3. února 2018 v 10:59 | Tým Spoilery - Timelady | 1. série\n3. kapitola - Sesterstvo\n3. února 2018 v 10:46 | Václav Hess | Lovec\nNěkdo nebo něco začalo lomcovat těžkými řetězy. Pohled ženy, která se do této doby skrývala pod pláštěm, padl na stvoření, které bylo podobné obrovskému vlku. Vlkodlak se zmítal ve svých poutech a snažil se z nich dostat. Pokusy dostat se na svobodu byly zatím marné. Náhle se jeho oči zaměřili na jednu hrubou zed. Kosti netvora se začaly přesouvat, tělem bestie projel třes. Srst začala mizet a obličej se zkroutil do nových tvarů. Nabírali více lidskou podobu i když by se jen stěží dali nazvat pohlednou. Tvor se proměnil do podivné chiméry. Napůl člověk a napůl vlk s tmavě hnědou srstí. Jenom v této podobě mohl mluvit. Přes černé rty přešel příkaz.\n"Otevři ta pouta! Otevři ta pouta a přežiješ!"\nŽenina ruka se pomalu začala sunout k poutům. Oči nabraly skelný výraz Do sklepního vězení ale vešel další člověk.\n"Evo, potřebujeme vás."\nŽena sebou při zaslechnutí svého jména trhla. Hlas vlkodlaka ji spoutal. Moc bestie byla velká a dokázala nepozorného člověka donutit k čemukoliv. Jen málo bestií něco takového svedlo. Pomalu šla za mužem, který ji oslovil. Vězeň se za doprovodu praskání kostí opět proměnil do zvířecí podoby. Mohl se přeměňovat, jak chtěl, ale pouta držela stále pevně. Velkými čelistmi začal útočit na řetězy, nic se ale nestalo. Rány začaly dopadat i na úchyty ve stěnách. Jeden z nich náhle se zaskřípěním povolil. Zvíře nejdřív nevěřilo svému štěstí. Tolik let se snažil osvobodit a najednou jeho naděje mohla opět vzplanout. Teprve teď se mohl vlkodlak vztyčit v celé své výši. Mohutné svaly se napnuly, jak se zvíře připravovalo na další úder. Svoboda se blížila, i když volnosti bránil ještě jeden řetěz. Vlkodlak zavyl a pokus o osvobození pokračoval.\nAdam bledou rukou ukázal na tašky, které přinesl, a stále neřekl ani slovo. Matt pomalu přešel k muži a rozepnul zip. Uvnitř byla tři vlkodlačí štěňata, někdo jim podřezal krk.\nAdam se stále k odpovědi neměl, jen podal Mattovi nějaký dopis a vyšel ze dveří.\n6. Dračí jezdkyně\n2. února 2018 v 11:13 | Václav Hess | Alia - Nový život\nKolem mě byla neproniknutelná tma. Seděla jsem na zádech velkého draka. Pomalu jsem přicházela k sobě. Tvor, na němž jsem seděla, byla Elbaith. Moje věrná společnice, která už mě nesčetněkrát zachránila. Vůbec jsem nevěděla, kde jsem a co se děje, když tu najednou probliklo světlo.\nViděla jsem, že jsem v jeskyni plné kostí.\nA pak se ozval hlas. Byl jakoby zamlžený. Nevýrazný a přesto mu bylo rozumět. "Vítej v mé jeskyni."\n"Co jsi zač?" zeptala jsem se vyděšeně.\n"Duch muže, který tu bydlel," odpověděl hlas. Náhle se přede mnou zjevil mlžný obraz. Byl to Titán ozářený neznámým světlem. v rukou držel meč - meč tak krásný, až zrak přecházel.\n"Pozorně se dívej," přikázal.\nNeměla jsem na vybranou. Stejně bych oči od toho meče neodtrhla. Vtom se obraz změnil. Místo Titána tam stálo město. Panoval tam velký ruch. Bojovaly mezi sebou nejrůznější bytosti. Harpyje s nagou, mág s medúzou, Golem s minotaurem...\nMěsto bylo v troskách. i přesto jsem ho ale poznala. Bylo to hlavní město naší země. Naše původní hlavní město. Jmenovalo se Holly Water. a teď bylo zničeno. Nikdo dosud nevěděl jakým způsobem k tomu došlo.\nJen já jsem teď měla možnost to zjistit.\nVtom se scéna zase změnila. Přišel tam Titán. Ten, kterého jsem viděla předtím. Zašlápl Harpyje, Bleskem smetl medúzu, a minotaura odkopl. Poté pozvedl meč a mrštil jím daleko, velice daleko. Tak daleko, že nebylo možné rozeznat, kam dopadl. Neměla jsem čas nad tím přemýšlet, protože na scénu se přihnal černý drak a celé město vypálil. Zabil i onoho Titána.\n"Dívala ses dobře?" zeptal se hlas.\n"Snad.... Snad ano," vykoktala jsem, stále otřesená náhlým zvratem událostí.\n"Takže sis jistě všimla, že není vidět, kam přesně meč dopadl. Tvým úkolem je ho najít."\n"A.... a co tu vlastně dělám? a kdo jsem?" zeptala jsem se.\n"Jsi Adrien, Dračí paní. a tvůj úkol nebude jednoduchý. Vezmi si ode mě toto." Na zemi přede mnou se objevila krásná stříbrná dýka. "Vezmi si ji. Není to jenom obyčejná dýka. Je vyrobena z křišťálového diamantu, což je nejpevnější kov na tomto světě. a ještě něco. Když budeš chtít, promění se ve zbraň, jakou budeš právě potřebovat," vysvětlil mi hlas.\nSesedla jsem tedy z Elbait a shýbla se pro dýku. Byla opravdu nádherná a zblízka to bylo vidět ještě lépe. Zasunula jsem si ji za opasek. Pak se znovu ozval hlas a bylo to naposledy, co jsem ho slyšela., co ho kdokoli slyšel....\n"Sbohem," pronesl a já byla najednou před branami nějaké vesnice.\nStála jsem tam jako přikovaná. Pak si někdo všiml Elbait.\n"Utíkejte!" zařval, "drak!"\nTakto lidé reagovali na Elbait pokaždé, když ji spatřili. Nechápala jsem proč.\n"Zůstaň tady," přikázala jsem Elbait. "Půjdu se podívat do té vesnice," dodala jsem.\n"Dobrá. " odpověděla mi.\n"A ne, že někoho z těch lidí sežereš."\nPak jsem se vydala k vesnici. Vládl tam chaos, ale tak to bývalo vždy, když jsem s Elbait někde přistála, sice jsem se dřív jmenovala jinak a za boha nevím jak, ale tohle si pamatuju. O Elbait si pamatuju všechno.\nLidé ve vesnici do sebe vráželi, jak se snažili, co nejrychleji schovat. Zapadla jsem do hospody a sedla si k baru.\n"Co to bude slečinko?" zeptal se brunátný hostinský.\n"Dala bych si vodu a zajímalo by mě, jestli nevíte něco o Titánovi, který byl zabit drakem ve městě Holly Water."\n"O tom drakovi a Titánovi, o těch nic nevím, o městě vím jen, že to bylo naše hlavní město, dokud nepodlehlo destrukci a tuším kde přibližně jsou jeho trosky," řekl hostinský, když přede mě postavil sklenku vody.\n"A kde teda leží?" zeptala jsem se a usrkla jsem vody. "Někde tam, co leží nové hlavní město - Heaven," odpověděl a šel obsloužit jiného hosta.\nNo to je bezva a hlavní město je kde?\nZamyslela jsem se. Dopila jsem vodu a zavolala jsem čišníka, že chci platit.\n"Bude to jeden stříbrňák," oznámil mi.\n"Kde bych našla to hlavní město?" zeptala jsem se, když jsem vytahovala minci.\n"Na sever odtud, někde na okraji Mrtvého lesa, dřív se to jmenovalo Les života, ale dlouho už je mrtvý, je tam něco, co ho ničí. Možná to bude tím, že sousedí se zemí Zla," odpověděl hostinský, když přijímal minci.\nZvedla jsem se a vydala se zpět k Elbait. Teď na ulici nebyla ani noha, všichni byli schovaní, protože se báli Elbait. Ta se nad vesnicí tyčila jak nějaký bůh pomsty. v pařátech držela ovci a krávu, ocasem přidržovala černého bujného koně. Byl osedlaný a živý. Vypadalo to, jako by ho schovávala pro mě. Stanula jsem před ní.\n"Pro koho je ten kůň?" zeptala jsem se bez obalu.\n"Pro tebe," oznámila mi s plnou pusou hovězího.\nPřešla jsem tedy k vraníkovi. Byl to nádherný kousek.\n"Pusť ho," zavolala jsem na Elbait, když jsem vraníka chytila za uzdu. Elbait povolila sevření. Jakmile tak udělala, vraník se uklidnil. Nasedla jsem.\n"Jedeme na sever," oznámila jsem.\n"A, co tam?" zeptala se Elbait.\n"Najít hlavní město Heaven," vysvětlila jsem.\nVyrazily jsme na cestu. Od vesnice vedla cesta. Nebyla moc dobře udržovaná, ale stačilo to. Minimálně pro Bleska, jak jsem si pojmenovala koně., ale Elbait za sebou zanechávala chaos. Její drápy a ocas cestu definitivně zdemolovaly.\nPak jsme dojely do lesa. Nebyl to Mrtvý les, ale na cedulce, která stála u vjezdu, stálo:\n"Mrtvý les - pozor, nebezpečí"\n"Tak, co teď?" zeptala jsem se Elbait, "Odvážíme se tam, nebo to objedeme?"\n"Objíždět to by bylo zdržování, mě nic neohrozí. " řekla Elbait, "Jdeme skrz."\n"Když myslíš..." pronesla jsem opatrně.\nAle to už byla Elbait na půli cesty do lesa. Vyrazila jsem tedy za ní.\nLes byl temný a cestička se zužovala až byla úzká tak, že Elbait měla, co dělat, aby se tam prodrala. Naštěstí jsem ji stihla předjet. Stát jí za zadkem s mávajícím ocasem mi vážně nepřipadalo bezpečné.\nNajednou se před námi něco zalesklo.\n"Podívej, " zvolala jsem, "co to tamhle je?"\n"Nevím, ale, když se nepohneš z místa, tak to ani nezjistíme," odsekla kousavě dračice, "už mě tu stát nebaví."\nPohla jsem se tedy a dojela k pavučině. Byla obrovská a skládala se ze stříbrných vláken. Vytáhla jsem dýku a proměnila ji v dlouhý meč. Pak jsem sesedla a jala se pavučinu přesekat, jenže ouha... Jakmile jsem přesekla nějaké vlákno, narostlo na tom místě dvakrát tlustší. Zkoušela\njsem to dál, až se z pavučiny stala jednolitá plocha.\n"Co teď?" zašeptala jsem.\n"Nech to na mě, " řekla Elbait, "a skrč se a to i s tím koníkem."\nSkrčila jsem se tedy s Bleskem a Elbait vychrlila plamen. Žár se skoro nedal vydržet, ale pavučina podlehla a zbyl z ní jen popel.\n"Výborně. " zajásala jsem a vrhla jsem se dračici kolem krku.\n"Nech toho, nasedni a jedem dál," zarazila mě.\nPoslechla jsem tedy a jely jsme dál. Meč jsem zase proměnila v dýku a zasunula ji za opasek. Vyjely jsme z lesa a před námi se rozprostírala vesnička. Byl už večer, tak jsem se rozhodla jsem se, že se tam zastavím. Vypadalo to, že se tam něco děje. a to mně samozřejmě zajímalo. Pobídla jsem Bleska do trysku a sjížděla k vesnici. Elbait se mi vznášela nad hlavou.\nDorazili jsme tam. Vypadalo to, že ze strany, kde byl větší klid. To bylo dobré. Na straně, kde jsem se nacházela, byl kostelík. Zahlédla jsem nějakou dívku, jak od něj utíká. Pobídla jsem bleska a vydala se za ní. Elbait mi byla v patách.\n"Hej, stůj," zavolala jsem na ni.\nZastavila a ohlédla se. Pak vycenila zuby. Měla obrovské špičáky. Byla to upírka.\n"To ty máš na svědomí tohle pustošení?" vypálila jsem na ni.\nMísto odpovědi tasila meč.\n"Chcípni!" zvolala a vrhla se na mě.\nStačilo, ale jediné mávnutí Elbaitina ocasu a už byla upírka spoutaná.\n"Tak, a teď budeš spolupracovat," řekla jsem a seskočila jsem z Bleska. Stoupla jsem si před ni a začala s výslechem. Zamumlala jsem kouzlo pravdomluvnosti a položila první otázku:\n"Máš tuhle zkázu na svědomí?"\n"Ano," odsekla upírka.\n"Dobře. " řekla jsem, "jak se jmenuješ a co tu hledáš?"\n"Alia," štěkla, "A, co tu dělám? Po tom ti je míň, než nic. "\n"Nebuď protivná," řekla jsem hlasem plným uklidňujícího kouzla.\n"Ano," sklopila hlavu.\n"Bezva," řekla jsem, "a teď, měla bys napravit, cos způsobila a na to je jen jediný způsob. a sice: Zabít krále temný říše. Pak se rozpadne všechno, co kdy vytvořil., ale je v tom háček."\n"To je pravda," přesvědčila Alia, "jsem upírka, rozpadnu se spolu s říší."\n"To jsem nemyslela, ale i to je problém, ale ne tak veliký," řekla jsem. "Větší problém je, že musíme najít meč Titánů a já nemám moc jasnou představu."\n"Mám já ti vůbec věřit?" zeptala se najednou Alia.\n"No, můžu zařídit, aby z tebe byl zase člověk," odpověděla jsem, "stačí, když se napiješ krve Temného krále. Její magická síla tě zbaví tvého prokletí. Ovšem, musí se tak stát předtím, než ho zabijeme. Kdybychom ho zabily dřív, než by ses napila krve, tak by ses rozpadla na prach. "\n"Tak já ti teda věřím. " řekla Alia.\n"Dobře, a teď vypij tohle. " podala jsem jí lahvičku.\n"A ty už ji můžeš pustit. " prohodila jsem směrem k Elbait.\nPustila ji a Alia se pak nedůvěřivě zadívala na lahvičku.\n"Dračí krev, umožní ti pohybovat se na slunku," řekla jsem, "ale účinek přetrvá pouze měsíc, pak se musí obnovit., cos pro nás nebude problém, máme Elbait," řekla jsem.\n"Dej to sem," vyškubla mi lahvičku z ruky a naráz ji vyprázdnila.\nA takto jsem se tedy setkala s Aliou. Od té doby putujeme spolu a hledáme meč Titánů.\n"Nějak dost mi věříš, na to, že jsem upírka," pronesla Alia svím protivným hlasem.\n"Mám Elbait, zkus udělat nějaký podraz a uvydíš jestli upírům vadí oheň, " řekla jsem.\nAlia jen mávla rukou a šly jsme dál. Před námi se rýsoval velký les. Vybavila se mi pověst o tajemném vlčím králi, který tady prý přebývá. Málo lidí ho zpatřilo a ještě míň lidí se vrátilo do svích domovů, když na tohoto dravce narazili.\nLes byl šerý a Elbait měla opět, co dělat, aby vůbec prošla. Les byl tichý, ticho působilo až nepřirozeně. Brzy jsme zaslechly vrčení. Alia vyskočila do vzduchu a zmizela ve skrytu stromů. Tasila jsem svojí dýku a proměnila jí na dlouhý meč. Elbait se vztyčila v celé své výši a čekala na protivníka. Vrčení ustalo a bylo opět ticho. Čekaly jsme pár minut než jsme se uklidnily a vrátily zpět na cestu. Alia se objevila přímo za mnou, ani jsem neslyšela její kroky.\n"Nikde jsem nic nezahlédla," řekla Alia a zasunula meč zpět do pouzdra.\nPomalu jsme pokračovaly v cestě. Šli jsme ostražitě a neustále se ohlížely. Najednou po Elbait skočilo něco šedého. Útok byl rychlý, ale špatný. Tvor plnou silou narazil do Elbait a ztratil vědomí. Útočník byl velký šedý vlk.\nAlia si klekla před vlka.\n"Měl v úmyslu Elbait kousnout, ale nepočítal s její tvrdou kůží, " řekla a vrhla na mě vyčítavý pohled jako kdybych za útok mohla.\nZaslechly jsme vrčení, ze všech stran vylézali s křoví vlci. Tesáky měli pomalované červenou barvou. Nešlo tedy o vojsko vlčího krále, ale o skřetí válečníky. Alia opět zmizela ve skrytu stromů. Elbait začala chrlit ohěň. Pár stromů se vzňalo plamenem, se stromy vzpláli i dva vlci. Sama jsem vlky pálila magickým plamenem. Alia seskakovala ze stromů a zezadu do vlků bodala svůj meč. Míhala se mezi útočníky. Útočníci se v mnohých případech ani nevšimli, kdo je zabil.\nElbait máchla ocasem a zabila tři vlky. Dalšího vlka vzala za ocas a praštila s ním o strom, ozvalo se nepříjemné křupnutí a vlk spadl na zem, z tlamy mu tekla krev. Zbytek vlků se rozutekl do lesa. Alia vyskočila na posledního protivníka a vrazila mu meč do zad. Vlk se skácel na zem.\nChvíli jsme čekaly, jestli nepřijde další útok. Útok nepřišel a my jsme mohly pokračovat v cestě. Les byl pořád stejný. Stromy byli husté a neprostupné. Cesta šla až podezdřele rovně. Šly jsme dlouho, než les aspoň trochu prořídl. Před námi se náhle otevřela louka. Ze všech stran krytá lesem. Na louce byla ta největší smečka vlků jakou jsem kdy viděla. Alia stála vedle mě s otevřenou pusou. Elbait se krčila pár metrů za námi a snažila se aspoň trochu schovat před vlky.\nBlesk začal neklidně frkat. Tolik vlků bylo moc i na něj. Jeden z vlků zavětřil a zvolna se rozběhl k nám byl skoro u nás, když padl mtrvý na zem.\nDívala jsem se okolo sebe. Všimla jsem si plamene na ruce Alii, měl fialovou barvu.\nAlia vlka zabila kouzlem.\n"Co děláš?!" zavrčela jsem šeptem na Aliu.\n"Zabijím protivníka, ten vlk nás mohl zabít nebo upozornit zbytek smečky."\n"Mohl nebo taky vůbec nemusel, nemůžeš zabíjet zvířata jen tak," zněla moje odpověď.\nAlia si jen odfrkla a řekla: "Stejně, ale nemůžeme zůstat tady. Tohle je určitě smečka vlčího krále, jsou to ty nejhorší\nbestie, jestli si nás všimnou jsme mrtví."\n"Nejsme," odpověděla jsem, "máme sebou draka."\nPřešla jsem k Elbait a požádala jsem jí o pomoc. Elbait přeletěla přes stromy přímo do prostřed louky. Vlci začali kňučet a prchat do skrytu stromů. Já i Alia jsme vyběhli na louku a začali zabíjet vlky. Jeden vlk se, ale draka nelekl. Velká černá bestie, která byla dvakrát větší než normální vlk. Oči bestie žhnuly fialovím světlem. s temným zavrčením vlk skočil na Elbait, přistál ne jejích zádech a začal jí kousat do krku. Alia opět vyčarovala fialoví plamen, ale z vlkem to nic neudělalo. Elbait se obrátila na záda pohřbila vlka pod sebou. Potom zamávala křídly a vylétla do vzduchu.\nK naší hrůze to vlk přežil. z útoku Elbait si odnesl jen množství krvavých ran. Alia se rozeběhla přímo na vlka. Na vlka byly její pohyby moc rychlé. Upírka skočila vlkovi nad záda a zabodla svůj meč. Meč pronikl jednou z ran způsobených Elbait. Alia vyslovila nějaké kouzlo a po meči se rozlili plameny. Vlk začal vydávat hrozné zvuky plné bolesti. Celé tělo vlka začalo hořet fialovím plamenem. Alia uskočila a čekala, co se s vlkem stane. Přes plameny nebylo nic vidět, tělo hořelo hodinu než jsme viděli, co plameny provedly - z vlka zbyla jen hromádka popela.\nPřistoupily jsme k popelu. Sehnula jsem se, abych ho prozkoumala a uviděla jsem v něm ležet nějaký křišťál. Zvedla jsem ho. Na dotek byl teplý.\n"Co to může být?" zamyslela jsem se nahlas.\n"Ukaž," dožadovala se Alia.\nPodala jsem jí křišťál. Chvíli ho obracela v prstech a pak vítězoslavně výskla.\n"Vím, co to je," řekla.\n"A, co?" ptala jsem se, "nenapínej mě."\n"Je to srdce toho vlka."\n"Víš, proč bylo tak těžké ho zabít?" zeptala se Alia, "protože místo srdce měl tvrdý křišťál. Dával mu značnou sílu, ale mé kouzlo ho přemohlo. "\n"Tvé kouzlo by ti bylo nanic, kdyby ho Elbait nezranila. " odsekla jsem.\n"Pravda," souhlasila Alia, "půjdeme dál?"\nVyrazili jsme tedy dále. Přešli jsme mýtinu a i když jsme měly Bleska, šly jsme obě pěšky. Blesk nesl naše zavazadla. a bylo to tak dobře. Les byl stále neprostupnější. a nedalo se pomalu hnout. a byla tam neproniknutelná tma. Pro jistotu jsme s Aliou vytáhly zbraně., ale, co se nestalo.... Moje dýka začala zářit a vypadalo to, že nám ukazuje cestu. Nicméně jsme byly připravené k boji.\nV okolí jsem totiž vycítila démony. a jim podobné. Jediné, co je drželo zpátky, byla pravděpodobně moje dýka., ale lepší, než nic. Říkala jsem si.\n"Všimla sis těch démonů?" zeptala se Alia.\n"Jo, vím o nich celou dobu," odpověděla jsem. "Vypadá to, že jediné, co je drží zpátky, je moje dýka. "\nPokračovaly jsme dále a bylo to čím dál horší. Cestou jsme ještě pro jistotu zapálily nějaké pochodně. a ukázalo se, že jsme dobře udělaly. Světlo dýky totiž pomalu uhasínalo. Pro jistotu jsem ji proměnila v dlouhý jednoruční meč, abych s ním mohla lépe bojovat.\nNajednou světlo dýky, teď už meče, uhaslo úplně. Zahalila nás temnota, kterou louče sotva osvětlily. a samozřejmě, vrhli se na nás démoni. s Aliou jsme si stouply zády k sobě, abychom si kryly záda. Boj byl neúnavně dlouhý. Když jsme zabily jednoho démona, nahradili ho další dva. Byly jsme vyčerpané, ale nehodlaly jsme se vzdát. Elbait kosila démony po tuctech, sžíhala je plamenem, ale ani to nepomohlo. Bylo jich moc.\nAž najednou zmizeli. Jednoduše utekli.\n"Co to má znamenat?" pronesla jsem opatrně. Ani jsem si neuvědomila, že šeptám.\n"Tak to nevím," odvětila Alia.\nNajednou se v dáli ozvalo dunění. Jako hrom, ale hrom to nebyl. a přibližovalo se to.\n"Vypadá to, že se něco probudilo," řekla jsem.\n"Ale co?" opáčila Alia.\n"To nevím, ale radši bych to ani nezjišťovala. Utíkej," odsekla jsem a dala se do běhu. Blesk a Elbait mi byli v patách. a Alia taky. Nevypadala na to, ale uměla běhat překvapivě dobře. Stejně dobře, jako elfové. Utíkali jsme dlouho. Strašně dlouho. Mnohdy už jsme nemohly, ale zastavit jsme si netroufaly. Bylo to příliš riskantní. Jediné plus bylo, že nás neotravovali démoni., ale i tak jsme si nutně potřebovaly odpočinout.\n2. února 2018 v 10:47 | Tým Spoilery - Timelady | 1. série\n2. února 2018 v 10:45 | Tým Spoilery - Timelady | 1. série\n1. února 2018 v 11:11 | Václav Hess | Alia - Nový život\nLidé venku se tiše bavili. Naléhavý šepot nevěstil nic dobrého. Pomalu jsem se přiblížila k skupince tří žen a poslouchala. Zvláštní kočka zabila v noci nějakou ženu, která hledala svého psa. Strážní v městě si ženy všimli a šli k ní, když bestie udeřila. Kočka své oběti skoro ukousla hlavu. Přešla jsem zpátky k domu a přemýšlela co udělat z Jolosinem. Vypátrám tajemné stvoření a pak teprve rozhodnu. Bestie ale nikdy neudeřila ve dne. Šla jsem tedy zpátky do domu. Jolosin seděl u stolu v místnosti, která by mohla být kuchyní. Vzala jsem si židly vedle něj a vyprávěla mu o svém životě. z doby kdy jsem byla člověkem, jsem moc věcí nevěděla. Moje existence jakoby začala od doby, kdy jsem se probudila ve vlastní rakvi. Čas předtím jsem vnímala jen jako něco, co znám z vyprávění. To mi ale nebránilo pomstít se vlastnímu snoubenci. Pořád mi v uších zněl jeho křik. Hudba plná bolesti a utrpení. Varovala jsem Jolosina. Pokud mě podrazí , čeká ho to samé. Tedy jen v případě, že nevymyslím něco lepšího. Nebudu věřit už nikomu. Spousta lidí mě podrazila, v okamžiku kdy jsem to nejmíň čekala. Chtěla jsem mít šťastný život, až do smrti. Místo toho jsem měla život po smrti. Zatím jsem o štěstí mluvit nemohla. Moje chvíle ale ještě přijde. Skončila jsem s vyprávěním a chvíli bylo ticho. Jolosin položil obě ruce na desku stolu a díval se na s voje dlaně. Vstala jsem a vyšla na chodbu domu. Nebylo tam nic zajímavého ale chtěla jsem dopřát upírovi trochu klidu. První dni jsou nejtěžší. Sama si to musím ještě v hlavě urovnat. Kam teď vlastně půjdu. Dál ke králi abych ho zabila? Bohové ke mně nebyli milosrdní. Můj průvod smrti prořídl, pár upírů mi moc nepřinese. Dostala jsem ale nápad, který mi přinese na konci velké vítězství, ale musím na něj přijít ten správný čas. Upíry jsem rozeslala do všech stran. Měli tiše sbírat síly a tvořit další upíry. Sama jsem šla dál a nechala jsem zatím králi jeho zbytečný a ubohý život. Jednala jsem příliš zbrkle. Kdyby bylo tak lehké zničit krále Aganty, udělali by to upíři už přede mnou. Já musela ale získat něco cennějšího. Bohužel jsem neznala žádnou legendu, o kterou bych se mohla opřít. Pomalu jsem šla k další vesnici. Nesměla jsem zůstat na místě, jinak bych dlouho nepřežila. Vrátila jsem se zpátky k Jolosinovi. Cestou jsem svůj plány domyslela. Moje zbraň byla ta kočkovitá šelma. Získám ji na svou stranu a použiji ji jako svou prodlouženou paži. Dva dny jsem žila v domě s mým upířím druhem. Zamilovala jsem se do něj a na svého snoubence už skoro zapomněla. Ten už byl jen tichou vzpomínkou na kdysi krásné časy. Jolosin byl ale u mě a měl mě rád. v noci jsem vylezla jedním oknem a šla hledat svoje ztělesněné vítězství.\nTiše jsem skákala po střechách a hledala každou známku pohybu. Tu jsem také našla. Obří kočka se hnala po jedné ze střech. Běžela jsem přímo ke stvoření a mávala rukou abych byla z dálky vidět. Odporná hlava se otočila přímo ke mně. Jediným skokem se zvíře ocitlo vedle mě. Rychle jsem řekla že se chci domluvit.\nŠelma zůstala stát a natočila hlavu na pravou stranu. Tělem projela křeč a já najednou slyšela v hlavě nějaký hlas. Jak jsem později zjistila patřil zvířeti přede mnou. Kočka byla démon, spřízněný s vlkodlaky. Zeptala jsem se, jestli se umí proměnit do lidské podoby. Tělem zvířete projela další křeč a začala proměna. Přede mnou ze země vstala hubená žena s dlouhými černými vlasy, očima si mě pomalu měřila. Svoje nahé tělo se ani nesnažila skrýt. Sedli jsme se na doškovou střechu a tiše jsme se začaly bavit. Žena mi o sobě neřekla skoro nic a nezdálo se, že by se ke mně chtěla přidat. Ze všeho nejvíc toužila nejvíce po klidu a po místě kde by mohla v klidu lovit.\nToho jsem okamžitě využila. Pokud bude válka pokračovat, nebude nikde volné místo. Nebude žádné klidné město, kde by mohla dál zabíjet lidi, aniž by se jí nikdo nepostavil do cesty. Žena kývla na souhlasila.\n"Mimochodem, jmenuju se Inna," představila se\nSešly jsme do tmavých uliček a vracely se k domu, kde jsem žila s Jolosinem. Napadla mě zvláštní myšlenka. Dohromady se dávala velice zvláštní rodina. Inna byla velice mladá, klidně by mohla být i mojí dcerou.\nAž bude po všem, budu mít s Jolosinem vlastní děti a konečně povedu klidný život.\nMoje vidina byla ale velice daleko. Nejdříve odejdeme všichni z tohohle místa. Až moc dlouho jsme byli na jednom místě.\nJolosin na mě čekal v domě. Při pohledu na Innu strnul na místě a chvíli trvalo než přešel ke mně a přivítal se se mnou. Další pohled na nově příchozí a pak přišel až dotaz na to , kdo to vůbec je. Pověděla jsem mu vše, co jsem o ní věděla. Při vyprávění mi došlo, že toho vlastně nevím tolik, kolik bych chtěla. Inna pro mě zatím skoro neznámou. Lidé v mém životě přicházeli a odcházeli až moc rychle.\nJolosin ukázal Inne její pokoj a pak jsme šli oba do ložnice. Museli jsme se domluvit, jak dál. Ve městě jsme už dál zůstat nemohli, nebylo to bezpečné.\nAni jeden z nás ale nechtěl jen bez cílně pobíhat z místa na místo a schovávat se. Nejlepší obrana je rychlý útok. Moji upíři sbírali síly a já měla spojence. Přesto nám ale pořád něco chybělo.\nCelý den jsme seděli na posteli ale nic nevymysleli. Šla jsem za Innou, abych se na ni podívala, chtěla jsem si s ní ještě promluvit. Vešla jsem do malé místnosti, ale po ní nebyla nikde ani stopa. Okno, které vedlo na ulici, bylo otevřené. Na římse jsem viděla pár škrábanců. Nebyly jako od jejích drápů. Spíš vypadaly na vlkodlaka. Rozhodně to bylo něco většího než zvíře, ve které se měnila Inna.\nRychle jsem se vrátila k Jolosinovi a všechno mu rychle řekla. Oba jsme běželi zpátky do malého pokoje. Prohledali jsme celou místnost, ale nenašli nic, co by vysvětlilo, proč dívka odešla, nebo proč jí někdo unesl. Nepřipadalo nám, že by odešla sama od sebe,ale nikde jsme neslyšeli o tom, že by se v městě zdržoval nějaký vlkodlak. Ten by svou přítomnost nemohl skrývat. Bestie se nikdy neobešly bez zabíjení.\nVyšli jsme do prázdných ulic a hledali dál. Měsíc byl v úplňku a všechno zaléval překrásným světlem. Vzpomněla jsem si na obrazy v temné říši. Litovala jsem, že sama neumím malovat. Nikdy jsem to ani nezkoušela.\nPřestala jsem ale myslet na obrazy. Chtěla jsem se soustředit jen na Innu. Vlkodlak ji mohl zabít hned na místě. Proč by jí unášel, to nemělo smysl. Pokud by chtěla odejít sama od sebe, nepřidávala by se k nám.\nNebo nás chtěla zradit a jen zjistit kde je náš dům?\nTomu jsem nevěřila, nebo jsem spíše věřit nechtěla? Jolosin našel další stopy drápů. Nějaké stvoření si razilo cestu mezi stánky kupců. Šli jsme do nějaké tmavé uličky a našli zamřížovaný poklop. Mříž byla roztavená nějakou magií. Silné tyče se zkroutily, rozpadli. Na jiném místě ale byli neporušené. Protáhly jsme se otvorem a vešli do stoky. Mohli jsme jít jen jedním směrem, zabloudit se tady nedalo. Čekali jsme na nějaké další stopy, ty ale nepřišli. Bylo tu něco co ovládalo magii. Vlkodlaci jí ovládali, ale ti by mříž vytrhli silou a neudělali by s ní něco takového.\nPomalu jsem se začínala bát, co se mohlo stát.\nPokračovali jsme chodbou až jsme došli ke tmavým dveřím. Byly vyrobeny z černého dřeva, které nevypadalo moc levně. Co něco takové dělalo tady? Sáhla jsem po klice, ale něco bylo rychlejší než já. Před námi se objevilo stvoření o hlavu větší než já. Do tmy zazářila rudá kůže. Rychle jsem uskočila z dosahu drápů démona. To bylo tedy to stvoření, které uneslo Innu? Drápy byly stejné jako u vlkodlaka a vypadaly i stejně nebezpečně.\nJolosin vytasil meč a rychle bodl stvoření do pravého kolene. Démon nemohl uhlídat dva soupeře najednou, a tak se ráně ani nepokusil vyhnout. Místo toho mi chtěl drápy rozpárat břicho, ale i já se jeho ráně vyhnula. Nějaké modré světlo ozářilo vnitřek stoky. Rychle jsme s Jolosinem utekli z dosahu záře. Světlo nás pálilo na kůži a vycházelo přímo ze dveří za zády démona. Měli jsme tedy před sebou protivníky dva.\nJolosin hodil mečem a bodl démona těsně vedl srdce. Udiveně jsem se dívala na ránu kterou muž způsobil. Tohohle bych se neodvážila. Stvoření před námi ale padlo na zem, z rány vytékala krev.\nModré světlo zmizelo a před námi se objevila postava v černém plášti s kapucí. Postava rychle pozvedla pravou ruku, z které vyšlehlo rudé světlo. Jolosin uskočil, kouzlo prorazilo otvor do jedné ze stěn a vyvalil se proud vody. Skočila jsem přímo k protivníkovi, který byl přede mnou\nTen zvedl levou ruku a já zůstala stát ne místě. Celé tělo mě brnělo. Jolosin se protáhl kolem temné postavy a zmizel ve dveřích. Napadlo mě, že šel zjistit kde je Inna. Sama jsem bojovala s účinky kouzla. Moje upíří krev mi ale v tomto ohledu moc nepomohla. Kouzelník se nevšímal nikoho jiného, jen mě.\nPak řekl, že přesně viděl, kam zmizel Jolosin. Nemáme prý doufat, že bychom odtud ještě unikli živí. Nevěděla jsem, proč nás chce každý zabít. Kolik temných stvoření tu vůbec válčilo proti sobě? Vypadalo to, že zlo není tak jednotné, jak se lidem zdá. Bojují snad mezi sebou?\nModré světlo opět prozářilo chodbu. z místnosti vedle mě byl slyšet křik, ale nepatřil jen Jolosinovi. Inna byla tedy pořád živá. Začala mě pálit kůže, ale nemohla jsem nic dělat. Cítila jsem, jak se mi kůže škvaří. Světlo zase pohaslo. Kouzelník se jen bavil a ukazoval nám svou moc. On měl být ten, kdo nad námi panuje. Za postavou se mihlo něco černého. Viděla jsem jen drápy a pak moc kouzla zmizela. Kočkovité stvoření strhlo zakuklence na zem. Opět jsem se mohla hýbat a i Jolosin se vrátil do boje.\nInna drápy roztrhala plášt a kapuci, kterou měl neznámý. Bledá kůže čaroděje byla protkaná rudými žilkami, vypadal skoro jako upír. Mečem jsem usekla neznámému hlavu. Nechtěla jsem, aby ještě provedl nějaké kouzlo. Počkala jsem, až z něj vyprchá poslední zbytek života a pak jsme všichni vešli do znovu do místnosti. Vypadala skoro jako jeskyně, všimla jsem si napolo opracovaných zdí, jakoby kouzelník tuto místnost teprve tvořil. Uprostřed podlahy byl vyrytý nějaký znak. Neznala jsem ho, ale připadal mi, jako by patřil elfům.\nJeště jsem si všimla tří kniha, které leželi na zemi. Všechny jsem sebrala a vyšli jsem zpátky do ulic. Cestou domů jsme nepotkali nikoho.\nAž když jsme vešli do jednoho z pokojů, řekli jsme první slovo. Zatím jsme jen mlčeli a Inna nám prozradila všechno, co se stalo.\nPo tom, co se zavřely dveře jejího pokoje, se otevřelo okno. Nejdříve nebylo nic vidět, pak ale od místnosti vletěl démon a tiše ale rychle vyletěl i s Innou, kterou znehybnil kouzlem, ven. Proto nemohla křičet ani se nějak bránit. Kouzlo vydrželo do té doby, dokud za ní nepřišel Jolosin. Neznámý kouzelník neřekl ani slovo a poprvé promluvil, až když jsme přišli my Innu osvobodit.\nCelé vyprávění mi nedávalo smysl. Proč démon Innu unesl? Co na ní bylo tak zvláštního?\nMuseli jsme se rychle rozejít a začít s dobýváním Aganty. Všechny takové čaroděje zničit a svět bude hned lepším místem. Inna se proměnila zpátky do kočičí podoby a vyběhla na střechu. Já se chtěla ještě rozloučit s Jolosinem. Nevěděla jsem, kdy ho znovu uvidím a jestli ho vůbec ještě někdy uvidím. Bála jsem se toho, že se jednomu z nás něco stane a mi se už v tomhle světě nesetkáme.\nOba jsme byli bojovníci a smrt jsme viděli každý den. Dnešní noc jsem si naplánovala úplně jinak, ale člověk a někdy ani upír, nevidí až na konec věci.\nNepřišlo žádné poslední políbení a poslední dotek. Přepadla mě neskutečná úzkost. Pak jsem vyšla z dveří a šla dál. Pořád jsem měla pocit, že se musím otočit a vrátit se zpátky. Šla jsem na konec měst abych se do východu slunce ztratila mezi stromy.\nV dálce jsem viděla ale obrysy nějakého obřího stvoření.


My book world..: RC: Manželé odvedle - Shari Lapena\nRC: Manželé odvedle - Shari Lapena\nDva manželské páry a jedna narozeninová oslava, která nenávratně zamíchání životy všech.\nAnne a Marco je jedním ze svou páru, se kterými se v knize seznámíme. Cynthia a Graham, jejich přátelé z vedlejšího domu, Anne a Marca pozvou jednoho večera na oslavu.. a tím celý tento příběh začíná.\nŘíkáte si, že na večerní sešlosti čtveřice kamarádů by přeci nebylo nic zvláštního, že?\nTo ano, kdyby ale Anne a Marco neměli půlroční holčičku.\nKdyby jim na poslední chvíli neodřekla chůva hlídání.\nKdyby se manželé nerozhodli, že i přesto na oslavu dorazí.\nKdyby nakonec celý večer nebyl vlastně jeden velký propadák.\nKdyby Cynthia otevřeně neflirtovala s Marcem.\nKdyby Anne tomu všemu jen nepřihlížela.\nA kdyby z oslavy odešla dřív, tak jak chtěla.\nNevyřčená kdyby se Anne i Marcovi přehrávají v hlavě, když kolem druhé hodiny ráno přijdou domů a místo své malé holčičky najdou v pokojíčku jen prázdnou postýlku. Tímto momentem pro ně začíná jejich nejhorší noční můra, ze které se ale jen tak nemůžou probudit.\nKdo to mohl udělat? Žije ještě jejich malá dcerka? Nebo se jí něco stalo?\nNajít odpovědi na tyto otázky nebude vůbec lehké, ale policie se bude snažit dělat všechno proto, aby tomuto případu přišli na kloub. Čím více se ale vyšetřovatelé budou do případu zaplétat, tím více motivů se před nimi začne rozkrývat.\nVšichni totiž mají tajemství, která si pečlivě střeží.\nDalší vynikající knižní thriller, který letos vyšel. Na Manžele odvedle jsem byla velmi zvědavá, jelikož anotace vypadala velmi slibně.\nHned v první kapitole vidíme relativní idylku Anne a Marca z cela jiného světla, což ještě před samotnou hlavní zápletkou upoutá naši pozornost.\nA od zmizení malé Cory se na každého zúčastněného díváme jako na potencionálního pachatele.\nNapínavou atmosféru také ještě více navodí střídání vypravěčů - setkáme se s kapitolami z pohledu Anny, Marca, vyšetřovatele či Cynthie a Grahama. V průběhu příběhu se tak setkáme nejen s hlavní zápletkou - únosem Cory - , ale i s životy vedlejších postav. A my budeme postupně zjišťovat, že všechno souvisí se vším, a každý tak přidává svůj díl a je součástí vyšetřování.\nOd začátku až do konce je znatelně cítit napětí, akce také všudypřítomná lež. Výsledkem tak bylo, že jsem během čtení vystřídala několik tipů na pachatele. Bylo to hlavně díky promyšleným charakterům postav. S těmi jsme se během děje začali blíže poznávat a díky tomu začalo vyplouvat na povrch, že zatímco na začátku se pachatel hledal velmi často, nyní měla motiv více než jedna postava.\nAutorka měla vše do detailu promyšlené a vždy nám odkryla jen malou část z určité situace a informace, abychom si až na samotném konci mohli dát jedna a jedna dohromady.\nManželé odvedle je kniha plná napětí a nečekaných zvratů, díky čemuž si jí oblíbí milovníci dobrých thrillerů. Netradiční téma, které Shari Lapena do příběhu vložila, bude pro čtenáře atraktivní hlavně svou reálností.\nPodle mě je tato kniha opravdu perfektně napsaná a čtenář na ni jen tak nezapomene.\nMermaidka 18. dubna 2017 10:55\nHezky podaná recenze. Knihu už mám za sebou, a byla jsem nadmíru spokojená. Recenzi chystám. Bude na mém blogu do dvou dnů.. :-)\nMy book world :-) 21. dubna 2017 21:43\nDěkuji :) Jsem ráda, že se Ti kniha taky líbila!


Pětadvacetileté stavebko nabízí před koncem roku atraktivní akce - Leonus Group\nStavební spoření, jehož historie sahá až do 18. století, letos oslavilo 25 let existence na tuzemském trhu a v řadě průzkumů stále vychází jako v Česku nejpopulárnější spořicí nástroj. Není divu – téměř nulové riziko, jednoduchost a státní podpora jsou všechno aspekty, na které konzervativní Češi při zhodnocování svých úspor slyší. Do začátku října letos uzavřeli na 326 000 nových smluv, což je meziroční nárůst o 16 procent. Státní podpora sice v průběhu let klesala a roční zhodnocení dnes dosahuje přibližně tří procent, stavební spořitelny ale přicházejí s různými akcemi, aby „stavebko“ udržely stále atraktivní. Časově omezené akce se nejvíce objevují nyní ke konci roku, kdy je pomyslný vrchol sezóny uzavírání smluv o stavebním spoření, a to díky možnosti získat státní podporu i za stávající rok. Jak využít stavební spoření nejefektivněji a jaké akce jsou momentálně na trhu k dispozici?


Svoje mládě Tana Bikira odložila, nebyla schopná se o něj postarat. Teď se ale snaží sblížit se s dvouletým Kiburim. Vozí ho na zádech a hraje si s ním. Nejenže si tím zkouší péči o mládě, ale zároveň se tak stává platným členem skupiny goril v pražské zoo.\nspatná matka? Autor/-ka si zrejme plete pojmy...spís bázlivá\njá osobne si myslím, ze by byla starostlivá a dobrá mamina...na videu je moc dobre videt, jak nezne se sklání nad práve narozeným Tanouskem, chtela ho zvednout do náruce....jenom mela tehdy jeste strach pred ostatními a jak se prisli vsichni podívat co tam lezí za uzlícek, dostala strach a odesla...vzdyt vsichni víme, jak casto a brutálne byla ode vsech bita... doufejme, ze prístí porod probehne lépe - pro Bikirku i pro toho prístího mrnouska Bikirka uz je sebevedomejsí a uz se tak lehce nedá...Bikirko, my te vsichni milujeme, jen tak dál a brzy jsi séfová a ukázes té "opicí bande" jak se správne chovat...viz Cabarceno\nFotka gorilího kluka cyklisty\nby snad měla být nový maskot pražské ZOO..... úžasné, škoda, že se Tatu letos ještě nenaučil jezdit... ale ono, nebude mít brzy svátek?\nBikirce jen chyběla zkušenost\nBikirka je překrásná, inteligentní gorilka a rozhodně bych o ní neřekl, že byla špatná matka. Kdo se pozorně díval na porod Tanouška a celkovou situaci, tak pochopí ...\nRe: Bikirce jen chyběla zkušenost\nMyslím, že by si někteří lidé mohli vztí příkla, jak s pečuje o své děti. Super přispěvek.\nDěkuji! To video, jak Bikira vozí Kiburiho na zádech, je super a článek jako "deník" taky.\nto je divný - gorilám je z jablek špatně?\nto bych taky neřekla.\nRe: to je divný - gorilám je z jablek špatně?\nV každodenní dávce jedné dospělé gorily nechybí 4 vařené mrkve, 4 brambory, 4 sladké brambory, 3 červené řepy, ale také třeba 12 fazolí, 2 okurky, 1 hlávkový salát, 6 jablek a hrušek, 2 papáje, ananasy a žluté melouny, 1 vodní (červený) meloun, 6 kiwi, 6 guav, 4 pomeranče nebo mandarinky atd.\nVedle toho také dva plátky chleba se šunkou či medem, 6 vajec, svazek banánových listů, 4 litry čaje, 4 litry ovocného džusu a půl litru jogurtu.\nKdyž si představíte, že třikrát týdně dostává gorily ještě dva litry mléka, 3 snídaňové cereální keksy, hrst sušeného ovoce, hrst hrozinek, hrst buráků a jednou týdně hrst vařeného kuřecího masa, 3 šálky vařené rýže, několik plátků toustů a po hrsti popcornu, dochucených cereálií, těstovin a mraženého ovoce, pak je to dávka víc než pořádná\nLOOL. .. po hrsti popcornu... ty voe, já se asi nechám zavřít do toho pavilonu s nima.. Takhle dobře snad ani nejím\nJeště by to potřebovalo, aby bylo další mládě na cestě, třeba od Kijivu, Shindy nebo třeba Kamby, aby mohla Bikira omrknout, co a jak má dělat po porodu a pak to bude super\nBikira a Kiburi\nJééé, to už tu dlouho nebylo - myslím zápisky z Deníku chovatele. Moc ráda jsem ho četla, protože to byly informace ze zákulisí, které se normálně není kde dozvědět. Autorkám děkuji za novinky z pavilonu goril, videa a fotogalerii.\nnavstevnikum preju nauseu.\nJako bych se viděl sám za mlada\nJá nic, tak už to bylo\nRe: Jako bych se viděl sám za mlada\nTaky jste byl obsypaný pilinami?\nDěkuji paní Romaně Anděrové za zprostředkování Deníku chovatele. Zároveň bych jí chtěla touto cestou poděkovat i za její poutavě napsanou knížku "Historie Zoo Praha". Přečetla jsem ji jedním dechem.


Letiště Miami (MIA) na Floridě – přílety + odlety a informace\nDomů » Letiště Miami\nChystáte se na letiště v Miami? Pokud budete chtít někdy ve svém životě navštívit Floridu, velice pravděpodobně tak učiníte skrze Mezinárodní letiště Miami, které je nejdůležitějším letištěm tohoto státu.\nNachází se, tak trochu nezvykle, přímo uprostřed Miami, přičemž na proslulou Miami Beach to odsud budete mít přibližně 16 kilometrů. Ročně toto letiště odbaví téměř 45 milionů pasažérů.\nCelý název: Mezinárodní letiště Miami\nVzdálenost z Prahy: 8 162 kilometrů\nPřibližná doba přímého letu: 10 hodin a 5 minut (v současnosti neexistuje)\nIdeální doba letu s jedním mezipřistáním: přibližně 12 – 14 hodin\nWifi – zdarma na terminálu (verze s reklamou)\nCelé letiště disponuje celkem třemi terminály, avšak všechny můžete využít v rámci pouze jedné budovy. Tyto terminály se kvůli přehlednosti dále dělí do tzv. odletových hal, označených písmeny abecedy. V rámci celého letiště, a to zejména při přestupech, se můžete snadno pohybovat pěšky.\nBudova terminálu de s jistou mírou nadsázky zcela soběstačné město, kde se snadno najíte, nakoupíte, zabavíte, ale též odpočinete ve zdejším luxusním hotelu. V rámci celého terminálu je vám k dispozici pokrytí signálem wifi. Zdarma můžete využívat verzi s reklamami nebo využít za poplatek 4,95 USD (cca 105 Kč) tzv. standardní připojení či za 7,95 USD (cca 170 Kč) připojení premium.\nMezi Českou republikou a letištěm Miami v historii nikdy neexistovalo přímé spojení. Pokud ho tedy chcete navštívit, musíte se smířit s minimálně jedním přestupem. Využít tak můžete služeb renomovaných aerolinek, jako například Air France, KLM, SWISS, Delta Air Lines a jiné. V ideálním případě na cestě nestrávíte dobu delší, než 13 hodin. Ceny zpátečních letenek se pohybují okolo 15.000 Kč, avšak při různých akcích můžete cenu srazit dolů i o několik tisíc!\nJak již bylo řečeno, letiště se nachází přímo v Miami, takže veřejná doprava je vám k dispozici hned u letiště. Hned poblíž se totiž nachází tzv. Central Station, odkud se dopravíte prakticky kamkoliv po Miami, ale i okolí. Na tuto zastávku vás od letiště doveze zdarma speciální vlak MIA Mover, který vyjíždí ze třetího patra terminálu. Na zastávce Central Station pak můžete přestoupit na autobus, metro či vlak.\nPro cestu z letiště samozřejmě můžete využít též vozů taxi. Vyvarujte se však nabídek na přepravu od různých lidí přímo z terminálu. Tato nabídka je totiž v USA nelegální. Využijte tak oficiálních stanovišť taxi, které naleznete v přízemí terminálu.\nVšechny žluté vozy taxi jsou samozřejmě vybaveny taxametry, takže finální cena se odvíjí od vaší cílové lokality. Pokud byste se chtěli vydat na Miami Beach, zaplatíte částku okolo 35 USD (cca 745 Kč).\nLetiště Miami můžete samozřejmě navštívit též pouze v rámci vašeho přestupu. Pokud se tak stane, můžete si být jistí, že váš přestup proběhne zcela bez problémů. Všechny terminály a haly jsou dobře značené.\nMějte na paměti, že i v případě přestupu (vnitrostátního, ale i mezinárodního) musíte mít platné povolení ESTA a taktéž si musíte znovu odbavit vaše zavazadla. Proto doporučuji mít na přestup časovou rezervu v podobě minimálně jedné hodiny, lépe však hodiny a půl.\nTak, jako na všech světových letištích, i v Miami si můžete hned po vašem příletu snadno vyřídit zapůjčení automobilu. Své zastoupení přímo na letišti tak mají například společnosti Budged, Alamo, Avis, Enterprise, Hertz, Dollar, Sixt, Thirfty a další.\nK jejich kancelářím vás zdarma doveze vlak MIA Mover. Případně si zapůjčení vyřiďte online ještě doma a svůj vůz si pak pouze vyzvedněte na parkovišti u letiště.


Seznam členů Senilátu | Adam Česká republika - o řešení poruch plodnosti\nSeznam těch, kdo Adamovi pomáhají a za svou pomoc se nestydí (dle abecedy).\nDandy je členem Senilátu, protože je jedním z prvních dárců spermií v České republice. Nejen v zájmu zachování anonymity ale neuvádím jeho plné jméno. Podstatným důvodem utajení Dandyho identity je to, že by mnozí po setkání s ním dostali ohromný strach z dárcovského programu. Ale nebojte se! Dandy by v současné době jako dárce už neprošel, nesplnil by mnohá kritéria kladená na dárce (snad s výjimkou jediného – stále ještě je to muž). Navíc by nevydržel tři dny bez piva, což je nutná podmínka pro odběr. Další Dandyho zásluhou je spoluautorství názvu Senilát. Tento termín totiž není "majetkem" Adama, ale vznikl kdysi při volbách šerifa jisté trampské osady...\nPhDr. Lubomír Houdek\nLuboš šéfuje jednomu velkému knižnímu vydavatelství. Členství v Senilátu vyhrál. Zvítězil totiž v soutěži o název tohoto občanského sdružení. Domnívá se, že byl také inspirací pro název spolku čestných členů - Senilát, ale domnívá se mylně: na inspiraci pro Senilát je Luboš příliš mladý fík.\nMgr. Martin Jára\nMartin, psycholog a publicista, se zreprodukoval dostatečně (má 4 děti ), ovšem počátky všeho druhu ho přitahují nadále. Jako jeden ze zakladatelů Ligy otevřených mužů (LOM) se zajímá o mužské zdraví. A ví, že je třeba, začít od Adama.\nOlda je náš další dárce spermií, tentokrát ovšem těch marcipánových, které jsou Adamovým logem (ve skutečnosti to totiž není spermie, ale malé „a“ jako adam). Tvoří je pro nás vyhlášená Cukrárna U Kláštera v Českých Budějovicích. Děkujeme a doufáme, že se Oldovi (marcipánová) plodnost nijak nesníží ani v budoucnu.\nMíša je známou osobností bojující za rovnost šancí. V Senilátu má za úkol hlídat, aby byla u Adama zaručena rovnost šancí (tedy aby tam těch bab bylo co nejmíň) a aby byly všechny texty na webu politicky korektní (tedy aby plně uznávaly nezastupitelnou a náročnou úlohu muže při početí potomka).\nDr. Tomáš Sobotka, PhD.\nTomáš je demograf evropského formátu, pracuje ve Vienna Institute of Demography. Ač na členství v Senilátu mladého věku, byl přijat pro své zásluhy. Pomáhá Adamovi s hledáním zajímavých informací z demografie. Spolu s Tomášem Kučerou (Adamův člověk) lobbují pro Adama navenek: prosazují, aby demografové s muži nepočítali jen v tabulkách úmrtnosti.\nVýtvarnice, autorka Adamova loga a Adamových spermií. Míša je důkazem toho, že ženy rozumí spermiím velmi dobře a chápou, že každá spermie je jedinečná; že je to indiviualita. A že často stačí jen jedna, když je to opravdu výrazná osobnost. (A že někdy i jedna je pro ženy moc...).\nNaposledy upraveno 27.03.2012 18:22.


Šafářová s Mattekovou prošly do semifinále čtyřhry — US Open — ČT sport — Česká televize\nŠafářová s Mattekovou prošly do semifinále čtyřhry\n6. 9. 2016 18:48, autor: ČT sport aktualizováno 6. 9. 2016 22:41\nNew York – Lucie Šafářová s Bethanií Mattekovou-Sandsovou si na tenisovém US Open zahrají semifinále čtyřhry a stále drží šanci na třetí společný grandslamový titul. Česko-americká dvojice loni ovládla Australian Open i Roland Garros. Ve dvouhrách postoupili mezi nejlepší čtyři Němka Angelique Kerberová a Francouz Gaël Monfils.\nautor: Rob Griffith, zdroj: ČTK/AP\nDvanácté nasazené Šafářová s Mattekovou-Sandsovou bez problémů splnily roli favoritek. Domácí pár Asia Muhammadová, Taylor Townsendová porazily 6:1, 6:2. O finále si zahrají proti ruským olympijským vítězkám z Ria Jekatěrině Makarovové s Jelenou Vesninovou.\n"Semifinále je krásný výsledek, ale doufám, že to ještě nekončí. Mám z toho radost a jede se dál," řekla Šafářová. Po utkání moderátor na kurtu označil Mattekovou-Sandsovou za Spidermana na síti s českou zdí Šafářovou v zádech.\n"Děláme si srandu, že ona je profesorkou na síti a já vzadu. Byl to výborný debl, hrály jsem obě dobře, doplňovaly jsme se a jsem ráda, že jsme se vrátily do formy, protože jsme obě byly zraněné a nebyla to jednoduchá sezona," řekla Šafářová.\nI ve druhém semifinále ženského debla může mít český tenis zastoupení. Barbora Strýcová s Indkou Sanií Mirzaovou sice čtvrtfinálový duel prohrály, ale představí se ještě Barbora Krejčíková s Kateřinou Siniakovou. Turnajové sedmičky Strýcová, Mirzaová nestačily na nasazené jedničky z Francie Garciaovou a Mladenovicovou (6:7, 1:6).\nJízda Plíškové na US Open pokračuje. Otočila duel s V. Williamsovou a je ve čtvrtfinále, 5. 9. 2016\nPlíšková ve čtvrtfinále US Open změří síly s Konjuhovou, Murray překonal své nejrychlejší podání, 6. 9. 2016\nPrvní semifinalistkou dvouhry se stala Němka Angelique Kerberová. Světová dvojka a letošní vítězka Australian Open porazila ve čtvrtfinále Italku Robertu Vinciovou 7:5, 6:0 za hodinu a sedmnáct minut. "Proti Robertě to je vždy náročné, proto jsem ráda, že jsem to zvládla ve dvou setech," řekla Kerberová.\nPřemožitelka Petry Kvitové z předchozího kola je v semifinále v New Yorku podruhé a poprvé po pěti letech a stále má šanci stát se světovou jedničkou. "Jsem nadšená, že jsem tady znovu mezi nejlepší čtyřkou," řekla.\nO finále bude Kerberová hrát buď s bývalou světovou jedničkou Caroline Wozniackou z Dánska, nebo s Lotyškou Anastasijí Sevastovovou.\nPrvním semifinalistou mužské dvouhry je Gaël Monfils, který v souboji francouzských tenistů porazil Lucase Pouilleho 6:4, 6:3, 6:3. V semifinále grandslamu je dvanáctý hráč světa poprvé po osmi letech, na US Open vůbec poprvé.\nDvouhra muži - čtvrtfinále: Monfils (10-Fr.) - Pouille (24-Fr.) 6:4, 6:3, 6:3.\nDvouhra ženy - čtvrtfinále: Kerberová (2-Něm.) - Vinciová (7-It.) 7:5, 6:0.\nČtyřhra ženy - čtvrtfinále: Šafářová, Matteková-Sandsová (12-USA) - Muhammadová, Townsendová (USA) 6:1, 6:2, Garciaová, Mladenovicová (1-Fr.) - Strýcová, Mirzaová (7-Indie) 7:6 (7:3), 6:1.\nTy jo, mazec! Kvitovou obhajoba v Birminghamu překvapila a skončila v bázenu vydáno před 51 minutami Jak oslavit další titul? Koupelí v bazénu. V případě Petry Kvitové byla sice nedobrovolná, ale užívala si ji. Podobně jako triumf na turnaji v Birminghamu, kde obhájila loňský ...\nSen o Lize národů se rozplynul. Volejbalisté v Portugalsku prohráli vydáno před 9 minutami Příští sezona prestižní Ligy národů se bude hrát bez českých volejbalistů. Ve finále kvalifikačního turnaje v Portugalsku prohráli svěřenci trenéra Michala Nekoly s domácím ...


Meghan Markle si hladila bříško: Sázkaři už vědí, jestli porodí chlapečka nebo holčičku! – eXtra.cz\n17. 01. 2019 11:07 | Autor drz\nV londýnské divadelní síni Royal Albert Hall na sebe Meghan Markle (37) strhla ve středu veškerou pozornost. Aby také ne, vždyť nastávající mamince se už bříško zakulatilo do velikosti obřího melounu.\nVévodkyně ze Sussexu rozdávala po boku milovaného prince Harryho (34) úsměvy na všechny strany. Meghan má rodit v dubnu a královský páreček se rozhodl, že si pohlaví miminka nechá jako překvapení.\nV sázkových kancelářích se ale už několik týdnů dveře netrhnou. V posledních dnech se v Británii zběsile sází na to, že Meghan a Harry budou mít holčičku. A jméno? Přestože se vévodkyně nechala slyšet, že uvažuje nad jménem Amy, podle sázkařů není pochyb, že to bude Diana. Harry tak bude chtít vzdát hold své tragicky zesnulé mamince lady Dianě (†36).\nJde ale o pouhopouhé dohady a vše může být nakonec jinak. Pohlaví královského miminka je ve hvězdách zcela, jméno rovněž může ovlivnit řada dalších faktorů. Harry s Meghan jsou přece jen v královské rodině považováni za největší pokrokáře.\nCelebrity těhotenské břicho těhotenství Meghan Markle princ Harry (Henry z Walesu) Královská rodina


Zpravodajství z regionu Zlínský kraj. Aktuální zprávy z domova, ekonomiky, kultury i sportu.\nIlustrační foto. | Foto: Oficiální stránky města Zlín\nZlínský kraj se rozléhá ve východní až jihovýchodní části ČR. Vznikl na území kde se projevují vlivy tří národopisných celků: Hané a Slovácka a Valašska.\nZlínsko bývalo v minulosti ekonomicky silným regionem s výraznou koncentrací velkých průmyslových podniků. Přibližně od poloviny 90. let se hospodářsky stabilní pozice Zlína a celé východní Moravy začala otřásat. Přesto je ale Zlínský kraj stále vnímán jako dynamicky se rozvíjející region.\nJeho hejtmanem je od roku 2008 Stanisalv Mišák zvolený za ČSSD (post obhájil v roce 2012).\nMusíme něco dělat, za dva týdny nemůžeme garantovat místo v nemocnici, říká hejtman\nZlínský kraj domácí Wiki regiony regionální wiki


Včelařem na zkoušku | Moderní včelař\nRyšavý Jiří ,\n8/2017, strana 7\nČeskobudějovičtí včelaři přicházejí v roce 150. výročí své organizace s unikátním projektem Včelařem na zkoušku. Inspirovali se v sousedním Bavorsku, kde stát financuje kurz pro zájemce o včelaření bez vlastních včelstev.\nNa českém venkově mají lidé možnost získat zkušenosti se včelami takříkajíc po sousedsku, pokud se vypraví pro radu ke zkušenému chovateli. Ve městech je však situace složitější. Základní organizace Českého svazu včelařů v Českých Budějovicích proto přichází s nabídkou celoročního kurzu, kde si adepti včelařství především osahají práci se včelami a získají také nezbytné teoretické znalosti, přičemž si nebudou muset pořizovat vlastní včelstva, ani shánět pozemek pro umístění úlů. K dispozici budou mít spolkovou včelnici.\nFrekventanti kurzu, kterých by mělo být mezi deseti až dvaceti, se budou ve dvojici celoročně starat o jedno konkrétní včelstvo. Vyzkouší si tak, co včelaření obnáší a pak se už kvalifikovaně rozhodnou, jestli a jak chtějí pokračovat samostatně. Členství v Českém svazu včelařů není podmínkou. Přihlásit se může každý, kdo má o včelaření vážný zájem, avšak provázejí ho pochybnosti, zdali má k tomuto oboru všechny předpoklady. Stačí napsat na mail zoceskebudejovice@vcelarstvi.cz nezávaznou přihlášku. Poté se uskuteční krátká seznamovací schůzka s lektory kurzu, kde se adept dozví všechny podrobnosti.


Zobrazit téma - Poznáte město/místo odjinud? • Diskuzní fórum MHD Brno\nPoznáte město/místo odjinud?\nNapsal: 28 srp 2019 08:34\nZdá se mi to, nebo na té fotce vidím ducha.\nNapsal: 28 srp 2019 06:58\nTak schválně, odkud je tahle pochmurná fotka? :)\nNapsal: 02 bře 2017 22:34\nTak ukončuju. Byly to Athény.\nPrvní fotka byly tramvaje AnsaldoBreda Sirio na konečné zastávce S.E.F., potom konečná metra ve stanici Piraeus (možná jste si povšimli nápisu STASY (což je něco mezi koordinátorem a dopravním podnikem)) a vlak metra ve stanici Thiseio, poslední fotka byla o kousek blíž k centru s výhledem na Akropoli.\nSprávně odpověděli: colt274, b1, PavelS, Fantomas, odd, miropiro. Gratuluju.\nNapsal: 15 úno 2017 00:02\nPřidali se další dva úspěšní odpovídající a já dávám poslední nápovědu. Po ní by to už snad mělo být jasné.\nBohužel bez vozidla, ale představte si, jaká by to byla nádhera, kdyby to bylo s vozidlem, bez větví a lépe nasvícené\nNapsal: 07 úno 2017 18:57\nZatím jen dva odpovídající, oba správně.\nJako další indicii vám dám zase fotku z konečné stanice v hledaném městě, ale jiného prostředku mhd.\nA aby vás nemrzelo, že to je bez vozidel, tak ještě samostatnou fotku vozidla.\nNapsal: 31 led 2017 23:30\nDlouho tu nebyla žádná poznávačka, tak já sem dám jednu ze svých cest.\nOdpovědi prosím pište do SZ.\nNapsal: 31 črc 2016 17:55\nUkončím předchozí hádanku. Zkusili dva stateční: M a ds, kterým děkuji za účast a gratuluji. Ještě přikládám jinou fotku, na které je linka U-bahnu ukončena splítkou před konečnou zatímco za konečnou se vesele staví její pokračování:\nNapsal: 31 črc 2016 08:27\nNechceš počkat na ukončení předchozí otázky? Teď už to tu nech, já jí zkusím během dneška nebo zítřka vyhodnotit, jen co sednu k PC.\nNapsal: 30 črc 2016 23:07\nTak já se také zapojím, poznáte toto místo? Ve městě jezdí pouze autobusy. Odpovědi pište do SZ.\nNapsal: 24 črc 2016 19:07\nZkusí se zapojit ještě někdo další? Ve městě je ještě tato "šalina", mezi kolejemi se nachází ještě jedna pomocná kolejnice.\nměsto odjinud 2.jpg\nNapsal: 20 črc 2016 12:10\nPokud sledujete fórum, nemělo by to být těžké. I tak jsou na snímku nějaké indicie.\nJaké město je na snímku? Popř. můžete přidat i konkrétní zastávku\nPoznávejte/tipujte do SZ prosím, ne zde veřejně.\nNapsal: 30 kvě 2016 13:54\nnápoveda: Mesto bez MHD pár km od CZ/SK hraníc.\nNapsal: 28 kvě 2016 20:08\nNikto neuhádne , ale ak nikdo tak v PO dám nápovedu. Chcem aspoň mesto. Odpovede cez SZSorry za hroznú kvalitu, neviem šotiť a eśte som aj zmenšoval :(\nNapsal: 22 kvě 2016 08:45\nTakže končím hádanku, delší dobu už nikdo nehádal, je to bývalý vůz RT6S ev.č. 85 DP Liberec. nyní stojící jako poutač na skiareál Herlíkovice-Bubákov u zastávky parodie na IDS IREDO Vrchlabí, Herlíkovice, internát. Viz. seznam autobusů. Správně odpověděli Morce98, Škoda, xxx, miropiro a Pupa, gratuluju\nUvolňuju místo pro další hádanku.\nJinak podle informací od Škody by v plánu bylo/je z vozu udělat kavárnu a skiservis.\nNapsal: 17 kvě 2016 17:32\nTak hádejte co, kde a proč?\nNapsal: 28 led 2016 22:43\nTak po 6 dnech končím hádanku.\nSprávná odpověď: http://www.travelchinaguide.com/attract ... street.htm\nReplika historické ulice včetně historické tramvaje byla v Pekingu otevřena před olympijskými hrami v roce 2008 a je to správný asijský kýč, jak má být :)\nGratuluju 4 správně odpovídajícím v následujícím pořadí: k.vojta - Tin - p.d. - manil\nA jak by řekl klasik, uvolňuji pro další otázku\nNapsal: 25 led 2016 09:43\nzatím jen 3 odpovídající (všichni správně), tak je čas na nápovědu:\ntramvaje jezdí v tomto městě pouze po jedné ulici a to od roku 2008 :)\nNapsal: 22 led 2016 16:00\nTak když jsem poznal Innsbruck, tak nahodím další\nTakže kde to je, případně přesné místo?\nHádanku nechám do příštího týdne. Odpovědi SZ.\nNapsal: 22 led 2016 14:35\nTrochu se to protáhlo (pár dní jsem nebyl u počítače), ale odpovědi už nechodí, takže šlus. Tento německý výraz tvoří oslí můstek ke správné odpovědi, potože se jedná o krásné město pod Alpami, které jsou i vidět v pozadí.\nInnsbruck poznali ds, M, Martin S.M.P.D. a Rem.\nKonkrétní místo je zastávka Westbahnhof.\nNapsal: 13 led 2016 00:45\nZatím přišly 3 odpovědi, všechny správné. Hádanku ještě chvíli nechám, kdyby ještě někdo chtěl odpovědět.\nNapsal: 06 led 2016 12:58\nJsem rád, že se téma ujalo. Tak zkusím zase něco já.\nPoznejte město (případně konkrétní místo).\nOdpovědi prosím soukromou zprávou.\nNapsal: 04 led 2016 01:39\nOd: 28 dub 2015 17:56\nKončím hádanku. Z celkem 9 odpovědí bylo správných 7. Jmenovitě a v tomto pořadí: colt274, Rem, ds, M, b1, Tin a na druhý pokus Eda\nSprávná odpověď je Sarajevo, kam bylo několik těchto ex vídeňských tramvají předáno. Pokud by to někoho zajímala přesnější lokalizace, tak je to u předposlední zastávky před konečnou Ilidža.\nA popravdě řečeno, čekal jsem více odpovědí typu Vídeň, ale zjevně jsem zdejší osazenstvo trochu podcenil, takže příště přitvrdíme\nNapsal: 29 pro 2015 15:49\nTak to taky zkusím - poznáte město/místo? Odpovědi prosím do SZ.\nNapsal: 25 pro 2015 13:19\nJak někteří poznali je to Mülheim an der Ruhr.\nPrvní kdo dobře odpověděl byl b1, druhý p.d. a třetí Tin.\nDalší odpovídající: ds, h8crew.\nDěkuji všem za účast a za trpělivost.\nVím, že tentokrát hádanka trvala déle.\nNapsal: 22 pro 2015 20:38\nZítra ukončím hádanku.\nPoslední nápověda: Je to kousek od Duisburgu\nPrávě je 19 zář 2019 21:32


Aktuální nabídka komerční nemovitosti Ves Touškov denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si komerční nemovitosti Ves Touškov než Vás někdo předběhne.\nKategorie komerční nemovitosti Ves Touškov se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele komerční nemovitosti Ves Touškov neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je komerční nemovitosti Ves Touškov právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné komerční nemovitosti Ves Touškov\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii komerční nemovitosti Ves Touškov, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující komerční nemovitosti Ves Touškov, a to komerční nemovitosti na prodej Ves Touškov, pronájem komerční nemovitosti Ves Touškov, dražby komerčních nemovitostí Ves Touškov.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii komerční nemovitosti Ves Touškov nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích komerční nemovitosti Ves Touškov, komerční nemovitosti na prodej Ves Touškov, pronájem komerční nemovitosti Ves Touškov, dražby komerčních nemovitostí Ves Touškov.\nkanceláře k prodeji Ves Touškov\nobchodní prostory k prodeji Ves Touškov\nAdministrativní budova k prodeji Ves Touškov\nsklady k prodeji Ves Touškov\nvýrobní prostory k prodeji Ves Touškov\nprovozní areály k prodeji Ves Touškov\nhotely k prodeji Ves Touškov\npenziony k prodeji Ves Touškov\nrestaurace k prodeji Ves Touškov\nzemědělské objekty k prodeji Ves Touškov\npronájmy kanceláří Ves Touškov\npronájmy obchodních prostor Ves Touškov\npronájmy Administrativní budova Ves Touškov\npronájmy skladů Ves Touškov\npronájmy výrobních prostor Ves Touškov\npronájmy provozních areálů Ves Touškov\npronájmy hotelů Ves Touškov\npronájmy penzionů Ves Touškov\npronájmy restaurací Ves Touškov\npronájmy zemědělských objektů Ves Touškov\nkanceláře k dražbě Ves Touškov\nobchodní prostory k dražbě Ves Touškov\nAdministrativní budova k dražbě Ves Touškov\nsklady k dražbě Ves Touškov\nvýrobní prostory k dražbě Ves Touškov\nprovozní areály k dražbě Ves Touškov\nhotely k dražbě Ves Touškov\npenziony k dražbě Ves Touškov\nrestaurace k dražbě Ves Touškov\nzemědělské objekty k dražbě Ves Touškov\nAčkoliv se nacházíte a hledáte svoji nemovitost v komerční nemovitosti Ves Touškov, je možné že bez omezení druhu prodeje (prodej, pronájem, dražba) toho naleznete daleko více. Pokud nejste rozhodnuti pro komerční nemovitosti Ves Touškov, zkuste si rozšířit hledání vhodné nové nemovitosti právě zde :\nNehledáte komerční nemovitosti Ves Touškov ?\nPokud jste v této kategorii komerční nemovitosti Ves Touškov omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí komerční nemovitosti Ves Touškov\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii komerční nemovitosti Ves Touškov, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr komerční nemovitosti Ves Touškov. Určitě lépe naleznete komerční nemovitosti Ves Touškov, který hledáte.


Bebutter přírodní kosmetika - Lotos Beauty\nDomů › PŘÍRODNÍ KOSMETIKA › ZNAČKY › BEBUTTER\nBAMBUCKÁ MÁSLA V APLIKÁTORU\nBebutter je kosmetická řada a miminko české firmy Aromatica. V Aromatice, rodinné firmě, se od roku 1992 věnujÍ vývoji bylinných produktů, hlavně mastí, lihových bylinných tinktur a bylinných sirupů.\nBylinné produkty dostály své oblíbenosti a v Aromatice přemýšleli nad dalším budoucím vývojem. Pak se zamilovali do úžasného bio bambuckého másla. To se stalo základem jednoduché a současně všestranně účinné kosmetiky.\nKosmetika Bebutter oficiálně vznikla v létě roku 2017 ve Šlapanicích u Brna. A od té doby slaví úspěchy po celé České republice i na Slovensku. V začátku začali s třinácti základními produkty ve třech formách – tuhá másla, šlehaná másla a krémy.\nPo půl roce své existence Bebutter slavilo první výhru, přesněji šlehané levandulové máslo, vyhrálo v soutěžním klání Green Beauty Awards na pražském festivalu přírodní kosmetiky Green Beauty Market 1. místo v kategorii BODY – péče o tělo. A od té doby si už levandulová šlehačka, ale i další výrobky Bebutter, našly své pevné místo na českém trhu.\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Oves 200 ml – Skladem\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Rakytník s pomerančem 200 ml – Skladem\nBebutter šlehané bambucké máslo Rakytník s pomerančem tvoří jemný...\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Rakytník s pomerančem 50 ml – Skladem\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Levandule 200 ml – Skladem\nNašlehané BIO bambucké máslo Bebutter Levandule s pupalkovým a...\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Natural 50 ml – Skladem\nJemně našlehané Bebutter BIO bambucké máslo obohacené o mandlový a...\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Levandule 50 ml – Skladem\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Citronová tráva 50 ml – Skladem\nŠlehané máslo od Bebutter Citronová tráva je energizující tělový...\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Citronová tráva 200 ml – Skladem\nŠlehané máslo od Bebutter Citronová tráva je energizující tělový balzám...\nBebutter šlehané máslo Mrkev s beta-karotenem s bio extraktem z mrkve v kombinaci s meruňkovým a jojobovým olejem pečuje především o pokožku po slunění, podporuje její hydrataci, zklidnění a regeneraci. Přirozeně obsažené karoteny dodávají pokožce svěží a rozzářený vzhled a napomáhají zvýraznit efekt opálení.\nBebutter Šlehané BIO bambucké máslo Zázvor se skvalanem 200 ml\nBebutter šlehané máslo Zázvor se skvalanem. Zázvorový extrakt a pomerančový esenciální olej dodávají balzámu svěží hřejivou vůni, stimulují a dodávají pocit energie a vitality.


Sezona chřipek se blíží, čtvrtina Čechů v rizikové skupině | Týden.cz\nSezona chřipek se blíží, čtvrtina Čechů v rizikové skupině\n"Lidé z rizikových skupin mají očkování zadarmo a očkování jim důrazně doporučujeme," řekl předseda České vakcinologické společnosti Roman Prymula s tím, že nejvhodnější doba pro očkování je od září do listopadu.\n"Doporučujeme očkování všude tam, kde je organismus nějakým způsobem handicapován a kde by mohl dotyčný mít závažnější průběh než běžná populace. Moc se neví o tom, že kombinace těhotenství ve vyšším trimestru a obezity je vůbec nejrizikovějším faktorem, což se potvrdilo právě v poslední pandemii," uvedl profesor.\nProti chřipce jsou očkováni bezplatně obyvatelé sociálních zařízení, kde je větší riziko šíření infekce. Epidemiologové chtějí prosadit, aby očkováni byli také zdravotníci. "V USA je jasně dána povinnost očkování pro zdravotníky, začínáme o tom uvažovat velmi vážně i u nás," řekl Prymula s vysvětlením, že pro chronicky nemocného pacienta v nemocnici je bránou infekce právě kontakt s personálem.\nChřipková sezóna začíná zpravidla v říjnu, epidemie přichází většinou v lednu a vrcholí v únoru. Výrobci vakcín dovezou letos do Česka kolem 700 tisíc dávek. Pro lidi, kteří si očkování platí, vyjde vakcinace v průměru na 300 korun, z nichž 150 korun je za vakcínu, zbytek za aplikaci spojenou s vyšetřením zdravotního stavu.


Create - Hry.cz\nVydání: 19. listopadu 2010\nŠtítky: plošinovka, logické\nCreate, úderný název pro hru, která má být odpovědí na Little Big Planet. Create, název, který v duších tvořivých hráčů zažehne plamínek naděje. Ovšem jakoby právě sám úder, se kterým se hra představuje, zároveň nemilosrdně plamínek zhášel. Předem jednu nemilou zprávu - Create není tak úplně o tvoření. Ale bát se hned nemusíte, vaši kreativitu (a o tu jde snad v prvé řadě) si hra i tak vyžádá. Jak už bylo řečeno, v Create v pravém smyslu slova v podstatě nic nevytváříte. Úplně nejpřesněji by se chtělo říct, že všemi úkony ve hře něco dotváříte. Abyste si utvořili stabilnější představu, je vhodné si vysvětlit herní principy.\nJiž od začátku se hra tváří velmi sympaticky a přívětivě. "Sedni a hraj," jako by rovnou vyzývala hráče. A skutečně již od prvního spuštění jste vrženi přímo do hry, jelikož herní menu je zde opravdu herní. V první, stylově nejednotné úrovni se pomalu seznamujete s prazákladními postupy - na předpřipraveném vznášejícím se barevném ostrůvku se naučíte přidávat na scénu objekty, pokládat textury a vůbec všelijak měnit prostředí. Jakmile už něco umíte, otevře se vám ostrůvek druhý, tentokrát již stylizovaný. Vítejte do světa cirkusu. Teprve tady hra začíná být hrou.\nNa začátku každé úrovně - každého ostrůvku - dostanete do rukou mdlý, nebarevný svět. Na každém ostrůvku jsou před hráče v podstatě položeny dva úkoly, z nichž první je vyzdobit, obarvit a naaranžovat prostředí, a úkolem druhým je splnit všechny připravené výzvy. Tyto dva úkoly můžete plnit nezávisle na sobě; dokonce se můžete do jednoho pustit v průběhu plnění druhého.\nK úkolu č. 1:\nNevýrazný a nudný svět je třeba trochu oživit. K tomu vám slouží hned několik nástrojů, přičemž některé z nich tematicky souvisejí s prostředím dané úrovně. To v praxi znamená, že cirkusácký ostrov můžete vyzdobit veselými barevnými proužky, můžete přidat různorodé atrakce, kde chcete, můžete nechat růst trávu, pampelišky nebo třeba tulipány.\nK tomu všemu vás hra vede skrz malé podúkoly, jež se vám čas od času zobrazí před očima - máte vložit určité množství dekorativních objektů na určité místo, máte někde nechat růst rostliny, něco otexturovat a podobně. Touto nenásilnou formou vás hra vede k tomu, abyste ji hráli v prostředí, které vám bude milé. Nenásilnou proto, že vy si své místečko jistojistě vyzdobit chcete! Máte přece tvořivou povahu.\nK úkolu č. 2:\nNa rozdíl od první části hratelnosti, v níž se vlastně jenom tak nějak flákáte, se zde konečně dostáváte k akci. V každé úrovni je přichystáno deset výzev. Cíl je pokaždé jiný, a přece stejný. Většinou jde totiž o přemístění objektu z bodu A do bodu B. Váš postup ale může být pokaždé zcela odlišný. Zde, více než kde jinde, platí, že čím větší a šílenější je hráčova fantazie, tím zábavnější se Create stává. Vždyť ten kanystr s benzínem se ke čtyřkolce dá dopravit tolika způsoby! Můžete vyslat raketu, přistavit jí rampu, raketa trefí krabici, ta spadne na vystřelovací plošinu s míčem, míč shodí kanystr z poličky, kanystr spadne do jedoucího dragsteru, který se za jízdy přitáhne k magnetu a kanystr odpálí někde do míst, kde odpočívá čtyřkolka. Nebo třeba úplně jinak! Tohle je zde zvládnuto opravdu dobře a zábavně. Tedy v případě, že vás baví podobné šílenosti vymýšlet. Stejně jako pánové manažeři z EA si myslím, že nás takových bude dost.\nVýzvy mají nemálo společného s klasikou The Incredible Machine. Při aranžování objektů a opakovaném spouštění mechanismů budete zažívat dokonce velmi podobné pocity jako u starouše TIMa. Ze začátku jsou si výzvy vzájemně nedobrým způsobem podobné, a tudíž dost nudné, až se skoro zachce s celým Create seknout, ale po překonání kratičké krize nastupují výzvy nápaditější, sofistikovanější, a v tom případě i obtížnější. Což bude něčemu s názvem výzva (challenge) konečně odpovídat.\nÚspěšným zvládnutím obou typů úkolů si postupně odemykáte nejen další ostrůvky, ale také stále nové objekty, textury a jiné záležitosti, které se budou zaručeně hodit při řešení dalších výzev a při dekorování nadcházejících světů. To je ale u podobné hry samozřejmostí.\nNavzdory faktu, že vše dosud zmíněné se v podstatě netýká tvoření, ale jen dotváření a vymýšlení postupů, zní to jako velmi dobrá hra. Tou ovšm Create není, klade si totiž klacky pod nohy, zcela dobrovolně, a nikdo - nedej bože hráč - jí v tom nepomáhá. Create je téměř typickým příkladem, jak finální zpracování dokáže ničit zajímavý obsah. Nejde o grafiku, fyziku ani o ozvučení. Čistě technické zpracování je naopak naprosto v pořádku. Tím sebedestruktivním zpracováním myslíme jen a pouze jakousi ergonomii hraní.\nNahrávací obrazovky ani menu zde taky nejsou takovým problémem. Co však dokáže pořádně nakrknout, je opojný pocit výhry, konstantně a opakovaně zabíjený neskutečně pomalým a laxním zobrazováním nově odemčených předmětů. Když vyhrajete, nechcete vědět, že si můžete příště svět ozdobit slonem nebo letadlem. Když vyhrajete, máte radost, máte chuť hrát dál a chcete plnit další výzvy! Tuhle radost vám Create prostě nedopřeje. A to je největší zrada, jakou si na vás hra může přichystat.


DE-povídky - Povídky - 23. Ardon\nÚvod » Povídky » 23. Ardon\nStrážní věž se zachvěla. Výbuch ohně jí olíznul plamenným jazykem. Dřevo okamžitě vzplálo. Vojáci křičeli jeden přes druhého. Zmateně běhali po nádvoří. Někteří úplně zapomněli na výcvik a strnuli hrůzou. Jiní se snažili chopit své zbraně, někdo dokonce vystřelil do vzduchu. Ale vše bylo marné. Svist neviditelných křídel se přibližoval.\nVěž dostala další zásah a tentokrát se poslušně poroučela k zemi.\nVojáky na zemi zasypali hořící trosky. Ozval se nářek raněných.\nObloha explodovala a na zem se snesl ohnivý déšť.\nPach hořícího masa, zkáza a zmar.\nVelitel cosi řval na své podřízené, sám měl obrovskou kuši a teď s ní hrozil. Vždycky si na ní zakládal, šla neuvěřitelně snadno natáhnout (což nepochybně byla zásluha nějakého magického vylepšení) a při 220 librách tahu se kdejaké monstrum mohlo bát o svůj život.\nDalší výbuch ohně v momentu zpopelnil pět vojáku a ještě zdemoloval větší část skladu zbraní.\n„Nrogare musíme utéct …“\nNrogar se otočil po hlase, běžel k němu jeho zástupce.\nNrogar chtěl vydat rozkaz, ale ještě než začal myšlenku, ucítil závan větru. Zcela automaticky sáhnul k opasku pro střelu.\nBurácení ohně a zmatený nářek vojáku přehlušilo nelidské zařvání. Do Nrogara narazilo něco silou uragánu, až se mu podlomili kolena a klesnul k zemi. V krátkém momentu hrůzy stačil zahlídnout, jak si tma vzala jeho zástupce. Nenadálý útok mu vyrazil dech. Chvíli lapal po dechu a zuřivě mžoural do noci oslněn světlem obrovského požáru, který zachvátil většinu obytných prostor pevnosti. Něco co připomínalo tělo člověka v plné zbroji, spadlo z nebe o nutný kus dál přímo do ohořelých trosek bývalé severní palisády.\nNrogar konečně chytil dech. Jednal už je instinktivně, skulil se z hradby. Právě včas protože další dávka ohně nemilosrdně sežehla celou hradbu a všechny na ní. Na Nrogaruv nos zaútočil pach spáleného masa tak intenzivně, až se mu zvednul žaludek. Trvalo pár okamžiků, než mu došlo, že místo levé tváře má škvarek. Potlačil chuť se pořádně vyzvracet a místo toho nasadil do kuše střelu, kterou k vlastnímu překvapení ještě pořád křečovitě svíral v ruce.\nNecítil bolest, jen hněv, neskutečnou chuť to něco na noční obloze zabít.\nVšude kolem něj zuřila ohnivá bouře. Žár začal být nesnesitelný. Nrogar téměř neslyšel a ani neviděl. Začali mu hořet vlasy. Konečně přišla i bolest, jako malé soukromé ohnivé tornádo uprostřed jeho hlavy. Rukou smetl z hlavy ohořelé zbytky vlasů, někam se potácel, kuši nabitou a připravenou jí použít.\nZjistil, že stojí uprostřed malého náměstíčka, jediné místo, které ještě nezachvátily plameny. Ale i tak se nemilosrdně přibližovaly. Skrz ně uviděl siluetu lidské postavy. Nrogar vyškrábl někde ze dna své existence poslední zbytek síly, aby se mohl koncentrovat na střelu. Tětiva zadrnčela a střela prolítla s nečekanou přesností hradbou plamenů přímo k zlovolné postavě v plamenech.\nNrogarovy se zdálo, že zaslechl smích, než si to pořádně promyslel, pohltilo ho peklo. Ještě malou chvíli cítil, jak mu hoří kůže po celém těle. Nakonec přišla milosrdná smrt.\n„Koukám, že Pustá tvrz zase jednou dostala svému názvu“ řekl bělovlasý stařec, když procházel ohořelými ruinami. Jeho mladý společník ho moc nevnímal, něco si pro sebe drmolil.\n„Říkám, že je to tu hrozně …“ zvýšil stařec hlas, protože bytelně nesnášel, když ho jeho učedník nedává pozor na to, co říká. Ten sebou trhnul a rychle přikývnul na znamení souhlasu. Mistr se upokojil a dál prozkoumával místo.\n„ … Plápolá dům i les\nMěsto i ves … “\nUčedník si přeříkával nějakou básničku a evidentně se snažil vzpomenout, jak pokračuje dál. Mistr se na něho zkoumavě podíval a pak řekl:\n„ … Černá to noc\nRudou září protkaná.\nJaká to moc\nsnad z pekla poslaná … „\nUčedníkovy se rozjasnila tvář, díky mistrovy si vzpomněl, tuhle říkanku znal už z dětství. Vlastně ani nevěděl, co znamená, ani od koho jí slyšel. Od rodičů ne, co pamatoval, byl sirotek. Zamyslel se, zkoumal svoje nejhlubší vzpomínky a pak si vzpomněl, že tohle říkali starší kluci v sirotčinci, co rádi strašili ty nejmladší. Najednou si vzpomněl na poslední verš a řekl ho nahlas:\n„ … Prchá sedlák i pes\nVoják i běs. “\nMistrovy přeběhla přes tvář stopa hněvu. Ale jako vždy se rychle ovládl. Usedl na očouzený kámen a dlouze se zadíval na učedníka. On mu jeho pohled nervózně opětoval. Mistr byl zvláštní člověk, jistě nesmírně starý, ale i tak působil velmi vitálním dojmem. Každý si všimnul dvou pronikavě modrých očí, které prozrazovali inteligenci a sílu osobnosti. Vousy i vlasy měl bíle jako čerstvě padlý sníh. I tak byl ve výborné kondici. Měřil skoro dva metry, sice byl trochu přihrbený, ale i tak působil majestátně a za den toho dokázal nachodit víc než kdejaký mladík.\n„Víš, co se tu stalo?“\nUčedník se konečně pořádně porozhlídnul okolo, z malé pevnosti, která tu prý kdysi bývala, toho moc nezbylo. Místní říkali, že se tu jedné noci otevřelo samo peklo a jakési monstrum vykonalo svojí hroznou pomstu na králových vojácích.\nUčedník chtěl vědět víc, proto zakroutil hlavou a čekal na Mistrovo povídání.\nMistr zvážněl a řekl: „Někdo říkal, že doslova plápolal. Byl to statečný válečník, hrozba západu a nemilosrdný ničitel východu. Ano, říkali mu Plápol, největší z barbaru. Každý se s ním a jeho vojskem bál utkat. V dobách temna to byl jediný plamen lidství. Zní to zvláštně, že nemilosrdný barbar, který své nepřátelé bez milosti vraždil a své poddané nahnal do mnoha bitev, byl ve své době největším člověkem. Ta doba byla už holt taková. Lidi bojovali na mnoha frontách se skřety, skuruty, nekromanty i s hamižnými trpaslíky. Pak lidi zradila i jejich šlechta, začali si říkat mágové, odešli a vzali si většinu svých tajemství sebou, ba co hůř začali svojí bezpečnost vykupovat službami ve prospěch těch, kdo zaplatili nejvíc. Lidem nezbylo nic než síla železa. V nejkrvavějších dnech se zrodil národ barbarů. Na hranicích věčné zimy v zemi zvané Sněžné hory se zrodil on. Bojovník, jehož se každý bál. Síla jeho paže zastrašila skřety i skuruty. Jeho vnitřní oheň zase otupil všechna kouzla proradných mágů a nekromantů. Legenda také říká, že uzavřel mír s trpaslíky, poté co dokázal opít samotného trpasličího krále jeho vlastním pivem …“\nUčeň se zasmál. Mistr také, tohle byla jedna z těch nejvtipnějších historek, které znal a rád jí dával k dobru. Poté ale zase zvážněl: „Ale to není všechno, Plápol byl ještě něco jiného … jako jeden z mála vyvolených byl opravdový drak.“\nBojištěm kráčela osamělá postava statného válečníka. V rukách nesl velký obouruční meč. Vzbuzoval hrůzu i obdiv zároveň. Skurutí generál znejistěl, ze sedla svého koně v čele své tisícihlavé úderné armády, čekal, že lidé proti němu postaví víc než jednoho jediného bojovníka. Doslova cítil tázavé pohledy mnoha kmenových vůdců a stařešinů, kterým velel. Neochotně, ale přece pobídnul koně a vyjel osamělému bojovníkovy naproti.\nI mezi skurutama existovalo něco jako vojenská čest. Tohle musí vyřídit sám.\nVzdálenost mezi bojovníkem a generálem se rychle zmenšovala. Generál vytáhl svojí šavli, trochu zalitoval, že právě nesedí na vrrkovi, ale on ty bestie prostě nemohl vystát. Ještě pár posledních metrů, kůň mocně zažrál. Poslední pohled před smrtícím úderem věnoval své oběti. Na zlomek sekundy si s nekonečnou hrůzou uvědomil, že se nemůže odtrhnout od jeho pronikavě červených očí. O chvíli potom ležel kaluži krve. Ztěžka oddychoval.\nVychrochtal pár chomáčku krve a nelidsky zaúpěl.\n„Dívej se vzhůru …“ řekl válečník, který nad ním stál jako ztělesnění krvelačného boha války. Červené oči se skurutímu generálovi propalovali do vědomí jako dva žhavé oharky.\nGenerál poslechl, ještě než omdlel, uviděl oblohu, jak se hemží draky. S neuvěřitelnou elegancí se navzájem křižovali, snášeli dolů a zase stoupali v piruetách. V jednom okamžiku se naráz za nelidského řevu vrhly na paralyzovanou skurutí armádu.\nMistr a učedník už trávili v ruinách několik dnů. Vyrobili si tu v jednom chladném sklepení přechodné útočiště. Přes den mistr chodil po okolí, zatímco učedník musel zajistit v blízké vesnici nezbytné potraviny. Večer pak při západu slunce bohatě povečeřeli, zbytek večera mistr učedníkovy vyprávěl nejrůznější historky a příběhy.\nZrovna dnes začal takto: „Málo kdo už ví, že draci bývali součástí barbarské armády. Byla to nejsmrtelnější síla na světě, útoku draků byl vždy naprosto devastující. Ale jak jsem říkal, už dříve, právě Plápol byl pravý drak. Teď si asi myslíš, že si protiřečím …“\nUčedník se opravdu nevyznal v tom, co mu mistr říkal, ale seděl dál a pozorně naslouchal.\nMistr pokračoval: „Většina lidí si totiž draka představuje jako přerostlého Ještara dštícího oheň. Ale to je jen zvíře, jako slon, kůň vrrk nebo cokoli dalšího na tomto světě co není obdarováno inteligenci. Pravý drak může být každá inteligentní bytost, je to někdo, v němž hoří plamen, který nejde utišit. Může to být plamen volající po pomstě, plamen nenávisti, plamen šílenství. Člověk může zahořet pro hodně věcí, ale zrovna Plápol zahořel pro něco úplně jiného …“\n„No ….“ Orion jemně pohnul rukou a ledové ostří, které bylo tak těsně kolem jejího krku, jí drobně škráblo. Kapka krve jí sjela do záňadří. Vydala jen tichounké zasečení plné nenávisti.\nPlápol cítil, jak se v něm mísí hněv a pocit už dlouho nepoznaný – strach. Místo toho aby bleskově zaútočil, jen nerozhodně přešlapoval na místě. Orion byl aspoň prozatím pán situace.\n„Pusť ji …“ hlesl Plápol a sám byl překvapen, že to nevyznělo tak výhružně jak plánoval.\nOrion upřel na Plápola svůj hypnotizující pohled. Komnatu lesního paláce vyplnil chladný vzduch. Bylo až neuvěřitelné, že ještě před pár dny spolu bok po boku tenhle palác dobývali a teď … teď je rozdělila kořist.\nCo na tom, že kořistí je místní krutovládkyně, pulelfka a čarodějka v jedné osobě.\n„Copak to nevidíš? Už se jí to povedlo, rozdělila nás … ale já to nedovolím …“ Orion se snažil přiblížit k únikovým dveřím a přitom táhl čarodějku s sebou. Klopýtal přitom po tělech svých nejvěrnějších. Plápolovy muži ještě oddychovali po nedávném bratrovražedném boji a snad z respektu si drželi od Oriona mírný odstup, ale i tak nepovolovali železné obklíčení.\nOrionovy oči se na krátký moment setkaly s Plápolovými. Modrá proti červené. Plápol bleskově zaútočil, byl až nelidsky rychlý, narazil do Oriona, který ještě držel čarodějku a oba je povalil na zem. Druhým pohybem chtěl Orionovy useknout hlavu, tasil meč, ale uprostřed pohybu mu to konečně došlo. Byla mu zima a to uprostřed horkého léta mohlo znamenat jen jediné.\nOkenní tabulky díky náhlé změně teploty popraskaly a uprostřed místnosti vypuklo zimní šílenství. Ohlušující ledový vítr paralyzoval Plápolovy muže. Vlna mrazu zasáhla pár těch pomalejších. Jejich hluboce zmražená těla se pomalu drolila a při nárazu o podlahu se rozletěla na tisíc kousků. Plápol hlavnímu náporu uniknul, ještě stihl naslepo po Orionovi seknout.\nUcítil, jak ostří meče našlo svůj cíl. Orion tiše zaúpěl. Ale i Plápol byl zraněn, po těle měl několik omrzlin a neustávající ledový vítr mu otupil bojové instinkty. Plápol se přes bolest pokusil postavit, ale viditelnost v místnosti se rovnala nule. Zuřila tu sněžná bouře. Po chvíli Plápol nahmatal na podlaze ženské tělo. Čarodějka se k němu přivinula, žila.\n„Orion v nastalém zmatku utekl. Říkalo se, že jeden z jeho předků byl mocný nekromant. Vládl ledové magii a dlouhé roky byl Plápolův vrchní generál a nejlepší přítel.“\nMistr se na chvíli odmlčel a pak pokračoval: „Po Plápolově zradě, nebo to tak aspoň Orion bral, musel prchnout do vyhnanství. Plápol pak čarodějku a pulelfku pojal za svou ženu a říká se, že plamen, který z něho udělal pravého draka, rozdmýchala právě láska k ní … vlastně si nedokážu vzpomenout, jak se jmenovala … snad Nagi … ne opravdu už nevím.“\nUčeň se trochu ošil a pak mistrův výklad přerušil: „A Orion byl taky drak?“\nMistr svěsil hlavu a usmál se: „Přesně, Orionuv plamen se živil z touhy po pomstě. S Plápolem pak svedli mnoho bitev. Plápol všechny vyhrál a několikrát rozprášil Orionovo vojsko a sám Orion několikrát unikl jisté smrti. Ale i přesto našel cestu jak svojí pomstu vykonat …“\nPlápol nevěřícně koukal na své ruce potřísněné krví. Meč mu upadl na zem a zvonivě zacinkal o podlahu. V královském loži právě naposledy vydechla jeho milovaná žena, kterou sám utopil v její krvi. Mladík, se kterým jí přistihl, ležel téměř rozčtvrcen o několik metrů dál.\nAni nevěděl, jak se to stalo. Vzpomíná si, že se navrátil s bitvy, šel za svojí královnou a pak … pak měl před očima jen rudou mlhu.\nNajednou ho přemohl hrozný žal nad svým činem. Klekl k nohám ženy, kterou tolik miloval a kterou před pár okamžiky zabil. Ani si neuvědomil, že křičí … potřeboval se vybít. Přiběhly stráže, aby zjistili, jestli se něco neděje. Když uviděli Plápola jak se sklání nad mrtvolou své manželky, celý potřísněn krví, zkoprněli na místě.\nPlápol je zahlídnul, jako smyslu zbavený popadl jedním rychlým pohybem meč a bezhlavě zaútočil. Stráže neměli proti němu moc šanci … za chvíli dopadaly části jejich těl na podlahu a ještě víc jí barvily do červena.\nJeho bolest se tím neutišila, drala se na povrch. Kůže mu hořela, chtěl si strhat vlasy, ale nešlo to, protože žádné už neměl. Cítil, jak jeho tělo pohlcují plameny, místo rukou měl najednou obrovské drápy. Bolest nad ztrátou ho přeměnila a ohlodala až na samotnou kost jeho existence. A když dosáhl dna, bolest ustoupila a místo ní přišel hněv. Pocítil zatím nepoznanou sílu, přerodil se v něco lepšího.\n„Orion si tehdy pomohl intrikou. Onen mladík byl jeho špeh, který měl královnu svést a vytáhnout z ní informace. Netušil, že Orionův plán ve skutečnosti počítal s Plápolovou neovladatelnou výbušností a jeho předčasným návratem domů. Jenže cesty osudu jsou nevypočitatelné a bohové s námi neustále hrají v karty. Plápolova ztráta milované osoby způsobila jeho proměnu. Z člověka se stalo vraždící monstrum. Jeho osobnost se uzamkla do těla zvířete, do těla, které se lidem dneska vybaví, když se řekne Drak.“\nUčeň ani nedutal a poslouchal.\n„Od té doby Plápol Oriona pronásleduje a v jeho nové podobně se mu nemůže žádný byť sebelepší bojovník postavit …“\n„Proč jsme tady?“ Učeň pocítil, že se musí konečně zeptat.\nMistrovi dlouhé prsty začali netrpělivě bubnovat po kameni: “Jak dlouho se známe?“\nUčeň odpověděl: „Od doby kdy jste mě zachránil ze sirotčince.“\nMistr přikývnul a dodal: „Kam jsem tě sám dal …“ Zavládlo ticho. Mistr a učeň na sebe tiše koukali.\nV dálce se ozval hrom.\nMistr uhnul před učňovým pohledem, najednou ho nedokázal vydržet, tiše jako by se chtěl omlouvat. Konečně sebral odvahu a řekl: „Byla to služba pro tvého otce, kdysi jsme byli přátelé, ukrýval mě tu tady v bohem zapomenutém místě a já jsem bláhově doufal, že jsem tu před Plápolovým hněvem v bezpečí. Ale on je k nezastavení, tehdy mě tu našel. Zbaběle jsem prchnul jen pár chvil před útokem a nechal tvého otce napospas síle, se kterou nemohl bojovat. Jako by to tušil, zavázal si mě slibem, že se postarám o jeho jediného syna, kterého ještě před osudným večerem ukryl do sirotčince …“\nZnovu se ozval hrom, ale tentokrát blíž. Mistr sebou zděšeně trhnul, tohle nebyl obyčejný hrom. Chvíli zavládlo mrazivé ticho a pak se zase ten zvuk ozval o něco blíž a tentokrát šlo v ozvěně slyšet lidskou řeč. Vzduchem se neslo jediné slovo: „Orione …“\nUčeň byl na nohou, stál zcela paralyzován mistrovým doznáním, v ruce třímal meč a jako by se rozhodoval, co s ním udělá.\n„Proti němu ti meč nepomůže …“ hlesl mistr neurčitě.\nHrom zaburácel jen kousek od místa, kde tábořili, ne už to nebyl hrom, ale ryk nějakého nepředstavitelného monstra.\nAno i běs, Orion si vzpomněl, že kdysi mu jeho nepřátelé říkaly ledový běs. A opravdu, měl by utíkat. Jenže bylo pozdě.\nSvistot neviditelných křídel, jednoduchá korekce letu a efektní přechod do střemhlavého letu. A na zem začal dopadat ohnivý déšť. Ruiny pevnosti znovu zachvátil plamen. Sežehl vyschlou trávu a rychle se šířil. Jen místům kde stál mistr a učedník se jako zázrakem vyhnul.\n„Nebojím se tě … “ Křičel Orion vstříc nebesům. Kolem jeho hlavy se začala rozprostírat ledová aura. Ta se rychle zformovala do podoby střely.\n„Orionééééé …“ Ozvalo se opět burácivým hlasem z nebes. Orion neváhal a projektil ledové energie vyletěl vzhůru, jen proto, aby se mohl na půli cesty srazit s ohnivou koulí. Obě přírodní síly spolu chvíli bojovaly, ale oheň vyhrál. Snesl se na zem. Orion stačil zformovat obraný štít a tak ho zalila jen vlna neabsorbovaného tepla.\n„Potřebuju nové tělo …“ špitl si zoufale vyděšený Orion.\nJako by ho Plápol slyšel, proletěl těsně k zemi, aby ho záře požáru ozářila. Orion stál a s hrůzou v očích pozoroval obrovské tělo, ty strašné drápy, rudou kůži a především majestátnou hlavu a dvě rudé oči zářící jak dva krvavé rubíny.\n„Osoba blízka …“ Orion pojal šílený plán, ještě neskončil, ještě udělá poslední zoufalý čin. Pohlédl na učně, který celý výjev pozoroval jako by to byla noční můra, ze které se snad brzo probudí. Pak si učeň všimnul, že mistr na něj zírá a v jeho pohledu bylo šílené odhodlání. Za chvíli pochopil, ale byl příliš pomalý. Orion bleskově přiskočil a zčistajasna se mu v ruce objevila ledová dýka. Učeň se ještě snažil vykrýt útok mečem, ale orion mu ho zkušeně vyrazil z ruky. Pak ucítil učen mrazivou bolest.\nDýka mu projela srdcem. Cítil, jak mu chlad svírá vnitřnosti, jak mu mrzne krev v žilách. Nevydal ani hlásku a sesul se k zemi.\nOzvalo se další zaburácení, Plápol chystal další smrtelný útok.\nOrion v očekávání přeskakoval pohledem z umírajícího těla hocha, kterého ještě před pár okamžiky považoval pomalu za vlastního syna. Ale nic se nedělo.\nSvět kolem něj vybouchl. Nacvičené reflexi, které ho ani po těch letech neopustili, mu protentokrát zachránili život. Cítil, jak přišel o vlasy a obočí, všude kolem něj zuřil oheň, ale on přežil. Choulil se u malého výklenku a snažil se zastavit myšlenky, které se mu rozutíkali do všech stran.\nPřes požár uslyšel, jak se Plápol ve vzduchu obrací a chystá poslední smrtící ránu. Nechápal, proč se neproměnil, možná proto, že ve skutečnosti celý život nikoho nemiloval. Ani toho ubohého chlapce, pro kterého byl takovou dobu mistrem a náhradním otcem. Ani teď potom co ho vlastnoručně zabil, necítil žádný žal.\nNikdy nikoho nemiloval … teda kromě sebe. Orion najednou prozřel, bylo to tak jednoduché, tak brutálně krásné. Vždycky miloval sám sebe, proto neměl bližší osobu než sám sebe.\nVystoupil z úkrytu a smál se … smál se tak pronikavě až to uslyšel Plápol letící střemhlav ke své oběti.\nJedním rychlým pohybem si Orion podřezal hrdlo … cítil, jak mu v ústech kloktá vlastní krev. Zalila ho bolest, ale jiná než by čekal. Bolest tak silná, že ho začala nemilosrdně stravovat.\nTo co se dělo pak vypráví mnoho legend. K obloze se vzneslo další monstrum. Orion v novém těle majestátného modrého draka zaútočil na Plápola. Ten byl v počátku vyveden z míry z náhlé změny poměru sil, ale rychle se vzpamatoval.\nObě monstra na sebe ve vzduchu narazila.\nPařáty se jim jen míhaly, šli si navzájem po očích. Propadli se ve vzájemném souboji o několik metrů dolu. Zvláštní spletenec těl, křídel pařátů a zubů se přerušovaným letem doklouzal až k zemi.\nOba se chvíli kutáleli, pak se postavili na nohy a vzali si krátký oddechový čas. Začali chodit kolem sebe a letmo koukali na utržené rány.\nOba měli po těle nesčetně šrámů. Krváceli na řadě míst, ale to jim nezabránilo zůstávat ve střehu.\n„Líbí se mi to, tohle tělo je fajn …“ Chtěl říct Orion, ale místo toho vydal jen nesourodé zařvání.\n„Nezasloužíš si ho …“ Plápolova slova se mu jakoby sama zformovala v hlavě.\n„Takže telepatie, mno vypadá to, že po těch letech se síly vyrovnaly … konečně jsme zase jen mi dva a nikdo mezi nás už nevstoupí.“\n„Zabiju tě, pomalu a bolestivě … za to co jsi udělal.“\n„Zemřela tvou rukou, na to nezapomínej …“\n„To je pravda, taky jsem odsouzen za to trpět … ale její památku uctím tvojí krví …“\nOba draci zaútočili zároveň. Plápol začal chrlit oheň a Orion ke svému překvapení led. Oba živly se srazily a zároveň spolu bojovali. Oheň proti ledu. Modrá proti červené.\nPo chvilce začal Plápol Oriona přetlačovat. V Oriónových modrých očích se zaleskl náznak strachu. Na chvíli zaváhal, Plápol toho využil a roztáhl svá mohutná křídla, aby rozdmýchal ohnivou bouři, která Oriona v mžiku pohltila.\nOrion ležel na zemi, křídla měl potrhané a tělo sežehnuté. Nad ním se tyčil Plápol v celé své hrozivé kráse.\n„Tak mě konečně zabij … na co čekáš?“\n„Rozmyslel jsem si to, nechám tě jít … ale ještě před tím tě označím cejchem.“ Odpověděl Plápol a drápem vyryl do Orionova bezvládného těla magickou značku, která začala okamžitě rudě pulzovat.\n„To abys nezapomněl kdo je tvůj pán … od teď do konce věků není silnější tvora v této zemi, než jsem já … Červený drak.“\nUčeň otevřel oči. Nebyl si jistý, jestli náhodou nezemře. Ale jestli jo musel být v pekle, protože všude kolem tancovali plameny. Pak si ale všimnul siluety muže, která problikávala skrz hradbu ohně.\n„Orion byl špatný mistr …“\nUčeň slyšel podivný hlas uprostřed své hlavy. Ale nebránil se mu.\n„Budu tě učit já, pokud přijmeš plamen, co uvnitř tebe dřímá …“\nUčeň moc neváhal a přikývl.\n„Dobře jsem Plápol, červený drak - postrach všech světových stran a největší válečník tohoto světa. A tobě teď koluje v žilách dračí krev, moje krev. Jsem tvůj osud …“\nUčeň najednou pocítil hněv a nenávist míšenou s obdivem k Plápolovy, který kdysi zabil otce, ale teď ho vlastní krví zachránil. Cítil jak někde v nitru žhne malý plamínek, který se pomalu přiživuje všemi těmi emocemi jenž střetávali v jeho nitru. Jednou bude největším bojovníkem on. Pomyslel na to, že jednou bude svět patřit jen jemu. Tu představa se mu náramně líbila, byla krásně opojná, zatemňovala mu mozek a jako parazit se mu zažrala hluboko do podvědomí.\n„Ano nenávist je dobrá, nestyď se za ní … živ jí. Zítra začínáme s výcvikem. Ale nejdřív mi řekni, jak se jmenuješ?“\nUčeň se dokázal posadit, poškrábal se na hlavě a řekl: „Neznám své skutečné jméno, ale co si pamatuji, všichni mi říkají Theros …“\nhlasovat pro povídku můžeteZDE


K požáru haly v průmyslovém areálu v Otrokovicích vyjelo pět jednotek hasičů | POŽÁRY.cz - ohnisko žhavých zpráv | hasiči aktuálně\nK požáru haly v průmyslovém areálu v Otrokovicích vyjelo pět jednotek hasičů\n15.11.2019 08:00, 13:15\nOznámení o požáru vzduchotechniky v budově 14 v areálu TOMA a.s. v Otrokovicích přijali hasiči v 8:00 hodin. Požární poplach byl vyhlášen profesionálním hasičům z požární stanice Otrokovice a centrální požární stanice Zlín a také dobrovolným jednotkám hasičů měst Napajedla, Otrokovice a obce Kvítkovice.\nPrůzkumem hasiči zjistili, že hoří filtry vzduchotechniky. Hasiči v dýchacích přístrojích požár uhasili jedním vysokotlakým proudem vody. Po uhašení zkontrolovali teploty termokamerou a provedli přetlakové větrání zakouřené haly.\nNa místo se dostavil vyšetřovatel hasičů a Policie České republiky.\nŠetřením bylo zjištěno, že v době požáru bylo v objektu 22 osob. Tyto osoby budovu opustily před příjezdem hasičů. Před příjezdem hasičů se snažil jeden ze zaměstnanců uhasit požár s hasicím přístrojem.\nPříčina požáru zůstává v šetření hasičů.\nŠkoda způsobená požárem byla stanovena v předběžné výši 5 000 000 Kč.