového laloku a hraje velkou roli při krátkodobém uchovávání informací. Pokud spíte dlouhodobě málo, může to negativně ovlivnit schopnost učení a zapamatování si, a to až do doby, než začnete opět spát dostatečně.


Vypustit raketu z ponorky není žádná sranda\nAdministrátor Julius 15. 02. 2017 Military historie\nVypouštění raket z ponorky není taková sranda jako mačkat velké červené tlačítko. Chce to...\nVypouštění raket z ponorky není taková sranda jako mačkat velké červené tlačítko. Chce to hodně zkušeností s konstrukcí a raketovou vědou, aby bylo jisté, že se raketa bezpečně dostane z ponorkového sila na nízkou orbitu Země a následně až k cíli.\nJak se ale zvyšuje smrtící síla těchto raket, jako je Trident II D-5, rostou i ohlasy proti využívání těchto zbraní obecně. Ale pokud chceme znát budoucnost střely Trident, musíme podniknout výlet do minulosti a vědět, jak se vůbec taková raketa z pod hladiny vypouští.\nPonorky samozřejmě nemohly vždycky vypouštět rakety na cíl. Během obou světových válek byly ponorky vyzbrojeny torpédy a palubními kanóny, které sloužily k napadání menších hladinových plavidel, popřípadě letounů. V průběhu první poloviny 20. století nebyly vzácností ani ponorky pokládající miny.\nAvšak, během počátku Studené války začalo být jasné, že rakety s nukleární hlavicí budou rozhodujícím faktorem ve velkých válkách budoucnosti. První verze této technologie, jako byly nacistické rakety V-1 a V-2, které byly použity k bombardování Londýna, posloužily jako startovní bod. Zpočátku byl jejich dostřel „jen“ několik stovek kilometrů, takže potřebovaly nějaký nosič, jako třeba letadlo a nebo loď, aby se dostaly na dostřel k cíli. Ponorka by byla skvělý nosič takových střel, dokázala by se dostat nepozorovaně do blízkosti nepřítele a rozeslat svůj náklad smrti do dálky bez možnosti účinné odvety.\nV roce 1947 Spojené státy americké vypustily JB-2 Loon, což byla přímá kopie německé rakty V-1, z paluby ponorky USS Cusk. Tento test potvrdil proveditelnost, ale tehdejší odpalovací systém byl nespolehlivý a primitivní. Pokrok byl ale rychlý, v roce 1953 byla k dispozici první pravá raketová ponorka, USS Tunny, která měla k dispozici dvě střely s plochou dráhou letu Regulus. Odpal rakety Regulus byl stále náročný proces. Ponorka se musela vynořit, střela musela být naložena ze skladu na odpalovou kolejnici na palubě a teprve potom mohla být vystřelena na cíl. Během celého procesu byla ponorka jasně viditelná a zranitelná před útoky nepřátelských letadel.\nNa konci 50. let došlo k výraznému posunu v umění vypouštět rakety z pod vodní hladiny. První vlaštovkou tohoto posunu byla balistická raketa Polaris A1, jejíž první vypuštění proběhlo ponorkou USS George Washington a jejíž revolučnost umožňovala ponorce zůstat při vypuštění pod hladinou. Všechna následující vylepšení stála na stejném designu.\nO desetiletí později jsou balistické rakety z ponorek stále považovány za nejbezpečnější odnož nukleární triády (pozemní – vzdušné – podmořsky vypouštěné střely) a jejich dostřel, síla a přesnost se jen zvyšovaly. Původní Polaris měla dostřel zhruba 1,600 km a byla schopna doručit jednu 600 kilotunovou hlavici s odchylkou přesnosti kolem 1,5 km. V roce 1972 byla do služby zařazena nová verze Poseidon C3, která měla dostřel zhruba 4.800 km a nesla až dvanáct hlavic. V roce 1979 přišla na řadu střela, pojmenovaná podle zbraně Poseidona Trident, která dokázala dolétnout až 7.400 km, což znamenalo, že zádná část Sovětského svazu nebyla v bezpečí.\nDnes jsou americké ponorky třídy Ohio a Britské Vanguard vybaveny již šestou generací rakety Trident. To, co je ovšem daleko zajímavější než jejich ničivá síla, je způsob, jakým jsou rakety vypouštěny na cíl.\nJak to vypustit?\nNejnovější generace rakety Trident II D-5, vyrobená firmou Lockheed Martin, je zavalitý, 13,5 m vysoký cylindr o váze 54,5 tuny. Jeho vypouštění probíhá vystřelením parního kanónu. Nejprve malá a kontrolovaná exploze změní nádrž vody na páru. Tlak rozpínající se páry vytlačí raketu z tuby a dá jí dostatek kinetické energie k proniknutí nad hladinu vody. Tato kombinace nebezpečné exploze a vysokého tlaku je asi nejdůležitější a nejnáročnější fází každého odpalu. Velké množství bezpečnostních mechanizmů zajišťuje deaktivaci střely při selhání vypouštěcích procedur.\nPo vylétnutí nad hladinu raketa zpomalí a gravitace se jí snaží stáhnout dolů. Pohybové senzory neustále sledují změny v poloze rakety, zatímco krátce visí nad hladinou těsně před zažehnutím prvního stupně.\nTady se ale věci můžou šeredně pokazit, pokud zasáhne do odpalu smůla. První test Tridentu z USS Tennessee v roce 1989 selhal díky vodnímu sloupci, který se dotkl trysek rakety. Výsledný asymetrický tah vyslal raketu ve spirálách směrem k hladině.\nKdyž jde vše, jak má, první stupeň rakety hoří zhruba 65 vteřin. Během této fáze se ze špičky vysune aerodynamická špice, která zlepší tok vzduchu kolem rakety. Bez špice nemůže raketa přežít svoji krátkou cestu skrze zemskou atmosféru.\nBěhem první minuty by měla být raketa už zaměřená na cíl. Nakonec dosáhne výšky 600 mil nad mořem, kde se musí postupně oddělit a zažehnout zbývající stupně rakety při zachování konstantní trajektorie.\nAni tohle občas nejde podle plánu… Podle nedávno uniklého dokumentu, britský testovací Trident vypuštěný na cíl poblíž Afriky, zamířil na východní pobřeží Ameriky, kde byl za letu zničen.\nKdyž je raketa na správné cestě, Trident naviguje za pomocí inerciálního naváděcího systému, který je založen na velkém množství citlivých akcelerometrů, které přesně zaznamenávají zrychlení a dobu letu. Palubní počítač následně použije tato data k výpočtu rychlosti a pozice rakety. Je obvyklé, že tyto systémy bývají v armádách nahrazovány systémem GPS, protože inerciální systémy bývají po nějaké době nepřesné, ale v tomto případě to nevadí, protože let trvá pouhých několik minut. Trident ještě nikdy nebyl vypálen se systémem GPS kvůli obavě ze zranitelnosti systému.\nKvůli limitům, které mají vnitřní naváděcí systémy, je Trident vybavený i navigačním systémem, který využívá na orientaci hvězdy. Stejně jako námořník za „starých časů“, senzory zachytí přesné postavení hvězd za účelem jemné korekce letu. Tato korekce je nutná kvůli tomu, že přesné umístění ponorky nemusí být v době odpalu známo. „Kompas“ rakety také někdy mohou rozhodit různé gravitační anomálie, takže je nutné, aby se raketa ve hvězdách vyznala.\nKdyž se střela přiblíží k cíli, rozdělí se na dvanáct nezávislých hlavic o ráži 100 kilotun (6x tolik co bomba v Hirošimě). Odchylka při dopadu by měla být menší než 120 metrů, což by při takové výbušné síle mělo stačit na likvidaci cíle.\nAby bylo dosaženo takového cíle, všechno musí perfektně fungovat a jakákoli chyba během letu je potenciální nukleární katastrofa. Další nebezpečí spočívá v hrozbě kybernetických útoků na nosiče těchto raket. Škodlivý software či hardware by mohl být levný způsob, jak vyřadit tuto výzbroj z provozu.\nI když po posledním pokaženém testu sílí hlasy pro odzbrojení těchto podvodních monster, je jisté, že dokud se národy budou navzájem odstrašovat nukleárními zbraněmi, balistických střel na ponorkách ubývat nebude, spíše naopak.


Technologie pro webovou aplikaci\n« kdy: 25. 01. 2017, 23:52:54 »\nbyl jsem požádán, abych uřídil vývoj webové aplikace - pro jednoduchost řekněme, že to bude něco podobného Trellu, ale to je fakt zjednodušení - ne, nechceme napodobovat tento produkt, ale pro pochopení situace se dá předpokládat, že druhé Trello vyvíjíme ;-).\nAčkoli finální výběr technologie bude na vývojářích, měl bych být připraven na diskusi na téma, proč je právě zvolená technologie nejvhodnější a být relevantním oponentem.\nJalikož nejsem z webové oblasti IT pořeboval bych se nějak zorientovat v tom, co je na vývoj aplikace podobné Trellu dnes vhodná technologie.\nMoc děkuju za nějaké směrování .... ;-)\nRe:Technologie pro webovou aplikaci\n« Odpověď #1 kdy: 26. 01. 2017, 00:37:24 »\nRubyonrails... Kamaradi se se všemi typy SQL\n« Odpověď #2 kdy: 26. 01. 2017, 00:54:59 »\nTrello běží na Node.js, Backbone.js a MongoDB, tak co třeba to? ;-)\n« Odpověď #3 kdy: 26. 01. 2017, 08:24:13 »\nVýběr je skutečně velký a i když se zdá že můžete vybrat špatně, tak je to jen iluze - ve skutečnosti totiž záleží především na tom, jaké máte lidi a co oni umí.\nPokud máte vývojáře co jsou v něčem zkušení, vyberte to.\nPokud máte vývojáře a jsou natěšeni se něco učit, můžete to zvolit - ale bacha, je to riziko které ne všichni zvládnou ukočírovat.\nPokud vývojáře nemáte a teprve je chcete hledat podle zvolené technologie... tak máte docela velký problém a v podstatě nemůžete vybrat dobře.\n« Odpověď #4 kdy: 26. 01. 2017, 08:26:29 »\nDalsi manazer, co hovno vie ale berie tazke prachy...\n« Odpověď #5 kdy: 26. 01. 2017, 09:57:11 »\nCitace: Kamil Podlešák 26. 01. 2017, 08:24:13\nDěkuji za pohled - jelikož chceme první verzi zadat k vývoji nějakému týmu, tak si odnáším, že než technologie, budou pro nás důležitější reference ;-) S tím jsme i trochu počítali, ale u věčí věci má člověk vždycky obavu, aby si někde nezavřel dveře - s ohledem na další rozvoj produktu. Děkuji moc.\n« Odpověď #6 kdy: 26. 01. 2017, 10:08:01 »\nCitace: NooN 26. 01. 2017, 08:26:29\nZklamu Vás i Vaši negativitu ;-) Neberu za to žádné prachy - je to projekt, do kterého investuji své úsilí a taky z něj nic být nemusí, pokud nevyjde.\nAno, rozhodl jsem se vylézt z ulity a kromě techniky se naučit taky něco z byznysu, protože když si tyhle dva světy nerozumí, tak vznikají akorát výkaly ;-)\nNejsem webař a nebojím se to přiznat, to že jsem zbouchal pár věci v PHP a Nette ze mě nedělá odborníka. Jen pro představu, co moje odbornost je, tak jsem se živil i takovými věcmi, jako ladění ovladače pro síťovku a memory management Linuxu pro embeded zařízení, ovladače na flasku, správa storage .....\n« Odpověď #7 kdy: 26. 01. 2017, 10:14:38 »\nCitace: Jakub Váňa 26. 01. 2017, 09:57:11\nDoporučuju Go, je nádherné blbuvzdorné, takže i méně kvalitní tým může vyprodukovat něco funkčního.\n« Odpověď #8 kdy: 26. 01. 2017, 12:28:04 »\nNěco podobného řeším už delší dobu a taky jsem z toho zoufalý....\nMám několik projektů v python+bottle na backendu a angular na frontendu. A není to dobré.\nNode.js na backendu je dneska móda, pokud jo, tak bych se díval aspoň po něčem jako je Typescript. Na frontendu...v módě jsou nějaké ty Reacty, Vue apod., asi to není úplně špatný směr. MongoDB bych asi vynechal; je potřeba se nejdřív zamyslet, jestli budete mít takový provoz, že na něj sqlko nestačí...\n« Odpověď #9 kdy: 26. 01. 2017, 18:01:21 »\n« Odpověď #10 kdy: 27. 01. 2017, 09:11:09 »\nDoporučil bych jako framework odoo, ten už správu projektů na vázanou na vše potřebné, včetně účetnictví má, má promyšlenou strukturu a dá se dobře modifikovat.\nHlavně vám to vyřeší problém s tím, až aplikace bude úspěšná a firma se bude rozrůstat, administrativní záležitosti už budete mít dopředu vyřešené. Je možný snadný přechod do cloudu a zpřístupnění pro externí klienty.\n« Odpověď #11 kdy: 27. 01. 2017, 09:14:02 »\nCitace: andy 26. 01. 2017, 12:28:04\nKdybych vyloženě nemusel, relační databázi bych už dnes nepoužil, protože vytvoření a aktualizace modelu v ní jsou v porovnání s dokumentovou DB extrémně náročné (už se to tu řešilo) - jasně, můžete použít nějaký framework, ale pak máte opět lock-in. To je ale osobní názor.\n« Odpověď #12 kdy: 27. 01. 2017, 11:51:49 »\nCitace: SB 27. 01. 2017, 09:14:02\nA relace bys tam dělal jak?\n« Odpověď #13 kdy: 27. 01. 2017, 15:24:41 »\nnejaky opensource, ktery vypadal jako trello a byl nejak propojeny s gitlabem jsem asi pred 2 rokama rozchazel. takze technologie asi podobne. jak jsou daleko ted, netusim, ani si nevzpominam na jmeno, ale kdyz tak pohledam ...\n« Odpověď #14 kdy: 27. 01. 2017, 15:44:42 »\nSpring boot na Backend, react na frontend.


Na křídlech fantazie - Povídky - Kapitolové - Duše v zrcadle - dokončená - 11. Prozrazení\nÚvod » Povídky » Kapitolové » Duše v zrcadle - dokončená » 11. Prozrazení\nV kouzelnickém světě nastalo ticho před bouří, obě strany vyčkávaly, co udělá ta druhá. Útoky Voldemortových přívrženců ustaly, ale nikdo nepochyboval, že je to jen dočasné.\nLinda se mohla opět vrátit do svého domu, tentokrát dobře chráněného proti násilnému vniknutí. Nikdo, koho sama nepozve dovnitř, se tam nedostane. Jak Lupin řekl, postaral se o to Severus, naštěstí měl dost rozumu, aby jí tuto informaci sdělil mezi čtyřma očima. Ona i Lupin Snapeovi věřili, ale Sirius... ten by ji za těchto podmínek ze svého domu nepustil, a ona potřebovala mít soukromí, být sama a moct přemýšlet. Vedle něho to nebylo dost dobře možné. Jakmile se nad něčím zamyslela nebo byla duchem nepřítomná, dělal si starosti, co jí je. Bylo to vyčerpávající, i když mu to nemohla zazlívat.\nKonečně byla doma, ležela ve vaně a mohla si v klidu uspořádat myšlenky. Myšlenky na to, co se jí stalo minule, ihned zapudila. Od trapné situace tady v koupelně Severuse naštěstí neviděla. Raději se soustředila na svého pronásledovatele. Před dvěma dny o svých domněnkách mluvila s Remusem, a zároveň ho žádala, aby se o tom nezmiňoval Siriusovi. Byla ráda, že se uklidnil a smířil s tím, že bude pobývat opět ve svém bytě.\n„Přemýšlela jsem o tom, Remusi. Musela jsem ho už potkat… při výslechu nebo v minulosti!“ promluvila po chvíli vzájemného ticha.\n„Každého, koho jsi vyslýchala a byl by schopen něčeho takového, je zavřený, Lindo. Nikoho nebezpečného jsme nepropustili,“ ujistil ji Lupin.\n"Já ti nevím, nedává mi to smysl! Kdyby o mně jako o špehovi Ty-víš-kdo věděl, tak by mě nechal odstranit... rychle, bezpečně. Neposílal by někoho, kdo si potřebuje pohrát!“ uvažovala.\n„Možná to spolu souvisí. Taky jsem přemýšlel. Ten útok na Příčné ulici... třeba opravdu šli po tobě. Malfoy není hlupák, už několikrát jsi mu zmařila plány a má dostatek prostředků, aby tě odhalil,“ prozradil svou teorii.\n„Ne, Malfoy mě nesledoval, o tom jsem přesvědčená, jeho magii bych poznala,“ zavrhla ji přesvědčeně.\n„Pak jedině někdo z tvé minulosti?“ zeptal se a s obavami se Lindě zadíval do očí. Uvědomila si, jak je poslední události sblížily.\n„To je právě to, co nevím... Kdo by mě tak nenáviděl?“ Nebyla to otázka spíš konstatování.\nZavřela oči, teplá koupel byla příjemná. Cítila, jak se jí uvolňují svaly a zklidňuje mysl, přece jen toho na ni začínalo být dost. Myslela na to, jak dnes v kanceláři našla na svém stole stočený kus pergamenu převázaný černou stuhou a černou růži.\nMuselo se to stát, když byla za Kingsleym, aby ho požádala o seznam zadržených osob. Stále se nevzdávala myšlenky, že svého „ctitele“ vyslýchala nebo někoho jemu blízkého. Otočila se k Arthurovi, jestli o tom něco ví - nevěděl. Ruka se jí mírně chvěla, když z pergamenu stáhla stuhu a rozevřela ho. Úhledným písmem tam stálo: Již brzy, se opět setkáme! Nemůžu se dočkat. Ještě teď se otřásla, když si na to vzpomněla. Arthur byl také znepokojený. Řekl nahlas to, co si i ona myslela – že se jedná o osobní věc.\nMusí být opatrná to ano, ale nechce se nechat zahnat do kouta a ustrašeně čekat až ji najde.\nZa poslední dny nahlédla do duše každému podezřelému člověku a nic závažného nezjistila, pouze ji to vyčerpalo. Unaveně si protřela spánky, bolela ji hlava. Dnes už zůstane doma a nejspíš si půjde lehnout. Vylezla z vany a zabalila se do tlusté osušky.\nUž ráno nezačalo nejlépe, protože se jí zdály podivné sny a každou chvíli se budila. Přemístila se rovnou na ministerstvo. Cestou přes Atrium pořád myslela na ten kus prokletého pergamenu s černou stuhou.\nJiž brzy se opět setkáme. Ano, psal: opět setkáme.\nKdyby to byl někdo z její minulosti, ohlásil by se už dříve. Ne, musel to být někdo koho odhalila, kdo ví, co umí, a je na svobodě. Najednou na sobě ucítila upřený pohled. Zastavila se a otočila tím směrem, kde předpokládala, že dotyčný stojí, nikoho však nezahlédla. Zašla do boční chodby k výtahům - sledoval ji, cítila ho. Ty pocity... něčím tak známé… jen nevěděla kam je zařadit. Byl blízko. Zastavila se a čekala - zaslechla kroky - rychle se otočila - nikdo za ní nestál. SAKRA! Došla k výtahům a do jednoho nastoupila.\nVešla do kanceláře, dnes tam byla dřív než Arthur. Sedla si za svůj stůl a dala se do pročítání některých případů, ve kterých došlo ke zneužití mudlovských zařízení a výrobků. Po chvíli si povzdechla. V této situaci jí to připadalo malicherné.\n„Ahoj, Lindo, jsi tu brzy,” pozdravil Arthur tváříc se překvapeně, že ji vidí.\n„Ahoj, nemohla jsem spát,” přiznala a protřela si dlaněmi obličej.\n„Stalo se něco?” zeptal se starostlivě.\nLinda složila ruce na stůl a pozvedla k němu unavené oči.\n„Nemůžu na to přijít, Arthure. Dneska mě zase sledoval, tady na ministerstvu. A opět jsem ho ani nezahlédla! Mám pocit, že ho znám.”\n„Cože?” zarazil se a opřel se dlaněmi o její stůl. „Lindo, včera ten vzkaz a dneska tě tu sledoval… To se mi nelíbí, je to vážné. Měla by ses skrýt a zbytečně neriskovat,” varoval ji už po několikáté.\n„Nemůžu, pochop mě,” prohlásila znovu a prosebně se na něho podívala. Nechtěla, aby ji stáhli z ministerstva.\n„Jsi paličatá!” posteskl si a narovnal se.\n„Já vím,” souhlasila s úsměvem. Neměla v úmyslu hrát si na hrdinku, jen nemohla nečinně sedět zavřená doma. Teď plně chápala, jak strašně odříznutý se Sirius musí cítit.\n„Měla bys zajít za Siriusem, nemám dobrý pocit z toho, že to před ním tajíme. On… víš, bez tebe je na tom hůř,” promluvil po chvíli, sedl si za svůj stůl a začetl se do nějakého případu.\n„Dnes za ním zajdu, přesto tě chci požádat, abys mu nic neříkal.” Nerada mu lhala, ale k čemu by bylo přidělávat mu starosti.\n„Neřeknu, ale doufám, že jsi natolik rozumná a pověděla jsi o tom Remusovi,” podíval se na ni přísně.\n„Neboj se, ví o tom,” usmála se.\n„Dobře, teď mě omluv, musím vyřídit nějakou záležitost ohledně začarovaných toalet,” rozloučil se s Lindou a zcela zabraný do stížností, které držel v ruce, odešel.\nDalších několik dní uteklo, a ona se nehnula v pátrání ani o kousek dopředu. Začínala z toho být zoufalá, dokonce ani Remus nic podstatného nezjistil.\nI když se snažila nedat na sobě nic znát, Sirius nebyl slepý. Věděl, že není ve své kůži, přesto nic neřekl. Stejně by ho neposlechla a on se nechtěl hádat. Poslední dobou byl bez nálady, často se zavíral ke Klofanovi a setrvával v jeho přítomnosti i několik hodin. Vzpomínal na chvíle, kdy byl sice na útěku, ale volný - mohl svobodně dýchat a rozhodovat o svém životě. Linda mu tak rozuměla, proto se snažila vnést mu trochu toho světla do jinak všedních dnů.\n„Víš, jen ty a Harry mě držíte zpátky, nebýt vás, neskrýval bych se. Bylo by mi jedno, jak skončím, ale díky vám pořád doufám v budoucnost, že budeme spolu. Teď se, ale bojím, že tě ztrácím,” řekl jí, když mu usínala v náruči.\n„Neztrácíš mě, neboj se,” pohladila ho po tváři.\nSeděla u snídaně a pročítala si seznam zadržených kouzelníků, který jí dal Kingsley. Snažila si vybavit jejich tváře, u některých se jí to podařilo. Byl to nechutně dlouhý seznam, nechápala, kolik lidí se dobrovolně dalo na stranu zla.\n„Pořád ho hledáš?” ozvalo se jí za zády.\n„Proč už vstáváš, je ještě brzy. Za chvilku stejně musím jít,” usmála se na rozespalého Siriuse.\n„Chtěl jsem tě vidět, než odejdeš… Neodpověděla jsi mi na otázku,” nedal se jen tak odbýt.\n„Ano, hledám,” povzdechla si.\nJen přikývl na souhlas a sedl si naproti ní ke stolu.\n„Dám na sebe pozor,” dodala a pohladila ho po ruce.\nOpět jen přikývl, očividně hádky na tohle téma vzdal.\nLinda se tedy znovu zadívala do seznamu a najednou ji zarazilo jedno jméno. Následně se jí vybavila tvář, tvář plná nenávisti se zlověstným úšklebkem. Při té vzpomínce se zachvěla.\nAle to nebylo možné, je přece zavřený!\nSnažila se krotit svoje rozrušení i podivný třas rukou. Letmo se zadívala na Siriuse, ten si naštěstí jejího výrazu nevšiml.\nZeptá se Kingsleyho, půjde za ním a... Musí se přesvědčit, že to není on!\nRychle dopila zbytek kávy a zvedla se od stolu\n„Už musím jít,” promluvila a natáhla se pro kabelku.\n„Dobře,” odvětil Sirius hluše.\nZarazila se, nechtěla se takhle rozloučit. Ne takhle chladně.\n„Večer se stavím,” ujistila ho.\nSklonila se k polibku. Když se po chvíli jejich rty oddělily, pátravě se na Siriuse zadívala. Byl ustaraný a jeho oči ztratily lesk. Lindu z toho poznání bodlo u srdce. Tento muž byl jako divoké zvíře, zvyklý volně dýchat, svobodně žít a rvát se za své blízké, teď pozvolna zmíral zavřený v kleci. Kdyby mu tak mohla pomoct! Pohladila ho ještě po tváři a otočila se k odchodu. Udělala sotva dva kroky, když ji chytil za ruku a prudce přitáhl k sobě. Pevně Lindu objal a znovu uvěznil její rty v dlouhém polibku. Byl o tolik jiný, než ten předešlý... zoufalý, naléhavý a láskyplný.\n„Nemůžu bez tebe žít,” řekl pak tiše. "Chci, abys to věděla."\nNepromluvila, nešlo to, jen přikývla. Chvíli na sebe hleděli, pak se odvrátil a zanechal ji samotnou. Bolest kolem jejího srdce zesílila. Tohle nemůže. Nemůže mu pořád ubližovat. Měla by udělat všechno proto, aby byl šťastný... šťastný s ní.\nNevnímala okolí, měla toho v hlavě tolik. Pospíchala za Kingsleym, chtěla se ho zeptat na muže, jehož tvář si dnes ráno vybavila. Potřebovala mít jistotu, že je stále zavřený.\nByla tak zabraná do svých myšlenek a úvah, že si ani neuvědomila, že vystoupila v jiném patře. Zahnula do jedné z chodeb a prudce vrazila do nějakého muže. Zavrávoral a prohodil něco pěkně vzteklého a neslušného. Linda ho nevnímala. Jakmile se dotkla místa, kde cítila tlukot srdce, proběhlo její myslí několik výjevů. Zlomek vteřiny trvalo, než si uvědomila, že jsou to jeho vzpomínky. Stalo se to znovu, aniž by o to stála.\nObrazy ze života toho muže Lindu zaplavily jako přívalová vlna. I když to byly pouhé útržky, jejich síla jí pronikla až do duše. Splynula s údery jeho srdce, cítila to, co cítil on: Lásku k světlovlasé ženě, k jejich synovi, dlouholeté přátelství k Severusovi, strach o jeho blízké… Ale nebyly to jen dobré pocity. Vize se měnily tak rychle, že se staly bolestivé. Cítila zlo, krutost, uspokojení z moci, kterou měl a rád uplatňoval na druhých. Viděla Voldemorta s pronikavýma rudýma očima, pocítila respekt, úctu i strach. A pak... V jeho vzpomínkách zahlédla tvář muže, tvář, která jí nedopřála klid.\nKonečně pouto mezi nimi polevilo a mohla ucuknout. Zaslechla jak sykl bolestí a nato ji prudce od sebe odstrčil. Teprve pak se mu podívala do tváře. Byl to Malfoy a shlížel na ni s rozzuřeným pohledem. Přestože byli propojeni pouhý okamžik, byl to pro oba dva silný prožitek. Jeho magie byla mocná a Linda cítila, jak jí proudí pod kůží. Mít v sobě tolik cizí energie ji paradoxně oslabovalo. Instinktivně couvla, tušila, že kdyby nebyli na půdě ministerstva, vrhl by se na ni, nebo ji rovnou zabil Avadou. Takhle ji jen provrtávaly nenávistné šedé oči.\nLucius se ze všech sil snažil ovládnout, neb několik metrů od nich prošla jakási úřednice. Když nad sebou získal opět kontrolu, přistoupil blíž a zatlačil Lindu až ke zdi.\n„Tak tady se skrýváš. A dokonale živá,“ zasyčel jí do tváře. Pak se tón jeho hlasu změnil v opovržlivý. „Špeh v sukních, co hatí mé plány. Pořád jsem si říkal, jak to děláte, teď už to vím a znám vaše malé tajemství."\nLinda se zachvěla, tělo jí ochromoval strach. Zato Malfoy se zatvářil spokojeně.\n„Něco ti prozradím ty malá kryso!” řekl pak.\nLinda se ještě víc přikrčila. „Tady na mě nemůžete!“ vyhrkla nepřesvědčivě.\nMalfoy ji propaloval očima, jeho rty zvlnil zlý úsměšek. „Nehodlám si tebou špinit ruce,” pronesl povýšeně.\nLinda očima prolétla chodbu, zda je nablízku někdo, kdo by jí pomohl.\n„Copak?! Hledáš někoho, kdo by tě přede mnou ochránil? A co bys řekla? Že někdo tak vážený a velice štědrý jako já obtěžuje obyčejnou zaměstnankyni? Ale jdi... kdo by tomu uvěřil? Myslím, že jsi natolik rozumná, abys zachovala klid."\n„Tohle vám neprojde. Slyšíte?! Jednou to skončí a vy také,“ vyprskla mu do tváře stejně opovržlivě a snažila se zvětšit prostor mezi nimi.\nMalfoy ji svým tělem zabránil v jakémkoliv manévru. „To je dost možné, ale tvůj konec je blíž než ten můj,“ řekl a konec své hole Lindě přitiskl na tvář, až se jí zdobená rukojeť obtiskla do kůže. „Měla by ses bát!“ zašeptal jí těsně u ucha.\nLinda strnule zírala do jeho bezcitné tváře.\n„Přeji hezký den." Nato se mírně uklonil a elegantní chůzí odkráčel Atriem pryč.\nNeschopná slova ani pohybu, zůstala stát jako přimrazená. Potřebovala chvíli, aby si v hlavě srovnala myšlenky. Toho stavu docílila až notnou chvíli po Malfoyově odchodu. Remus měl pravdu, vědí o ní - je prozrazená. Na Příčné hledali ji. Nebýt Severuse, byla by nejspíš mrtvá. Pak se zarazila. Jak je tedy možné, že je ještě naživu? Musela za Kingsleym!\nBohužel nebyl u sebe, musel se vzdálit mimo ministerstvo. Nechala mu tedy vzkaz a vrátila se do své kanceláře. Čekala ji nahromaděná práce, nemohla všechno nechat na Arthurovi.\n„Čekáš nějakou zásilku?” zeptal se hned, jak za sebou zavřela dveře.\nChvilku jí trvalo, než si uvědomila, co vlastně říká. Pořád měla hlavu plnou setkání s Malfoyem.\n„Ehm... cože?... Ano, vlastně čekám. Objednala jsem si něco... jak to víš?”\n„Johnsonová ti to přinesla,” řekl, aniž by zvedl zrak od své práce.\n„Johnsonová? Odkdy nosí zásilky osobně?” podivila se a šla ke svému stolu, kde ležel nevelký balíček s jejím jménem.\n„Říkala, že na to spěcháš a že víš o co jde,” odpověděl a s mírně zamračeným pohledem dál pokračoval v pročítání jakési žádosti, nad kterou jen kroutil hlavou a nakonec si zoufale povzdechl. Linda se na něho usmála.\n„Já jen že mi to připadá divné,” poznamenala.\nJohnsonová byla zdejší účetní, taková drobná nenápadná žena. Linda ji potkávala často na chodbách a občas spolu prohodily pár slov, ale nikdy ji neviděla roznášet balíky. Nakonec pokrčila rameny a zatáhla za stuhu. Když otevřela krabičku, strnula. Navrchu ležela černá růže a pod ní…\nVyjekla až sebou Arthur trhl. S vytřeštěnýma očima poodstoupila od stolu. Musela být v obličeji smrtelně bílá, protože byl okamžitě u ní se starostlivým výrazem v očích a s nevyslovenou otázkou na rtech. Ukázala třesoucím prstem na tu věc. Arthur pohlédl tím směrem.\n„U Merlina... Co...Co to je?” vypravil ze sebe přiškrceně.\nPod černou růží leželo 'cosi' zabalené v krvavém kusu hedvábí. Žaludek se mu stáhl zlou předtuchou, když přistoupil blíž a látku nazdvihl. "Ach Bože..." vyhrkl a s hrůzou ucukl. Nemýlil se, bylo tam!... Lidské srdce darované Lindě. Zavřel na okamžik oči, šťávy se mu hrnuly do úst, musel několikrát polknout snažíc se potlačit dávicí reflex. Když se mu to podařilo, odhodlal se k prohledání krabice. Nato se otočil k Lindě. "Je tu pro tebe přiložený dopis."\nLinda jen zírala na pergamen v Arthurově ruce, neschopná řeči.\n"Mám tedy sám?"\nArthur chvějícími prsty stáhl tenkou stužku, rozevřel potřísněný list a četl:\njak nádherný je pocit držet v rukou ještě tlukoucí lidské srdce.\nTohle patřilo jedné ženě, ženě, která zemřela ve tvůj prospěch,\npod tvým jménem.\nTak jako ty ses dotkla mého srdce, já se nemohu dočkat,\naž má dlaň sevře to tvé."\nZděšeně odhodil tu odpornost na stůl. "Lindo! Co to udělal? A kdo to je?" Hlas se mu chvěl stejně tak jako ruce.\nLindy se zmocňovala panika. Snažila se popadnout dech, ale nešlo to, měla pocit, že jí někdo drtí žebra.\n„To ne... to nemůže... být... pravda," vyrážela ze sebe, nedostávaje se jí vzduchu, "že někoho... kvůli mě..." Vzduch, potřebuje vzduch! "On někoho zabil... Kvůli mě. To nesmí!” zasténala a víc už nezvládla. Pohltila ji tma a klesla k zemi.\n„Lindo!” vykřikl polekaně Arthur.\nPadl na kolena a jemně s ní zatřásl. Když zjistil, že jen omdlela, znatelně se mu ulevilo. V první chvíli myslel, že je snad mrtvá. Vytáhl hůlku a probral ji k vědomí.\n„Děvče, děvče, vylekala jsi mě. Jen pěkně dýchej. Dýchej, bude to dobré.” Jeho hlas zněl cize a pořád byl v šoku z toho čeho byl svědkem.\nKdyž si všiml, že se Linda snaží vstát, napadlo ho, že by měl balík s hrůzným obsahem skrýt, a přehodil přes něj kus tmavé látky. Pak pomohl Lindě na nohy a usadil ji na opačném konci místnosti. Co nejdál od jejího stolu.\nLinda skryla obličej do dlaní, snažila se krotit svůj dech a také myslet. Potřebovala zaměstnat svůj mozek, aby se dostala ze šoku.\n„Johnsonová,” zašeptala slabým hlasem.\n„Cože?” nerozuměl Arthur.\n„Johnsonová... to ona přinesla balík a zřejmě i ostatní vzkazy. Jak mohla, nikdy bych nevěřila, že... proč ona?!” uvažovala a pozvedla k němu nechápající pohled.\n„U Merlina, máš pravdu, musíme ji zadržet. Jdu to ohlásit,” vzpamatoval se a chtěl odejít, ale pak se zarazil a otočil zpět k Lindě. „Vydržíš tu chvíli sama?” zeptal se s obavami v hlase.\n„Pokusím se,” hlesla a snažila se pohledem nezavadit o svůj stůl.\nPrávě se chystal vzít za kliku, když se dveře otevřely a objevila se statná postava Kingsleyho.\n„Tak jsem tady, prý jsi se mnou chtěla....” Zamrzl mu úsměv na rtech, jakmile spatřil smrtelně bledou Lindu. Podíval se z jednoho na druhého. „Co se tu, u Merlina, stalo,” zaburácel a zavřel za sebou dveře.\nArthur jen ukázal hlavou ke stolu.\n„Linda dostala další vzkaz. Předen upozorňuju, že je to hrozný pohled,” varoval ho.\nPastorek přešel ke stolu a opatrně nadzvedl kus látky. Linda, i když seděla dostatečně daleko, odvrátila tvář.\nKdyž si uvědomil, co je obsahem krabice, beze slova ji zase přikryl látkou a musel několikrát polknout, aby se vzpamatoval.\n„Kdo... ehm... kdo to přinesl?” zeptal se.\n„Johnsonová,” odpověděl Arthur.\n„Kdo?” žasl Kingsley a otočil se k nim čelem.\n„Myslíme si, že byla jen posel, přečti si ten dopis,” ozvala se nepřítomně Linda.\n„Dopis?” znovu odkryl tu hrůzu a natáhl se pro kus pergamenu.\nNěkolikrát ho přečetl a chvíli mlčky zíral do prázdna. Pak začal přecházet po místnosti, očividně o něčem přemýšlel.\n„Počkejte tady, já se o Johnsonovou postarám, ale radši bych to udělal v klidu. Jestli je pravda, co ten... co píše, tak v jistých kruzích je Linda považována za mrtvou a mělo by to tak zůstat,” uvažoval nahlas a nepřestával přecházet.\n„Myslím si, že to už není důležité,” ozvala se znovu.\nPastorek se zarazil uprostřed kroku a nechápavě se na ni podíval.\nSklopila pohled, cítila se provinile. „Dnes jsem... ehm... narazila na Malfoye a podařilo se mi... prostě se na něj napojit! Ví, kdo jsem a nepochybně si to nenechá pro sebe. On… tak nějak mi vyhrožoval,” přiznala se a podívala se na oba dva muže.\nKingsley si povzdechl. „V tom případě tu dnes končíš, schováš se doma nebo u Siriuse... bez připomínek!” dodal, když viděl, že chce něco namítnout.\n„Mohl by ses, prosím postarat o tu... věc,” požádal ho Arthur, ještě než odešel.\n„Jistě,“ přikývl, „udělám to.“ Zabalil krabici do kusu látky a odnesl ji s sebou.\nPo celou dobu, kdy byl Pastorek pryč, téměř nepromluvili. Linda neměla daleko slzám, nechápala, jak se do toho všeho mohla dostat. Když už si myslela, že její život začne dávat smysl a začínala být šťastná, začalo se všechno hroutit… Znovu!\nArthur ji po očku sledoval. Bál se, aby zase neomdlela. Viděl, že k tomu nemá daleko. Měl to děvče rád a tohle jí nepřál.\nNetušila jak dlouho tak seděli, ale jakmile se otevřely dveře, s nadějí k nim vzhlédla.\n„Johnsonovou máme, je u výslechu. Byla po kletbou Imperius a teď se z toho zhroutila,” řekl jim Kingsley a chlácholivě poplácal Lindu po rameni.\n„O tamto... ehm… jsem se postaral a osobně na to celé dohlédnu,” prohodil k Arthurovi a pak se otočil opět k ní. „Měla bys jít domů, Arthur se postará o tvoje propuštění.”\nJen kývla a omluvně se podívala na přítele stejně tak bledého, jako byla sama.\n„Jen běž, má pravdu, není to tu pro tebe bezpečné a já to zařídím,” pousmál se, aby ji trochu povzbudil.\nŠla jako náměsíčná, Kingsley ji raději podepřel. Když vyšli na chodbu, vzpomněla si, proč ho vlastně dnes hledala.\n„Chtěla jsem se tě na někoho zeptat, jde o opravdu nebezpečného člověka. Jmenuje se Raul Darnell, má být uvězněný tady v kobkách, ale já potřebuju mít jistotu, přesvědčit se na vlastní oči, že...” zarazila se a prosebně se mu dívala do očí.\n„Lindo, když říkáš, že je zavřený…”\n„Prosím,” přerušila ho zoufale.\n„Dobře,” souhlasil tedy. Ta žena si zasloužila alespoň nějakou útěchu.\nVcházeli do těch nejspodnějších prostor ministerstva. Od doby, kdy Mozkomorové zradili, sloužily zdejší kobky jako cely. Linda musela uznat, že je to hrozné místo, byla tu zima a vlhko. Zastavili se u jedněch dveří, na kterých bylo napsáno: R. Darnell Pastorek otevřel malé okénko do jeho cely. Jakmile to udělal, objevil se v něm mužský obličej s pološíleným výrazem v očích. Linda leknutím o krok couvla a zalapala po dechu, přesto na něho nepřestala zírat.\n„Tak co… cítíš se už líp, když víš, že je pod zámkem?” zeptal se a okénko opět zavřel.\n„To... to není on,” zasípala a podívala se na svého průvodce. „Kingsley, to není ON!!” zopakovala nepříčetně.\nLinda se probrala ve své posteli, v pokoji bylo šero. Jak dlouho spala? A jak se sem dostala? Oči si pomalu přivykly a ona rozeznala siluetu muže v rohu.\nTen jakmile zjistil, že se probouzí, přešel k její posteli a sedl si vedle ní.\n„Remusi,” oslovila ho a nadzvedla se na lokti.\n„Dlouho jsi spala, dali jsme ti něco na uklidnění. Dost to tebou otřáslo, bylas v šoku,” odpověděl dřív, než se stačila zeptat, a starostlivě si ji prohlížel.\n„Víš všechno?” zeptala se.\n„Arthur mi to řekl. Vím i o Darnellovi, že je na svobodě.” Všiml si, jak se při vyslovení toho jména otřásla odporem.\n„Jak to udělal? Vždyť celou tu dobu... Copak to nikdo nezjistil?” ptala se užasle, nechápala jak je to vůbec možné.\n„Do té cely se vůbec nedostal. Když ho ti dva bystrozorové vedli do podzemních kobek, Johnsonová tam zřejmě čekala a jednoho zneškodnila. O druhého se postaral pravděpodobně sám Darnell, zavřel ho do cely místo sebe a oběma vymazal paměť. Co se týče Johnsonové, tak ta byla v jeho moci už nějakou dobu,“ objasnil, k jakému závěru na ministerstvu došli. „Jak proklouzl ven se můžeme jen dohadovat, možná použil zastírací kouzlo nebo Mnoholičný lektvar,” dodal a zahleděl se někam do prázdna, nebylo mu z nastalé situace lehko. Řekl Lindě to podstatné, nechutnosti a svinstvo kolem toho vynechal, to nebylo v tuto chvíli důležité a jen by jí to uškodilo. To, že od celé záležitosti dalo ministerstvo ruce pryč a Popletal odmítal připustit jakékoliv pochybení, a tudíž se tím nebudou zabývat, Remuse nepřekvapilo. On už nějakou dobu ve spravedlnost nevěřil.\n„Ale jak je možné, že to nikdo nezjistil, copak dolů nechodí kontrolovat vězně?” zeptala se nevěřícně.\n„Stráže se střídají pravidelně, ale zřejmě nepovažovali za nutné si vězně prohlédnout z blízka,” konstatoval suše.\n„Co ten muž v cele... je v pořádku?” zajímala se.\n„Bohužel, má natolik poškozený mozek, že skončil u svatého Munga na oddělení s trvalým poškozením zaklínadly,” povzdechl si Remus.\n„Pořád tomu nemůžu uvěřit... proč já!” podívala se na něho se slzami v očích.\n„Najdeme ho,” povzbudil ji.\n„Kde ho chcete hledat?” povzdechla si zoufale.\n„Mluvil jsem se Severusem,” poznamenal opatrně.\nLinda sebou škubla. Se Severusem?\n„A co... co říkal?” zeptala se váhavě.\n„Ehm... že nám s tím pomůže,” řekl krátce. To, že Snape zuřil, protože mu nic neřekli, raději vynechal… měl za to, že si dnes Linda prožila dost.\n„Remusi, co jste řekli Siriusovi?” vzpomněla si najednou. „Měla jsem za ním dnes přijít. Neřekli jste mu doufám všechno!” Hlas jí trochu selhal, když si představila, jak je šílený strachy.\n„Ne, nemusíš mít strach,“ hned ji uklidnil, „řekl jsem mu, že se ti udělalo zle, že ležíš doma a že na tebe dohlédnu. Nemohl jsem tě tam vzít ve stavu v jakém jsi byla.”\n„To je dobře,” oddechla si a znovu si lehla do polštářů.\n„Možná bys měla ještě odpočívat,” navrhl a zvedl se z postele. Chtěl se vrátit na své místo v křesle.\n„Máš pravdu,” přivřela oči, cítila se unavená. „Nemusíš tu se mnou zůstávat, dům je chráněný a mně je už lépe. Běž si také odpočinout,” vybídla ho, zdál se jí poněkud přepadlý. Pak si uvědomila, že se blíží úplněk.\nChvíli se zdráhal, ale když ho po několikáté ujistila, že je jí opravdu lépe a bude stejně spát, poslechl a odešel.\nJenže spánek nepřicházel, pouze se převalovala v posteli a pokoušela se na nic nemyslet. Kdykoliv zavřela oči, viděla mrtvé ženské tělo s dírou v hrudi, jejíž srdce dostala darem, nebo šílené oči muže v cele. Chvíli zírala do stropu a nakonec to vzdala. Už nevydržela v posteli ani v místnosti. Vstala a šla si dát sprchu. Hned jí bylo lépe, když si oblékla čisté domácí oblečení. Sešla dolů do obývacího pokoje a pustila si televizi, aby rozptýlila tíživé ticho v domě. Uvařila si silnou kávu a sedla si na sedačku. Snažila se sledovat děj filmu, ale myšlenky jí stále unikaly a vracely se k Raulovi Darnellovi. Nevnímala čas, netušila, jak dlouho je duchem nepřítomná. Takže prásknutí uprostřed místnosti Lindě připadalo jako rána z děla. Vykřikla zděšením, když se zjevila v místnosti černá postava. Vteřinu na to jí došlo, kdo to je.\n„Co tady proboha děláte a jak jste se sem dostal?” vypravila ze sebe zajíkavě, ještě neměla hlas pod kontrolou.\nSnape se na ni ušklíbl. „Řekněme, že jsem si nechal dveře otevřené, když jsem vám zabezpečoval dům,” oznámil s takovou samozřejmostí, že se nezmohla ani na slovo odporu.\n„Aha.” Bylo jediné, co na to řekla.\nPozdní návštěvník protočil oči a postoupil blíž, aby si ji prohlédl. Jen Merlin věděl, jak zuřil, když mu Lupin řekl o Darnellovi. Ten chlap nepatřil mezi „věrné” Pána, ani se nezdržoval v jeho blízkosti, ale vědělo se o něm, s jakým nadšením a krutostí se účastní útoků na nevinné oběti. A to Pán zla dovedl ocenit. Když uprchl před vězením, nezbylo mu nic jiného, než po návratu k Pánovi Lindu odhalit jako špeha pro Řád. Co neřekl, zjistil si Voldemort sám, a dal Darnellovi za úkol tu ženu najít a odstranit. Ten ničema měl plán, Severus nemohl pro ty dvě ženy, co unesli, nic udělat. Když se dozvěděl, že jednu z nich určil jako Grayovou, nechal to tak. Říkal si, že „mrtvá“ byla alespoň v bezpečí. Jak se mýlil! Udal ji jen proto, aby Pánovi zla podstrčil jinou ženu a skutečnou Lindu si mohl nechat. Jenže tenkrát mu zhatil plány, když ji ukryl. V té chvíli nic z toho samozřejmě nevěděl, byla náhoda, že Lindu našel dřív než on. Dal si to dohromady až dnes, po tom, co mluvil s Lupinem. Darnell ji sledoval několik týdnů, aby si s ní užil a nakonec ji zabil. Několik týdnů, SAKRA! Ale proč by mu to říkali?! Proč by se namáhali?! Vztek s ním lomcoval ještě teď.\n„Přinesl jsem vám nějaké lektvary na uklidnění. Mezi nimi i Bezesný spánek - s tím už máte zkušenosti,” neodpustil si jízlivou poznámku, když se ujistil, že není zraněná.\n„Děkuju,“ hlesla a vzala si od něho lahvičky. „Nebudu se ani ptát, co všechno víte, nebo co jste zjistil, nevypadáte moc dobře naladěný,” podotkla a sjela ho pohledem.\nTo Snapea ještě víc popíchlo, neudržel se a jeho špatná nálada se prodrala ven.\n„Možná, kdyby se někdo uráčil mi říct, co se kolem vás děje, nemusela jste tu teď sedět jako hromada neštěstí!” vrátil jí vztekle.\n„Nevěděla jsem, kdo to je,” bránila se, „říkala jsem si, že to musí být někdo koho znám, koho jsem třeba vyslýchala. Kingsley mi dal seznam jmen a já si vzpomněla na Darnella, on jediný přicházel v úvahu, ale ujišťovali mě, že je zavřený.“\nPosměšně se ušklíbl. „A to jste ho chtěla vypátrat sama nebo jak?!“ odsekl ledově.\n„Samozřejmě, že ne!“ Stoupla si naproti němu a upřeně se mu dívala do tváře.\n„Tušíte vůbec, co je to za člověka?! Smrtí druhých se baví, užívá si jejich bolest… s nikým nemá slitování,“ řekl tvrdě a nebezpečně se k ní přiblížil.\n„Neříkejte! Proč myslíte, že jsem vyděšená… Nebude to tím, že je na svobodě?“ podotkla ironicky a trochu se odtáhla.\nSnape zaťal ruce v pěst a zavřel oči. Potřeboval chvilku, aby se uklidnil. Hrozilo, že se přestane ovládat úplně.\n„Víte už týdny, že vás někdo sleduje, kdybyste si nehrála na hrdinku, nemuselo to dojít až k tomu, co se stalo dnes,“ promluvil přes sevřené rty.\n„Jste nespravedlivý,“ vyčetla mu ublíženě, „nemohla jsem přece vědět, co udělá, jak je šílený - není moje vina, že…“\n„Nic takového jsem neřekl!“ skočil jí do řeči. „Chtěl jsem říct, že jsme mohli začít pátrat dřív!“ dodal a odvrátil se od ní, její oči ho rozčilovaly.\nNa chvíli mezi nimi zavládlo ticho. Lindu bojovná nálada opustila, najednou se cítila unavená. „Máte pravdu, omlouvám se,“ promluvila odevzdaně.\nPřekvapeně na ni pohlédl. „A za co, že vás nezabil, nebo že ministerstvo je neschopná banda idiotů?!“\nPokrčila rameny, nechtěla se už hádat.\nSeverus zavrčel. Jak je možné, že ho tahle ženská pokaždé vyvede z míry?\n„Chcete si dát se mnou kávu?” změnila z ničeho nic téma hovoru.\nNevěřil svým uším, znovu ho rozhodila, její myšlenkové pochody byly vskutku náročné.\n„Co prosím?!” Tohle nečekal. Odhadoval, že se bude chtít hádat, možná plakat, ale pozvání na kávu?\n„Tak mě to napadlo, když už jste tady… Nebo jste jen přišel donést lektvary?” zeptala se.\nSnape ji sjel pohledem, uvažoval, zda je při smyslech. To nemohla přece myslet vážně!\n„Přišel jsem vás především zkontrolovat,” přiznal neochotně, „a zároveň říct, že o Darnella se postarám.”\nLindu ta odpověď překvapila. Cože to říkal? On jí chce pomoct a přišel ji zkontrolovat?\n„Proč... proč byste to dělal? Totiž… nechci, aby to ohrozilo vaši... ehm… vaši bezpečnost,” vypravila ze sebe nesouvisle. Jak je možné, že se pokaždé topila v jeho očích?\nSeverus zbledl, pokud to vůbec bylo ještě možné. Ona se ještě ptá? Dvěma kroky stál u ní a hrubě ji popadl za ramena.\n„Jsi vážně tak neuvěřitelně pitomá? Vážně si myslíš, že bych ho nechal, aby tě zabil?!” cedil ta slova skrz zaťaté zuby.\nLinda si najednou uvědomila, že jí tyká, a překvapilo ji to tak, že ani nepostřehla nadávku. „Ne, já... promiňte… tak jsem to… omlouvám se,” koktala a nepřestávala se na něho užasle dívat.\nChvíli na sebe mlčky zírali, pořád ji pevně držel. Zdálo se jí to, nebo se ještě přiblížil? Srdce začalo zběsile tlouct, její tělo malátnělo. Proč jen na ni tak působí? Zase měla ten pocit, že ji políbí, ale neudělal to. Najednou ji pustil a ona se musela ovládnout, aby nedala najevo zklamání.\n„To jsem rád, že si rozumíme,” promluvil chladně a o krok od Lindy ustoupil.\nByla zmatená, nedokázala se tak rychle přeladit.\n„Půjdu, co jsem chtěl, jsem ti řekl,” otočil se a odcházel pryč.\n„Severusi,” ozvala se ještě.\nZarazil se, zase ho oslovila jménem. Nevěděl, jestli ho to rozčilovalo nebo těšilo, ale zalil ho zvláštní pocit. „Ano?” otočil se.\n„Dnes, ještě než se to všechno stalo, jsem potkala Malfoye. On ví, kdo jsem - ví, že jsem naživu.”\n(Margot35, 17. 9. 2011 13:23)\n:-D Na Snapea si budeš muset ještě chvilku počkat, vychutnávám si ho, je to moje zlatíčko. Budu se snažit přidat další kapitolu co nejdříve, zatím přeji pěkný den\n(Marťa, 17. 9. 2011 11:02)\nÓóch, zatracenej Snape! Furt to bude oddalovat! :D\nJako vždy splnilo očekávání a naladilo na celý den ;)


Online hry se zápisem skóre - Mini Jumper\nSnili jste někdy o kabrioletu a o tom jak budete do něj naskakovat? Než si kabriolet pořídíte, můžete si zkusit skákat do kabrioletu v této hře s pěknou grafikou. Rozeběhněte se a skočte jak nejlépe dovedete. Každej skok bude ohodnocen a přičten k dosavadnímu skóre, máte celkem 10 skoků. Můžete přidat i nějaké atletické kousky.\nOvládání: běh H,J - skok mezerník, a čísla na atletické kousky\nČas hraní: 1m 7d 14h 10m 50s\nZuma 82.7 Pondělí, 19 Leden 2009 27m 48s\nmíraooo 64.6 Pátek, 10 Červenec 2009 8m 1s\nPikur 58 Středa, 02 Duben 2008 --\n#4 Murdoc 49 Úterý, 19 Srpen 2008 --\n#5 jenda.nicitel 48 Pondělí, 18 Únor 2008 --\n#6 padyk 47 Pondělí, 07 Leden 2008 --\n#7 kotrbka 46.6 Pátek, 28 Srpen 2009 4m 8s\n#8 MCSacek 46 Čtvrtek, 15 Květen 2008 --\n#9 Exigency 44 Středa, 30 Květen 2007 --\n#10 staneklubos 43.2 Pátek, 20 Květen 2011 3m 0s


Padělky peněz skončily v ledničce i u dítěte, které si s nimi hrálo - Novinky.cz\nNovinky.czKrimiPadělky peněz skončily v ledničce i u dítěte, které si s nimi hrálo\nPadělky peněz skončily v ledničce i u dítěte, které si s nimi hrálo\n27. 6. 2013, 10:41 – Ostrava\nDalším případem penězokazectví se zabývá moravskoslezská krajská policie. Dva muži vyrobili třicet pětistovek, které chtěli dát do oběhu. Policisté peníze našli při domovní prohlídce uschované v ledničce, část bankovek zničilo dítě, které je dostalo na hraní. Přesto oběma mužům nyní hrozí vysoké tresty.\nPolicie se případem začala zabývat na počátku června, když získala informace o tom, že na Ostravsku někdo uvedl do oběhu padělané bankovky v hodnotě 500 korun.\n„Kriminalisté zjistili, že dva muži ve věku 29 a 34 let z Ostravy se měli společně v restauraci domluvit, že jeden z nich vyrobí několik padělků bankovky a potom je společně smění za zboží a za pravé peníze. Muž měl potom vyrobit na běžně dostupném zařízení téměř 30 padělků pětisetkorun, které předal kamarádovi. Ten se s nimi chtěl pochlubit před svou známou,“ uvedla mluvčí policie Soňa Štětínská.\nŽena poté peníze předala své devětatřicetileté matce, která údajně slíbila, že padělky zničí, aby se nedostaly do oběhu. „Ale bankovky nezničila, nýbrž je dala do ledničky. Tam padělky chladly až do odevzdání policistům,“ doplnila mluvčí.\nPolicie již oba muže obvinila z trestného činu padělání a pozměňování peněz, staršímu z nich hrozí až osm let vězení, mladšímu nanejvýše pět let. „Policisté zajistili zařízení, na kterém měly být padělky vyrobeny. Zajistili i drtivou většinu padělků, až na pár kousků, které byly dány na hraní dítěti. Ratolest s nimi naložila po svém, kousky papírků dítě zničilo,“ dodala mluvčí s tím, že padělky budou zaslány k expertíze České národní bance.


Silvego BMBE60 cena od 590 Kč - Srovname.cz\nSilvego JJJE0461 Silvego JJJE0409 Silvego FNJE0053 Silvego ZTJE52502 Silvego PRME11623 Silvego FNJE0806TS Silvego JJJE1141 Silvego PRM11187 Silvego JJJE0011 Silvego FNJE0673-SA\nSrovnání cen » Oblečení a móda » Šperky » Náušnice » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna Silvego BMBE60\nŠaty dělají člověka; šperky přidávají k dokonalému outfitu poslední díl skládačky. Stříbrné náušnice Silvego BMBE60 ozdobí šperkovnici každé dívky; ve společnosti zapůsobí, pomohou svést osudového muže. Základem kruhového šperku o průměru 65 mm je stříbro s ryzostí 925/100. Materiál korunuje pokovení rhodiem – ani vypjaté situace a nešetrné zacházení náušnicím dokonalý vzhled neuzmou. Stačí šperk nasadit a vrhnout se do víru páteční noci. Skvělé zážitky máte na dosah! více podrobností\nProdukt Silvego BMBE60 neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody.\nProdukt Silvego BMBE60 nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody.\nProdukt Silvego BMBE60 neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody.\nSrovnání cen Silvego BMBE60\nSilvego Stříbrné kruhové náušnice 60 mm BMBE60\nDo obchodu » Silvego BMBE60 Patro.cz\nSpecifikace Silvego BMBE60\nPorovnat ceny Silvego BMBE60\nZkuste další náušnice Silvego\nSilvego BMBE60 - parametry\nDámské stříbrné náušnice kruhy 65 mm Silvego BMBE60\nDámské kruhové náušnice o průměru 65 mm a šířce 2 mm od značky Silvego. Na jejich výrobu je použito velmi kvalitní stříbro s ryzostí 925/1000 se speciální povrchovou úpravou, která jim dodává vysoký lesk. Náušnice jsou pokoveny Rhodiem, díky kterému je jejich povrch odolnější vůči poškrábání, a vzhledem připomíná bílé zlato.\nVelikost šperku: 2 x 65 mm\nStříbrné náušnice oblíbeného kruhového tvaru jsou charakteristické svou jednoduchou elegancí, jsou výrazné a hodí se jak ke každodennímu nošení, tak i k slavnostním příležitostem. Ryzost: stříbro 925/1000. Povrchová úprava - bez rhodiování. Kruhy mají vnější průměr 65 mm a tloušťku 2 mm.\nUrčení: ženyMateriál: stříbro 925/1000Barva: stříbrnáTyp: bez kamínku\nRecenze Silvego BMBE60\nEmma, 14. listopadu 2015\nPřidat recenzi pro Silvego BMBE60


Monika V. - hlídačka | Hlídačky.cz\nKontaktovalo ji už 220 rodičů\nAktivní před asi 12 hodinami\nStřední odborná škola pedagogická\nMonika V. PREMIUM\nmaturitní vysvědčení ze SOŠ pedagogické (obor předškolní a mimoškolní pedagogika), kurz akreditován MŠMT - Primární logopedická prevence\nV ranních hodinách, a přitom plně pro...\nJak by Monika reagovala ve vybraných situacích\nNejprve bych se s Aničkou seznamila. Začala bych já, jak se j...\nHonzik K.23/12/2019Hlídání dětí - rodič na portále\nNaprosto v pořádku! Paní Monika přišla se synem a hned od začátku si s naší dvouletou dcerou rozuměli a celý den se hezky bavili. Rozhodně doporučuji.\nLucie P.07/02/2019Hlídání dětí - rodič na portále\nPaní Monika se stará o naši roční dceru od října 2018. Jsme s ní naprosto spokojeni, je velmi profesionální, felxibilní a milá. Vždy se na všem konstruktivně domluvíme. Můžeme bez výhrad doporučit.\nMonika P.19/09/2018Hlídání dětí - rodič na portále\nJana S.25/06/2018Hlídání dětí - rodič na portále\nPaní Monika V. mi pomáhá s dětmi už skoro 9 měsíců, je velmi milá a příjemná, komunikace s ní je vždy výborná, na všem se rychle domluvíme a případné změny řešíme dlouho dopředu. Je opravdu spolehlivá. Hlídá mi dva syny, 3 a 5 let a zvládá s nimi i náročné situace při delším dojíždění v MHD a vyzvedávání ze školky, je na ni spolehnutí. Starší syn s lehčí formou dětského autismu je také náročnější na spolupráci a i toto Monika výborně zvládá, syn ji má rád a poslouchá ji, bere ji jako paní učitelku. Monika je na děti hodná, ale je taky dostatečně rázná a dbá na jejich bezpečnost. Jsme velmi rádi že ji máme, mohu ji jen doporučit. Můžete si na mě vzít od paní Moniky V. kontakt a doporučím i osobně/telefonicky. J. S. , Brno -Královo Pole\nPetra L.05/11/2017Hlídání dětí - rodič na portále\nMonika je perfektní. S mým synem to krásně zvládá a vůbec nechápu, jak je ho dokáže uspat zároveň se svým chlapečkem :-) Za nás mohu jedině doporučit. Je šikovná, spolehlivá a zkušená a věřím, že naše děti budou super kamarády.\nSoňa K.12/10/2016Hlídání dětí - rodič na portále\nSlecna Monika hlida nasi 17 mesicni dceru a jsme opravdu spokojeni, vzdy dorazi vcas, vi ja dceru zaujmout, ackoliv je dera ocela velky mamanek tak se u Moniky rychle uklidni, hraji si spolu, chodi na prochazky. Mohu vrele doporucit.\nMonika C.24/03/2016Hlídání dětí - rodič na portále\nSlečnu Moniku mohu jedině vřele doporučit. Moje 3letá dcerka ji má moc ráda a vždy se na ni moc těší. Monika je velmi příjemná, otevřená, flexibilní, vždy přijde na čas a dopředu dá vědět. S dcerkou si hraje, učí ji novým věcem, vždy vše rozumně vysvětlí. Je velmi kreativní a má zdravý selský rozum, řídí se intuicemi. Jsme s ní velmi spokojeni.\nPříjemná, rychlá, bez problému.\nHana K.22/09/2015Hlídání dětí - rodič na portále\nSlečna Monika nám hlídá kluky dvojčata. Jsme s ní naprosto spokojeni. Dokáže kluky zabavit, ale i improvizovat když ne vždy vyjde počasí. Kluci jsou vždy spokojení když si je přebíráme zpět :-)\nDana C.13/09/2015Hlídání dětí - rodič na portále\nMonika byla skvělá, hlídala nám skupina asi 30 dětí na svatbě a vše proběhlo bez sebemenších problémů k naší naprosté dokonalosti. Vše si připravila a po skončení akce zase uklidila všechny hračky. Byli jsme moc spokojení a děti a rodiče také. Mohu jen doporučit\nZuzana L.03/08/2015Hlídání dětí - rodič na portále\nDobrý den se slečnou Monikou jsme naprosto spokojeni. Děti se vždy na ni těší. Monika přijde na čas a krásně se postará o děti i když se jedná o delší dobu hlídaní či kratší. Hodně se dětem věnuje kreslí, tvoří, chodí na procházky atd. Slečna Monika je prostě Jednička\nVystudovala jsem Střední odbornou školu pedagogickou ve Znojmě,obor Předškolní a mimoškolní pedagogiku.Již desátým rokem (s menší odmlkou jsem byla na rodičovské dovolené ) pracuji jako učitelka ve školce, mám pětiletého syna,též mám bohaté zkušenosti i s vedením tábora a víkendovými tábory pro děti,dále hlídám v rodinách a i u mně doma.\nHlídám o prázdninách,svátcích,někdy i večery či ve všední dny odpoledne v okolí mého bydliště Nárameč,Brno už spíše výjimečně.Ráda pomohu, když si něco potřebujete zařídit nebo jen odpočinout.Vyzvednu děti,než se vrátíte.\nNabízím profesionalitu v oboru, zodpovědnost, vstřícnost, hravost, naučení, kreativitu, aktivnost :)\nV Náramči a jeho okolí\nKalendář naposledy aktualizován před asi 23 hodinami\nDětské nemoci, Alergie na potraviny, Problémy se spánkem, Problémy se sluchem, Epilepsie a Speciální potřeby\nHudební nástroje : - flétna - kytara - klavír\nKde jsem nejčastěji: Nárameč, Kraj Vysočina\nKde také bývám: Velké Meziříčí, Kraj Vysočina\nNárameč a jeho okolí


Dobrá zpráva. Nebo snad špatná zpráva?\nV Kladně do Senátu kandidovala Jana Bobošíková, která získala 7,29 procenta hlasů, a skončila tak na pátém místě. Zda je to zpráva pozitivní, nebo negativní, je otázkou optiky a také to ukáže čas.\nManipulace v Krupce, manipulace na ministerstvu obrany\nVolby jsou v ČR dobrovolné, a zcela jistě není přijatelné, aby se s jednou z nejdůležitějších pravomocí a svobod obchodovalo. Volby jsou rovné, každý hlas má stejnou váhu, a nikdo si nesmí vylepšovat pozici například kupováním hlasů.\nPřed zahájením zápasu věří tým i jeho fanoušci ve vítězství. V případě politiky už to tak často dávno není. Naučili jsme se předjímat to nejhorší.\nČeská a německá cesta\nPřestože je český a německý právní systém podobný, k plagiátorství se přistupuje v obou zemích naprosto odlišně. Rovněž přísliby investic do vědy a výzkumu jsou v České republice folklórem.\nPřed čtyřiceti lety vyšlo první číslo časopisu Listy, letos redakce připravila jeho reprint a historii si připomene v březnu v Senátu. Vysoká úroveň Listů a to, že skutečně vycházejí pravidelně, si zaslouží obdiv.\nObrana Petra Nečase\nÚvahy o dnešku\nKdyž Petr Nečas nahradil Mirka Topolánka, zdálo se, že přichází změna. Dnes ale premiér připomíná slona v porcelánu. Spor o policejního prezidenta však brzy vystřídá jiná kauza a média ji opět nedotáhnou do konce. Už abychom byli z postkomunismu venku.\nO korupci, venkovu a lékařích\nNejrůznější problémy, na které neustále narážíme, odvádějí pozornost od dvou hlavních témat. Těmi jsou boj proti korupci a otázka, zda bude Česká republika i nadále sociálním státem.\nNa politicích je fascinující jejich schopnost mít názor na cokoliv. A to názor jasný a velmi uspořádaný. Jestli je to pro českou společnost dobré, to už je jiná otázka.\nKdo bude ministr\nPostřehy z Olomouce\nPo americku vyslovené polské jméno, konflikty oborů na VŠ kvůli financím, komplikovaný let z Londýna a další události, které by se před dvaceti lety nestaly nebo by asi vše bylo trochu jinak.\nŽádný zaručeně fungující recept, jak předejít velké koalici, neexistuje. Ale voliči se mohou motivovat k občanskému aktivismu. A to už něco je.\nDeset let krajů\nU příležitosti desátého výročí existence krajů je dobré vzpomenout, s jakými obstrukcemi se jejich ustavení potýkalo. Je rovněž dobré si uvědomit, že toto uspořádání zcela jistě přispělo k efektivnější veřejné správě v České republice.\nVisegrád, Klausův zásadní obrat


Náměstek Jankovského: O peníze z EU přijít nemusíme. Můžeme zaměnit projekty | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Náměstek Jankovského: O peníze z EU přijít nemusíme. Můžeme zaměnit projekty\nČeskému státnímu rozpočtu bude zřejmě chybět až 12 a půl miliardy korun. Tuto částku totiž Česku neproplatí Evropská komise. Podle zjištění Českého rozhlasu jsou na vině chyby a podvody v čerpání peněz z evropských fondů, k nimž v Česku došlo. Podle náměstka ministra pro místní rozvoj Daniela Brauna ale máme ještě jednu možnost - peníze totiž můžeme použít na jiné projekty.\nNedostatky a chyby. To uvedla Evropská komise (EK) při své kontrole čerpání unijních peněz Českem. Chce proto snížit podporu, kterou České republice proplatí. Podala návrh neproplatit České republice finance pro programy Doprava a Životní prostředí ve výši 500 miliónů eur (asi 12,5 miliardy korun).\nJenže jedna možnost určité záchrany finančních prostředků tu je. Pokud se Česko s Evropskou komisí dohodne, může peníze ještě použít na jiné projekty. Českému rozhlasu to sdělil první náměstek ministra pro místní rozvoj Daniel Braun. Podle něj ale je otázkou, jestli dokážeme nové kvalitní projekty vůbec předložit.\n„To je samozřejmě riziko, na které jsme dlouho upozorňovali, a záleží na správcích těchto programů, jestli dokážou vygenerovat dostatek připravených projektů, které to mohou nahradit,“ řekl Braun.\nChyby jsou i u jiných programů\nJenže Česku hrozí, že i v příštích měsících přijde o další peníze. Chyby totiž nalezla EK i u jiných programů. U nich pak má částku, o níž přijdeme, Brusel oznámit do konce roku.\nPokud Evropská komise proplatí Česku méně peněz, zároveň se ale tím prohloubí schodek veřejných rozpočtů, upozornil rozhlas, který otázku čerpání dotací dlouhodobě sleduje. Peníze totiž příjemci dotací dostávají z národních zdrojů a Brusel je státu proplácí až zpětně. Když ale evropští úředníci narazí na chyby, můžou proplácení zastavit.\nJak v této souvislosti uvedl ministr zahraničí Karel Schwarzenberg (TOP 09), Češi si za ztráty můžou sami. „Popravdě řečeno jsem se obával mnohem větších ztrát. Že o něco přijdeme po tom, co se u nás dělo, bylo jasné,“ doplnil Schwarzenberg.\nBraun , ČRo , EK , euro , projekty


SDH-Metylovice.INFO » Blog Archive » Metylovice 1995\n« Barbora Šigutová – 23 let\nMartin Koliba – 32 let »\nMetylovice, 1.7.1995 – Od roku 1979 se naše pohárová soutěž koná vždy první sobotu v červenci, stejně jako ženské finále ve Wimbledonu. Zkrátka dobré tradice se nemění, takže před dvaceti lety termín 29. ročníku vyšel rovnou na první červenec.\nPrvenství v mužské kategorii už neobhajoval Ferrum Frýdlant n.O., jehož závodníky jsme mohli vidět mezi diváky, ale kandidátů na vítězství bylo nepochybně vícero. 26 družstev je účastnický rekord éry u Myslivecké chaty, stejně tak 5 družstev žen bylo v té době maximem.\nPo úvodním nástupu se jako první na start postavili tradičně domácí muži A. Tým je doplněn o loňského vítěze Radka Rusinu, ale poměrně dlouho se nasávala voda a projevilo se to i na výsledném času 24,81 s.\nPo osmi letech k nám zavítaly Oprechtice, jejichž muži u Myslivecké chaty vyhráli v roce 1977. S menšími potížemi na koši je útok dokončen za 29,75 s. Průběžné vedení domácích neohrozila ani Turzovka, která časem 26,81 s ztrácela právě dvě vteřiny.\nČtyřku mají domácí ženy, které se představují v nových fialových dresech. I při jejich útoku by se nějaké drobnosti našly, ale čas 32,90 s je novým traťovým rekordem ženské kategorie.\nPoprvé na naší soutěži vidíme i ženy Oprechtic s mužem na rozdělovači. Poměrně dlouho nasávaly vodu, kterou ne i podařilo dostat ze stroje, přesto jejich pokus nebyl dokončen. Další účast pak oprechtické ženy přidaly v roce 2003 a od té doby k nám jezdí pravidelně. Muži Lhotky dokonce těsně zaostávají za našimi ženami, takže s časem 33,09 s nakonec obsadí 11. příčku. Pravidelnými účastníky naší soutěže jsou i muži Lubna, kterým čas 30,38 s zajistí 9. pozici.\nDomácí mužské béčko skončilo do té doby na metylovské soutěži nejlépe desáté. Útok neměli rozjetý vůbec špatně, ale náhlé odpojení pravého C z rozdělovače znamená neplatný pokus.\nPříliš povedené to nebylo ani ze strany mužů Staré Vsi, protože čas 37,53 s je průběžně řadí na poslední pozici a nakonec skončí čtrnáctí. První startovní desítku uzavírají věční čekatelé na vítězství v Metylovicích – muži Ostravice. A čas 23,38 s je novým traťovým rekordem! Muži Kozlovic mají nové dresy, a přestože neprováděli nalívku útok je vcelku povedený. Bohužel nezapojená nebo odpojená proudnice na pravém proudu znamená jen neplatný pokus. Také Pustkovec k nám přijel poprvé (další účasti přidali v posledních dvou letech – 2013 a 2014). Na levém proudu můžeme vidět Romana Motyčku, který o 17 let později se Svinovem vyhrál veteránskou MSL. Pustkovecký tým už v té době byl na vzestupu, který se projevil v roce 1996 bronzovými medailemi na Mistrovství republiky v požárním sportu, v letech 1998 a 1999 dokonce Mistrovství vyhráli, v letech 2000 a 2004 ještě přidali stříbro. Premiéra na naší soutěži pro ně však příliš vydařená nebyla a časem 32,52 s skončili desátí. Ženy Janovic předvedly nejlepší čas na této trati – 41,33 s, ale další účast na naší soutěži přidaly až v roce 2012. Poprvé u nás vidíme i ženy Kozlovic, ale stejně jako jejich muži, ani ony svůj pokus nedokončily. Třetím ženským družstvem v řadě je Pustkovec, ale zřejmě nedokázaly nasát vodu, takže ani ony útok nedokončily a tak tento nezdar zatím zůstává jediným pokusem pustkoveckých žen u nás. Pustkovec už za čtyři dny pořádal svou soutěž, na kterou jsme se vypravili oplatit účast, a našim ženám se tam dokonce podařilo zvítězit.\nMuži Pstruží v předcházejícím roce předvedli nejlepší umístění na naší soutěži, kdy skončili dvanáctí. Tento výsledek si ale tentokrát nevylepšili, protože čas 33,50 s stačí jen na 13. místo. Brušperk se po boji se savicí v kádi časem 33,40 s řadí na 12. příčku. Startovní číslo 18 mají Proskovice A a po jejich pokusu se opět přepisuje traťový rekord – 23,18 s. Je tedy jasné, že Ostravice si na vítězství musí opět počkat. Poprvé na naší soutěž přijel i Paskov a poté ještě v letech 1998 a 2005. Čas 44,12 s znamená 17. pozici. Druhou startovní desítku uzavírá Nová Ves. Sice bez nalívky, přesto čas 29,0 s zajišťující 9. místo. Muži z Bahna k nám jezdili pravidelně od roku 1994 do roku 2002, ale jejich výsledky měly poněkud sestupnou tendenci. Čas 38,84 s jim zajistil 15. příčku. Druhý proskovický tým je nakonec za čas 28,31 s šestý. Muži Bašky předvedli nejdelší dokončený útok tohoto roku – 52,27 s. S blížícím se závěrem soutěže ještě uvidíme dva mužské týmy Žabně – áčko však svůj pokus nedokončilo a béčko je časem 39,45 s šestnácté. Posledním soutěžním družstvem jsou Proskovice C. V jejich pojetí vidíme už docela novodobý způsob požárního útoku a není tak náhodou, že časem 22,21 s o bezmála vteřinu vylepšují čerstvý traťový rekord jejich áčka.\nJak se postupně zužují hadice a narůstá výkon strojů, o posun traťových rekordů nebude nouze ani v následujících letech. Zároveň to však už závodníkům přináší stále větší potíže a trendy se vyvíjejí přece jen jiným směrem. Soutěži u Myslivecké chaty tak pomalu začíná zvonit hrana.\n1. Proskovice C – 22,21\n2. Proskovice A – 23,18\n3. Ostravice – 23,38\n4. Metylovice A – 24,81\n5. Turzovka – 26,81\n6. Proskovice B – 28,31\n7. Nová Ves – 29,08\n8. Oprechtice – 29,75\n9. Lubno – 30,38\n10. Pustkovec – 32,52\n11. Lhotka – 33,09\n12. Brušperk – 33,40\n13. Pstruží – 33,50\n14. Stará Ves – 37,53\n15. Bahno – 38,84\n16. Žabeň B – 39,45\n17. Paskov – 44,12\n18. Baška – 52,27\n19. Kozlovice – neplatný pokus\n20. Žabeň A – neplatný pokus\n21. Metylovice B – neplatný pokus\n1. Metylovice – 32,90\n2. Janovice – 41,33\n3. Kozlovice – neplatný pokus\n4. Oprechtice – neplatný pokus\n5. Pustkovec – neplatný pokus\nkoš – Vladimír Konvička – František Bílek – Michaela Bílková\nsavice – Dalibor Šigut – Jan Bílek – Anna Bílková\nstroj – Jiří Ryška – Silvestr Pavlásek – Taťána Bílková\nbéčka – Radomír Rusina – Pavel Onderka – Eva Šigutová\nrozdělovač – Luděk Juřica – Vladimír Bílek – Radka Juřicová\nlevý proud – Tomáš Šigut – Bedřich Halata – Monika Plucnarová\npravý proud – René Bílek – Pavel Šigut – Gabriela Ryšková\nTento článek byl vydán Pondělí 16. Únor 2015 v 6.00 a byl zařazen do rubriky Soutěže, Střípky z historie, Videogalerie Můžete navázat na odpovědi tohoto článku prostřednictvím zdroje RSS 2.0 Oba komentáře a pingy jsou nyní uzavřeny.\nOdpovědi k “Metylovice 1995”\nÚnor 16th, 2015 v 9.18\nVideo 39:26 – Stiby\nÚnor 18th, 2015 v 20.32\nByl jsem prozrazen a přiznávám se i k těm menším problémům na koši :-). Díky za ty naše ženy. Netušil jsem, že náš první babský mančaft byl zachycen na videu, navíc v sestavě s dosud nejmladším účastníkem, resp. účastnicí\nÚnor 18th, 2015 v 20.41\nTak na koši bych tě opravdu nehledal. Neodvažuji se tipovat, jestli přestup z koše na proud nenastal právě po téhle soutěži? 🙂\nO tomto vašem ženském týmu jsem se teď bavil s Bohušem, jenže to není žádný pamětník, takže s jejich identifikací nijak nepomohl…\nÚnor 19th, 2015 v 13.38\nZ personálních důvodů jsem musel absolvovat krátké vsuvky nejen na koši, ale i stroji, než jsem byl na stálo převelen zpět na proud :-). Ženy byly čistokrevné oprechtičačky, z nichž ani jedna na Opre už nebydlí :-). K hasičině přičichla po roce 2000 už jen jedna, jako členka Oprechtických matek. I ségra, tenkrát nejmladší už pomalu spadá do této kategorie :-).


Domů / Všechno zboží/Hlavní oddělení/Hlavní členění/Kuchyňské potřeby/Nápoje a bar/Sklenice a skleničky/Sklenice a půlitry na pivo\nsklenice 6ks 370ml NEVAKAR pivo\nKatalogové číslo: 93003702\nSimax Sklenice dvojstěnná na pivo 0,5l, sada 2ks\nKatalogové číslo: 780021925\nTato dvoustěnná sklenice na pivo vyniká svým elegantním vzhledem. Dvojitá stěna vytváří vysoce účinouv vrstvu tepelné izolace a díky tomu udržuje nápoj déle studený. Lze mýt v myčce. Výrobky z hlediska zdravotní nezávadnosti a bezpečnosti při používání podléhají dozoru státních kontrolních orgánů České republiky. Vyrobeno z recyklovatelné skloviny bez kadmia...\n439 Kč 362,81 Kč (bez DPH:)\nLuminarc Sklenice půllitr na pivo 0,5l HAMBURG\nKatalogové číslo: H5330\nBANQUET Sklenice dvoustěnná DOBLO 380 ml\nKatalogové číslo: 04204968\nSklenice dvoustěnná DOBLO 380 ml, je vhodná pro podávání studených i horkých nápojů. Díky designu dvou stěn vydrží nápoj ve skleničce déle studený nebo teplý než v běžných skleničkách. Sklenice je vyrobena z čirého skla a je vhodná do myčky.\nBANQUET Sklenice dvoustěnná DOBLO 450 ml\nKatalogové číslo: 04204971\nSklenice dvoustěnná DOBLO 450 ml, je vhodná pro podávání studených i horkých nápojů. Díky designu dvou stěn vydrží nápoj ve skleničce déle studený nebo teplý než v běžných skleničkách. Sklenice je vyrobena z čirého skla a je vhodná do myčky.\nKatalogové číslo: 04204975\nARTCRAFT Sklenice 6ks 460ml FIESTA na pivo/koktejl\nKatalogové číslo: 930014593


Hudba Archivy - Page 2 of 3 - MFantasy.cz - on-line magazín s fantasy povídkami\nSilmarilion si můžete přečíst. To je tradičnější způsob. Silmarilion však nyní někteří mohli i vidět a především slyšet. Respektive jeho část. Ne, nechceme naznačovat, že by se snad...\nČo myslíte, podarilo sa urobiť Djawadimu krok dopredu oproti jeho soundtracku k filmu Iron Man?\nPokiaľ ste už videli film How to Train Your Dragon, myslím, že táto recenzia vám bude úplne zbytočná pretože už dávno viete, že soundtrack k tomuto filmu je úžasný a nepotrebujete tu čítať moje plky. Pokiaľ ste na filme ešte neboli, možno vás nažhavý práve vynikajúci soundtrack o ktorom pojednáva moja recenzia.\nNedostali jste nic pod stromeček a šíleně se nudíte? Tato koleda by Vás mohla k něčemu inspirovat. ;-) Fesťáky, fesťáky přicházejí Fesťáky, fesťáky přicházejí, zpívejte,...\nPrázdniny sa skončili a nový školský rok sa pomaly, ale isto rozbieha. Preto sme si pre Vás pripravili malý quiz, ktorý Vám trochu prevetrá vedomosti.\nPremiéra nejnovějšího Harryho Pottera už klepe na dveře. Pokud si chcete ještě trochu zkrátit čekání , nabízíme vám exkluzivní recenzi na hudební soundtrack k tomuto filmu. A kdo jiný může být jejím autorem, než náš externí soundtrackový specialista Luděk Čertík.\nRecenze soundtracku k současnému filmovému megahitu. Autorem je kdo jiný, než náš osvědčený odborník na filmovou hudbu , externista Luděk Čertík.\nDalší hudební recenze od našeho externisty Luďka Čertíka.\nSlibovaná recenze na nejnovější album Enigmy, doplněk k portrétu.\nDalší recenze Luďka Čertíka na hudbu k filmu 300: Bitva u Thermopyl, na kterou jsme pár dní zpět vydali recenzi.\nHudební recenze od našeho externisty Luďka Čertíka.\nPo článku Luďka Čertíka o Jamesi Hornerovi přichází další článek o hudbě. Že vyjdou dva články krátce po sobě je shoda okolností, dlouho připravovaný portrét Enigmy jsem dokončil zrovna v těchto dnech. Snad to všem hudbymilovným příznivcům MFantasy nahradí onen několikaměsíční půst...\nJe to již delší dobu, co na MFantasy vyšel článek týkající se hudby. Nyní, po delší odmlce, vydáváme článek od našeho externisty Luďka Čertíka.\nKapelu Rhapsody jsme v minulém článku opustili tak říkajíc na vrcholu slávy. V roce 2002 za sebou měla čtyři alba a dva maxisingly, mnoho oddaných fanoušků a velká evropská turné. To vše ale nebylo nic proti tomu, co mělo ještě přijít.