KIEŚLOWSKI O KIEŚLOWSKÉM - polský filmař o sobě a svém díle - Webmagazín.cz\nKIEŚLOWSKI O KIEŚLOWSKÉM - polský filmař o sobě a svém díle\n15.10.2013 Stanislav Polauf Literatura\nPolský režisér Krzysztof Kieślowski je jedním z těch, kteří se svým dílem proslavili ve světě. Původně dokumentarista mapující bolavá místa polské společnosti se svými hranými filmy zařadil do proudu tzv. kina morálního neklidu. Ve svých filmech zkoumal vztah člověka ke společnosti a opačně a posuzoval to mírou dodržování etických norem a zásad. Nahlédnout do světa jeho filmů a především do jeho osobitého myšlení a cítění nám dává možnost kniha KIEŚLOWSKI O KIEŚLOWSKÉM vycházející nyní v nakladatelství Academia.\nDílo Krzysztofa Kieślowského není třeba českým divákům příliš přibližovat. Hlavně celý desetidílný DEKALOG proběhl televizními kanály a navíc kina promítala s poměrně slušným ohlasem dva díly „desatera“ rozvedené do podoby celovečerního filmu KRÁTKÝ FILM O LÁSCE a KRÁTKÝ FILM O ZABÍJENÍ. Mimořádný ohlas u nás a také ve světě si získal film DVOJÍ ŽIVOT VERONIKY, který se stal doslova kultovním dílem jisté části mládeže a poslední velké dílo - Kieślowského trilogie TŘI BARVY (podle barev francouzské vlajky) proběhla s velkým ohlasem především ve filmových klubech.\nZ obálky knihy zhlíží tvář režiséra se smutnýma očima, v nichž je zapsán jeho nepříliš optimistický životní úděl i jistá bezradnost celého jeho pokolení. Stačí otevřít úvod a první kapitolu a zjistíte, že člověk Kieślowski má daleko do povýšeného, namyšleného a o své pravdě přesvědčeného umělce. Setkáte se naopak s nebývalou skromností, opravdovostí a upřímností, s níž vzpomíná na své dětství, začátky a tvorbu a spolu s tím – jakoby mimochodem – nahlédnete do jeho myšlení a cítění, poznáte jeho názory, ať umělecké či morální, jeho lásky a neskrývá před vámi ani své nedostatky, jichž si je vědom. Je až s podivem, když umělec, jehož dílo oslavuje celý svět, o sobě řekne, že „neumím vyprávět děj“ či že má nedostatek toho, co je pro dělání filmu nezbytné – trpělivosti. Snad stačí přidat i jeho velmi stručnou odpověď na otázku francouzského Libération proč točí filmy: „protože neumím nic jiného.“\nKniha KIEŚLOWSKI O KIEŚLOWSKÉM vznikla z rozhovorů, které s umělcem vedla Danuta Stoková, uvedená na knize jako editorka. V pěti kapitolách se v podstatě chronologicky vyjadřuje režisér ke své tvorbě, zmiňuje impulzy, které vedly ke vzniku jednotlivých děl včetně v té době panující politické situace v Polsku. Trochu výjimkou je první kapitola, která se snaží shrnout jeho neradostné dětství s nemocným otcem a častým stěhováním z místa na místo, jeho prvotní zájem o divadlo, studia na filmové škole a jeho začátky u filmu. Režisér v ní také sděluje své filmové lásky od Felliniho a Bergmana až k „největšímu režiséru posledních let“ Tarkovskému. V trochu neorganicky složené kapitole, která je zřejmě kompilátem z mnoha rozhovorů, se bohužel nedozvíte, proč byl Kieślowski inspirován právě filmem tak, že se pokoušel na třikrát dostat do filmové školy (ve třetí kapitole jen zmíní, že „šel jsem tam ze ctižádosti, nikoli proto, že bych považoval filmování za důležité.“ Jako perličku si pak můžete přečíst jak se dokázal vyhýbat vojenské službě i za cenu drastického úbytku tělesné hmotnosti a získání diagnózy schizofrenika.\n„Mám strach z lidí, kteří chtějí člověka něčemu naučit nebo mu ukázat cíl…,“ říká a dodává: „Mám panickou hrůzu z těch lidí, stejně jako se bojím politiků, kněží, učitelů, všech těch, kteří dávají poučení, kteří vědí. Jsem hluboce přesvědčen o tom, že ve skutečnosti nikdo neví.“ Možná v podobných slovech je jistý klíč k jeho tvorbě – Kieślowski v ní nikdy nekáže, nementoruje, nevnucuje názor či přesvědčení, nenutí diváka zaujmout jeden jediný názor. Naopak – představuje často modelové situace, rozehrává je, nechá je na diváka působit a na něm pak je, aby zaujal „své“ stanovisko. Nejsou to filmy myšlenkového kalkulu ale díla prýštící ze srdce a k divákovu srdci mířící.\nProto možná překvapí, že Kieślowski byl z počátku – a dosti dlouho (včetně školních filmů) – dokumentaristou a v jeho dílech se odrážela polská současnost - jako třeba dělnické stávky v roce 1970, stanné právo či pociťovaná nutnost reformování komunistické strany. Snaží se porozumět nejen těm, kdož proti komunizmu bojují, ale i těm dnes kritizovaným. „Dokonce i tehdy, když se děje něco špatného, když někdo podle mého názoru jedná špatně, pokouším se ho pochopit. Ať je jakýkoli, musím se pokusit porozumět tomu, proč je takový.“ Tak se dívá třeba na dělnického ředitele, který se postaví mafiánské stranické organizaci ve filmu NEVÍM nebo na členy stranické kontroly ve filmu ŽIVOTOPIS. Stejně tak si všímá společenských problémů třeba lékařů v NEMOCNICI, což se samozřejmě poté odrazí v jeho tvorbě hrané. Informace o jeho dokumentech jsou cenné, protože žádný z nich u nás neznáme. V našich kinech se v roce 1978 hrál jen krátký film SEDM ŽEN RŮZNÉHO VĚKU zachycující umělecký vývoj baletky od nejútlejšího věku až do okamžiku, kdy zanechává své aktivní činnosti a sama se stává učitelkou – film mimo spektrum základní režisérovy pozornosti, o němž se v knize vůbec nezmiňuje.\nKieślowski si posléze uvědomil velkou potíž dokumentárního filmu , že „všechno se popsat nedá“ a říká: „Čím blíže člověku chci být, tím více se přede mnou uzavírá.“ Proto se údajně začal věnovat hranému filmu. V tom prvním točeném pro televizi PERSONÁL sleduje mladého absolventa Lycea divadelní techniky, který se proti očekávání dostává jen k místu pomocného krejčího v opeře. Možná právě z tohoto zorného úhlu může nezaujatýma očima bystře pozorovat konflikty mezi personálem a umělci byť cítí rozčarování z intrik a pletich, které ve světě umění panují.\nDalší dva film jsou neseny v duchu zájmu o politiku. JIZVA – film, který by Kieślowski možná rád vymazal ze své filmografie, byl pokusem o rehabilitaci ředitele velkého průmyslového podniku (Franciszek Pieczka), který čelí protestům obyvatel, ve sporech se postaví na stranu dělníků a…svůj boj prohrává. Pak přišel KLID, v němž propuštěný vězeň (Jerzy Stuhr) nachází práci na stavbě v Slezsku ale je vtažen do sporu mezi vedením a dělníky. AMATÉR už si našel cestu i do našich kin. Jerzy Stuhr v něm hraje člověka, který si pořídí amatérskou filmovou kameru a snímá vše co vidí. Bohužel i to, co nesmí vidět a narazí na cenzuru… Nakonec obrátí kameru proti sobě protože „jako filmař-amatér se ocitl v pasti a pochopil, že i když dělá něco s dobrým záměrem, může tím sloužit lidem, kteří toho zneužijí.“\nK filmu NÁHODA se Kieślowski vyjadřuje jen velice stručně, považuje ho za nezdařený. Trochu mě to mrzí protože právě tento film mám velice rád (stále je v repertoáru filmových klubů) a jakoby nastartoval osudovost náhody v lidském životě, jakou najdeme i v pozdějších dílech. Hrdina NÁHODY v podání Boguslawa Lindy má možnost prožít tři životy, tři různé osudy, podle toho, jak se v jednom kritickém okamžiku, kdy se snaží dostihnout ujíždějící vlak, zachová. Jednou se stane komunistickým aktivistou, podruhé pracuje v ilegální opozici a třetí „osudový příběh“ rozvíjí jeho kariéru lékaře „plnícího své lidské závazky.“ Kieślowski jen komentuje: „Nikdy vlastně nevíme, na čem náš osud závisí. Nevíme, od jaké náhody se bude odvíjet.“\nVe filmu BEZ KONCE se Kieślowski vydal do soudního prostředí aby natočil „příběh o zesnulém advokátovi a ženě, která po něm zůstala.“ Opět jakoby tři filmy v jednom – film má publicistickou část, která se týká mladého dělníka, část týkající se životopisu té ženy a metafyzickou část, to znamená „svět vyzařující z toho člověka, který už není a pronikající k těm, co po něm zůstali.“ I když to metafyzické vlákno se Kieślowskému podle jeho slov nepovedlo, stal se tento pokus jakýmsi startem k dalším filmům, kde se stává nositelem příběhu. A ještě k jednomu důležitému momentu při něm došlo – v soudní síni se režisér seznámil s advokátem Krzysztofem Piesiewiczem a osudové setkání znamenalo jejich další plodnou spolupráci.\nPiesiewicz byl také tím, kdo přišel s nápadem natočit deset filmů s námětem Desatera Božích přikázání. Měly to být filmy o lidech, nikoli o politice, protože „politika osmdesátých let nás přestala zajímat.“ Kieślowski říká: „Protože život v Polsku je těžký, často nesnesitelný, musel jsem nějaký fragment toho nesnesitelného ve filmech ukázat.“ DESATERO zahrnuje výzvy k vzájemnému pochopení, milosrdenství, obětavosti pro druhé a vyznávání hodnot jako je víra, láska, pravda a spravedlnost. To se volně odráží v deseti příbězích z tehdejšího Polska, fiktivních, „které se však můžou v běžném životě přihodit“. "Ve Veronice hraji na city, o nic jiného nejde," vyjadřuje se Kieślowski. V kapitole podrobně zmiňuje přípravu a natáčení tohoto velkolepého projektu a prostor dostávají i otázky viny a trestu, pojem hříchu či svědomí, i o otázky svobody a cenzury. Najdete zde i úvahu o rozdílech filmů pro kina pro televizi.\nV knize se dále dočtete o přípravě a realizaci dvou filmů pro kina – které se z televizního cyklu DEKALOG rozšířily a dostaly nový život na plátnech. Jde o KRÁTKÝ FILM O LÁSCE a KRÁTKÝ FILM O ZABÍJENÍ. Hlavní prostor se pak ale dostane snad nejslavnějšímu Kieślowského filmu DVOJÍ ŽIVOT VERONIKY, který, jak již bylo řečeno v úvodu, je dodnes pro mnoho diváků doslova kultovním. Jeho úspěch je příznačný a možná pro mnohé až nepochopitelný. Stejně tak jako někomu může připadat nepochopitelné koketování s myšlenkou, že každý člověk má někde na světě svého dvojníka, kterého nezná, většinou nepotká nebo jen letmo zahlédne – stejně jako mladá Francouzska Veronika/Véronique spatří letmo svoji „dvojnici“ při návštěvě Polska. „Polská“ Veronika dává přednost před láskou k muži lásce k hudbě a pro tuto lásku umírá. „Francouzská“ Veronika na uměleckou dráhu rezignuje a dává své srdce muži, jehož miluje. Obě dívky stejného zjevu (obě hraje Iréne Jacobová) mají stejnou srdeční vadu, totožná gesta, podobné problémy, používají stejné předměty a mají podobný vztah k otcům. Na emočním působení (a na dalších Kieślowského filmech) měl nesporně velký podíl hudební skladatel Zbigniew Preisner, jemuž mohl režisér v knize věnovat více zasloužené pozornosti.\nPoslední kapitola je věnována francouzsko - polské trilogii TŘI BARVY. V barvách francouzské vlajky – MODRÉ, BÍLÉ a ČERVENÉ natočil Kieślowski tři rozdílné příběhy na téma revolučního hesla VOLNOST, ROVNOST, BRATRSTVÍ. Nakolik jsme svobodní se ptá v MODRÉ mladá žena, která ztratí muže – světoznámého skladatele - i dcerku při dopravní nehodě. BÍLÁ, kde je rovnost v ironické rovině, vypráví „o svobodě pojímané jako odmítnutí. Rovnost nám podsouvá, že jsme všichni takoví. Ve skutečnosti nikdo nechce být s ostatními rovný. Každý chce být o něco rovnější než ten druhý…“ říká Kieślowski a ukazuje to na příběhu nesmělého polského muže, jehož opouští žena a on jí chce dokázat, že je lepší než jiní. V posledním filmu ČERVENÁ pojednávajícím o bratrství je ústředním motivem vztah mladé švýcarské modelky a zatrpklého starce, který odposlouchá hovory svých sousedů. Podle Kieślowského je to „v podstatě film o tom, jak se lidé míjejí“ na rozdíl od „Veroniky“ kde ho zajímala souběžnost obou hrdinek.\nKniha končí lakonicky: Ptáš se jestli ještě vůbec budu něco dělat?To je úplně jiná otázka a v této chvíli na ni nedokážu odpovědět. Spíš ne. Myslím, že ne.“ Na otázku odpověděl sám osud, s nímž si režisér ve svých filmech tolik zabýval. 13. března 1996 po neúspěšné operaci srdce v necelých pětapadesáti letech Kieślowski odešel na věčnost a jeho dílo se navždy uzavřelo.\n„Film je unavený. Jeho nepříliš dobrá kondice plyne, nemýlím-li se z nedostatku tvůrců, kteří ho kdysi udržovali naživu. Odvrátili se od něho nebo zemřeli, ti ostatní nemají potřebný elán…“ cituje v jiném rozhovoru „mága filmové morálky“ publicistka Galina Kopaněvová. Škoda, že on sám nemohl pokračovat v té skupině, která by udržovala „film naživu“. I přesto, že potřebný elán jakoby tento pesimista stále více a více ztrácel…\nKniha KIEŚLOWSKI O KIEŚLOWSKÉM je otevřeným a upřímným vyznáním tvůrce, jehož dráha se předčasně uzavřela a který nám přesto zanechal v dějinách filmu nezapomenutelnou stopu. Je přesně taková, jakým byl on - skromná, upřímná a také tak trochu smutná. Čtenáři dává spoustu námětů k zamyšlení a lze věřit, že se ke knize a ke Kieślowského rozhovorům bude často vracet. Dík za její vydání v českém překladu Lenky Daňhelové patří nakladatelství Academia, jejíž edice Paměť přináší jedno záslužné dílo za druhým. Kniha je doplněna barevnými fotografiemi a záslužným přehledem děl s podrobnými anotacemi a jmenným rejstříkem osob. Vedle dříve vydané knihy anglického filmového historika Marka Haltofa KRZYSZTOF KIEŚLOWSKI A JEHO FILMY (Casablanca-Václav Žák, Praha, 2008) tvoří základ pro pochopení díla významného tvůrce a má tu výhodu, že jde o přímé svědectví. Neměla by chybět v knihovně žádného zájemce o filmové umění.\nZ polského originálu Autobiografia přeložila Lenka Daňhelová.\nVydalo nakladatelství Academia, Praha\njako 63. svazek edice Paměť v roce 2013.\nOd: Veronika Švarcová - 9.10.2013 - 11:10\nKieslowski byl genius. Je to několik let, tak jsem byla v Plzni v besedě na jeho Veronice (Dvojí život Veroniky) a dodnes si ten film pamatuji, včetně hudby..něco nezapomenutelného.\nVygenerováno za 0.3865 s


V neděli bude o motivaci postaráno\n23. 5. 2014 - Tomáš Sýkora - Už 18. kolo 2. ligy sk. A zavede žatecké házenkáře do Ejpovic na Rokycansku. Zvláštností těchto střetnutí je skutečnost, že si jen málokdy odváží nějaký bod, natož dva, hostující tým. Žatec v Ejpovicích ještě nikdy nevyhrál a to se oba soupeři potkávají pravidelně od postupu žateckého týmu do 2. ligy. Hosté tak mají o motivaci postaráno.\nNejvětší úspěchy TJ Sokol Ejpovice jsou spojeny s léty 1971-1972, kdy se stali muži mistry ČR, když vyhráli 1. ligu a o rok později získali titul přeborníka ČR také dorostenci. V posledních letech patří domácí tým mužů ke stálicím 2. ligy, kde hraje převážně v horních patrech tabulky.\nEjpovický tým je velmi zkušený a hlavně vyrovnaný ve všech řadách. V brance se na Žatec vždy těší brankář Trnka, který je dlouhodobě postrachem žateckých střelců, v obraně jsou nepříjemní zejména ostřílení záložníci M. Hucl a O. Šik. Střelecky pak Ejpovice táhnou mladý objev letošní sezony J. Andrlík (75 branek po podzimu, 2. místo mezi střelci 2. ligy), V. Klajl (65 branek, 6. místo) a R. Langmajer (19. branek, 45. místo). V tabulce slušnosti patří Ejpovice dlouhodobě k nejslušnějším týmům 2. ligy a nejinak je tomu i v probíhající sezoně, kdy po 11. podzimních zápasech mají 9x ŽK a 1. ČK.\nStatistika vzájemných zápasů je velmi vyrovnaná. Oba soupeři se utkali 13x z toho 5x zvítězil Žatec, 5x Ejpovice a 3x se body dělily. Celkové skóre je z pohledu Žatce aktivní 223:218. Na Ejpovickém hřišti je však nepříznivá bilance 2x nerozhodně a 4x vítězství domácích, s celkovým negativní skóre 93:108.\nŽatecký trenér k utkání poznamenal: "Ejpovice jsou pro nás v domácím prostředí opravdu noční můrou, protože jsme zde ze šesti pokusů ani jednou neuspěli a to samozřejmě chceme změnit. K dispozici máme kompletní kádr. Očekávám taktický a vyrovnaný zápas a přál bych si, aby byl s vítězným koncem pro nás. Děkuji Ejpovicím za posunutí výhozu zápasu, které jsme iniciovali, aby mohli naši hostující hráči na prvoligové dvoukolo.\nUtkání začíná v neděli 25. května od 16.00 hodin na hřišti v Ejpovicích. Rozhodčím utkání bude L. Zimmermann z Plzně.


Podpora zelené energetiky v Česku vázne. Chybí aktivace, notifikace i peníze - Ekonomický deník\nZákon o podporovaných zdrojích energie už od ledna platí v podobě, která má znovu nastartovat investování do moderní energetiky. Jenže v praxi se zatím nic neděje. Jak upozornil ředitel odboru podporovaných zdrojů energie na Energetickém regulačním úřadě Kristián Titka, v praxi tomu brání čtyři překážky.\nChybí totiž takzvané aktivační nařízení vlády, notifikace podpory ze strany Evropské komise a prováděcí vyhlášky k zákonu. Současně není zajištěné financování nových obnovitelných zdrojů, protože ministerstvo financí na ně v letošním rozpočtu neuvolnilo ani korunu. Kristián Titka to uvedl v minulém týdnu během přednášky na webináři ERÚ zaměřeném na novou legislativní úpravu podnikání v zelené energetice.\nV případě notifikace veřejné podpory u Evropské komise bude záležet na tom, zda česká strana bude chtít vše schválit v „jednom balíku“, nebo zda řízení rozdělí podle oblastí. Podpora pro elektřinu a teplo z obnovitelných zdrojů by měla projít snadno, protože lze využít blokových výjimek pro tento typ veřejné podpory. Náročnější bude získat souhlas s podporou pro teplárenství, biometan či energetické využití důlního plynu.\nI když se ministerstvo průmyslu a obchodu a další zapojené úřady snaží notifikaci získat co možná nejdříve, celý proces ještě několik měsíců potrvá. Největší potíže lze očekávat v případě transformační podpory teplárenství, což v praxi představuje dotování ceny emisní povolenky pro uhelné teplárny. „Tato podpora nezapadá do tabulek úředníků Evropské komise, takže to nebude snadné,“ uvedl Kristián Titka.\nVýkon nových elektráren, které budou soutěžit o dotační podporu formou aukcí. Zdroj: Nařízení vlády o vymezení rozvoje podporovaných zdrojů energie (původní návrh MPO)\nAktivační nařízení vlády, které zákon výslovně vyžaduje k odstartování podpory nových investic v zelené energetice, se zadrhlo v mezirezortním připomínkovém řízení a poté u Legislativní rady vlády. Původní podoba nařízení zpracovaná úředníky ministerstva průmyslu totiž narazila na tuhý odpor jiných ministerstev, ERÚ a také byznysových asociací. Ekonomický deník o podobě návrhu a také kritických připomínkách již dříve informoval.\nPro připomenutí: Na nesouhlas ze všech stran narazil návrh ministerstva průmyslu nepustit do plánovaných aukcí pro nové zdroje fotovoltaické elektrárny. Také v dalších oblastech zelené energetiky se autoři návrhu drželi hodně při zemi. Naopak velkorysý přístup zvolili v případě transformační podpory tepláren, na kterou chtěli dát 8 až 11 miliard korun ročně. Jenže kvůli finanční náročnosti odmítá návrh podpořit strážce státní pokladny – ministerstvo financí.


Podivná obvinění II. | Jak prežít českou spravedlnost\nPodivná obvinění II.\n30. března 2009 v 11:58\nTento mladý muž se stal známým hlavně díky svému vztahu ke své současné manželce Mirce Čejkové. Lavstory s atraktivní a známou ženou plnila svého času stránky nejen bulvárních denníků.\nPolicejní novináři i novinářky společenských rubrik popisovali Víta jako odsouzeného podvodníka, který se vyhýbá výkonu trestu. Nikdo na něm nenechal niť suchou. Čtenáři mají rádi jednoduché příběhy, kde je jasný padouch a oběť. A Vít přece padouchem je - vždyť to řekl soud. Podívejme se ale za co byl odsouzen.\nMarek Vít se vrátil v roce 1990 z emigrace v Itálii. Jeho list byl nepopsaný, nepatřil do žádné skupiny českých sportovních podvodníků. To byla zpočátku výhoda. Lidé v revolučních dobách chtějí věřit tomu, že nová krev nezatížená kolaborací s komunisty a sportovní korupcí (byla u nás i za socializmu) přinese čerstvý vítr do našeho sportu. Měl zkušenosti ze zahraničí, uměl řeči a uměl sehnat kapitál. Byl špičkovým sportovním manažerem. Josef Masopust, kterého zastupoval na něho dodnes nedá dopustit a jako jeden z mála se nesnížil k tomu, aby ho odsuzoval. Sám říkal, že pro něho udělal manažer Vít mnoho dobrého a ani k tomu nepotřebovali žádnou smlouvu, stačilo jen podání ruky a ústní příslib. To je v českém podnikání, a nejen v tom sportovním dodnes nevídaná věc.\nV roce 1992 se stal nejmladším presidentem hokejového klubu u nás (21 let). Jindřichův Hradec pod jeho vedením hladce postoupil z první hokejové ligy do extraligy. Byla to podobná sportovní senzace jako svého času účinkování Dukly Litoměřice v naší nejvyšší hokejové soutěži. Jenže extraliga je finančně daleko náročnější podnik a jindřichohradecko nedokázalo špičkový sport sponzorsky podržet. Přes veškerou snahu se Vítovi nepodařilo extraligu udržel, klub sestoupil a finančně zkolaboval. Celou Vítovu kauzu režíroval policejní vyšetřovatel Šimeček, který nejen manipuloval s důkazy proti obviněnému, ale ovlivňoval i státního zástupce. Soudce (bývalý vojenský soudce), byl od počátku zjevně zaujatý a bez zájmu zjistit pravdu.\nZ pokladny hokejového klubu se ztrácely peníze, nebyly to jen tisíce, ale statisíce. Funkcionáři s penězi nakládali jako by byli jejich. Podobně jako u jiných podobných kauz ze sportovního prostředí byl ale obviněn hlavní mecenáš a člověk, který pro klub peníze zajišťoval. Podivné vyšetřování odstartovala třímiliónová půjčka, kterou si funkcionáři klubu vzali od města Jindřichův Hradec v roce 1993. Jenže v tom jim pomáhal starosta obce Jarošov, kam půjčka nejprve putovala a odtud už její osud nebyl vysvětlen policisty, ani soudem.\nMá se zato, že nemalá část putovala do kapes funkcionářů a policistů kolem Šimečka.\nMarek Vít tuto smlouvu o půjčce vůbec neviděl ani ji nepodepsal a když ji chtělo město zpátky, tak se k ní nikdo nechtěl hlásit. Jeden svaloval vinu na druhého a všichni nakonec na Víta. Navíc byl obviněn, že nevrátil dluh i dalším třem podnikatelům, což bylo kuriózní trestní stíhání, protože dluhů má u nás milión lidí a takové spory se řeší občansko právní cestou. Nakonec se u soudu dva z nich vypověděli, že jim údajný dluh Vít dávno vrátil a třetí podnikatel někam zmizel a tak ho soudce lehce vypustil.\nPolicisté Vítovi navíc přišili zpronevěřené peníze vedoucím žirovnické pošty Doudou. Společně s hráčem Metličkou (poštovní zaměstnanec) a trenérem Kašpárkem několik let odčerpávali z pokladny peníze a posílali je složenkami, které poštmistr falšoval vlastními raznicemi a razítky na údajné funkcionáře a hráče hokejového klubu. Douda vypovídal pod tlakem policistů a část viny sváděl na Víta, který ho prý k tomu naváděl.\nZatímco Marek Vít byl soudem v Jidřichově Hradci poslán do vazby už v říjnu 1993, funkcionáři i podmistr byli vyšetřováni na svobodě. Soud se konal za dva roky a celou tu dobu Vít seděl. Soudní frašku snad ani nemá cenu popisovat. Douda lhal, a měnil výpovědi. Tvrdil, že falešné raznice hodil do rybníka , ale za rok je soudu přinesl jeho známý, který mu je schovával doma. Potom se podmistr přiznal, že Víta falešně obvinil, dál ale odmítl vypovídat protože se bál policistů. Nakonec soud odsoudil Víta a další funkcionáře k šesti letům odnětí svobody. Vít se odvolal a Vrchní soud dvakrát rozsudek jindřichohradeckého soudu zrušil. Každé nové jednaní přinášelo další a další změny ve výpovědích, svědci se zaplétali do lží, ale soud přesto svůj rozsudek pokaždé potvrdil, jen změnil zdůvodnění. Po sedmi letech umřel soudce Vrchního soudu v Praze a byl nahrazen shodou náhod rovněž bývalým vojenským soudcem, který rozsudek jindřichohradeckého kamaráda potvrdil. Myslím, že Marek Vít se cítí poprávu poškozen vinou podivných rozhodnutí bývalých vojenských soudců, manipulace se svědky a nátlaku na svědky ze strany vyšetřovatele. Dnes už to nikoho nezajímá, dokonce ani jasná procesní pochybení. Vít se nikam nedovolá, má nálepku podvodníka a zločince a další obvinění se na něj jen sypou. Bývalá manželka ho udala, že ji vyhrožoval násilím a zapálením bytu - lup a dva roky navíc a může být hůř. Mohu uvést desítky a stovky domácích násilí, které skončily maximálně před obecní přestupkovou komisí, některá vyhrožování skončila i dokonáním výhružky - vraždou a ve všech případech policie tvrdila, že nemůže dělat víc, ale Vít byl na základě tvrzení bývalé manželky odsouzen do vězení. S nálepkou, kterou má z velké části neprávem, ho dnes mohou odsoudit i za dlouhou zimu a poškozené silnice.\nYekta Uzonoglu 1994 - 2006\nKaždé vykonstruované obvinění je špinavost, ale tragédií je, když kvůli tomu stráví nevinná oběť několik let v kobce vyšetřovací vazby. Omylů policejních vyšetřovatelů přibývá a mnohé ještě zůstanou veřejnosti utajeny, protože oběti policejních spiknutí byly odsouzeny a po odpykání trestu se raději snažily zapomenout. Odsouzená oběť se totiž automaticky stává po právu odsouzeným zločincem. Jsem přesvědčen, že soudy, které je odsoudily, v mnoha případech ani netušily, že podklady dodané vyšetřovateli jsou falešné a výpovědi vynucené, nebo čistě vylhané.\nPřípad lékaře Yekty Uzunoglua patří zcela jistě k těm nejsmutnějším.\nNěmecký lékař a podnikatel, původem turecký Kurd, u nás vystudoval medicínu, posléze byl za studentské protesty komunistickým režimem vyhoštěn do Německa, kde se stal úspěšným podnikatelem. V první polovině devadesátých let začal podnikat i u nás. Stal se výhradním zástupcem Škody Plzeň pro Turecko. Mezi českými podnikateli měl dost přátel, ale také dost konkurentů, kteří jej brali jako nezvaného vetřelce. Uzunoglu se mimo jiné se zabýval i vydáváním odborných publikací. Vlastním nákladem vydal i několik statí tehdejšího premiéra Václava Klause. Byl sympatizantem ODS a věřil, že v Čechách své podnikání rozšíří.\nPolicisté se nějaký čas dokonce snažili doktora Uzunogla přetáhnout mezi své spolupracovníky, protože věděli že se těší vážnosti mezi kurdskou komunitou. Turečtí Kurdové měli zájem o zbraně a vydělávali si na ně distribucí drog. Vzájemnou pomoc považují za věc cti. Uzunoglu se ale do těchto obchodů nechtěl příliš zapojovat, stejně tak nechtěl dělat policejního špicla, přesto měl dobré kontakty na obou stranách.\nKdo uvedl do pohybu lavinu, která ho spláchla do pankráckých kobek není spolehlivě zjištěno. I samotný Uzunoglu mluví jen v náznacích a naznačuje, že se stal obětí spiknutí policie s obchodními konkurenty v jejichž čela stál bývalý komunistický ministr Jaromír Johanes (po revoluci se stal vedoucím pobočky Škodaexportu v Ankaře) o technologii pro stavbu elektrárny v Turecku. Mohla to být jen obyčejná chyba, omyl, který později orgány činné v trestním řízení nechtěly přiznat..\nObvinit člověka lze u nás i anonymně. Nejspolehlivější jsou obvinění ze znásilnění, nebo z pedofile. Můžete mít mocných přátel kolik chcete, ale žádný z nich se nezastane pedofila, nebo člověka, který znásilnil. Po takovém obvinění pro vás nikdo nehne ani prstem. Jsou to citlivá obvinění, kterou vnímá veřejnost zvláště negativně. Když politik ukradne banku a prodá ji za korunu předem domluvenému zájemci a všichni občané za takový "obchod" zaplatit ještě 150 miliard, dotýká se to každého z nás, protože to zaplatíme z našich daní. Kupodivu je to ale každému fuk a najde se ještě dost lidí, kteří dají těm podvodníkům důvěru v dalších volbách a oni je klidně oberou o další miliardy - pochopitelně omylem a v dobré míře, ale když znásilníte bezbrannou dívku, nebo malého chlapce, a nebo když mladého chlapce sadisticky mučíte abyste ukojil své zvrhlé choutky, tak si můžete být jisti, že se vás budou štítit i ti nejlepší přátelé, natož pak politici. Dokonce i ve vazbě vám to dají pocítit.\nZa trestné činy znásilnění § 241, či pohlavní zneužívání § 242, nebo vydírání § 235 je vazba stoprocentní, tedy pokud se nejedná o policistu či soudce. Přitom u většiny těchto vysoce nebezpečných trestních činů nemusíte mít skoro žádné důkazy. V podstatě stačí, když na vás "poškozený" ukáže prstem a učiní hodnověrnou výpověď. A aby byla hodnověrná, s tím už jim odborník pomůže.\nDoktor Yekta Uzunoglu byl policií obviněn, že v domě kde bydlel věznil dva turecké mladíky, a ve své kanceláři jednoho z nich krutě týral. Jednalo se prý o novináře a doktor Uzunoglu ho tak přesvědčoval, aby nepsal o jeho podezřelých aktivitách. Vězně pálil cigaretami, dusil, mlátil důtkami a pokoušel se je zabít. Prý si počínal jako ten nejodpornější zvrhlík. Jak se mladíci dostali do jeho sklepa policie vysvětlila jen mlhavě - prý mu je tam dodali jeho spolupracovníci, ale ti obviněni nebyli.\nV celé kauze vystupovali jako svědci jen policejní informátoři, nebo lidé které měl vyšetřovatel v hrsti - dealeři drog a podobné existence. Když se doktor Uzunoglu bránil svědectvím lidí, kteří potvrzovali, že v době kdy měl novináře mučit, byl na zcela jiném místě, tak se protokoly ztratily. Soud žádal výslechy opakovat, ale po letech už svědci bydleli jinde a policisté je prý nemohli najít.\nJisté je jen to, že údajné oběti doktorova mučení na policii opravdu vypovídaly, potom však také zmizely za hranice protože je policie nechala vyhostit za jinou trestnou činnost.. Nezmizely ale protokoly jejich původních výpovědí na policii. Ostatně to už známe. Někdy důkazy jsou, jindy se nezaviněně ztratí.\nYekta Uzunoglu poznal naše vazební podmínky dokonale, protože v celách strávil téměř tři roky ( přesně 31 měsíců). Dovede si vůbec někdo představit třicet jedna měsíců života ve vazební kobce? Déle než tři roky ho však nemohl držet ani ten nejzaujatější státní zástupce, protože to právní kvalifikace trestného činu neumožňovala. Po propuštění se ale nedělo nic. Nic se nedělo ani ty tři roky po které byl držen ve vazbě aby neovlivňoval svědky, které policie nemohla najít.Soudce se ale obával, že by je našel doktor Uzunoglu a ovlivnil je. Soudce je nezávislý a obavy jsou právně naprosto neuchopitelné. Nelze proti nim argumentovat, nejdou vyvrátit protože jde jen o pocit. Judikáty a názory právních odborníků sice říkají, že člověka nelze zbavit svobody jen na základě pocitu, ale důvodná obava musí být založena na konkrétním činu. V praxi je však 99% obav založeno pouze na pocitu.\nPo roce státní zástupce zjistil, že mu k obvinění chybí důkazy, přesto držel doktora Uzunoglua další dva roky ve vězení, kde je ten soudce dnes? Zbavení svobody bez soudu, bez důkazů, bez šance na spravedlivý proces je v našem soudnictví poměrně častým jevem.\nStátní zástupce nebyl schopen sepsat žalobu ani po třech letech a když ji nakonec sesmolil, nedala se použít. Soud ji několikrát vrátil k doplnění až to dopadlo tak, že ji žalobce k soudu raději neposlal. Jenže Uzunoglu naléhal, aby soud proběhl, protože chtěl očistit své jméno. Navíc bez rozsudku nemohl vymáhat odškodné za léta strávená ve vazbě. Nastala paradoxní situace, kdy obviněný žádal aby byl souzen a justice soud odmítala. Přitom však ta samá justice držela obviněného dva a půl roku v nedůstojných podmínkách tuhého žaláře za který by se nemusel stydět ani nebožtík Sadám.\nV roce 2004 , deset let po zatčení, rozhodl soud pro Prahu 4, že stíhání je nepřípustné. Ne však proto, že by byl nevinen, ale kvůli nepřiměřené délce soudního projednávání, tak spravedlivá naše justice zas není. Justice se snažila celého případu bezbolestně zbavit a policisté měli obavy, aby nevyšly najevo manipulace s důkazy a se svědky.\nNakonec se doktor Uzunoglu dočkal až v listopadu 2005, kdy byl konečně zahájen soudní proces. Budete se divit, ale v tisku o tomto případu skoro žádný z policejních novinářů nepsal. Slonková, Kubík, Kmenta, Syrovátka a další už ztratili zájem. Celý proces probíhal bez zájmu médií. Ani se jim nedivím, když byl Uzunoglu zatýkán, tak o něm psali jako o jistém zločinci a nezapomněli zdůraznit, že tento padouch vydával Klausovi publikace. Ostatně omluvu, nebo vysvětlení od policejních novinářů jsem v našich médiích nezaznamenal nikdy.\nPrvní soudní stání bylo nadmíru zajímavé a novináři, kteří se ho nezúčastnili mohli litovat. Málokdy se totiž stává, že je státní zástupce v defenzívě a role žalovaného a žalobce se za tichého úžasu soudce Vítěslava Rašíka obrátí. Dovolím si tvrdit, že takový průběh soudu u nás ještě nenastal. Obžalovaný napadl státního zástupce z nezákonnosti a z manipulace s důkazy : " V mém spise jsou věci, které tam nepatří. To je v rozporu s Trestním řádem i s Ústavou," a když mu vytkl, že deset let staré obvinění opsal i s pravopisnými chybami, státní zástupce se jen přihlouple usmíval. Ostatně co jiného mu zbývalo. "Nesmějte se pane státní zástupce! Vy nejen, že neumíte psát bez chyb, ale vy jste ani nezjistil, že jeden ze spoluobžalovaných nežije." Uběhl rok 2006 a soud stále nedospěl k rozsudku. Policejní novináři se vrhli na jinou kořist a chybující úředníci, kterým se říká orgány činné v trestním řízení nerušeně pokračovali ve svých "omylech".\nV roce 2007 došla Yektovi Uzunoglu trpělivost a zahájil hladovku. Byla nová vláda a doktor si bláhově myslel, se změní i poměry u policie a u soudů, jak před volbami slibovali politici. Pro ukončení hladovky požadoval, aby nový ministr vnitra, doktor medicíny a práva Ivan Langer, reorganizoval svou Inspekci ministra vnitra. Uzunoglu tam totiž poslal 39 stížností na nezákonný postup policie, ale ani jedena nebyla shledána oprávněnou. I laikovy je jasné, že policisté v Inspekci vyšetřující zločiny policistů, nejsou nezaujatí a že jejich trestné činy by měl vyšetřovat orgán mimo policejní struktury. Vrcholem naivity, možná i zoufalství je druhý požadavek hladovkáře, který směřoval k ministrovi spravedlnosti Pospíšilovi, když požadoval aby se zasadil o spravedlivý a rychlý soudní proces. Jeho požadavky jsou nesplnitelné a tak bylo jisté, že Yekta Uzunoglu zemře hladem. Za pozornost však stojí, že se probudili alespoň někteří čeští humanisté, kteří spolu s ním symbolicky jeden den nejedli. Na prvním místě se sluší jmenovat bývalého presidenta Václava Havla, či exposlankyni Táňu Fišerovou (proslula bezmeznou loajalitou socialistickým vládám a když seděla v parlamentu, tak proti policii, či soudům nikdy nevystoupila). Škoda jen, že Václav Havel nevěděl o osudu tohoto lékaře, když léta hnil v Pankrácké věznici. Mohl mu dát milost, mohl obvinění zrušit. Mohl, ale... Zatím se naši politici a humanisté jen nechávají zavírat do klecí na Václaváku na protest proti nespravedlivě stíhaným vězňům na Kubě. Po dvanácti dnech hladovky Yekta Uzunoglu pochopil, že by umřel zbytečně a s naší justicí by to stejně nehnulo a tak hladovku v tichosti ukončil. Soudce Rašík nakonec uznal, že svědectví svědků, kteří nechodí k soudu a navíc ztrácí paměť je na nic a tak lékaře odsoudil jen k podmínečnému trestu dvou let s odkladem na pět let za vydírání a mučení Gurkena Gonena ( z mučení dalších dvou mužů ho soud žaloby zprostil), které si však Yekta Uzunoglu dopředu odseděl v pankrácké vazební věznici. Má to u naší spravedlnosti dopředu předplacené. Odsouzený doktor se však na místě odvolal a soudy se táhly dál. Nakonec se doktor Uzunoglu dočkal satisfakce v podobě osvobozujícího rozsudku Městského soudu v Praze, který jej v plném rozsahu zprostil všech obvinění. V září 2007 vyhrál Yekta Urunoglu i občansko právní soud s Gurkenem Godenem, korunním svědkem žaloby, za pomluvu a urážku na cti. Falešný svědek mu má zaplatit 250 tisíc korun. Z křivého svědectví však nebyl ani obviněn.\nPolicisté prý šetřili podle řádů a pilně, nikdo nechyboval, nikdo nebyl potrestán ani napomenutím, vše prý bylo v souladu se zákonem. Pokud je to pravda, tak platí, že nevinný občan může být vězněn klidně několik let. A je to...


Biskup, který pomáhal modernizovat výuku matematiky | Matfyz.cz\nBiskup, který pomáhal modernizovat výuku matematiky\nMatematika / rozhovor\nFrantišek Radkovský, emeritní biskup plzeňský, se narodil v Třešti na Jihlavsku. Na Matematicko-fyzikální fakultě UK vystudoval matematickou statistiku. Posléze nastoupil do kněžského semináře a začal studovat na Cyrilometodějské bohoslovecké fakultě v Litoměřicích. Kněžské svěcení přijal v Praze v roce 1970. Po sametové revoluci byl papežem Janem Pavlem II. jmenován titulárním biskupem aggarským a světícím biskupem pražským. V roce 1993 se ujal řízení nově založené diecéze plzeňské, kde setrval až do své rezignace v únoru minulého roku.\nEmeritní biskup František Radkovský (foto: archiv Františka Radkovského)\nMoje první otázka je nasnadě – čím se nyní zabýváte, pane biskupe? Užíváte si zaslouženého důchodu, pokud se to v církevním prostředí dá takto říci, nebo jste stále pracovně aktivní?\nV současnosti vykonávám funkci prezidenta Diecézní charity Plzeň. Je to vznešený titul, ale v podstatě jde o to duchovně doprovázet a povzbuzovat především pracovníky jednotlivých charitních zařízení. Jejich služba je nesmírně náročná, a aby ji mohli s velkým nasazením vykonávat, potřebují k tomu silnou duchovní motivaci. Kromě toho se snažím povzbuzovat také klienty charitních zařízení. Platí, že zdravý duch unese i nemocné tělo, avšak nemocný duch neunese ani zdravé tělo. Proto je péče o to, aby duchovní a psychické naladění těchto lidí bylo co nejlepší, také velmi důležitá.\nTím ovšem moje služba nekončí. Nepřestal jsem být biskupem, takže především o víkendech konám biskupské služby, ať už v diecézi nebo mimo ni. Často tak v těchto službách zastupuji svého nástupce monsignora Tomáše Holuba, protože požadavků je hodně a často spadají na stejný termín. Z celého výčtu mých aktivit je patrné, jak pravdivý je častý výrok pracujících důchodců, že „nemají čas“.\nVraťme se nyní o šedesát let zpět, tedy do doby, kdy jste se stal studentem Matfyzu. Jaké byly počátky vysokoškolských studií?\nPřed šedesáti lety jsem maturoval a po prázdninách nastoupil na Matfyz. Snad bych měl poznamenat, že jsem pocházel z věřící rodiny a zároveň z rodiny živnostníka-truhláře. To byly dva „dědičné hříchy“, které komplikovaly moje snahy o studium. Potíže jsem zažil, už když šlo o přijetí na gymnázium, tehdy jedenáctiletou střední školu. Nakonec se to podařilo, ale v souvislosti s přijetím na vysokou školu byly problémy znovu. Tatínek však napsal dopis prezidentu republiky Antonínu Zápotockému, že jsem dobrý student - po několik let jsem se docela úspěšně účastnil matematické olympiády - a že by tedy bylo dobré, abych mohl jít studovat na Matematicko-fyzikální fakultu. Dopis měl pozitivní odpověď, mě a tatínka si zavolali na okresní výbor komunistické strany a já jsem musel slíbit, že nebudu po absolvování studia učit (to abych „nekazil“ mládež). Po vzoru svého strýce jsem chtěl jít na statistiku, takže jsem mohl snadno slíbit, že učit nebudu.\nJak na rodáka z Vysočiny zapůsobilo pražské univerzitní prostředí?\nProstředí fakulty bylo velice sympatické. S některými spolužáky jsem se znal už z matematických olympiád, byla tam dobrá parta, která byla schopná pořádat hezké zábavné akce pro celý ročník i pro naše vyučující. Od třetího ročníku jsme měli na statistice výborný sedmičlenný kroužek spolužáků a spolužaček. Pravidelně jsme společně navštěvovali koncerty, divadla a galerie. O nedělích jsme procházeli uličkami staré Prahy s odbornou literaturou, ze které jsme se snažili víc poznat architekturu a výtvarné umění Prahy. Bylo to velmi důležité pro naše kulturní a celkové zrání. Zvlášť vynikající byla garnitura profesorů-akademiků, kteří nás učili. Profesoři Čech, Jarník, Kořínek a mnozí další, například mladý asistent Vopěnka, nám dali velmi solidní vzdělání. Byl jsem pilným studentem a každé odpoledne a celou sobotu jsem většinou trávil v Klementinu v univerzitní knihovně, kde jsem měl vhodné a klidné prostředí k soustředěnému studiu. S žádným děvčetem jsem nechodil, protože jsem měl zásadu, že „studovat a milovat nejde dohromady“.\nMusím se ještě zmínit o vnitřním duchovním zrání, které ve mně během studia probíhalo. Křesťanskou víru jsem dostal jako dítě doma. Avšak s přibývajícím věkem si každý musí udělat svůj vlastní názor a postoj. K tomu jsem dozrál právě až během studia matematiky a fyziky, a také filozofie, která ač marxistická, byla pro mě výzvou. Rovněž diskuse s věřícími spolužáky, kterých v našem i dalších ročnících bylo hodně, byla pro mě důležitá. Velice mi také pomohl vynikající kněz Jiří Reinsberg, dlouholetý farář v kostele Panny Marie před Týnem. Jeho, především intelektuály vyhledávané, bohoslužby a promluvy mě hodně formovaly. Velmi záhy jsem se stal každodenním návštěvníkem jeho bohoslužeb. A výsledkem byla jasná a racionálně fundovaná víra, která později rozhodla o tom, že jsem změnil své životní zaměření a stal jsem se knězem.\nPo absolvování Matfyzu jste byl zaměstnán ve Státním výzkumném ústavu pro výzkum automatizace sklářského průmyslu a později v Pedagogickém ústavu Československé akademie věd (ČSAV), kde jste se podílel na přípravě modernizace výuky matematiky. O jakou modernizaci tenkrát šlo a jaká byla vaše úloha?\nObdobí, kdy jsem byl na přechodnou dobu zaměstnán v Pedagogickém ústavu ČSAV, bylo krátkou periodou v mém životě. Po promoci na Matfyzu v roce 1962 jsem dostal umístěnku do zmíněného Státního výzkumného ústavu pro komplexní mechanizaci a automatizaci průmyslu skla a jemné keramiky v Praze v Holešovicích. V tomto ústavu s dlouhým jménem jsem se měl – po dvouleté povinné vojenské službě – mimo jiné zabývat automatizací výroby pivních lahví. Studoval jsem tedy sklářský proces ve sklárně v Ústí nad Labem, ale už tehdy ve mně zrálo rozhodnutí stát se knězem. Domníval jsem se však, že když už mám jednu vysokou školu vystudovanou, nebude možné jít studovat druhou, a zvláště ne církevní. Cyrilometodějská bohoslovecká fakulta tehdy byla spolu s kněžským seminářem pro celé Čechy a Moravu v Litoměřicích, tedy blízko Ústí. Zajel jsem se podívat do Litoměřic a ke svému překvapení jsem tam našel několik absolventů vysokých škol. Tehdy jsem se definitivně rozhodl stát se knězem.\nNebylo to ovšem tak jednoduché. Bylo třeba se uvolnit z trvalého zaměstnání ve výzkumném ústavu a najít si zaměstnání pouze na přechodnou dobu, která by skončila někdy o prázdninách, abych mohl nastoupit na teologickou fakultu, budu-li přijat. A zde se naskytla příležitost být zaměstnán v Pedagogickém ústavu ČSAV jako zástup za pracovníka, který byl na tu dobu služebně v zahraničí. V Pedagogickém ústavu v tu dobu existoval Kabinet pro modernizaci výuky matematiky a fyziky a tam potřebovali statistika do týmu na vytváření pedagogických a psychologických testů. Testy byly potřebné proto, aby ve školách, ve kterých probíhala tato modernizovaná výuka, bylo možné získat objektivní výsledky a porovnávat je se školami s běžnou výukou. To byla tedy moje malinká a přechodná úloha v tomto projektu.\nPo prázdninách roku 1966 jsem se díky tehdejšímu novému biskupovi v Praze, Františku Tomáškovi, pozdějšímu velkému kardinálovi, na teologickou fakultu dostal. Prosadil nás, několik absolventů vysokých škol, u tehdejšího ministra školství a kultury. Moje spojení s Kabinetem pro modernizaci výuky matematiky a fyziky však neskončilo. S vedoucím oddělení jsme se dohodli a já jsem tam asi dvoje prázdniny chodil vypomáhat a v podstatě jsem pracoval, pokud si pamatuji, na stejných úkolech jako předtím.\nPo vysvěcení na kněze jste však, předpokládám, civilní povolání již nevykonával a věnoval jste se správě věcí duchovních ve své farnosti ve Františkových Lázních. Jakých bylo těchto dvacet let na západě Čech? Osobně mám představu o církevním životě v socialistickém Československu spojenou s perzekucemi, neřkuli se zákazy takové činnosti. Jak vypadala každodenní realita 70. a 80. let?\nVysvěcen jsem byl v roce 1970 monsignorem, tehdy ještě biskupem, Františkem Tomáškem a nastoupil jsem na své první místo do Mariánských Lázní jako kaplan. Můj farář byl vynikající člověk, premonstrát Heřman Josef Tyl, který prožil přes tři roky v koncentračních táborech Osvětim a Buchenwald a po válce se stal představeným kláštera v Teplé, který zachránil před zavřením. Po nástupu komunismu prožil od roku 1950 dalších osm let v komunistických vězeních. Až do roku 1964 nesměl působit jako kněz a pracoval v zemědělství. Teprve s uvolněním v roce 1968 se pak mohl jako představený tepelské řeholní komunity přiblížit tepelskému klášteru a byl ustanoven farářem v Mariánských Lázních. Klášter byl v té době ještě obsazen vojáky, tam působit nemohl. Mě fascinovalo, že po tolika utrpeních nezatrpknul, byl stále usměvavý, s otevřeným srdcem pro všechny. Dva roky strávené v jeho blízkosti byly pro mne velice dobrou školou.\nPotom jsem byl jmenován administrátorem farnosti Františkovy Lázně, kde jsem působil osmnáct let. Bylo to hezké místo a bylo v něm opravdu co dělat. Kostel býval plný, protože tam bylo hodně lázeňských hostí, zvláště z Moravy a Slovenska. Měl jsem to štěstí, že brzy po začátku mého působení ve farnosti se ke mně přistěhoval kněz-důchodce Josef Rybenský, se kterým jsme tuto službu táhli oněch osmnáct let společně. Byl ve věku, kdy mohl být mým otcem, skaut, který strávil víc jak tři roky v komunistickém vězení především kvůli práci s mládeží, a který potom nemohl mnoho let vykonávat kněžskou službu a působil jako lesní technik. Po roce 1968 dostal souhlas a mohl v duchovní správě vypomáhat, a proto jsme působili spolu. Museli jsme být opatrní a nenápadní, ale dařilo se dělat dost věcí. Především jsme museli vědět, že jsme sledováni a pozorováni, což nám občas Státní bezpečnost dala na vědomí, třeba nějakým výslechem. Vždy ovšem bylo třeba zachovat zásadu „nevědí, co jim nepovíš“ a především zásadu „non ti temo, perchè ti amo – nebojím se tě, protože tě mám rád“.\nS rostoucím politickým uvolňováním se možnosti rozšiřovaly. V kostele jsme po bohoslužbách promítali filmy jako Ježíš z Nazareta, Quo Vadis, Ben Hur a další. Pacienti, kteří měli dost času, mohli aspoň načerpat také podněty pro uzdravování duše, když pro tělo je dostávali v lázních. O prázdninách jsme pořádali tábory ve skautském duchu pro děti a mládež – díkybohu, vždy to bez problémů prošlo, i když jsme také byli kvůli skautingu vyšetřováni. Hodně jsme také ve spolupráci s našimi farníky opravovali kostely a faru, což jsem rád dělal, pocházeje z řemeslnického prostředí. Závěrem mohu říci, že na léta strávená ve Františkových Lázních velmi rád a vděčně vzpomínám.\nPo revoluci v roce 1989 se ovšem situace rapidně změnila – papežem Janem Pavlem II. jste byl jmenován titulárním biskupem aggarským a světícím biskupem pražským. S druhým titulem problém nemám, ale co vlastně znamená „biskup aggarský“?\nŘímskokatolické biskupy lze rozdělit do dvou skupin. Diecézní biskupové mají zodpovědnost za některou diecézi v církvi – kterých je několik tisíc – a jsou tedy zváni podle té diecéze, kde mají sídlo, například arcibiskup pražský, biskup plzeňský atd. A pak jsou biskupové titulární, kteří jsou pověřeni jinými úkoly, ať už ve Vatikánu nebo ve světě, například apoštolští nunciové, tedy vyslanci papeže v jednotlivých zemích. Většina titulárních biskupů je ale v diecézích, kde obvykle pomáhají diecézním biskupům. Nazývají se světící biskupové, protože často při výpomoci diecéznímu biskupovi provádějí svěcení, která jsou vyhrazená biskupům, a nemohou je tedy konat kněží, například jáhenské a kněžské svěcení.\nV historii se ustálil zvyk, že tito titulární biskupové dostávají symbolicky titul po některé zaniklé diecézi ve světě. Ty se nacházejí často v islámských zemích, kde dříve bývaly kvetoucí křesťanské obce, například v Aggaru v Alžírsku, ale také třeba v Litomyšli, kde biskupství zaniklo za husitských válek. Proto jsem byl jmenován „titulárním biskupem aggarským“, zatímco například nový světící biskup brněnský, monsignor Pavel Konzbul, je „titulárním biskupem litomyšlským“. Tyto tituly zůstávají až do smrti. Když se však světící biskup stane diecézním, skončí jeho předchozí titul. Diecézní biskup, který se zřekl svého úřadu, a jeho zřeknutí bylo papežem přijato, dostává označení „emeritní“, takže já jsem „emeritní biskup plzeňský“.\nV nedávné minulosti bylo vaše jméno skloňováno v médiích v souvislosti s udělením státního vyznamenání prezidentem Zemanem. Později jste se nechal slyšet, že přijetí vyznamenání litujete. Můžete tuto kauzu pro naše čtenáře rozvést?\nVyjádřil jsem své politování ve chvíli, kdy se udělení vyznamenání stalo předmětem trapného handrkování, dá se říci i vydírání ze strany pana prezidenta a jeho kanceláře směrem k panu ministru Hermanovi a jeho příbuznému panu Bradymu, který si jistě vyznamenání zasloužil. Zato pan prezident udělil vyznamenání některým lidem, kteří si ho, podle mého mínění i mínění jiných, kterých si vážím, nezasloužili.\nJak vnímáte současnou českou politickou situaci?\nOdpovědnost veřejných činitelů je především v tom, že mají společnost vychovávat a vést k zachovávání morálních hodnot. Pokud se podbízejí a chovají populisticky, aby si udrželi přízeň veřejnosti a zvláště voličů, pak svoji odpovědnost zrazují, ke škodě celé společnosti, protože ji „nevedou vzhůru“ a nevychovávají. Místo statečnosti a solidarity pak ve společnosti vládne strach a sobectví. Česká republika se potom v rámci Evropské unie chová trapně. Není schopná převzít solidaritu s ostatními zeměmi v problémech kolem uprchlíků, chce pouze sobecky brát, a nikoliv také obětavě dávat. Je vinou vedoucích osobností společnosti – a nejsou to jen politici – že nejsou schopné postavit se proti většině, která nemá pravdu, a jasně tuto pravdu ukázat. Místo velikosti národa se pak ukáže jeho malost. Nepomůže se v tuto chvíli odvolávat na země Visegrádské čtyřky, které se chovají podobně. A rozbíjet evropské společenství místo snahy ho zlepšovat, vede k záhubě. Pro Evropu i jednotlivé země. Alternativou k evropskému společenství je totiž nacionalismus a peklo válek, které Evropa prožila v minulém století.\nÚvodní foto: Emeritní biskup František Radkovský (foto: archiv Františka Radkovského)


12.7.2018 – Briefing s podpisem daňového memoranda se společností UBER\n12.7.2018 – Ministerstvo financí uzavřelo se společností UBER daňové memorandum.\n30.4.2018 – Dnes se podařilo uzavřít dohodu mezi vládou České republiky, společností Uber a Hlavním městem Prahou.\n10.11.2017 – Částečné vítězství taxikářů a naopak komplikace pro Uber přinesl rozsudek Nejvyššího správního soudu. Podle něj řidiči jezdící pod touto aplikací podléhají zákonu, stejně tak jako obvyklí řidiči taxislužeb. Není to poprvé, co takové rozhodnutí padlo. Už v září takto argumentovalo i ministerstvo dopravy, od té doby Praha zpřísnila kontroly přepravy cestujících a Uber z nich zatím vždy vyšel s tučnou pokutou.\n23.11.2017 – Nad kontroverzní společností Uber, která čelí řadě skandálů a zákazů po celém světě, se po třech letech působení začínají stahovat mračna i v České republice. Nejvyšší správní soud nedávno rozhodl, že služby poskytované přes Uber mají být posuzovány jako taxislužba. Společnost, jež budí velké vášně především mezi klasickými taxikáři, přesto nadále funguje beze změn a drží se svých pravidel, která jsou mnohdy v přímém rozporu s legislativou o poskytování taxislužby.\n9.11.2018 – Páteční odvoz domů prostřednictvím společnosti Uber se může pro cestující výrazně prodražit. Nejnižší taxa 9,90 korun za kilometr se v neobvyklých případech může až třikrát násobit. Uber si totiž účtuje i za aktuální dopravní situaci a poptávku. Tím však překračuje pražským magistrátem stanovený maximální limit 28 korun za kilometr.


I věrný kamarád může skončit opuštěný na ulici - Tachovský deník\nI věrný kamarád může skončit opuštěný na ulici\nTachov – Když jde majitel psa do nemocnice či domova pro seniory, přemýšlí kam se svým psem.\nRčení, že pes je nejlepším přítelem člověka, už zřejmě neplatí. Tedy alespoň pro některé majitele čtyřnohých kamarádů. Dokládá to další z případů opuštěných psů, který se udál v Tachově. Začátkem týdne dorazila k útulku U Šmudliny jeho správcová Gabriela Jägerová. V pondělí kolem šesté hodiny večer si tam šla pro razítko a vyřešit každodenní záležitosti. Před útulkem postával pán a na vodítku měl uvázaného menšího psa. „Myslela jsem si, že jen tak nahlíží dovnitř. Nedalo mi to a zeptala se, co chce. Chtěl dát psa do útulku,“ informovala Deník správcová. Muži se psem řekla, co má udělat, aby mohla psa převzít. „Vysvětlila jsem mu, jak to funguje, dala jsem mu rady, jak má postupovat, sdělila, že si pejska vezmu, že jen potřebuji potvrzení od majitele, očkovací průkaz, potřebuji vědět odkud pes je,“ pokračovala Jägerová.\nNemohl do útulku, zůstal na ulici\nPes ale nepatřil muži. Řekl, že jeho paní je v nemocnici, a pak jde do domova důchodců a psa už nechce. „Kdybych tam náhodou nejela, chudáka psa by asi přivázal a promoklý čekal několik hodin, než bych přijela k útulku a našla ho tam,“ domnívá se správcová, která nemohla psa bez náležitých dokladů do útulku přijmout. Protože měla obavy, aby muž psa neuvázal někde u plotu až ona odjede, zavolala na pomoc městské strážníky. „Pro příjem psů máme stanovená pravidla. Myslela jsem, že to policie vyřešila. Chtěla jsem zabránit, aby uvázal psa u našich vrat. Jenže pejska jsem v úterý potkala běhat po ulici, bez obojku a vodítka, celého zmateného! Volala jsem opět na městskou policii, aby si ho laskavě nechali odchytit, když to předtím nevyřešili. Jenže prý toho pána cestou nikde nepotkali,“ popsala Jägerová. Vrchní strážník tachovské Městské policie Miroslav Litomerický potvrdil Deníku, že muž se psem už u útulku nebyl a pobíhajícího psa v Tachově strážníci neviděli. „Takovému člověku můžeme domluvit a zabránit mu, aby psa kdekoli uvázal. Dopustil by se tím týrání zvířete,“ vysvětlil Litomerický. „Máme i pravomoce a možnosti odchytit toulavého psa, jenže tohoto jsme neviděli,“ dodal.\nStal se tulákem\nPes, který nějakou dobu byl přítelem své paní, se tak nejspíše někde potuluje po Tachově. Správcovou Jägerovou takový postup zbavování se psa trápí. „Jdu do důchoďáku a kam se psem? Tak ho vyhodím, vždyť mi byl jen věrným přítelem několik let, a to přece nic není,“ zamýšlí se na úvahou některých lidí. I takové situace odchodu majitele psa do domova pro seniory jsou pro jeho čtyřnohého přítele řešitelné. „Jsou možnosti, jak pejska dát do jiné rodiny aniž by mu bylo ublíženo. Podat inzerát, udat psa přes zverimex, existují různé psí časopisy, internet, webové stránky,“ popsala s tím, že na opuštěného zatoulaného psa čeká ve městě mnoho nebezpečí: „Může ho přejet auto, někam spadne a utopí se, jsou zde bezdomovci…“


Rakovina žaludku: příznaky, projevy, léčba, vyšetření | Moje zdraví\nJedná se o poměrně časté nádorové onemocnění, které postihuje buňky žaludku. Rizikovými faktory pro vznik karcinomu – tj. nejčastějšího zhoubného nádoru žaludku, jsou konzumace soli, tvrdého alkoholu, plesnivých potravin a kouření. Velké riziko představují také genetické predispozice po předcích, kteří karcinom žaludku prodělali.\nPříznaky karcinomu žaludku\nNejčastější projevy rakoviny žaludku jsou:\nV časném stádiu, kdy je nádor malý, nedělá žádné nebo jen malé potíže. Postupné počáteční příznaky rakoviny žaludku bývají nevýrazné a špatně se rozpoznávají. Obvykle se výraznější projevy dostavují až v pozdějším stádiu rakoviny.\nNa vznik rakoviny žaludku může upozorňovat ztráta chuti k jídlu s pocitem na zvracení. S těmito projevy může rychle dotyčný ztrácet na váze, trpět slabostí a častou únavou. Mohou se objevovat tlaky v horní polovině břicha s pocitem plnosti i po konzumaci malé porce jídla. Později se objevují neurčité zesilující bolesti břicha. Bolesti břicha se objevují zejména na lačno s mírným zlepšením po jídle podobně jako u žaludečních vředů. V těžších stádiích rakoviny je patrné krvácení ze žaludku kvůli narušení cév nádorem. Může se objevovat krev ve stolici, stolice je pak černá, dehtovitá, mazlavá – tzv. meléna. Krev může být také rozpoznatelná i při zvracení.\nNejspolehlivější léčbou je možnost operativního zákroku, kdy se odebírá část žaludku. Moderní postupy operativních zákroků jsou šetrné a umožňují úspěšné odebírání nádorových tkání bez zbytečných ztrát zdravých tkání.\nVe větší míře případů se na diagnózu přijde již v pozdější fázi rakoviny, kdy operace již není možná nebo je velmi zdlouhavá, komplikovaná a život ohrožující. U pokročilých stádií rakoviny se volí tedy kombinace chemoterapie a ozařování, které nepřinášejí tak úspěšnou léčbu jako v případě chirurgického zákroku. Tento postup také značně zatěžuje organismus a v případě ozařování může dojít i k poškozování okolních, dosud zdravých tkání.\nVyšetření se provádí pomocí gastroskopie. Díky ní má možnost lékař nádorovou tkáň rozpoznat a může odebrat vzorky pro histologické vyšetření. Histologické vyšetření posoudí odebranou tkáň a určí povahu onemocnění. Rozsah nádoru, jeho možnost prorůstat do okolních tkání a lymfatických uzlin se provádí pomocí endosonografie. Dále se také provádí prohlídka dutiny břišní pomocí ultrazvuku nebo CT vyšetření. Často se provádí jako doplňující vyšetření také laboratorní vyšetření.\nPřípadné metastáze nádorových buněk do svého okolí postihují dosud zdravé tkáně a mohou napadnout a vytvořit sekundární nádor i v jiném orgánu, např. játrech nebo plicích. Nádor může v některých případech ucpat trávicí trubici, což vyvolává opětovné zvracení při každé konzumaci jídla.\nNenašli jste, co jste hledali?únavachemoterapietrávenízvracenížaludeční vředžaludekslabostgastroskopierakovina žaludkukrev ve stolicimelénatumorendosonografie\nPo rozsáhlém operačním zákroku mohou přetrvávat komplikace, které vyžadují další postup léčby. Můžou se vyskytovat pooperační hnisání v ráně po operaci nebo občasné pooperační bolesti. V případě výskytu a odstranění nádoru v blízkosti vyústění jícnu může docházet k poškozování refluxem, což znamená zpětný návrat žaludečních šťáv zpět do jícnu.\nNejlepší prevencí je omezení kouření a pití tvrdého alkoholu. Je vhodné nejíst často smažené, uzené nebo grilované maso a vyměnit jej za častou konzumaci čerstvého ovoce a zeleniny. Vláknina obsažená v zelenině napomáhá rychlejšímu trávení rakovinotvorných látek z potravy. Vhodné je také omezit dochucování jídla, především solení a dráždivé koření. Vhodnou prevencí je kvalitní strava a její správná konzervace k eliminaci rychlého množení bakterií a plísní, a tudíž jejímu zkažení.\nPokud trpíte únavou, slabostí, ztrátou chuti k jídlu, bolestmi břicha a máte ve stolici krev, jděte k lékaři.\núnava, chemoterapie, trávení, zvracení, žaludeční vřed, žaludek, slabost, gastroskopie, rakovina žaludku, krev ve stolici, meléna, tumor, endosonografie


30 miliónů pro zemanovce od sponzorů ODS? Dopis je prý padělek – Novinky.cz\nMístopředseda ČSSD a neúspěšný kandidát na prezidenta Jiří Dienstbier předal Vrchnímu státnímu zastupitelství dopis, ve kterém se píše, že Stranu práv občanů - zemanovci (SPOZ) měli financovat sponzoři ODS za pomoci bývalého premiéra ČR Mirka Topolánka (ODS) a jeho kontroverzního pobočníka Marka Dalíka. S informací přišel týdeník Respekt a deník Insider.\nčtvrtek 21. února 2013, 7:02 - Praha\n„Nevěřil jsem, když mi na jaře Mirek Grégr sdělil, že Šlouf těch 30 mil. dostal od sponzorů ODS podle pokynů Topolánka a Dalíka,“ píše se v dopise, který měl podepsat zakladatel SPOZ Zdeněk Zbytek, který patřil k nejbližším lidem okolo nově zvoleného prezidenta Miloše Zemana. Miroslav Grégr byl ministrem průmyslu a obchodu v Zemanově vládě.\nZbytek podle deníku Insider odmítl, že by takový dopis napsal, stejně tak exministr Grégr popřel, že by mu taková slova řekl.\n„Jde o dopis, který jsem dostal. Vyhodnotil jsem to tak, že existují pochybnosti o trestněprávních souvislostech financování politických kampaní, proto jsem ho předal na Vrchní státní zastupitelství,“ řekl Právu Dienstbier. Kopie dopisu poskytl také nejužšímu vedení ČSSD.\n„Protože jsem nebyl schopen tyto informace dále prošetřovat, logicky jsem ho postoupil státnímu zastupitelství,“ uvedl Dienstbier. „Někdo mi ho přinesl,“ odpověděl na otázku, jak k dopisu přišel.\nMynář: chtějí poškodit SPOZ\nPředseda SPOZ Vratislav Mynář považuje za velmi podezřelé, že s informací přišel právě neúspěšný prezidentský kandidát Jiří Dienstbier (ČSSD). „Zdroj jako kombinace vzteklého štěněte a týdeníku Respekt ve mně vyvolává pocit, že jde o opětovný pokus poškodit SPOZ a nově zvoleného prezidenta Miloše Zemana,“ řekl ve středu Mynář Právu. „Vzteklé štěně“ je přezdívka, kterou Dienstbier dostal právě od SPOZ.\nMynář je ale zároveň připraven spolupracovat při vyšetřování kauzy. „Pokud budu osloven orgány činnými v trestním řízení, tak mám velký zájem, aby celá věc byla osvětlena. Z pozice předsedy SPOZ poskytnu maximální možnou součinnost,“ doplnil.


Labyrint světa: 90 příběhů pro 90 diváků - iDNES.cz\n29. března 2015 10:30, aktualizováno 10:30\nHradecké Divadlo Drak zahájilo pouť Komenského Labyrintem světa a rájem srdce. Premiéra unikátního projektu v režii Ondro Spišáka se konala v sobotu 21. března, kdy se prvních devadesát diváků muselo rozhodnout, půjde-li s vojáky, vládci, duchovními, nebo s řemeslníky. Třeba za Fortunou.\nDušan Hřebíček ve hře Labyrint světa a ráj srdce. | foto: Divadlo Drak\nInscenace Labyrint světa a ráj srdce podle zásadní knihy Jana Amose Komenského dostala v hradeckém Draku podobu takřka dobrodružného hledání od sklepa přes sál i foyer až po půdu. Proto bude na repertoáru pět týdnů do 17. dubna, pro veřejnost se odehraje jedenáct večerních představení.\nInteraktivní projekt pro diváky od 11 let spojuje divadlo, výtvarnou instalaci, výstavu i společenskou hru. A slibuje být událostí, a to nejen počtem zainteresovaných divadelníků, jichž je skoro čtyřicet.\n„Uvažovali jsme, jak Komenského Labyrint světa rozehrát. Je v něm poutník, který se rozhoduje, čím bude a kde najde ve světě svoje místo. A teď šlo o to, tento pocit a základní tezi knihy dostat do divadelního tvaru. A shodli jsme se, že bude nejlepší, když každý divák si Labyrintem najde svou cestu. To znamená, že si na začátku zvolí, ke kterému stavu chce patřit, zda třeba k vojenskému, duchovnímu, či politickému, a to určí jeho cestu inscenací. Kapacita je devadesát diváků a každá cesta z těch devadesáti bude originální a jiná,“ říká dramaturgyně a spoluautorka scénáře Marie Nováková.\nRozhodující tedy je, co si na samém začátku divák vybere. Nakolik vycházíte ze samotné knihy?\nOndro Spišák: Myslím, že z Komenského vycházíme maximálně, on chtěl podat obraz světa v 17. století. Naší ambicí však je představit svět současný. Inscenace je určena pro mladé, tedy přesněji pro dospívající od 11 let, a ti už mají své hlavy a svůj rozum a utvářejí si názory na všechno, co se okolo nich děje. Nechceme jim ukazovat historii, ale jak by to, co Komenský tehdy pojmenoval, vypadalo dnes. A aby to v mladých lidech vyvolávalo chuť a schopnost přemýšlet kriticky o světě a aby nepřijímali hotové pravdy, ale vytvořili si je sami. K tomu by je mělo navigovat naše představení.\nLze posun ze 17. století do roku 2015 popsat konkrétně?\nMarie Nováková: Komenský nepopisuje konkrétní reálie, jeho genialita je v tom, že popisuje obecný stav. A v mnohém je nesmírně prorocký, třeba u vojáků píše, že přilétne drak a ten sežehne všechna vojska světa. A že člověk se stále snaží zdokonalovat v zabíjení, pořád vymýšlí složitější a složitější zbraně. Tady už nemusíte násilně aktualizovat. Je třeba si jen přečíst Komenského text, tož udělal každý z našich herců a pak nad tím přemýšlel, co to znamená pro něj a jak to funguje dnes. Aktualizace bývá snadná, neboť zjistíte, že to funguje pořád stejně, protože lidstvo se chová pořád stejně. Ondro Spišák: Ano, ukazuje se, že co bylo tehdy, je i dnes, moc se toho nezměnilo.\nVycházíte tedy z herců a z improvizací?\nOndro Spišák: Rozdělili jsme si s herci všechny stavy a oni je pojali autorsky. Samozřejmě, když to pak dáváte dokupy, je nutné vše přizpůsobit celku, ale jednotlivé scénky či obrazy vycházejí z jejich improvizací, které se postupně konkretizovaly.\nMůžete prozradit o postavách a stavech něco víc?\nMarie Nováková: Stejně jako u Komenského máme šest stavů, je tam svět manželský, stav řemeslníků, vojenský, stav vládců světa, tedy politiků, stav duchovní a stav učenců a vědců. Dále máme postavy Osudu, ta je i v knize, Smrti a Fortuny - štěstěny, u níž se chtějí všichni potkat, protože po ní touží, ale to vůbec není snadné. A samozřejmě nám nechybí Ráj srdce, to je však tajemství. U Komenského se do něj poutník v závěru dostane, u nás je to trochu jinak. Kdo ho najde, ten ho najde.\nOndro Spišák: Musím říct, že to opravdu bude dobrodružné hledání, skoro jako bojová hra. Ráj srdce asi nenajde každý, musíte se dívat, vnímat to a ještě navíc potřebujete trochu štěstí. Pak možná...\nPremiéra: 21. března 19:00\nReprízy: 25., 27. a 28. března, 1., 3., 4., 10., 11. a 15. dubna 19.00\nDerniéra: 17. dubna od 20:00\nNámět a koncepce: Dominika Špalková, Tomáš Žižka, Ondro Spišák\nRežie: Ondro Spišák\nScénář a dramaturgie: Dominika Špalková, Marie Nováková\nHrají: Dušan Hřebíček, Filip Huml, Jiří Kniha, Jiří Kohout, Václav Poul, Ján Sedal, Luděk Smadiš, Matija Solce, Jan Svoboda, Johana Vaňousová, Redy Vávra, Milan Žďárský...\nKdyž přijdu třeba s dcerami, ty si vyberou stav, já zas jiný, patrně uvidíme každý něco jiného...\nMarie Nováková: Je možné, že se potkáte. Začnete každý jinde, každý stav se ujme svých diváků, ale pak se vše začne proplétat, svět se propojí, takže se s tím, s kým jste se na začátku rozloučil, můžete potkat. Cesty se protínají.\nKde všude se bude inscenace odehrávat?\nMarie Nováková: Začínáme v kupoli před Drakem, my ji říkáme dóm, kde bude trh práce. Tam se diváci rozdělí mezi jednotlivé stavy.\nOndro Spišák: Pak vstoupí do budovy, která je pojatá jako labyrint. Můžete chodit všemi směry, můžete zabloudit, pro představení zpřístupníme všechny prostory, i ty, kam se běžný divák nikdy nepodívá. Samozřejmě se dostanete do sálu, do foyer, do studia, ale i na půdu, do skladu či do sklepa. Neuvidíte je však v jejich běžné funkci, všechno je předěláno pro představení.\nJaké máte zkušenosti s takhle velkými projekty?\nOndro Spišák: Já ne, tohle je pro mě úplně nová zkušenost.\nMarie Nováková: Já už dělala na projektu Golem v Praze na Štvanici, celá mašinérie trvala tři a půl hodiny a neměli jsme situace, kde by se všichni diváci potkávali. Labyrint je však složitější, protože všude se něco děje a my dva s Ondřejem to musíme nějak uhlídat a propojit. A vůbec najít systém, jak ten časoprostor ovládat. Je to náročné, ale také dobrodružné.\nOndro Spišák: My to nacvičíme, ale co se tam skutečně dělo, to se dozvíme až od diváků.\nPřinesla vám práce na Labyrintu světa v Draku nějaké poučení?\nOndro Spišák: Rozhodně, vezměte si jen samotnou koncepci takto koncipovaného divadla, které se odehrává všude možně. Každému z devadesáti diváků se v hlavě poskládá úplně jiný příběh, záleží na tom, kudy a v kterém momentě právě prochází a jak si motivy a indicie pospojuje. To je pro mě zcela nové a docela mě to i fascinuje. Nepotrvá to tři a půl hodiny, ale maximálně půldruhou hodinu. Myslím, že je to důležité pro středoškoláky, aby je to zaujalo, aby viděli, že divadlo může mít i netradiční podobu, že to není jen to klasické, kdy si sednu do hlediště, musím být ticho a dívám se na herce, co dělají, pak zatleskám a jdu domů. Středoškoláci jsou těžké publikum, těžko je dostat do divadla. My je chceme přilákat i přes dobrodružné putování. Snad je to chytí. Kdyby po zhlédnutí projevili zájem vidět to znova a s jiným stavem, pokládal bych to za velikánský úspěch.\nNepřipravujete se tak o závěrečný potlesk?\nOndro Spišák: Ten není důležitý. Sice není nic krásnějšího než upřímný potlesk nadšeného publika, ten je pro každého herce důležitý, ale tady o to tolik nejde.\nMarie Nováková: Ukazujeme svět v jeho nejhorší podobě, tak proč by tomu měli tleskat?\nPředstavení má omezenou životnost. Proč?\nOndro Spišák: V Hradci se sešla spousta aktérů odjinud a také se celá budova musí přizpůsobit chodu představení, nemůžete to střídat s jinými inscenacemi. Měsíc, měsíc a půl to budeme denně hrát v kuse, pak se to rozebere a Drak se vrátí do svého původního rytmu.\nMáte slogan, kterým byste pozvali diváky, i ty mladé?\nOndro Spišák: To jsme ještě nezkoušeli zformulovat. Jak jste říkali Golemovi? Marie Nováková: Měli jsme tři hesla. Jedno už si nepamatuju, bylo to něco o interaktivní události, druhé znělo Interaktivní kabalistická detektivka a třetí bylo stručné: Vejdi do příběhu.\nOndro Spišák: Vejdi do příběhu! To je docela dobré.\nTémata: ráj, Marie Nováková, Divadlo DRAK, Jan Amos Komenský, Labyrint, Tomáš Žižka, Jan Svoboda, Jiří Kohout, Srdce, FC Hradec Králové, Hradec Králové (město), Královéhradecký kraj, premiéra, Štvanice\nCo po premiéře mnozí tušili, potvrdili kritici z Divadelních novin: Dušan Hřebíček, herec, muzikant, výtvarník a...


Mac Miller přijede v červnu zničit pražskou Roxy | BBaRáK - hip hop magazín\nMac Miller přijede v červnu zničit pražskou Roxy\nMladý a kvalitní rapper z města černo-žlutých barev, Pittsburghu, poprvé zavítá do našich končin. A to už 29. června, bude to tedy náležitý začátek letních prázdnin a akcí. V rámci The Blue Slide Park Tour dorazí do pražského klubu Roxy představit nejen své stejnojmenné debutové album, ale i svoje freestylové umění. Start se plánuje na 19:00 a vstupenky budou k dostání v síti Ticketpro od 2. května za 530.- Kč.\npondělí 30. dubna 2012, 14:05\nMac začal s hudbou poměrně brzy. Naučil se sám hrát na piano, bicí a další hudební nástroje. Poté si začal budovat reputaci na místních akcích hlavně jako freestyler. V 15-ti letech si uvědomil, že hip hop je přesně to co chce dělat a začal se soustředit pouze na něj. Ještě pod svým bývalým pseudonymem EZ Mac vydal v roce 2008 mixtape But my Mackin Ain't easy. V příštím roce následovali další dva, tentokrát už však pod novým jménem.\nZačátkem roku 2010 podepsal smlouvu u Rostrum Records (Wiz Khalifa, Vali) a počal přípravy na mixtapu K.I.D.S., inspirovaném filmem Kids z roku 1995. Ten byl vypuštěn v srpnu téhož roku a obsahoval pecky jako "Kool Aid & Frozen Pizza" nebo "Nikes On My Feet" a na stránách DatPiff si ho do dnešního dne stáhlo více než 500.000 lidí. Následovalo úspěšné Incredibly Dope Tour, při kterém vyprodal každý koncert.\nRok 2011 byl pro Maca plný zajímavých zážitků. K těm určitě patří místo mezi Freshman Class 2011 magazínu XXL, v březnu vydaný mixtape Best Day Ever s produkcí od 9th Wonder či Just Blaze a také EP On and On and Beyond. Dále by se tam dalo i zařadit americká část The Blue Slide Park Tour a následovné vydání prvního alba se stejným názvem.\nV březnu letošního roku vydal svůj sedmý mixtape Macadelic, který získal během prvního měsíce více než půl miliónu stáhnutí. Právě teď probíhá po Spojených státech Macadelic Tour, na které navazuje evropská část The Blue Slide Park Tour, během které zavítá i k nám. Před pár dny bylo také zveřejněno další turné, tentokrát společně s pány Wiz Khalifa, Kendrick Lamar, Schoolboy Q a Chevy Woods. Mac Miller se tedy rozhodně nenudí a o tom se sami budete moct přesvědčit na konci června v Praze. Sledujte stránky akce na Facebooku a www.fource.cz pro bližší info.


Potraviny plné enzymů, které prospějí vašim střevům - | Prostřeno.cz\nPotraviny plné enzymů, které prospějí vašim střevům\nPotraviny plné enzymů, které prospívají střevům.\n8. 2. 2019 | Zdraví a diety\nTrávení je složitý proces. Užitečné enzymy pomáhají „rozbít“ jídlo tak, aby tělo mohlo využívat živiny z potravin. V případě, že trávení nefunguje na výbornou, lze ho trochu popostrčit potravinami s obsahem enzymů. Které to jsou?\nProces trávení začíná v ústech a končí, když se odpad odvádí z těla ven. Velkou úlohu v tom všem pochopitelně hraje střevo, které je přímo spojeno s celkovým zdravím a wellness. Jak tomuto orgánu pomoci? Zbavte se nadýmání, zácpy, průjmů, pálení žáhy i křečí po jídle s pomocí potravin bohatých na enzymy.\nPapája je jednou z nejlepších a nejznámějších potravin s obsahem enzymů. Prokazatelně ovlivňuje trávení, zmírňuje zácpu a nadýmání. Také zbavuje pálení žáhy a dalších příznaků spojených s dietními chybami.\nAnanas obsahuje bromelin z rodiny enzymů. Právě on rozkládá bílkoviny na aminokyseliny a studie naznačují, že napomáhá kardiovaskulárnímu, respiračnímu, kostnímu a zažívacímu zdraví.\nPohybové aktivity, kterými zabojujete proti stresu\nAvokádo charakterizuje lipázu, tedy enzym rozkládající tuk. Přestože lipáza se v těle produkuje přirozeně, studie naznačují, že konzumace avokáda nebo užívání doplňků s touto látkou je užitečné při trávení tučných pokrmů. Mezi bonusy patří i to, že avokádo podporuje imunitní systém, zvláště u lidí s celiakií nebo nesnášenlivostí lepku.\nAno, i kiwi je plné enzymu, který pomáhá trávit bílkoviny. Vědecké práce dokonce potvrzují, že toto „chlupaté ovoce“ je užitečné nejen při procesu trávení, ale také nežádoucím nadýmání.\nBanány obsahují amylázu a glukosidázu. Tyto enzymy rozkládají sacharidy do snadno stravitelných jednoduchých cukrů. Banány také poskytují vlákninu, která pochopitelně podporuje trávení a střevní bakterie.\nSurový organický med\nTaké surový med se může pochlubit širokou škálou zažívacích enzymů, včetně diastázy, amylázy, invertázy a proteázy. Diastáza pomáhá strávit škrob, amyláza ho rozkládá na cukry, invertáza štěpí sacharózu a proteáza magicky mění bílkoviny na aminokyseliny.\nKefír je plný zdravých probiotik, jenž zlepšují celkové střevní zdraví a mohou snížit plynatost. A které další potraviny jsou napěchované užitečnými enzymy? Při trávení se můžete spolehnout i na mango, kvašené zelí či zázvor.\npotraviny pro zdravá střeva\n1h a 20min 248 kJ 85 Kč\nTohle si může dovolit jen málokdo! Sharon Stone...


Basketbal: Bravó, Levhartíci dobyli šesté místo v ČR - Chomutovský deník\nBasketbal: Bravó, Levhartíci dobyli šesté místo v ČR\nPardubice/Chomutov - Šesté místo v republice! Úžasný úspěch dosáhli mladé Levhartice a Levharti v národním finále v basketbalu do jedenácti let.\nÚspěšný levhartí mix před zápasem v národním finále | Foto: Hamerle\nPoslední dvě nervy drásající bitvy v bojích play-off rozhodovala o umístění mladých chomutovských nadějí. Hlavně první utkání bojů o umístění mělo dramatický náboj až do konce a o výsledku rozhodl jediný bod. Běžela poslední minuta utkání s Kolínem a chomutovští prohrávali 57 : 58. Míč dostal Marek Dolanský a necelých šestnáct sekund před koncem dvěma body zpod koše strhl vítězství na stranu Levhartů.\nTrenér mixu Martin Karda zářil po utkání štěstím a spokojeností: „Chtěli jsme to urvat, byl to neskutečný boj, tahalo se to o pár košů. Holky a kluci bojovali, plnili taktické pokyny. A potáhli to tři hráči, kteří zahráli nad svoje maximum - Marek Dolanský, Janička Hlavová a k nim se přidala Terka Hamerlová."\nZápas se pro Levharčata nevyvíjel příznivě, v průběhu druhé čtvrtiny poměrně výrazně prohrávala. Trenér ocenil výkon svých svěřenců v posledních minutách druhé čtvrtiny, kdy chomutovští stav obrátili: „Základ úspěchu byl, že jsme zlikvidovali desetibodovou ztrátu a dostali jsme se do vedení o dva body v poločase. Ale hlavně všichni bez výjimky podali maximálně bojovný výkon a potom se i to štěstí přikloní."\nPo výhře postoupil levhartí mix do boje o páté místo, kde se utkal s domácími Pardubicemi. A utkání se opět nevyvíjelo pro Levharty příznivě. Po úvodním vedení se dostali do ztráty a poločas skončil třináctibodovým mankem chomutovských.\nAle to pardubičtí ještě neznali levhartí bojovnost a ochotu riskovat. Levharčata, která nastoupila do posledního zápasu pomalovaná bojovými barvami, bitvu ještě zdramatizovala. „Postavil jsem Marka a Janičku do třetí čtvrtiny spolu do pětky, aby se to pokusili dotáhnout, nakonec se to ale nepodařilo. Zariskovali jsme, ale úplný efekt to nepřineslo, " zhodnotil snížení ztráty na čtyři body Martin Karda.\nChomutovští utkání o páté místo prohráli a skončili šestí. Co rozhodlo o prohře v posledním utkání? Slovo dostal opět trenér: „Pardubice měli vyrovnanější mančaft, silnější lavičku než my. K tomu jsme ještě nedávali jasné body zpod koše.I tak si ale myslím, že jsme na ně měli."\nI když závěrečný zápas skončil prohrou Levhartů, turnaj byl pro ně úspěšný. Získali šesté místo v republikovém finále, když základna jiných družstev je větší a Levhartíci turnaj odehráli se čtrnácti mláďaty, a to se cení. Navíc Jana Hlavová byla vyhlášena nejlepší hráčkou turnaje a dostala se do All Stars celého národního finále.\nChomutovští nezaznamenali úspěch jenom na hřišti, ale i v hledišti. Příznivci a rodiče Levhartů jim během zápasů vytvořili takřka domácí atmosféru, co platilo i pro poslední utkání s domácími Pardubicemi. Ocenil to i trenér: „Byla to odměna pro hráče i nás trenéry za hodiny strávené v tělocvičnách a chtěl bych jim za to poděkovat."\nSoupiska Levhartic a Levhartů Chomutov:\nMarek DOLANSKÝ, Tereza HAMERLOVÁ, Radek VALENTA, Jana HLAVOVÁ, Ondřej JÁNSKÝ, Eliška KREJZOVÁ, Karel KAŠKA, Kateřina DOLEŽALOVÁ, Ondřej SUŠICKÝ, Karolína KUBÍKOVÁ, Tereza BAŽENOVOVÁ, Leon VONAKY, Adam ZÍDKA, Adéla MEŠKOVÁ.\nTrenéři: Martin KARDA a Vladimír DOLANSKÝ


accelapps: K2 AddOns\nHome > cz > Řešení > Support Solutions > accelapps: Server Support\naccelapps: K2 AddOns\naccelapps: K2 Add-Ons jsou unikátní doplňky, řešení a rozšíření platformy K2. Využít můžete hezké, dynamické a opravdu snadno použitelné grafy ve formulářích, na formulářích pak nové formulářové prvky, zejména naše unikátní víceřádkové "list" prvky se seskupováním dat, vzhled formulářů vylepšíte upravitelnými grafickými tématy a použít můžete naše konektory na datové zdroje.\nGrafy ve formulářích\nVšichni je chtějí, ale nikdo nemá. My ano! Máme jednoduché řešení jak na K2 formulářích zobrazovat dynamické a opravdu hezké grafy. A umíme jich několik desítek typů. Stačí si jen připravit data.\nGrafům snadno určíte jejich nadpis, popisky os, typ i grafický styl zobrazení. A jsou interaktivní, kliknutím na oblast můžete měnit data zobrazená vedle na formuláři.\nPodporujeme K2 Five i K2 Cloud.\nForm Grid Control\nK2 item view a uvnitř něj list prvek? Toto asi pochopí jen zkušený "kádvojkař". :) Nicméně: své formuláře můžete vylepšit naším více-řádkovým prvkem, zobrazujícím řádkový výpis dat s možností jejich seskupení dle zadaných kritérií. Velmi užitečný doplněk K2 formulářů, dobře zvládá výpis velkých objemů dat.\nZatím nabízíme tento prvek pouze pro K2 Five.\nFile System Broker\nAneb konektor pro práci se soubory uloženými na souborovém systému. Ano, víme že to není "moderní" styl práce se soubory, ale může k němu být řada dobrých důvodů.\nUmíme číst, ukládat, přepisovat a mazat soubory i složky, zobrazovat jejich hromadné řádkové výpisy i detailní informace.\nTento konektor logicky podporujeme pouze pro K2 Five.\nAneb vlastní grafická témata K2 formulářů, reflektující Vaše firemní CI standardy. Vzhled K2 formulářů tak pozvednete na zcela jinou úroveň. Sledujeme moderní trendy a K2 formuláře změníme v oko přitahující, přehledné webové formuláře, se kterými budete rádi pracovat.


Mojepoplatky.cz | S cestovkou nebo na vlastní pěst?\nHlavní strana > Pojišťovny > Z medií > S cestovkou nebo na vlastní pěst?\n09.06.2008, 12:01 | Elena Ondrová (Finance.cz) | komentářů (0)\nJste dobrodruhem, který se vypraví na druhou stranu zeměkoule, aniž má dopředu cokoli domluveno a bude tvrdit, že strávil nejkrásnější dovolenou ve svém životě? A nebo naopak potřebujete mít u své dovolené jasno, přesně vědět co můžete očekávat, co je pro vás připraveno a chcete si prostě užívat s veškerým komfortem a obsluhou? Zatímco v prvním případě si sbalíte do batohu svých pár švestek, případně načerpáte z příruček i internetu základní informace o dané zemi či zemích, ve druhém případě budete pravděpodobně bombardovat cestovní kanceláře dotazy a zjišťovat podmínky jednotlivých zájezdů, abyste dostali přesně to o co máte zájem. Budete ochotni zaplatit více, ale získat maximální pohodlí a servis.\nUrčitě se najdou zastánci jednoho i druhého způsobu. Jak se říká „co člověk to originál“. A právě proto každému vyhovuje něco jiného, každý vidí dovolenou jinak. Rozhodnete-li se cestovat aniž si zaplatíte nějaký cestovní zájezd, na jednu stranu můžete spoustu peněz ušetřit, ale veškeré zařizování a zjišťování informací bude na vás. Při nezdaru či potížích je veškeré řešení pouze na vás, nemáte se na koho odvolat, nemáte od koho očekávat pomoc.\nJiná situace nastává, pokud se rozhodnete pro nákup zájezdu přes cestovní kancelář. Cestovní kanceláře za vás spoustu věcí vyřídí, vy jen podepíšete smlouvu a zaplatíte. Tím byste měli získat nejen zaplacené služby, ale v případě problémů, také pomoc od delegáta CK. Dokonce i v případě problémů cestovní kanceláře by o vás mělo být postaráno, protože cestovní kanceláře musí být ze zákona pojištěny.\nDovolenou pouze od pojištěné cestovní kanceláře\nI když cestovní kanceláře musí být ze zákona pojištěny, vždy se vyplatí, pokud uzavíráte smlouvu nechat si předložit doklad o pojištění. Na stránkách Ministerstva pro místní rozvoj naleznete základní informace, jak zjistit informaci zda je cestovní kancelář pojištěna či nikoli:\nWebové stránky jednotlivých pojišťoven, kde budou průběžně uveřejňovány CK, které budou mít uzavřeny pojistné smlouvy.\nMožnost kontroly přímo v prostorách provozovny CK, kde dotyčná CK může klientovi předložit originál, či ověřenou kopii uzavřené pojistné smlouvy, platné pro rok 2004.\nV současné době mohou cestovní kanceláře uzavírat pojistné smlouvy pro případ úpadku CK s následujícími pojišťovnami:\nMezi základní povinnosti cestovní kanceláře patří povinnost připravit návrh cestovní smlouvy. Cestovní smlouva musí být uzavřena písemně. Cestovní kancelář je také povinna vydat jedno vyhotovení cestovní smlouvy spolu s dokladem o pojištění vystavený pojišťovnou. Tedy klient by měl spolu se smlouvou obdržet i informaci o tom, zda vůbec a u koho je cestovní kancelář pojištěna proti úpadku.\nJak již minulost ukázala, čas od času některá z cestovních kanceláří není schopna dostát svým závazkům. Právě v tomto okamžiku přichází na řadu pojištění, které by mělo klientům pomoci vyřešit jejich akutní problémy spojené s úpadkem cestovní kanceláře.\nPřestože dovolená by měla sloužit k relaxaci a odpočinku, není neobvyklé, že právě na dovolené daleko od domova se nám může přihodit nějaká nepříjemnost. Tyto nepříjemnosti lze částečně eliminovat již například výběrem cestovní kanceláře, a také vhodným cestovním pojištěním a to ať již si zaplatíte zájezd, nebo si vyberete dovolenou, kdy se sami „protloukáte“ světem.\nCelý článek naleznete na portálu www.finance.cz\nProhledat jednotlivé výrazy - S cestovkou nebo na vlastní pěst?\nS , cestovkou , nebo , na , vlastní , pěst? ,


#85 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nbathory666 bathory666 (#85) » paolo11 (#84):\nO víkendu poprvé a naposledy na Modřanské cyklobruslopěšostezce v Praze. Pro mne vidláka naprostá šílenost. A to místní kolega říkal, že to dnes je jen hodně slabý provoz. Nedokážu si představit opravdový provoz. Navždy vidlákem chci po tomto zážitku zustat.\n#84 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\npaolo11 paolo11 (#84) » koprus (#81):\n#83 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\njan21 jan21 (#83) » koprus (#82):\n#82 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nkoprus koprus (#82) » koprus (#81):\na bouda s balíkem je nedocvakli…\n#81 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nkoprus koprus (#81) » svatý (#80):\nDnes motivace na sezonu na otvíráku sezóny v Hlohovci. Rozhodovalo se ve ve dvou…\n#80 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#80) » Drtikol (#79):\nJá jel za svym otcem, vic nic.\n#79 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nDrtikol Drtikol (#79) » svatý (#78):\nJá se dneska (vlastně jako vždy) snažil jet na pohodu.Teď se už dvě a půl hodiny kroutim jak žížala,jak mě čím dál víc bolí stehna.Jinak jako vždy z jara počítám na vyjížďkách motýly,takže dneska dva.A taky samozřejmě zasloužený dvě malý.Zítra konečně s posunem času odstartovávám svou cyklosezonu.\n#78 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#78) » bathory666 (#77):\nMrazík tam říká: „je ti teplo děvče?“:), zkus si taky někdy přečist ta dvě pravidla, která zmizí, než ze sebe zase něco vyblinkneš.....\n#77 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nbathory666 bathory666 (#77) » svatý (#76):\nNevím na co je potřeba rukavice do deště když je +15? To klidně vyjedu bez nich. Úplně jsem si sedl na zadek když jsem viděl co fasuješ v zaměstnání. Jak to říká ten Mrazík? Kdybys nebyl nevím čím nestal by ses medvědem. Tak ať nedopadneš podobně…\n#76 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#76) » Drtikol (#75):\nInteligentní dotaz(bez ironie). Manželka se mě prakticky ptala na totéž z druhé strany-jestli mi v nich nebyla zima? Byla. Ale bylo to tim materiálem v kombinaci s deštěm, kterej ochlazuje stejně jako materiál rukavic a mom. teplotou. Pokud je+15 a víc, tak je celkem jedno, jaky rukavice mám, vozim je spiš kvuli pádu a odření dlaní a prstů-kdo se živí rukama, ví o čem je řeč. V dešti naopak vyjede jenom minimum cyklistů, většinou musí mít důvod a motivaci-pak jsou tyhle rukavice potřebné. Většinově jsou uplně nahovno, jenže to zase jaksi nekoreponduje s tou udajnou reklamou. To už si snad představit dokážeš.\n#75 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nDrtikol Drtikol (#75) » svatý (#65):\nTo se ti v nich ani nezpotily?To si nějak nedokážu představit.\n#74 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#74) » svatý (#72):\nV tomhle jsem byl dneska za tatkou v nemocnici a čuměli na mě na chirurgii skutečně jako na zaměstnance technických služeb. Otec je po operaci, dopadla dobře, takže mi jsou tyhle nepodstatny věci dost jedno.\n#73 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#73) » svatý (#72):\nKdo by řešil nejaky hadry.\n#72 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#72) » svatý (#71):\n#71 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#71) » paolo11 (#70):\nNo jasny. A tohle tam fasujeme.\n#70 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\npaolo11 paolo11 (#70) » svatý (#67):\nTě vzali do technickejch služeb?To jim nevadí že máš papír na hlavu,nebo jsi to zamlčel?\n#69 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nladislav11 ladislav11 (#69) » bathory666 (#68):\nDneska dovča,na ušním ráno,posílá mi do Motola s tím blatouchem,páč to zlobí furrt,ale už jsem se rozhoupal a řeším to,vypadá to prý na herpetický problém taky nějak a jinak možná i operace přepážky,uvidím,pak švih s Bodlákem a Rambem,odjíždí zítra do Hlohovce závodit,bude tam celá naše Varta A je zima hnusná dneska https://www.strava.com/…es/911217031\n#68 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nbathory666 bathory666 (#68) » svatý (#67):\ntakže reklama …\n#67 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#67) » washek (#66):\nklimatex, cenu nevim, já to fasuju\n#66 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nwashek washek (#66) » svatý (#65):\nOK, tak by jsi tu mohl (bez skrytých reklamních úmyslů) uvést i jejich značku/výrobce/model (a cenu).....?!\n#65 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#65) » svatý (#61):\nRáno jsem testoval rukavice do deště, ruce skutečně suchy byly.\n#64 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#64) » Hogy (#63):\nTyhle zazitky z vlastni cykloaktivity muze mit uz jenom uplny pako:).\n#63 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nHogy Hogy (#63) » JecminekMaselnik (#62):\nTo platilo urcite pro jeden z mnoha jeho jinych nicku. Asi ta anonymita internetu, ze. Aneb jak byt pokrytcem zas a znova.\n#62 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nJecminekMaselnik JecminekMaselnik (#62) » svatý (#61):\nTak prostě aspoň jednou dodrž, co jsi slíbil, a nemusíš na vyhození čekat, že ano.\n#61 RE: Cykloaktivita...aneb zážitky z jízdy na kole\nsvatý svatý (#61) » svatý (#60):\nNovy Město. Chladno. Ale na tomto foru je aktyvninakolemalokdo. Piro zdar, snadmetakivyhodej:).


Výroba hovězího masa vzrostla, vepřové se více vyváží | Zemědělec\n30. 7. 2018 / 13:26\nKomodity, Potravinářství, Statistika, Živočišná výroba\n„Naši zemědělci začali více vyvážet živá zvířata. Hlavně selata a jatečná prasata. Saldo zahraničního obchodu se živým vepřovým dobytkem je tak vyrovnané. Pokud jde o selata, vývoz směřuje do Rumunska, Maďarska a Německa. Vývoz jatečných prasat je orientován na Slovensko, Maďarsko a Německo,“ řekl Hrbek\nVe 2. čtvrtletí byly ceny jatečných prasat téměř o pětinu pod úrovní cen ve stejném období minulého roku a dosáhly průměrné hodnoty 26,82 Kč za kg živé hmotnosti nebo 34,87 Kč za kg jatečné hmotnosti. Vzhledem k předcházejícímu čtvrtletí klesla průměrná cena v mase o 0,94 Kč za kg.\nV 2. čtvrtletí bylo nakoupeno od tuzemských producentů 767 164 tisíc litrů mléka (+2,5 %), z toho nákup mlékáren činil 655 663 tisíc litrů (+3,1 %). Ceny zemědělských výrobců mléka byly o 1,5 procenta meziročně vyšší. Zemědělci prodávali mléko jakostní třídy Q za průměrnou cenu 8,40 Kč za litr, tj. o 0,69 Kč/l levněji než v 1. čtvrtletí, uvedl ČSÚ.*


Důležité informace o mimořádném stavu dopravy | Kratomania\nDůležité informace o mimořádném stavu dopravy\nVšechny nás nemile zasáhla pandemie viru SARS-CoV-2 v Evropě. šíření tohoto viru je nutné co nejvíce zpomalit, proto byl vyhlášen stav karantény, omezení pohybu obyvatelstva ČR a nově i povinnost používat ochranu obličeje.\nBez nasazení těchto opatření by volné šíření viru bylo smrtelné pro velké množství lidí vyššího věku, lidí s poruchami imunity a chronicky nemocných. Nasaďte prosím do boje s koronavirem všechny dostupné prostředky. Buďte také v kontaktu se staršími či sociálně izolovanými příbuznými, kteří potřebují vaši psychickou podporu.\nDáváme na vědomí, že fungujeme a vyřizujeme objednávky.\nČeská pošta zavedla zvláštní opatření a omezení služeb. Aktuálně je možné zasílat pouze Balík na poštu a zásilky Balíkovny. Je-li to možné, použijte prosím na pobočkách bezhotovostní kontaktní platbu.\nKvůli opatřením na straně DPD jsme přerušili možnost nechat si zboží doručit na výdejní místo sítě DPD ParcelShop. Omezení platí od 17. 3. do odvolání. DPD nedoručuje do uzavřených obcí – podrobnosti uvádí na odkazované webové stránce.\nÚhrada dobírky u přepravce DPD je možná pouze bezhotovostně (platební kartou). Dopravce bude také požadovat poslední trojčíslí z čísla občanského průkazu adresáta. Sledujte informaci o\nNaštěstí už byl díky experimentálnímu použití antivirotik v Číně objeven funkční lék favipiravir (Avigan), vyvinutý japonskou firmou Toyama Chemical původně pro léčbu chřipky.\nVěříme, že společným úsilím se povede pandemii zkrotit tak, aby co nejméně ohrozila lidi náchylné k těžkému průběhu onemocnění.


Blackmetalový exorcismus zachvátí Meetfactory: Trojkombinace smrtícího černého kovu | Rocksound\nPravý blackmetalový underground v komorní atmosféře menšího klubu\nMayhem neustále potvrzují svoji pověst modly svého žánru, a již brzy nás zachvátí mrazivým norským blackmetalovým infernem, kterému není nic svaté. Během tohoto večera budou doprovázeni svými krajany Gaahls Wyrd, které založil prvotní člen Gorgoroth, samotný Gaahl. Jako support se představí američtí black metalisté Gost. Všichni členové Gost též drží svá jména v utajení. Tato trojice se tedy představí v pátek 15. listopadu v pražském klubu Meetfactory.\nPrvotní sestava se s ničím nepárala\nMayhem vznikli už v roce 1984, tedy v době, kdy byl celý black metal ještě v kolébce. Mezi zakládajícími členy byli kytarista Euronymous (Øystein Aarset, zavražděn v roce 1993) a baskytarista Necrobutcher (Jørn Stubberud). Inspiraci čerpali od legendárních Venom (dle názvu jednoho z jejich songů si utvořili název), od starých Black Sabbath nebo i švédských Bathory.\nV roce 1988 přibrali do svých řad bubeníka Jana Axela Blomberga (alias Hellhammer) a zpěváka Per Yngve Ohlina, který si říkal Dead – a nebylo to jenom tak. Sám je pokládán za prvního black metalistu, který během koncertů použil corpsepaint. Než šel na pódium, často měl několik dní zakopané své oblečení v zemi, aby docílil vzhledu mrtvoly. Jeho životní styl ho však brzy dovedl k sebevraždě.\nDebut a zakomponování velkých jmen do sestavy\nV roce 1994 Mayhem vydali své první album De Mysteriis Dom Sathanas, které se řadí mezi nejdůležitější black metalová alba ze všech. Na tomto se již podílel Varg Vikernes (pseudonym Count Grishnackh), jenž má na svědomí několik shořelých kostelů, a spolu s ním i zpěvák Attila Csihar. Tento frontman maďarské black metalové legendy Tormentor se stal členem kapely v roce 2004 a působí v ní dodnes.\nJistě se dočkáme i novinek z čerstvého alba\nBěhem následujících let byli nařčeni i z propagace nacismu vzhledem k vizáži pódia během jejich koncertů, což však silně popřeli. Doposud vydali Mayhem pět alb včetně pět let starého Esoteric Warfare. 25. října však spatří světlo světa jejich šestý počin nesoucí symbolický název Daemon. My tak budeme svědky několika fláků z této nové desky, a to vedle osvědčených klasik žánru jako Freezing Moon, Life Eternal nebo Funeral Fog. Mimochodem, celý svůj debut přehráli na festivalu Brutal Assault před dvěma lety.\nOdkaz norských Gorgoroth budiž přenesen dále\nGaahls Wyrd jsou o poznání mladší, vznikli rovněž v Norsku teprve před čtyřmi lety. Jádrem kapely je však Gaahl, vlastním jménem Kristian Eivind Espedal. Ten působil devět let v norské black metalové legendě Gorgoroth a podílel se na veleúspěšných albech jako Incipit Satan (2000) nebo Ad Majorem Sathanas Gloriam (2006). Je i zakladatelem ambientního folkového uskupení Wardruna. Gaahls Wyrd prozatím vydali 2 alba, a to Bergen Nov ’15 a letošní GastiR – Ghosts Invited.\nVstupenky jsou v předprodeji na stránkách agentury Obscure Promotion, která nám připravila v Meetfactory opravdu black metalovou perlu. Koupit je můžete i v tradičních předprodejích na Ticketportal, Ticketmaster a na předprodejní kase v Lucerna Music Baru.\nText: Mates Šimek, foto: Facebookový profil kapely Mayhem\nČlánky, Novinky, Videa Bathory, Black Sabbath, Brutal Assault, Gaahls Wyrd, Gorgoroth, Gost, Lucerna Music Bar, Mayhem, Meet Factory, MeetFactory, Obscure, Obscure Promotion, Tormentor, Venom, Wardruna\n← Epica vydává klip a výroční album s akustickými verzemi písní\nFreedom Call s dalšími dvěma partami rozveselili Meetfactory →


Dům k prodeji o velikosti 3 732 m² v Hostech - REALCITY.cz\nProdej domu 3 732 m² Hosty\nProdej rodinného domu s přilehlými pozemky o celkové ploše 3732 m2. Zastavěná plocha je 491 m2 a obsahuje tyto budovy: stodola - 168 m2, která je rozdělena na více částí (garáž, kůlna), dílna - 63 m2 a rodinný dům se zastavěnou plochou 260 m2, z toho podlahová plocha je cca 250 m2. Dispozičně je dům řešen následovně: vstupní chodbou, ze které je vstup do koupelny a WC, dále je zde kuchyň s jídelnou, dva pokoje a jeden prostorný pokoj, který prošel celkovou rekonstrukcí. V tomto pokoji je vestavěný krb, balkonovými dveřmi je možný vstup na zahradu. Součástí domu je další pokoj, který má samostatný vstup. Dům je v udržovaném stavu, po částečné rekonstrukci, nachází se na kraji obce. Na pozemku je vlastní studna, odpad je sveden do jímky. Vytápění domu je řešeno pomocí ústředního topení, elektrokotlem. Dům je podsklepen. Na rozsáhlé zahradě jsou vzrostlé ovocné stromy. Obec Hosty je vzdálena 6 km od Týna nad Vltavou, kde je veškerá občanská i kulturní vybavenost.\nKód zakázky 677254


Dan Ťok: situace s mýtem vážná není, vybírat se bude dál | Dopravní noviny\nDan Ťok: situace s mýtem vážná není, vybírat se bude dál\n2.2. - Situace kolem výběru nového dodavatele mýtného systému není vážná. Pokud vše půjde podle předpokladů a nikdo nebude vyzývat ke zrušení soutěže, ministerstvo vybere jejího vítěze a mýtné se bude vybírat dál. Poslancům z kontrolního výboru Sněmovny to včera řekl ministr dopravy Dan Ťok. Výběr mýtného by podle něj naopak ohrozilo to, kdyby ministerstvo dopravy soutěž zastavilo a vypsalo ji znovu. Poslanci jeho informaci vzali na vědomí a požádali ho, aby je i nadále pravidelně o dalším dění informoval.\nDan Ťok reagoval na slova předsedy výboru Romana Kubíčka, který řekl, že situace je velmi vážná, protože se výběr nového dodavatele posouvá. Ministerstvo loni prodloužilo uchazečům o miliardovou zakázku na správu dálničního mýta po roce 2019 termín pro podání nabídek. Původně měli zájemci nabídky včetně cenové kalkulace úřadu poslat do 11. ledna, nyní je novým termínem 8. březen. Dan Ťok řekl, že to není nic tragického. „Je to termín, který je adekvátní a neměl by být jakýmkoli problémem v rámci spolehlivého zajištění mýta,“ uvedl.\n„Ministerstvo dopravy vynaloží veškeré úsilí k tomu, aby toto zadávací řízení bylo dokončeno řádně a včas a zajistilo kontinuitu výkonového zpoplatnění vybraných pozemních komunikací,“ prohlásil ministr.\nMinisterstvo vypsalo soutěž tak, aby dodavatelé mohli nabídnout jak mikrovlnný systém, tak satelitní systém. Miroslav Kalousek však řekl, že nejprve mělo padnout rozhodnutí, kde všude chce stát mýtné vybírat, a podle toho měl pak stanovit, jakou chce technologii. Stát pak podle něj nebude moci říct, zda vybral dobře, když nebude stoprocentně vědět, kde chce mýtné vybírat.\n„Tu zakázku schvalovala vláda. A vláda má ze zákona možnost říct, co si chce objednat. A ona řekla, co si chce objednat,“ odpověděl Dan Ťok na dotazy novinářů po jednání výboru.


Palačinková bomba - recepty a vaření Poslirecept.cz\nTvůj nápad / 17.11.16\ndle chuti zelenina\nna strouhání sýr\nZ vajec, mléka, mouky a špetky soli uděláme klasické těsto na palačinky bez cukru. Mělo by stačit asi na pět kusů. Palačinky usmažíme na oleji a zatím je odložíme stranou.\nCibuli nakrájíme najemno, orestujeme na troše oleje, přidáme mleté maso a několik minut za stálého míchání opékáme. Maso by mělo ztmavnout. Pak přidáme zeleninu a grilovací koření. Znovu promícháme a ještě několik minut vše podusíme.\nVezmeme menší dortovou formu o průměru 24 cm, vložíme palačinku, naneseme masovou směs, rozetřeme, posypeme strouhaným sýrem, dáme další palačinku a pokračujeme do spotřebování surovin. Poslední bude palačinka. Pak formu dáme zapéct do trouby. Pečeme tak dlouho, aby se roztavil sýr.\nTohle ‚‚vaření‘‘ zvládnou i úplně malé děti, a s radostí! ...\nMašinka Tomáš ze sušenek\nDělala jsem ji jako ozdobu na dort.\nGabriela Zajícová, Třinec\nRáda peču sladké zejména pro vnučku. Mašinku chtěla ke svátku, tak jsem ji upekla, ...


Hlávkův most je o krok blíž rekonstrukci. Kolektor bude dokončený v listopadu | E15.cz\n8. srpna 2018 • 15:00\nStavba nového kolektoru pod Vltavou u pražského Hlávkova mostu má být dokončena letos v listopadu. Povedou jím elektrické vedení, plynovody a vodovody, které dříve procházely přímo mostem, čímž se usnadní budoucí rekonstrukce mostu. Cena kolektoru převýší 600 milionů korun.\nKolektor je dlouhý 414 metrů a bude jedním z nejhlubších v Praze. „Kolektor je vybudován v hloubce 28 až 38 metrů. Vede paralelně s osou Hlávkova mostu a v budoucnu spojí dva již provozované kolektory na protilehlých březích Vltavy. Nyní probíhají dokončovací práce," uvedl vedoucí projektu společnosti Subterra Václav Dohnálek.\nPodle radní pro infrastrukturu Jany Plamínkové (STAN/Trojkoalice) je to jedna z největších akcí, která v současnosti v Praze probíhá. „Při odstřelování a ražbě si firmy Subterra a Hochtief užily. Všude tekla voda a naskytly se obrovské technické problémy,” řekla. Pod Vltavou se totiž nachází tři geologická souvrství a každá z vrstev má jiné vlastnosti. Stavba proto musí být pod neustálým geotechnickým dohledem.\nKolektor je v současnosti vybavován ocelovými konstrukcemi pro uložení inženýrských sítí a technologickými prvky. Povede jím také kolejová trať a provozní výtah pro údržbu. Tunel bude přístupný čtyřmi šachtami o celkové hloubce 131 metrů, dvěma na Štvanici, jednou na Holešovickém předmostí a další na Nábřeží Ludvíka Svobody.\nStavba byla zahájena v září 2016, loni v únoru začala ražba tunelu. Kolaudace kolektoru má proběhnout 21. listopadu. Celková cena byla vyčíslena na necelých 520 milionu korun bez DPH.\nNa dotaz k rekonstrukci Hlávkova mostu Plamínková odpověděla, že se situací není úplně obeznámená. „Pracuje na tom náměstek Petr Dolínek. Podle mých informací mají problémy s památkáři, protože ti si představovali, že se tady zachová daleko více věcí, než bude pravděpodobně zachováno,” řekla dále Plamínková.\nK situaci kolem havarijních stavů pražských mostů Plamínková dodala, že se ještě nenašla politická reprezentace, která by měla odvahu mosty zavřít. „Když se zavře Hlávkův most, nastane obrovský dopravní kolaps. To je, myslím, důvod, proč to všichni oddalují. Domnívám se, že než se zavře Libeňský a Hlávkův most, bude nutné vytvořit provizorní most, na který se doprava převede,” vysvětlila Plamínková.\nPražské kolektory měří dohromady zhruba 90 kilometrů. Jejich výhodou jsou například snadnější opravy, kvůli kterým není nutné rozkopávat chodníky a ulice. O systém se stará městská firma Kolektory Praha.\nHlávkův most kolektory Praha rekonstrukce Vltava