Svatebni foto na hrbitove - - Fotograf a fotograf...\nkachnaproduction Pro mě osobně je svatba šťastnou, optimistickou a veselou událostí, takže mě představa focení novomanželů na hřbitově opravdu neláká. Chápu onen umělecký záměr kontrastu života a smrti, ale v tomto případě se mi nelíbí....\n6. říj 2014 v 06:35 • www.kachnaproduction.com • Odpověz • To se mi líbí •\npokyska já nevím, kostel ok ale hřbitov.. nevím zda bych chtěla mít na svatebních fotkách hřbitov, je to trochu morbidní..\n6. říj 2014 v 06:46 • Odpověz • To se mi líbí •\nkuliseks I kdybych měla svatbu v kostele u hřbitova, tak bych na hřbitov asi nezašla tedy. Přijde mi to divné se jít vyfotit na hřbitov.\n6. říj 2014 v 06:48 • Svatba byla v květnu 2015 • Odpověz • To se mi líbí •\nweddingsphoto_cz Já bych se toho nebál...jen to chce mít úctu k odpočívajícím..nestoupat jim na hroby a nedělat úplné blbiny...nám tohle trvalo asi dvě minuty a myslím, že kdybych tam ležel já a nějakým způsobem to vnímal, byl bych rád za nějaké obveselení. Samozřejmě tisíc lidí, tisíc názorů. Hřbitov jde také použít jen jako pozadí...tím se kontaktu s hroby vyhnete úplně. Na jedné letošní svatbě jsme se pro změnu na hřbitově stavovali položit kytičky na hrob zesnulého tatínka ženicha, silný moment.\nZ jiného soudku na hřbitově můžou vzniknout i fotografie vyjadřující úctu padlým jako zde...\n6. říj 2014 v 08:51 • www.weddingsphoto.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nalexah89 no nevim, i vkusne nafoceny hrbitov je porad jen hrbitov...\n6. říj 2014 v 08:59 • Odpověz • To se mi líbí •\nfotografkavhm @weddingsphoto_cz tato Vaše fotka je něco tak neuctivého, jak k nevěstě tak k ženichovi a v neposlední řadě k etice svatebního štěstí, že tohle kdybych měla odevzdávat novomanželům, tak jim ještě sama zaplatím, než abych chtěla platit od nich... Jinak věřím tomu, že třeba fotka, kdy nevěsta pokládá na hrob svoji svatební kytičku své zesnulé mamince nebo třeba babičce, by byla silně emotivní....Zkrátka fotka ze hřbitova by musela mít důvod, proč je tam focená a každopádně příběh...Toť čistě můj osobní názor na věc...\n6. říj 2014 v 08:59 • www.vladkahollova.cz/ • Odpověz • To se mi líbí •\nweddingsphoto_cz @fotografkavhm Moje fotka se jmenuje Zlatokopka a je především myšlená jako fór a novomanželé ji mají moc rádi, protože je jiná. Samozřejmě není to univerzální recept pro každého. Můžete si myslet co chcete, já si o Vašich fotkách taky můžu myslet co chci, je to naše věc. Já mluvil o úctě k mrtvým, i zde jsem ženicha v postprodukci šoupal směrem k hrobu, ale sám ležel vedle. Humor je vždy docela ošemetná věc, navíc černý, zde na svatebním serveru, kde se to jen hemží zelenou barvou, rozmazanými světly v pozadí a emotivním nábojem\n6. říj 2014 v 09:09 • www.weddingsphoto.cz • Odpověz • To se mi líbí •\ntedrezka V žádném případe bych takove fotky nechtěla. Je plno jiných mist, ktera se pro svatební focení hodi daleko více 😉\n6. říj 2014 v 09:12 • Svatba byla v červnu 2014 • Odpověz • To se mi líbí •\nkarmeliona No mě by to ani nenapadlo..že někdo takové fotky mezi svatebníma má... Já bych tohle nikdy nechtěla. Leží tam oba mí rodiče, a určitě to chápu jako místo odpočinku pro své blízké a konec cesty životem. Svatba je den, kdy oba začínají svoji novou společnou životní cestu... Nikdy bych se tam nenechala vyfotit, natož ve stavebním..\n6. říj 2014 v 09:25 • Svatba byla v září 2014 • Odpověz • To se mi líbí •\nweddingsphoto_cz Tak jsem si pro vás milé dámy trochu zahledal....myslím, že budete překvapeny...\nPoslední mi připoměla, že existuje skvělý svatební mortální film Mrtvá nevěsta Tima Burtona....\n6. říj 2014 v 09:26 • www.weddingsphoto.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nalexah89 @weddingsphoto_cz ani jedna fotka mi otevrit bohuzel nejde, kazdopadne neni potreba tu obhajovat svou praci. vam se to libi, tak to fotte.. a srovnavani s filmem mi na miste neprijde, Esmeralda taky zazracne zacala videt...\nspis me zajima nazor jak se k tomu proste stavi ostatni lide...\ntrbolova Milý pane z weddingsphoto...zaměňujete účelovou stylizaci za svatební portrét "opravdové nevěsty" . Nevěřím, že z prosté neznalosti, jen potřebujete podpořit svůj názor a svou fotografii...která je...za mne kýč jak bič. Howgh\n6. říj 2014 v 09:32 • www.petratrbolova.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nweddingsphoto_cz To dá rozum, že takhle se Vám zde budou předhánět nevěsty a někteří PRO, že to je hrůza atd. Češi se k nějakému jinému názoru obecně staví dost distingovaně. Ale co člověk to originál. Jinak to bude vnímat metalák srdcem i tělem a jinak princezna ze zámku. Snažil jsem se otevřít trochu jiný pohled a teď se na mě jako obvykle snese vlna kritiky\n6. říj 2014 v 09:34 • www.weddingsphoto.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nweddingsphoto_cz @trbolova A vy máte zase potřebu urážet, víte co si myslím o vašich fotkách? Nic!\n6. říj 2014 v 09:37 • www.weddingsphoto.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nkacenkakaca No pokud k nejakemu hrobu mate zvlastni vztah tak prosim, ale mit to jako kulisu vasemu svatebnimu skotaceni? To asi ne. A jako navstevnik hrbitova nebo majitel nektereho z hrobu bych nebyla nadsena, ze rusite nebo sobecky zvecnujete treba hrob s mymi predky. Za me docela ujete...\n6. říj 2014 v 09:38 • Odpověz • To se mi líbí •\nalexah89 @weddingsphoto_cz hned v uvodu jsem prosila o vynechani urazek...\n6. říj 2014 v 09:46 • Odpověz • To se mi líbí •\nreys vrcholne nevkusne a nevhodne.. samozrejme se tady bude mavat "originalitou" a "nepochopenim umeni", ale podle me je to zas jen snaha vycnivat za kazdou cenu.\n6. říj 2014 v 09:55 • Svatba byla v květnu 2014 • Odpověz • To se mi líbí •\nsimone5 Mně to nepřijde vůbec vhodné, ale na druhou stranu má pan z weddings photo pravdu, že tu nikdo nesnese jiný názor Mně se to taky nelíbí, ale jsem ráda, že tu zazní i jiný názor. Náhodou mě zajímá, proč má někdo potřebu se fotit u hrobu.\n6. říj 2014 v 10:48 • Odpověz • To se mi líbí •\nkeridafoto Podľa môjho názoru je fotenie svadobných fotografií na hřbitově nevhodné a ako fotograf by som sa snažila to svojim klientom vyhovoriť. Tá euforická nálada po vykročení z kostola alebo od slavobrány pri civilnom obrade je tak krásna a čarovná zároveň, že často nie je nutné nasilu hľadať nejaké prehnane "originálne" miesta na fotenie Skrátka...menej je niekedy viac.\n6. říj 2014 v 10:56 • www.keridafoto.com • Odpověz • To se mi líbí •\ndandulkka (30 r.)\nRegistrovala se 23. září 2008 na beremese.cz. Přidala 2 příspěvky. Má 2 přátele. Region Sokolov.\ndandulkka @weddingsphoto_cz podle tohoto filmu měla jedna slečna celou svatbu ted nedávno a bylo to super\n6. říj 2014 v 11:06 • Svatba bude v srpnu 2018 • Odpověz • To se mi líbí •\nalexah89 @dandulkka pokud je cela svatba na motiv filmu, tak ok.. ale jen tak se jit fotit na hrbitov? zvlastni..\n6. říj 2014 v 11:09 • Odpověz • To se mi líbí •\nradkaja To, že někde ve světě něco je in , není třeba to hned přebírat i u nás, bez ohledu na vkus , jen proto abych byl za každou cenu "originální" a strhl na sebe pozornost. Takové "umění" není podle mně uměním.\n6. říj 2014 v 11:20 • Odpověz • To se mi líbí •\nfaidra na mne osobně působí svatební fotky na hřbitově doslova mysticky...nadčasově...tajemně...tak proč ne? Pořád lepší než stokrát omletá fotka, kdy nevěsta drží zmenšeného ženicha na dlani. Ale je to pouze můj názor a nikomu ho nevnucuji a přeji všem krásný den\n6. říj 2014 v 11:23 • Odpověz • To se mi líbí •\ndandulkka @alexah89 zvlaštní to je,ale proč jít jako ovečky ve stádě,když mužeme vyniknout,sice dost morbidním zpusobem,ale i tak\n6. říj 2014 v 11:24 • Svatba bude v srpnu 2018 • Odpověz • To se mi líbí •\nlove_and_cupcake @alexah89 nevidím důvod proč bych to měla řešit, pokud dotyční hřbitov neničí a nechovají se hrubě a vyloženě nevhodně, ať si každý udělá fotky, jaké mu vyhovují. Je spousta stylů fotek, které mně nevyhovují a také kvůli tomu nezakládám diskuze a svatební focení probíhalo tak, jak jsme si představovali\n6. říj 2014 v 11:34 • Svatba byla v září 2013 • Odpověz • To se mi líbí •\nalexah89 @love_and_cupcake pak nerozumim tomu, proc tu reagujete.. diskuze jsou od toho aby se diskutovalo. zajima mne jen nazor ostatnich, jak k tomu pristupuji a treba se tu vyjadri nekdo kdo takove fotky ma a rekne, proc je tak chtel.. neni to o tom, ze mne neco nevyhovuje..\n6. říj 2014 v 11:49 • Odpověz • To se mi líbí •\nphoto_nejedli Dobry den,\ni my pridame svou troskou do mlyna. Jako novomanzele bychom fotky na hrbitove asi nechteli. Svatbu povazujeme za veselou udalost a hrbitov mame spojeny spis se smutnejsim obdobim zivota. Nicmene jak uz zaznelo nahore, kazdy clovek je jiny a nekomu se predstava muze zdat zajimava. Jako fotografove si dokazeme predstavit klienty, kteri by o takove fotky meli zajem a urcite bychom jim to nevyvraceli. Vzdy to totiz budete vy, kdo se na fotky bude divat zbytek zivota. A verte, ze je lepsi mit par fotek na hrbitove, ktere, kdyz se vam nebudou libit, zalozite nekam hluboko do supliku, nez si pri kazdem prohlizeni alba rikat, ze jste to preci jen mohli zkusit. Konec koncu nikdo nerika, ze musite mit fotky jenom ze hrbitova. Fotte ve vice prostredich a je to.\n6. říj 2014 ve 12:38 • www.photonejedli.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nkacenkakaca @faidra upřímně si myslím, že mezi "originální" fotkou na hřbitově a "originální" fotkou s ženichem na dlani se dá najít celá škála skutečně originálních a vkusných motivů pro svatební fotku. Ono stejně je nejdůležitější, jak se novomanželé tváří (září štěstím) a jak fotograf pracuje se světlem. Protože když fotograf umí, tak není potřeba nějaké superoriginální místo, ale i v obyčejném parku či ulici vykouzlí zázraky.\n6. říj 2014 ve 13:33 • Odpověz • To se mi líbí •\nkhiriaphoto Viděla jsem na http://www.rocknrollbride.com/2013/03/historic-cemetery-wedding-with-the-bride-arriving-in-a-coffin-kristen-jo/ a to mi prijde super\nPokud to demonstruje zivotni styl nevesty a zenicha...proc ne? Goth lovers je i u nas spousta...\n6. říj 2014 ve 13:48 • www.khiria.com • Odpověz • To se mi líbí •\ntrbolova @khiriaphoto Tak to je brutus! Nicméně výborně zpracováno\n6. říj 2014 ve 13:57 • www.petratrbolova.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nMůžete mi prosím doporučit fajn fotografa z Ostravska (případně FM) na svatbu 26.9.15??


Portál ISAP > Data pro veřejnost > Cesta do Evropské unie > C. Portugalsko\nRegionální rozvojová politika v Portugalsku má úzkou souvislost s procesem regionalizace země. Portugalský politický a administrativní systém má své kořeny v 19. století, kdy došlo k významným administrativním reformám. Novodobý regionalismus spadá do období po roce 1970, kdy byl iniciován proces vytváření regionálních vlád a proběhla také politická diskuse k problémům kompetencí a k vytvoření systému vytváření regionálních celků (podle dostupné literatury obdobná situace jako v ČR).\nV této souvislosti je třeba zdůraznit, že diskusí se zúčastnilo také obyvatelstvo jednotlivých lokalit a vznikajících regionů.\nNejvýraznější období regionální rozvojové politiky spadá do let po roce 1991, kdy byly vytvořeny metropolitní oblasti Lisabonu a Porta a byla stanovena část kompetencí na lokální, regionální a centrální úrovni. Tento proces byl podpořen vypracováním regionálních plánů tak, aby byly v souladu s národním plánovacím procesem. Současně vznikaly odpovídající instituce a organizace, které odrážely uvedené procesy. Velmi významnou podporu regionální rozvojové politiky představovala oblast legislativy, která reflektovala nejen národní zájmy, ale i nutnost souladu legislativy s nadnárodními potřebami a členstvím v EU.\nTyto změny neprobíhaly vždy jednoznačně. Svou roli sehrávaly jak racionální, tak i stranické zájmy. Rozhodující vliv však měly integrační procesy v Evropě a snaha začlenit se do EU. Stále ještě trvají diskuse o prioritách Portugalska a podmínkách daných pro regionální rozvojovou politiku EU.\nV souladu s těmito záměry Portugalsko intenzívně rozvíjelo legislativu prostorového plánování, které odráželo nutnost změn v regionální a strukturální výdajové politice, která byla ze strany EU nejvíce kritizována. Portugalsko se zaměřilo především na podporu průmyslu, který byl značně zaostalý oproti ostatním zemím EU. Regionální výdaje směřovaly zejména na podporu malých firem a projektů různých ekonomických aktivit, jež měly řešit potřeby rozvoje různých oblastí zejména vnitrozemí státu.\nHlavní důraz při distribuci národních výdajů byl dán především na rozvoj průmyslu, turismu a obchodu. Tento trend pak ovlivnil legislativu prostorového plánování.\nZákladním článkem regionálních prostorových plánů byl zákon DLI76-A/88, Lei dos Licenciamentos (zákon o vládních povoleních - DL 445/91) a Lei do Soteamentos Urbanos (zákon regulující soukromé iniciativy v urbanizačních projektech - DL 448/91). Systém podporovaný legislativou země zahrnuje speciální plány se zaměřuje na záchranu národního dědictví a zachování přírodních zdrojů, což je uskutečňováno kontrolou využívání území (land use) v chráněných oblastech, speciálně na pobřeží.\nPlánovací systémy se také zaměřily na městské problémy. Již od roku 1970 a zejména v roce 1980 byly posíleny koncepce (Plano Director Municipal) municipálních plánů, neměly však odpovídající kvalitu a efekt byl malý. Teprve na počátku devadesátých let (po roce 1990) - centrální vláda iniciovala přípravu a nové pojetí plánovacích systémů v zemi. Podle nového pojetí vláda přesunula část odpovědnosti na lokální autority, které připravují samostatně tyto plány. Výsledek této iniciativy je intenzívní aktivita přípravy lokálních plánů.\nHlavním článkem tohoto systému je :\n·\tregulace využívání území a podpora lokalizace efektivních ekonomických aktivit, které mají rovnoměrně a vyváženě sladit sociální a ekonomický vývoj s úrovní životního prostředí spolu s podporou účasti decizní sféry a respektování hlavních principů decentralizace,\n·\tregionální rozvojové plány státu, které jsou vytvářeny od roku 1994 do roku 1999 odrážejí státní priority, včetně podpory vyváženého ekonomického rozvoje a zvýšení úrovně infrastruktury,\n·\tPlanos Regionais de Ordenamento do Territorio (PROT) (plány regionálního fyzického využívání území), které zpracovávají decentralizované regionální úřady centrální vlády (pravděpodobně naše dekoncentráty), které slouží k definování globální politiky využívání území (land use) založené na strategii vyváženého vývoje v oblastech, pro které byly tyto plány zpracovány,\n·\tpotřeba vytvoření systému plánů zpracovaných municipálními úřady byl základem pro vytvoření Plano Director Municipal (PDM), který definoval prostorovou organizaci řízení a kontroly vývoje využívání území municipálních teritoriích jako celku, Plano de Urbanizacao (městské plány), které definují strukturu měst v souvislosti s regulací využívání území a určují parametry pro různé typy využívání území stejně jako intenzitu jejich využívání a Planos de Pormenor, který detailně specifikuje návrhy.\nPDM spadá do kompetencí vládního schválení, avšak v okamžiku, kdy je PDM schválen, detailní městské plány jsou v kompetencích a odpovědnosti municipálních vlád. Plány prostorového využívání území se musí přizpůsobovat programům investic centrální vlády, jmenovitě iniciativám obsaženým v regionálních rozvojových plánech.\nTento nový systém nahradil tradiční (blueprint) plánovací styl. V současnosti je část zodpovědnosti přenesena na lokální vlády, proto vyvstává nutnost mobilizovat technické specialisty, kteří by se etablovali na lokální a regionální prostorové informační systémy. Tuto situaci komplikují historicky vzniklé ilegální sub-divize a vývoj území i limitované informace o podmínkách v regionech.\nZáměrem vlády je pokrýt všechny oblasti země tímto PDM, který by měl být doprovázen politikou konsolidace a obnovení rovnováhy městských systémů, založených na poskytování služeb a zařízeních mimo metropolitní oblasti Lisabonu a Porta a na formulaci strategických rozvojových plánů těchto měst.\nDalší významné zákony se týkají zemědělského využívání území (DL 451/82 doplněném DL 196/89) a ekologickém využívání území (DL 93/90 doplněný DL 213/92), které hrají významnou roli v regionálním a lokálním plánování s ohledem na jejich restriktivní důsledky ve využívání území.\nDůraz kladený na posílení plánovacího systému určuje tendence ekonomického rozvoje a má přímý dopad na aktivity spojené s využíváním území. Ty zahrnují :\n·\třešení tzv. ilegálních sub-divizí a rozvoj území (snížení klientelismu),\n·\tnestejný prostorový rozvoj je systematicky řešen tak, aby došlo k redukci problémů uvnitř rurálních oblastí (spojené s pauparizací obyvatel),\n·\tdominantní role hlavních městských center jako je Lisabon a Porto a řešení nedostatků v postavení malých a středně velkých měst,\n·\tzvýšení úrovně uvnitř Portugalska i úrovně postavení Portugalska v rámci Evropy.\nNa základě tohoto prostorového plánovacího systému jsou hlavní podpory zaměřeny :\n·\tk zabezpečení konvergence a srovnatelnosti v sektorální politice a zpracování systému prostorových plánů v maximálním rozsahu , aby bylo možné zabezpečit strukturální efekty v teritoriální organizaci země,\n·\tpodpora vytváření sítě středně velkých měst na základě restrukturalizace a modernizace městských systémů,\n·\tposílení mezinárodního významu Lisabonu a Porta,\n·\tpodpora prostorové integrace s Unií a internacionalizace ostatních měst, jakož i rozvoj příhraničních regionů,\noživení rurálního prostoru a využívání přírodních zdrojů posílením sítě městských center a podpora těchto oblastí, rozvoj zaměstnanosti v rurálních regionech a stimulace ekonomických aktivit a racionální využívání přírodního bohatství.


Štìòátka - kalendáø reklamní pøedmìty s firemním potiskem, nápady na dárky\nŠtìòátka - kalendáø, pro firmu, zákazníky, klienty i zamìstance eshop\nŠtìòátka - kalendáø, nápady pro firmu, zákazníky, klienty i zamìstance eshop\nZakoupíte-li si kalendáø pro firmy, získáte hodnotný reklamní firemní propagaèní pøedmìt. Nástìnné a stolní kalendáøe i diáøe, které se hodí pro reklamní firemní potisk jako dárkové pøemìty. Máme dobré nápady na firemní vánoèní dárky. Kalendáøe, které mají firemní potisk, patøí mezi vyhledávané reklamní pøedmìty. Vìtšinou je dodává reklamní agentura. Kalendáø je také dobrý nápad na vánoèní dárek. Mezi oblíbené propagaèní pøedmìty patøí dárkové balíèky, které mohou tvoøit nástìnné kalendáøe a jejich reklamní potisk. Je to pak originální reklamní pøedmìt, který také dobøe poslouží jako firemní vánoèní best dárek. Štìòátka - kalendáø, dobrý tip. Stolní kalendáøe a nástìnné kalendáøe patøí mezi èasté reklamní dárky. Kalendáøe mohou dobøe posloužit jako zajímavé reklamní pøedmìty. Mezi oblíbené vánoèní dárky a dárkové a reklamní pøedmìty patøí také velké stolní kalendáøe. Pro firmu se hodí firemní logo na potisk pøedmìtù. Reklamní agentury mají nápady na vánoèní dárky a vytváøejí firemní dárky - stolní kalendáøe - nástìnné kalendáøe aby pomáhaly udržovat firemní identitu. Nástìnné kalendáøe a diáøe, to jsou výborné reklamní dárkové pøedmìty. Kalendáø a jeho firemní potisk, to je dobrý propagaèní pøedmìt. Stolní kalendáø jistì ocení každý Váš obchodní partner jako dobré reklamní zboží. Firemní kalendáøe se hodí jako vánoèní dárky pro klienty i jako dárky pro obchodní partnery. Na firemní kalendáøe patøí potisk kalendáøù. Potisk kalendáøù Vám dobøe provede Tereza Tempo Line - reklamní agentura Praha. Výroba kalendáøù a potisk kalendáøù zaberou nìjakou dobu, proto dodejte vèas logo pro firmu, aby vznikly hodnotné obrazové firemní kalendáøe, nebo i tøímìsíèní kalendáøe. Kalendáøe a diáøe, stejnì jako firemní kalendáøe, patøí mezi stále oblíbenìjší firemní best dárky. K vyhledávaným firemním pøedmìtùm samozøejmì patøí firemní kalendáø a firemní diáøe.\nŠtìòátka - kalendáø, urèitì správná volba. Reklamní kalendáøe dobøe poslouží jako firemní dárky nejen k Vánocùm, obzvláštì jsou-li vlastní a firemní. Vloni to byly kalendáøe loòské, letos je již na kalendáø loòský pozdì, objednejte si radìji kalendáø na pøíští rok. Kalendáø s potiskem, to je dobrá volba jako firemní kalendáø! Nebo vlastní firemní kalendáø - pravý firemní kalendáø! Na vlastní firemní kalendáøe totiž nemusíte platit navíc potisk kalendáøù. Poøiïte si originální firemní dárky - to je ta správná podpora marketingu. Náš firemní e-shop je hodnì šikovný pro Váš nákup stolních i nástìnných kalendáøù a diáøù. Kalendáøe a diáøe pro firmu je dobré koupit vèas, nejlépe právì v našem e-shopu.


Petr Žantovský: Jak jsem potkal knihy – 169. díl. Hybridní politika | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Názory a petice » Petr Žantovský: Jak jsem potkal knihy – 169. díl. Hybridní politika\nPetr Žantovský: Jak jsem potkal knihy – 169. díl. Hybridní politika\nPředstavovat někomu, kdo se aspoň elementárně zabývá během dnešního světa a příčinami jeho kolapsů, prof. Jana Kellera (*1955) je nošením sov do Athén. Jan Keller je totiž zřejmě nejznámějším, a také neaktivnějším a nejplodnějším současným českým sociologem.\nJen jeho knižních monografií jsou desítky, a k tomu stovky novinových článků, řada vystoupeních na konferencích atd. V letech 2014 až 2019 byl poslancem Evropského parlamentu. Nejspíše právě tam nasbíral podněty ke knize Hybridní politika, u níž se dnes zastavíme několika ukázkami.\nJan Keller v letech 1974–1979 vystudoval historii a sociologii na Filozofické fakultě University Jana Evangelisty Purkyně (dnešní Masarykova univerzita) v Brně. Studium ukončil obhajobou doktorské práce na téma koncepce dějin u Maxe Webera. Jako stipendista francouzské vlády absolvoval ve druhé polovině 80. let studijní pobyty na univerzitách v Bordeaux, v Aix-en-Provence a na pařížské Sorbonně, kde působil v tamním archivu a studoval dějiny Francie v 60. a 70. let 17. století. V roce 1992 obhájil habilitační práci O byrokratizaci státní správy ve Francii za starého režimu. V současnosti působí jako profesor sociologie na Fakultě sociálních studií Ostravské univerzity.\nOblastmi jeho odborného zájmu jsou dějiny sociologie, obecná sociologická teorie, teorie organizace, problematika sociálního státu, teorie modernizace a globalizace, společenské souvislosti ekologických problémů. Jak nečekaně přesně píše wikipedie, „v posledním desetiletí se Kellerova tvorba vyznačuje hlavně silnou homogenitou a vnitřní provázaností a jako jeden z mála sociálních teoretiků byl schopen poskytnout komplexní diagnózu stavu moderní společnosti a sociologické výpovědi o ní.“ To je velmi přiléhavé hodnocení, které bychom mohli převzít i pro charakteristiku jeho nové, v těchto dnech vycházející knihy Hybridní politika. Kdo zná texty Jana Kellera, ví, že se vyjadřuje velice přesně, věcně, konkrétně a bez zbytečných slov. Proto dejme slovo právě jemu, aby jako autor představil smysl a poslání té knihy. První dva úryvky jsou z úvodu, další pak napovídají, jak je kniha stavěna – jako soubor analýz jednotlivých fenoménů současné společnosti, jejich provázanosti a rizikům z nich plynoucích pro celou naši civilizaci. V tomto smyslu je to asi vůbec to nejlepší, co bylo řečeno, napsáno a vydáno.\nZÁHADA NAŠÍ DOBY\nŽijeme ve velmi zvláštní době. Levicové politické strany prohrávají volby a prakticky ve všech zemích jsou na ústupu. Globální kapitalismus triumfuje ve stále dalších a dalších zemích. Všude se privatizuje. Sociální státy – někdejší pýcha levicové ideologie - jsou neúnosně zadluženy. Mluví se stále vážněji o agónii levice. Ve stejné době přitom zaznívá varování, že levicoví kulturní revolucionáři ovládli klíčové instituce a hrozí zlikvidovat celou západní kulturu. Z vysokých škol, z nejrůznějších společenskovědních ústavů a z médií se šíří ideologie rovnostářství právě v době, kdy se rozevírají sociální nůžky a narůstají ekonomické nerovnosti v rovině příjmů i majetků. Zmíněná kulturní revoluce se do celé společnosti šíří z univerzit, které jsou zároveň obviňovány, že jsou od společnosti odtrženy. Velké nadnárodní koncerny a úspěšní miliardáři tyto revoluční výzvy, namířené údajně proti jejich moci, plně podporují. K vítězství levičáků toužících převychovat člověka dochází v téže době, kdy je každý člověk povinen pohlížet na sebe jako na „podnikatele se sebou samým“ a všemožně usilovat o zhodnocení svého lidského kapitálu. Ve stejné době, kdy nadnárodní koncerny řízené v naprosté většině bílými muži diktují své podmínky celým státům a kontinentům, je bílý muž obviňován za svoji rasistickou a koloniální minulost. V době, kdy demokracie zvítězila v nebývalém množství zemí, narůstají v každé z nich počty těch, kdo jsou obviňováni z populismu, jenž je prý pro demokracii smrtelně nebezpečný. Čím více se rozvolňuje morálka a padají i poslední zbylá tabu, tím hlasitěji se volá po odstranění přežívajících stereotypů, které prý nepřijatelně omezují naši svobodu. Z ekonomicky nejvyspělejších kapitalistických zemí přichází volání po kulturní revoluci ne nepodobné tomu, co mělo kdysi dovést ke komunismu rozvojovou Čínu. V době, kdy ekonomická i vojenská moc se v celoplanetárním měřítku nebývale koncentruje, sílí hlasy po odstranění všech zbývajících forem moci a autority. Ke kulturní revoluci se hlásí především dobře situovaní příslušníci vyšších středních vrstev. Chtějí dělat revoluci namířenou proti zastaralému myšlení nižších středních vrstev. Těm, kdo jsou úplně nahoře, to ani v nejmenším nevadí. Těm, kdo jsou úplně dole, to ani v nejmenším nepomáhá.\nDVA VÝZNAMY SLOVA „HYBRIDNÍ“\nVýraz „hybridní“ je poslední dobou používán stále častěji. Politologové hovoří o hybridních režimech a řadí mezi ně takové způsoby výkonu moci, které nelze považovat ani za čistokrevné liberální demokracie, ale ani za autoritářské či totalitní systémy. Mají totiž z každého něco. Nejedná se o jev nikterak okrajový, podle některých analytiků žije v těchto společenských zřízeních, které nejsou jednoznačně demokratické, ale ani vyloženě nedemokratické, až jedna třetina světové populace.\nAni ti, kdo v hybridních režimech nežijí, nemají vyhráno. Bezpečnostní analytici konstatují, že jsme obklopeni hybridními hrozbami. Řadí mezi ně například terorismus, extremismus, útoky v kyberprostoru, různé formy ohrožení energetické, surovinové a průmyslové bezpečnosti. Nejedná se o regulérní konflikty, aktéři hrozeb vystupují často anonymně, používají směs zákonných a nezákonných prostředků, nedeklarují otevřeně své nepřátelské úmysly, a ne vždy přebírají za své činy zodpovědnost. Jedná se vlastně o jakousi formu záškodnictví probíhající v době míru.\nNěkteří hovoří přímo o tom, že žijeme uprostřed hybridní války. Hlavní roli v ní nehrají vojenské nástroje, ale psychologické působení, manipulace veřejností a skrytá propaganda. To vše je doplňováno pestrou paletou nástrojů počínaje ekonomickými sankcemi přes kybernetickými útoky až po teroristické akce. Cílem hybridních válek není porazit protivníka v otevřeném konfliktu, ale zevnitř destabilizovat celou společnost.\nVšechny tyto hybridní záležitosti mají společné to, že se v nich navzájem kříží a smíchávají prvky, které by v normálních poměrech nejen zůstávaly odděleny, ale představovaly by dva krajní póly škály. Může jít o škálu sahající od demokracie k režimům nedemokratickým, od dodržování pravidel k jejich překračování, anebo od mírového stavu k vyhlášení války.\nJe docela možné, že o hybridních režimech mluví ti, kteří by nejraději viděli všechny země kráčet za jediným zářným vzorem, o hybridních hrozbách přemýšlejí ti, kterým nestačí stará dobrá civilizační a ekologická rizika, a o existenci hybridní války nás přesvědčují ti, kterým vadí, že už příliš dlouho žijeme v míru.\nV každém případě je zvláštní, že o hybridizaci se mluví, jako kdyby se jednalo o něco zcela nového a dosud nevídaného. Přitom toto módní slůvko pouze zakrývá bytostně hybridní charakter ideologií, ve které se po generace věřilo, a neméně hybridní ráz politiky, ve které už několik generací žije. Politické ideály, či přesněji to, co z nich dnes ještě zbývá, jsou výsledkem nevídaného křížení a míšení. Strany politického středu nabízejí zvláštní koktejl tvrdé a nesmlouvavé ekonomické konkurence naředěný všeobjímající a nezištnou všelidskou solidaritou. Vzniká jakási hybridní novořeč, která ve snaze smířit nesmiřitelné užívá stále více protimluv. Politici a občané, kteří se této řeči zdráhají rozumět, jsou řazeni do kolonky populismu a prohlašováni za nepřátele demokracie.\nTato kniha se snaží popsat, jak hybridizace stála na samém počátku dvou velkých moderních ideologií, jak pokračovala při proměnách pravice i levice, jak se dnes projevuje na politické scéně a v jakém rozsahu poznamenala slovník těch, kdo dnešní společnost řídí, či přesněji - stojí v jejím čele.\nTermín „hybridní“ přitom používáme ve dvojím významu, který získal už v antickém Řecku. Ve významu „kříženec dvou příbuzných druhů“ nemusí být nic špatného, i když bývá produkt takového mezidruhového křížení často impotentní. Hybris má však od počátku také druhý význam. Znamená přemíru, ztrátu měřítka, přehánění, nerespektování a překračování všech hranic, všech limit, všech tabu, prostě exces. A v tomto případě už se jedná o věc vysoce problematickou.\nAby bylo možno zachytit proces hybridizace politiky z různých úhlů, má kniha tři stylově odlišné části. První z nich sestává ze čtyřech kapitol. Prvá z nich líčí, jak křížením náboženských a „vědeckých“ prvků vzniklo jednak učení marxismu o kolektivní spáse, jednak liberální učení o prozřetelnostním trhu. Druhá ukazuje, jak dovedením jistých prvků obou ideologií do extrému vznikl z liberalismu neoliberalismus a z marxismu neomarxismus. Třetí kapitola ukazuje, jak tyto dva ideové proudy dohromady vytvořily hybridní povahu Evropské unie. A konečně kapitola čtvrtá je věnována reakci na všechno toto křížení, která bývá pravicovými neoliberály i levicovými neomarxisty opět společně označována hanlivým termínem „populismus“.\nVe druhé části knihy jsou probrány některé klíčové pojmy dnešní politiky. Tvoří ji třicítka poměrně stručných hesel. Každé z nich se snaží objasnit, jak se smíšením neoliberálního a neomarxistického přístupu zformovala klíčová slova dnešního diskurzu. Z tohoto zorného úhlu jsou zde vyloženy jednak pojmy často používané v řečech politiků a ve veřejných debatách (např. integrace, lidská práva, migrace, multikulturalismus, modernizace, občanská společnost, svoboda, xenofobie), jednak pojmy podstatné pro pochopení dnešního dění (např. globalizace, metropolizace, nerovnosti, paralelní společnost), ale také pojmy, které jsou sice hojně užívány, jejich obsah však zůstává často nejasný (např. gouvernance, politická korektnost, progresivismus, viktimizace).\nGlobalizace je vyústěním mocenské asymetrie, která provází lidstvo po celou dobu jeho existence. Ti, kdo byli mobilní, měli vždy nadvládu nad těmi, kdo byli usedlí. Globalizace tuto pradávnou tendenci zobecňuje a podřizuje jí veškerý ekonomický, sociální, politický a kulturní život.\nNeomarxismus a neoliberalismus zaujímají vůči globalizaci v podstatě tentýž postoj. Považují ji za proces, jenž působí přímo s přírodní nutností, a pohlížejí na ni s notnou dávkou neodarwinismu – ten, kdo se na jakékoliv požadavky globalizace neadaptuje, bude vyřazen ze hry. Ten, kdo se této nutnosti včas, dobrovolně a iniciativně poddá a přizpůsobí, bude z ní profitovat.\nV rámci této základní shody vykládají přínos globalizace neoliberálové a neomarxisté poněkud odlišně. Zprava je kladen důraz na obrovský potenciál globalizované ekonomiky vytvářet nepřetržitý proud nových technologií a podporovat ničím neomezenou zdravou tržní konkurenci. Slibuje se od toho všeobecný růst bohatství překonávající jakoukoliv hranici již dosaženého. Z tohoto důvodu musejí neoliberálové bagatelizovat hranice růstu dané uzavřeností Země coby ekologického systému. Ekologičtí aktivisté a environmentalisté přitom neoliberálům usnadňují situaci zmateností svého postoje. Zároveň globalizaci kritizují a zároveň chtějí rušit všechny hranice. Preferují lokální produkci, ale provozovanou společně s cizinci přišlými z nejvzdálenějších konců planety. Jsou pro předběžnou opatrnost ve věcech přírody (jádro, OGM, skleníkové plyny), nikoliv však v záležitostech mezilidských (sňatky a adopce homosexuálů), ani v rovině celospolečenské (masivní migrace, volební právo i volitelnost pro cizince aj.). Vyslovují se pro konec ekonomického růstu, ale zároveň pro hospodářský vzestup rozvojových zemí. A vůbec nic z toho nepovažují za logické rozpory.\nNeomarxisté zdůrazňují politické aspekty globalizace a slibují si od ní, že vytvoří předpoklady pro překonávání omezeností národních států a pro rozvoj demokracie na celoplanetární úrovni. Z tohoto důvodu bagatelizují hodnotové odlišnosti různých civilizačních okruhů a poněkud naivně předpokládají, že hodnoty, které oni sami vyznávají, se zcela spontánně stanou hodnotami všeho lidstva. Vznikne tím nejlepší ze všech možných světů, ve kterém nebude tříd, nebude hranic, nebude různosti skupinových identit, a tedy nebude ani konfliktů.\nOba myšlenkové proudy přehlížejí, že současná vlna globalizace je nesena především novými technologiemi, a nikoliv svobodnými trhy, jak se domnívají neoliberálové, anebo pocitem všelidské vzájemnosti, jak o tom sní neomarxisté. Její důsledky jsou odlišné od očekávání obou táborů. V oblasti ekonomiky globalizace nevytváří prostor pro svobodné soutěžení rovnoprávných tržních aktérů. Přenáší ekonomickou a v důsledku toho i politickou moc z národních států na velké nadnárodní korporace, zvyšuje závislost periferních zemí na investorech sídlících v centrech a využívá mzdové, daňové a sociální rozdílnosti mezi lokalitami, národy a celými regiony. Zvyšuje tak existující nerovnosti, protože pokud by mzdy, dovednosti, kvalita infrastruktury a výše bezpečnostních rizik byly stejné na celém světě, nepřinášela by globalizace nikomu žádný zvláštní profit. Tato okolnost z nemalé zčásti vysvětluje i přetrvávání nerovností v rámci Evropské unie.\nV rovině politické nerozšiřuje globalizace celoplanetárně prostor pro demokracii, ale vyostřuje konkurenci mezi různými vojenskopolitickými koalicemi a rivalizujícími modely kapitalismu.\nSnižuje míru suverenity téměř všech zemí a omezuje jejich schopnost určovat si podmínky svého vlastního ekonomického a sociálního života. Směrem dovnitř rozděluje každou společnost na relativně malé skupinky vítězů globalizace a na zbytek poražených. Přitom ve stejné době, kdy globalizace posiluje ve společnostech sociální polarizaci, politika se tlačí do středu politického spektra. Levicové strany ztrácejí možnost chránit práva a zájmy pracujících, sociální stát je nucen nést náklady na nepříznivé dopady globalizace. Strany pravicové podporují snahy vítězů globalizace zbavovat se daňového břemene a zároveň se zříkají ochrany konzervativních hodnot, které by mohly působit jako bariéra volných toků čehokoliv. Poražení v globalizaci jsou opuštěni pravicí i levicí a zůstávají bez politické reprezentace.\nPravice i levice se stejnou měrou podílejí na budování něčeho, co můžeme nazvat „liberálním klamem globalizace“. Oslavují tento proces jako vítězství mobility bez hranic, nevázanosti individuí na jakoukoliv sociální příslušnost a na kterékoliv území. Vítají globalizaci jako období, ve kterém se již přežily národy a hranice států, ve kterém mizí kulturní a civilizační odlišnosti, lidstvo směřuje ke svému sjednocení. Tu a tam připouštějí, že globalizace má i své stinné stránky. Ty jsou však jen bolestivým přechodem k nejlepšímu ze všech světů, ke světu dokonale propojenému, naprosto smíšenému, multikulturnímu, kde jednotlivci pospojováni v sítích budou participovat na celosvětové demokracii. Tento mýtus má lidem zpříjemnit ztrátu národních států, zpochybnění kulturní identity a dosavadních sociálních jistot.\nhlasovalo: 15748 lidí\nVe skutečnosti je smysl globalizace mnohem prozaičtější. Po ekonomické stránce jde o způsob, jakým odpovídá liberalismus na místní saturaci tržního systému. Ve snaze o sebereprodukci se velké peníze snaží nalézt další místa, kam ještě nepronikly. Zároveň je globalizace politický proces, skrze který díky všeobecné kompetici nalézá nomádský kapitál konečně svobodu od jakýchkoliv závazků morálních, politických a teritoriálních, takže získává absolutní moc.\nJestliže si trh v neoliberálním pojetí vynucuje, aby se všechno stalo zbožím, pak globalizace je rozšířením tohoto myšlení a této praxe po celé planetě. Odbouráno má být vše, co ještě zůstává vně režimu kontraktu a ceny. Součástí této mentality je pojímání kultur jako obyčejných tržních statků, které jsou volně k dispozici individuím, jež si z nich něco vyberou a něco odloží podle své momentální chutě přesně dle modelu klienta-krále.\nPřemítání neomarxistů o globální demokracii je hodně naivní. Proč by měly síly globalizace připustit, aby byl tento proces řízen jakýmsi demokratickým celoplanetárním politickým subjektem, jestliže politiku v lokálním měřítku, tedy v měřítku národních států omezuje a kontroluje? Pokud by globalizace směřovala k jakési celoplanetární vládě, nejspíše by v ní zasedali představitelé správních rad nadnárodních korporací.\nAdaptace na globalizaci, o jejíž nevyhnutelnosti jsou přesvědčeni pravicoví i levicoví liberálové, má také docela prozaický obsah. Spočívá v tlacích na snižování zdanění příjmů z kapitálu velkých firem a z majetku nejbohatších příjmových skupin, v disciplinizaci pracovní síly a ve snižování ceny práce, v redukci veřejných výdajů a v odbourávání sociálních jistot.\nGlobalizace tak jako v minulosti znamená, že vše, co je mobilní, získává nadvládu nad vším, co zůstává usedlé. Jde o jakýsi druh pomsty nomádů usedlým. Dříve mívali nomádi ve zvyku opustit teritorium poté, co ho zbavili jeho bohatství. Ovládnou-li svět celoplanetárně, stává se tato taktika poněkud neperspektivní.\nLiberalismus má od svých počátků v 17. a 18. století celou řadu variant. Vznikl jako vzpoura proti nedostatku osobní svobody v dobách, kdy státní moc měla podobu absolutismu, přičemž soukromí zejména stavovsky neprivilegovaných osob bylo velice křehké. Odtud zásadní požadavek liberálů na individuální svobody neohrožované veřejnou mocí a na právo odporu v případech, kdy tento požadavek naplněn není. Nárok na individuální volnost rozšiřují liberálové z oblasti svobody smýšlení na oblast politických svobod a svobod ekonomických.\nDnešní dělení na liberalismus pravicový a levicový je poněkud zavádějící, neboť historicky přicházejí s požadavkem liberálních svobod zástupci měšťanů a buržoazie, kteří se politicky definovali jako levice v protikladu k pravici monarchistické a církevní reakce.\nSituace se dále zkomplikovala tím, že monarchie je postupem času nahrazována demokratickým zřízením. Na řízení státu se tak podílejí pravicové i levicové liberální strany, aniž by to vedlo liberály k oslabení kritiky státu jako utlačivé moci omezující individuální práva a svobody. Tento postoj se stal charakteristický zejména pro pravicové liberály. Liberálové levicoví zase mnohdy nezaznamenali proměnu charakteru pravidel omezujících libovolnost lidského jednání. S příchodem moderní společnosti tyto normy již nemají povahu osobní závislosti, vyvinuly se směrem k závislostem neosobním, k respektování institucí a norem platných pro všechny. Levicovým liberálům však zůstal sklon bouřit se proti normám, jako kdyby to byla stále pravidla diktovaná zvůlí nějakého autokratického panovníka.\nNa tomto pozadí se zformovala pestrá škála směrů sahající od pravicových neoliberálů až po levicové neomarxisty. Najdeme na ní potomky klasických liberálů, kteří spatřují svobodu v nezávislosti na demokratizovaných veřejných strukturách, ekonomické liberály pracující na podřízení státní moci zájmům velkých korporací, ultraliberály vyznávající vulgární darwinismus a připouštějící, že svoboda vede ke strukturní dominanci silnějších nad slabšími, ale také třeba anarchisticky smýšlející liberály, kteří věří, že odstranění všech překážek individuální svobody vede k ustavení harmonické rovnováhy. Existují liberálové, kteří vyhlásili válku všem sociálním strukturám s výjimkou velkých firem, a liberálové, kteří považují jakékoliv sebeomezování v oblasti konzumu pod heslem přežití lidstva za útok na samotné základy humanity.\nKlasický liberalismus vycházel z obrany individuálních svobod neohrožovaných arbitrární politickou mocí. Pravicový neoliberalismus věc zredukoval na volání po svobodě trhu v domnění, že vše ostatní se pak již přidá. Liberalismus levicový rozšířil zase koncept útlaku ze strany politické moci do oblasti norem regulujících zcela nepolitické soukromé mravy. Tendence k prolínání různých typů liberalismu je posílena tím, že v proudu levicovém lze být hodně napravo přejímáním liberální politiky, zatímco v proudu pravicovém lze být hodně nalevo přejímáním libertariánských postojů ohledně nerespektování nejrůznějších společenských tabu.\nZvláštním paradoxem ve vývoji liberalismu je postupující proměna jeho postojů vzhledem k původnímu a zcela základnímu požadavku - respektování svobody názorů. Došlo k tomu, že strany pravicově liberální a strany levicově liberální vytvořily uprostřed politického spektra mohutný ideově politický blok, který v rytmu střídání volebního kyvadla nabízí voličům programy jen s malými odlišnostmi. V zásadě přitom rezignují na řešení velkých problémů typu postupující prekarizace práce, existence daňových rájů, suverenity bank vůči státní moci, stoupajících nároků nadnárodních firem apod. Ze všech těchto věcí, které mohou být pro mnohé nepřijatelné, činí nevyhnutelnou normu, na níž je nutno se adaptovat. Oběti této své politiky a všechny její kritiky označují za nepřátele demokracie.\nVe svém ritualizovaném vzájemném soupeření používají levicově a pravicově liberální strany smířlivé termíny, jež odkazují k „vyrovnanosti sil“, „rovnovážnosti opatření“, „kompromisnímu řešení“. Zároveň bývají velmi netolerantní vůči všemu, co se odlišuje od toho, co ony samy jen s malými obměnami proklamují. Bez milosti odmítají vše, co by mohlo jakkoliv ohrozit jejich trvalé partnerství a společnou kontrolu nad politickým životem. Mají tendenci považovat stát za utlačivou moc, jako tomu bylo v dobách absolutních monarchií, a nepřipouštějí, aby tento stát ovládal někdo jiný než střídavě právě oni. V těchto otázkách považují názorovou svobodu a jakékoliv pochybnosti za stejně škodlivé a nebezpečné, za jaké je považoval panovník v dobách, kdy proti němu pod hesly svobody smýšlení a svobody slova ještě bojovali.\nVize multikulturalismu je projevem přechodu neomarxistů od kritiky kapitalismu ke kritice celé naší civilizace. Revoluční změna má spočívat v tom, že namísto relativně etnicky a nábožensky homogenní společnosti, která se řídí normami většiny, tedy něčím, co je prý nutně utlačivé, vznikne co nejpestřejší mozaika odlišných identit. Základem revoluční emancipace má být rozšíření rovnosti na všechny marginalizované skupiny, tedy na všechny, kdo byli až dosud v podřízení bílého heterosexuálního muže. Ideálem nové levice je vybudování „společnosti různosti“, kde odlišné identity žijí vedle sebe, aniž by docházelo k jejich sbližování. Jejich jinakost přitom nesmí zůstat uzavřena v soukromí, má se manifestovat veřejně. Žádná z existujících institucí se nesmí snažit podřídit tuto různost nějaké společné normě. Každá skupina má svá zvláštní práva a je úkolem právního systému, aby je dokázal prosadit, třeba i na úkor většiny. Jakákoliv komunita má mít možnost uplatnit právo veta v otázkách, které se jí týkají. V případě imigrace je nutno nástroj lidských práv používat tak, aby to podporovalo práva menšin na jejich kulturní identitu oproti normám přijímajících společností.\nPodle iluzí multikulturalistů tak vznikne společnost bez centrální autority, bez vertikálního uspořádání a bez utlačivé moci institucí. Díky tomu bude zbavena protikladů, které dřímají hluboko v naší civilizaci. Příchodu absolutně svobodné společnosti bude předcházet (podobně jako tomu bylo v případě diktatury proletariátu) určitý dočasný autoritářský moment. Multikulturní stát prosazující doktrínu dobra musí být schopen prosadit práva diskriminovaných menšin všemi prostředky. To umožní přenést se do nového světa, kde politika bude vystřídána morálkou a zastaralé občanství v rámci národních států bude jednou provždy nahrazeno všelidskou humanitou.\nSpolečnost různorodosti přinese překonání rozdělení na skupiny vládnoucí a skupiny ovládané. K dosavadním dominantním skupinám patří i lidové vrstvy. Ty se musejí vzdát části toho, co mají, ve prospěch marginalizovaných a nově příchozích. Skutečně demokratická společnost totiž nemůže odvozovat svoji legitimitu z něčeho tak utlačivého, jako je mínění většiny. Hegemonie většiny musí být neutralizována v zájmu ochrany práv menšin. Jednou z entit, kterou je třeba na této cestě dekonstruovat, tedy vyvrátit a zrušit, je národ. Národ je pouhá fikce udržovaná ve prospěch vládnoucích. Tuto fikci je třeba rozložit tím, že výuka historie už nebude školou patriotismu, nebude učit historické kontinuitě a nebude posilovat pocit zakořenění. Národní kultura není ničím jiným než kulturou většiny, tedy těch, kdo zneužívají svoji demografickou početnost, aby vnutili svůj pohled druhým. Země, které mají co nejméně historie, jsou zeměmi s největší budoucností.\nV minulosti západní národy kolonizovaly rozsáhlá území. Proces dekolonizace byl zatím jen polovičatý. Je třeba, aby dekolonizace pokračovala i uvnitř národa jeho dekonstrukcí. Národ bude svržen ze svého piedestalu, bude ukončena jeho hegemonie nad veřejným prostorem, popřena jeho suverenita a vyvrácen mýtus o jeho jednotě. Národy přestanou být svázány s historií a kulturou, stanou se jen administrativní značkou přístupnou na daném území všem. Konec imperialismu bude dovršen teprve koncem národního státu. Jakmile upadne pojem národa v zapomnění, dojde ke smíru jak mezi státy, tak i uvnitř nich. Občanství pak už nebude spjato s národním státem, ale ustaví se nově v rámci všelidské univerzality. Není žádoucí integrovat imigranty do národní kultury, je nutno integrovat všechny na bázi univerzálních lidských práv.\nDříve než bude stát odsouzen k zániku, měl by ještě sehrát určitou roli při celkové rekonstrukci společnosti. Po vzoru Spojených států od sedmdesátých let a Velké Británie od osmdesátých let 20. století je zapotřebí rozvíjet antidiskriminační státní správu. Levice přitom musí dát státu k dispozici své experty na různorodost. Ti označí skupiny, které je třeba uznat jako oběti diskriminace, a poté, jim za pomoci právních prostředků pomohou v boji proti této diskriminaci. Stát je třeba vybavit všemi potřebnými právními nástroji, aby mohl řídit proces socializace a vytvářet nového člověka uplatnitelného v modelu společnosti různorodosti.\nStará kultura je zatížena xenofobií, sexismem a homofobií. Největší její vadou je však transfobie, odpor vůči modernizaci, tedy přeměně a převýchově. Bez pomoci státu tento odpor překonat nelze. Musí se dosáhnout toho, aby lidé přešli od pouhé zdvořilosti vůči jinému k povinnosti milovat vše odlišné. Aby přešli od pouhého respektu vůči druhým k lásce jako povinnosti vůči bližním. Jedině tak lze překonat rasismus a vychovat namísto autoritářské osobnosti nového člověka, očištěného od jeho staré identity. Je třeba změnit většinu tak, aby souhlasila s novým světem, ve kterém se stane jen jednou z mnoha sobě rovných skupin. Většina musí sama chtít konec svých privilegií. Musí se jich sama chtít zbavit. Nestačí, aby zvláštnosti jen tolerovala, musí je vyzvedávat. Je třeba, aby začala milovat multikulturalismus.\nMá-li humanita nahradit občanství, musí být národní státy nahrazeny státem světovým. Nic pak už nebude bránit vzniku celosvětové občanské společnosti složené z nevládních aktérů, která povede k překonání arogantní národní suverenity. Mezikrokem v procesu vytvoření světového státu je Evropská unie. Neodvolává se na suverenitu lidu, evropský lid neexistuje. Svoji skutečnou legitimitu čerpá z imperativu pokroku, který překračuje hranice národů. Evropská unie není založena na chránění svého dědictví, je to projekt, který se distancuje od minulosti, tedy od rozdělování a válek. Je naplněním snu o civilizaci, která konečně humanizuje západní modernitu tím, že ji zbaví všech ideologických a ekonomických protikladů. Evropská unie zcela programově rozpojuje obecné dobro od národního zájmu. EU nechce být novou velmocí, chce být modelem celosvětové vlády humanity a lidských práv.\nTurecko slouží jako důkaz, že evropské hodnoty jsou přitažlivé i mimo historickou Evropu. Muslimové se mohou snadno stát čistými Evropany, protože nejsou zatíženi národním vědomím. Mohou se evropeizovat, aniž by museli předtím projít fází národního státu. Islám je šancí pro Evropu v té míře, v jaké ji otevírá multikulturalismu nezbytnému pro dekonstrukci národních států. Vůle lidu platí jen v případě, že se hlásí k cílům vytvoření nové Evropy včetně zrušení vůle lidu jako základu státu.\nJe obtížné najít v oblasti politiky druhý takový pojem, který by postupem času proměnil svůj význam natolik jako koncept „občanská společnost“. Původně se tímto termínem označovaly spolky bílých majetných mužů, kteří se svými iniciativami vystupovali nezávisle na státu a prosazovali své skupinové požadavky. Svoji činnost zásadně financovali z vlastních zdrojů. Hovoříme-li o občanské společnosti dnes, míváme zpravidla na mysli aktivisty útočící na bílé majetné muže jako na symbol utlačivé většinové společnosti. Činnost těchto sdružení bývá z velké míry financována státem, tedy daňovými poplatníky, k nimž mívají aktivisté poněkud přezíravý postoj a které se snaží převychovat v souladu s prioritami, jež sami sledují.\nTato část nevládních neziskových organizací s vyhraněnými politickými záměry bývá s občanskou společností stále častěji ztotožňována přesto, že její složení je mnohem širší. Patří do ní mimo jiné sdružení vykonávající čistě charitativní činnost bez politického podtextu, různá sportovní a volnočasová sdružení, svazy chovatelů, odborové hnutí stejně tak jako obchodní sdružení a svazy podnikatelů, profesní komory, náboženské organizace, místní spolky, ale i pobočky mezinárodních organizací a nejrůznější zájmové skupiny.\nJestliže v debatách o charakteru občanské společnosti převládají úvahy o činnosti právě některých nestátních neziskových organizací, je tomu tak proto, že jejich aktivity nabývají paradoxních rozměrů.\nUsilují o možnost ovlivňovat výkon moci a často tuto funkci získávají, aniž by podléhaly základnímu demokratickému regulačnímu mechanismu moci v podobě svobodných voleb. Kladou důraz na individuální a skupinovou autonomii, ale zároveň se vyslovují pro tvrdou opresi těch, kdo přicházejí s jinými názory, než jaké zastávají oni. Kritizují stát a jeho instituce, ale nerozpakují se financovat svoji činnost ze státních příspěvků. Mají aspirace vychovávat většinovou populaci, aniž by k tomu získali pedagogickou kvalifikaci. I když často vystupují s požadavkem větší průhlednosti, způsob jejich financování vždy zcela průhledný není, a to zvláště v případech, kdy jsou do něj zapojeny zahraniční společnosti a nadace.\nNevládní neziskové organizace požívají přízně jak levicových, tak pravicových liberálů. Neomarxisté na nich oceňují, že se staví do opozice vůči státní moci a jejímu byrokratickému správnímu aparátu. Chválí je za obhajobu práv reálně i třeba jen domněle diskriminovaných menšin a za ignorování hranic, ať již v demografickém rozměru, anebo v podobě nejrůznějších většinově respektovaných tabu. Neoliberálům je na nich sympatické, že přispívají k diskreditaci státních institucí tím, že se prezentují jako účinnější než ony. Líbí se jim také, že jejich financování má blíže k financování firem než státu, že používají marketingové techniky při získávání příjmů, že se pohybují v konkurenčním prostředí a že dokáží tržně provozovat něco tak zdánlivě neekonomického, jako je „byznys soucitu“.\nNevládní neziskové organizace vznikly většinou na půdorysu takzvaných nových občanských hnutí poté, co byla jejich činnost důsledně zprofesionalizována. Nejednou působí jako vnitrostátní partner nadnárodních organizací a asociací, které se snaží zvnějšku oslabit národní stát a odebrat mu i zbylé pravomoci. I když vystupují jako alternativa státní moci a klasických politických stran a cílevědomě si budují image ideologické nezatíženosti a nezištnosti svého působení, zdaleka ne vždy splňují naděje, které do nich byly částí veřejnosti i řadou teoretiků vkládány. Výzkumy ukazují, že čím více se tato sdružení profesionalizují, tím méně jsou otevřena účasti osob zvenčí. Jejich aktivisté přitom pocházejí ze stejných sociálních vrstev, rekrutují se z lidí stejného vzdělání a stejného věku jako členové politických stran. Skutečnost, že se stejný typ osob sdružuje v politických neziskovkách i v politických stranách, vůči kterým by rády představovaly alternativu, snižuje míru jejich přesvědčivosti.\nI když často vystupují proti projevům takzvaného populismu, efektivita jejich boje s tím, co nazývají populismem, bývá jen minimální. Příslušníci vrstev, které jsou ohroženy dopady globalizace, sociálními problémy a ztrátou kulturní identity, se o činnost nevládních neziskových organizací zajímají právě tak málo jako o aktivity politických stran.\n(Jan Keller – Hybridní politika. Praha: Nakladatelství Ivan David 2020. ISBN 978-80-907732-1-9)\nPetr Žantovský: Jak jsem potkal knihy – 168. díl. Švejk afghánským veteránem\nKeller , literatura , politika , Žantovský , sociologie , Jak jsem potkal knihy


Nová láhev luxusní vody EVIAN Drop | Luxurio.cz\nNová láhev luxusní vody EVIAN Drop\n8.5.2014\tDoplňky, Styl\nKdyž u Vás peníze nehrají roli, není důvod být průměrný. A to ani v případě že jde o pití vody! Nová láhev společnosti Evian představuje dokonalé spojení designu a přírody, jedná se totiž o plně recyklovatelnou nádobu. Evian čerpá vodu z vrcholků švýcarských Alp, tam kde je příroda nedotčena po celá tisíciletí.\nDrop Evian – jak je nová láhev nazývána, bude k dispozici pouze ve vybraných městech a metropolích. Zakoupit jí tak můžete v Paříži, Londýně a Ženevě. Kosmopolitní a jet-set povaha těchto měst se zkrátka odráží v čemkoliv a to i tak prostém jako je voda.\nDrop Evian bude prodávána v kioscích, obchodech, lázních napříč celými městy. Mobilní sklady formou automobilů nebo skútrů jsou samozřejmostí. Evian jde tak daleko, že vytvořil mobilní aplikaci pro smartphony, které pokud máte žízeň, ukáží nejbližší místo, kde lze nápoj zakoupit.\nZhruba 600ml láhev, je nově bez tradičního víčka a polepu. A právě kvůli tomu je usnadněna recyklace daného výrobku, protože láhve tak mohou být lépe a jednodušeji rozdrceny a zužitkovány.\nCena za Drop Evian je stanovena na 1€ za 600ml láhev. Což není tak špatné, za možnost naší planetě trošku odlehčit.\nTagyDrop Evian Evian Voda Evian\nPředchozí Jordi Swiss Icon představuje kolekci Icons of the World – Geneve\nDalší Novinka od TechArt pro Porsche 911 Turbo S


Linka 112: Strážníci zachránili malé kotě a také štěňata - Hradecký deník\nLinka 112: Strážníci zachránili malé kotě a také štěňata\nHradec Králové - Po frekventované silnici pobíhalo v úterý malé kotě. Hrozilo nebezpečí, že ho přejede některé z projíždějících vozidel. Odchytla ho jedna z obyvatelek sídliště, která měla obavy o jeho život. Přivolaná hlídka městské policie mládě umístila do přepravního boxu a převezla na veterinární kliniku.\nOdchycené kotě v Hradci Králové. | Foto: Městská policie Hradec Králové\nO pár hodin později byli strážníci přivoláni do Kuklen před nákupní centrum. Zde v krabici od vysavače naříkala čtyři štěňata. Psovod městské policie převzal od oznamovatele krabici i s mláďaty a převezl je do hradeckého útulku.\nHradec Králové - Sedmatřicetiletá mladá žena měla problém se svojí matkou. Ta k ní přišla na návštěvu opilá a odmítala odejít. Nechtěla pochopit, že v tomto stavu je její přítomnost nežádoucí a měla by se jít domů vyspat. Jak dcera uvedla, matka má v poslední době velký problém s alkoholem. Devětapadesátiletá žena neovládala své chování a měla problém se udržet na nohou. Orientační dechová zkouška jí prokázala 2,48 promile alkoholu. Protože se ohrožovala na zdraví, byla hlídkou převezena na záchytku.


Světoznámá jeskyně Altamira se po letech otevírá veřejnosti - iDNES.cz\n27. února 2014 10:26, aktualizováno 10:26\nSvětoznámá jeskyně Altamira s pravěkými skalními malbami se ve čtvrtek po dvanácti letech opět otvírá veřejnosti. Zatím se uskuteční jen série zkušebních prohlídek. V roce 2002 byla jeskyně v obci Santillana del Mar na severu Španělska uzavřena po objevení mikroorganismů, které barevné malby ničily.\nPravěké malby bizonů ve španělské jeskyni Altamira | foto: Britannica\nVe speciálních kombinézách a s rouškou\nVzácné malby staré desetitisíce let\nJeskyně Altamira byla objevena v roce 1868 a obývána byla odhadem před\n35 000 až 13 000 lety. Obsahuje rozsáhlé celky maleb, z nichž nejslavnější je velká síň bizonů. Návštěvníci mohou obdivovat kromě barevných bizonů také koně, jeleny, lidské postavy se zvířecí hlavou a záhadné symboly.\nJeskyně Altamira končí, otvírá se její muzeum\nTémata: Jeskyně, Altamira, Mikroorganismus, Španělsko, malba, UNESCO, veřejnost, Nadace


grafika k AMD x2 64 bit - Živě.cz\ngrafika k AMD x2 64 bit\nod imorfin 25. 8. 2017 08:47\nAhoj, videl jsem na Youtube videa, kde se k tomuto procesoru koupila nova grafika a dalo se na tom neco zahrat, chtel jsem se zeptat, jestli ty videa nejsou fake. Ptam se spis ze zajimavosti, protoze tomu nerozumim a prislo mi to zajimave a chtel bych znat vase nazory. Dik\nod Python.p 25. 8. 2017 08:49\nKe kterému procesoru přesně? Jaká grafika? a definuj "něco zahrát" ? Solitér jistě bez problémů.\nod imorfin 25. 8. 2017 09:05\nuplne presne procesor nevim, pocitac mam v garazi, to bych se musel podivat. Grafika tam ted je Nvidia Geforce 8600 a vim, ze jsem na tom kdysi hral i Mafie II, co jsem ted koukal, tak by se k tomu hodila asi Nvidia Geforce 1030, vic to asi nema cenu ne? No a hry napr. CS GO, Assasins creed atd.\nod Python.p 25. 8. 2017 09:10\nPokud bych něco kupoval, tak 1050Ti, kterou použiji i dál když to umře.\nTak pak se nedá moc radit...\nod imorfin 25. 8. 2017 09:18\njo, az tak? A to se da zapojit i do tak stare desky? Ono je taky otazka, jak dlouho ten pocitac bude fungovat zejo, uz ho mame opravdu dlouho.\nod Python.p 25. 8. 2017 09:21\nHiml hergot.... leze to z tebe jak z chlupaté deky.\nO čem se tady bavíme ? HW?\nPokud tam půjde 1030, tak tam půjde cokoliv... (téměř)\nod imorfin 25. 8. 2017 09:24\nvzdyt jsem ti rikal, ze tomu nerozumim. Ja nevim, jaka tam pujde grafika, asi jsem to spatne popsal. Vim jenom, ze tam je AMD x2 64 bit ale nevim presne model. K tomu je tam odpovidajici deska a ten pocitac ma uz dost let.\nod Nargon 25. 8. 2017 09:40\nMno pokud grafika půjde zapojit do desky tak by se na tom dalo ještě něco zahrát. Hlavně teda hry, které nejsou náročné na procesor. Jen je problém s tím "odpovídající deska" protože tou dobou asi byly desky jak s "tehdy používaným" AGP slotem pro grafiku, tak i desky s "moderním" PCIe slotem pro grafiku. Je tedy otázka co z toho máš zrovna ty. Pokud model s PCIe tak by to mělo jít. Sice tehdy byla verze 1.0 a dnes je 3.0, která je 4x rychlejší, ale mělo by to být zpětně kompatibilní, takže i novou grafiku tam můžeš dát.\nJen mám dotaz, je ten počítač funkční? tj normálně ti v té garáži běží? Protože jestli ho tam máš jen odstavený a několik let je vystaven garážovým povětrnostním podmínkám, tak je dost možné že už nepůjde ani spustit a celá tahle diskuze je zbytečná.\nod imorfin 25. 8. 2017 09:47\naha, tak to bych se tom musel podivat, PCI tam bude na 90%? V garazi je tak rok, je v krabici dobre zabaleny, takze se na nej garazove podminky nevztahuji, jinak fungoval dlouho a dobre.\nod KineCZek 25. 8. 2017 10:12\nVsechno nejspis rozseknou az screeny z diagnostiky ktere sem nahrajes. A fotografie vnitrku toho PC ... to kvuli napajecimu zdroji.\nOno ze tam neco pujde fyzicky zasunout, jeste neznamena, ze to tam bude optimalne fungovat. Treba vodu misto benzinu hadici do nadrze auta nalit fyzicky lze. Ale optimalne po takovem tuningu fungovat bych tipoval, ze auto nebude.\nK (ne)vztahovani podminek ... ta krabice, v niz je PC zabalen, je tudiz klimatizovana, vyhrivana, odvlhcovana ... kde se da takova krabice koupit a na kolik Te vysla? Pripadne pokud takove prodavas, napis mi soukromou zpravu. Diky!\nod imorfin 27. 8. 2017 08:26\nok, tak diky a za par dni dodam info a fotky.\nod imorfin 12. 9. 2017 06:36\ntak jsem spustil pocitac a udelal screeny z HWINFO\nkdybyste jeste potrebovali dalsi info, tak mi prosim reknete\na tady jeste vnitrek, musel by se vycistit\nod Milanr1 14. 9. 2017 00:36\nPrimitivní a prehistorická sestava:\n2) je osazený jen jediný HDD => nelze optimalizovat OS.\nNavíc zoufalý zdroj.\nNelze doporučit s čistým svědomím instalaci čehokoliv před výměnou zdroje za kvalitní.\nPoté můžeš osadit libovolný VGA, pro hry samozřejmě herní, např. doporučený:\nPython.p píše: 1050Ti\n= herní low-end, nic slabšího nemá smysl.\nVzhledem k verzi sběrnice PCI-E v.1.1 by teoreticky měl fungovat libovolný aktuální VGA.\nKvalitní zdroj i nový VGA můžeš poté použít v novém herním PC, jakmile na něj našetříš.\nA měl bys pospíchat, protože nespolehlivý herní chipset nVidia dlouho nevydrží.\nod imorfin 14. 9. 2017 09:52\nMilanr1 píše: Primitivní a prehistorická sestava:\njsem si toho vedom. Diky za zhodnoceni, asi do toho tedy nepujdu. Rikal jsem si, ze kdyby stacila vymenit jenom grafika stalo by to za to. Na novy pocitac nesetrim, mam dostacujici notebook, tudiz se nevyplati kupovat neco navic.\n3. 12. 2017 13:32


Kyle Chandler, 'Bloodline' Season 2: Jak jeho skutečná rodina změnila Johna - Televize | Březen 2021\nKyle Chandler buduje velmi osobní zákulisí pro „Bloodline“ 2. sezónu (zvažte to)\nKyle Chandler je hercem navždy spojeným s rodinou. Od té doby definoval ideálního manžela, otce a „vůdce mužů“ v „Friday Night Lights“, talentovaný thespian hrál proti typu v různé míře, aniž by se distancoval od tohoto sdružení. Místo toho dekonstruuje a rekonstruuje svůj vnímaný obraz, zejména jako mrtvého tátu v „Spectacular Now“, manipulativního manžela v „Carol“ a nebezpečného vůdce v Netflixově Emmy nominované „Bloodline“.\nV první sezóně dramatu udělal Chandlerova postava John Rayburn velmi špatnou věc: [spoiler dopředu] Zabil svého bratra. Sezóna 2 zjistila, že se John pokoušel pohnout dál z tragédie, ale co je důležitější pro publikum, Chandler nás musel přesvědčit, že jeho postava je člověk, který stojí za to sledovat - dokonce stojí za to zakořenit. Chandler to řekl Indii, aby využil vzpomínek na svého zesnulého otce, který zemřel, když byl Chandler mladým chlapcem, jeho matkou trpící Alzheimerovou chorobou a jeho vlastním vztahem se sourozenci, aby se vztahovali k jeho postavě.\nČTĚTE VÍCE: Recenze: ‘ Bloodline ’; Sezóna 2 přináší příslib vynikající televize\nMnoho herců mluví o budování příběhu pro své postavy. Je to něco, co jsi udělal s Johnem?\nJo, jo. To je téměř jako imperativ pro něco takového. Dělal jsem to už nějakou dobu, ale nikdy se nepřestanete učit, jak jednat a co vytváří možnosti pro vytváření rolí. Vaše technika se změní. Ale pro tuto postavu byl rozhodně příběh, který jsem vytvořil, příběh, který nám byl dán, a jakmile začnete pracovat na takovéto show, příběh přichází přirozeně a můžete vytvářet věci, jak budete postupovat.\nChystám se začít pracovat na filmu s názvem „Sidney Hall“, na který jsem opravdu nadšený, a je to perfektní druh postavy, pro kterou si užíváte vytváření příběhu. A tyto věci jsou také skvělé, protože jsou vaše vlastní tajemství. Víte, existují určité věci, které nemusíte sdílet a nechcete je sdílet s kýmkoli, režisérem nebo kýmkoli, ale stále je můžete používat. Takže příběh je jako psaní vlastního malého románu. Je to zábava.\nSpoléháte se na věci z vašeho vlastního života?> Na tuto otázku není správné ani špatné, na tuto otázku neexistuje ano ani ne. Je to vše sloučení všeho - vašich zkušeností. Dostanete se k tomu, co chcete, pokud se na scénu dostanete, děláte svým vlastním způsobem to, co musí scéna dosáhnout.\nByla snad v sezóně 2 scéna, která opravdu informovala váš příběh, něco, na čem jste se těšili ze zkušeností?\nDobře, dám vám příklad něčeho osobního, co se stalo v první sezóně. Když jsem měl scénu se Samem Shepardem - seděl jsem na několika krocích, sdílel jsem tequilu společně - byla učiněna určitá rozhodnutí. To byla pravděpodobně moje nejpříjemnější scéna roku, protože osobně - jako osobní věc - můj otec zemřel, když jsem byl malý. A já jsem si musel sednout s [Shepardem] a dokázal jsem v sebe uvěřit, že tam byl můj táta, ne Sam Shepard. A opravdu jsem si ten okamžik užil. Po několika týdnech jsem se cítil dobře.\nCítil jsem se, jako by se důvěra stala v 1. sezóně velmi důležitým tématem, ale možná ne tématem, o kterém lidé hodně mluvili.\nBylo něco z nové sezóny, o kterém si myslíte, že byste mohli přehlédnout? Nebo něco z 1. sezóny?\nVíte, s „Friday Night Lights“ si lidé mysleli, že se jedná o šou o fotbale, a opravdu to nebylo. Bylo to o vztazích a středních a středních školách a dospívání a stávání se mladými muži a ženami. A lidem se to líbilo. Ať už se jim fotbal líbil nebo ne, nezáleželo na tom, protože to opravdu nebylo o fotbale.\nMožná si pomyslíte, protože v „Bloodline“ se vyskytují určité věci, že se jedná o lži a podvádění, o podvádění a bodnutí navzájem do zad. Ale není to. Je to o rodině. A v každé rodině je to všechno, nějakým způsobem nebo způsobem. Možná ne do té míry, že se navzájem zabijeme, ale je to trochu vyhlížející sklo, jak jednat se svými sourozenci. Je to hodně odlišné, když jste malé děti, na rozdíl od toho, kdy stárnete a stanete se mladými muži a ženami s vlastními rodinami.\nNyní jsem v tom světě. Víte, mí rodiče zemřeli. Moje matka měla Alzheimerovu chorobu a na lidi je jen tolik nátlaků a na to, jak s věcmi jednají. Přestože jsou sourozenci, mají jiné rodiny, s nimiž se nyní musí vypořádat, a jejich vztahy jsou hodně odlišné a změnily se. Myslím, že je o to zájem, protože to všichni máme. A lidé, kteří sledují pořad, mohou vidět, možná v jiné míře, „Jo, to je pravda“; jak se věci mění a jak se mění rodina a jak se zlomeniny mohou stát trhlinami a oddělenými rodinami.\nPřesto je to krev. Vždycky tu důvěru existuje. Vždycky existuje: „Nezajímá mě, co mi děláš, ty jsi moje sestra, ty jsi můj bratr. Já ti dám svůj život. “Takže je zajímavější hrát důvěru a ukazovat věci, které ji rozdělují, než ukázat zlo.\nZajímavé je, že nemáte všechny skripty, které jdou do nové sezóny. Vypadá to jako velká výzva pro herce. Jaké to pro tebe je, ve srovnání s tím, kdy střílíš film, kde máš všechno, co pro mě '> Pro mě se to líbí. Myslím, že mi to dává trochu svobody. Je to jako když jsem poprvé udělal zelenou obrazovku. Dělal jsem „King Kong“ a byl jsem opravdu nervózní, protože jsem nevěděl, co budu dělat. Nebyly nalezeny žádné konkrétní informace, které by bylo možné studovat. A když jsem se tam dostal, uvědomil jsem si, že to vytvořilo veškerou svobodu na světě, protože jsem mohl dělat cokoli jsem chtěl. Mohl jsem vytvořit stvoření přede mnou. Ať už jsem udělal cokoli, vyplnili by to.\nStejně se cítím stejným způsobem, jak se do těchto scén v show dostat. Existuje spousta specifik, které možná nemáme. Může existovat budoucí scéna, kde budou informace, které budu mít, když dělám scénu, na které teď pracuji, ale já to nezjistím až později ve scénáři nebo v sezóně. To, že tyto informace nemáte, je příjemné, protože když zjistíte - postava zjistí - znovu o sobě zjistíte něco nového, i když jste to už dříve měli. Je to zvláštní dynamika, ale pro mě to umožňuje hodně svobody. Promiňte, že to trvalo tak dlouho, aby to vyplivlo.\nNe, ne, to bylo vlastně skvělé.\nPokud se vám podaří vzít to, co jsem právě řekl, a dát to do dohody se dvěma větami, určitě bych to ocenil. [Smích]\n„Bloodline“ Season 2 se nyní streamuje na Netflix.


Čistící prostředky na vinylové podlahy | Podlahy Praha s.r.o.\nI vinylové podlahy se musí udržovat, vhodné čisticí prostředky na vinylové podlahy Vám rádi nabídneme\nDnešním trendem v oboru podlah jsou krytiny z vinylu, které vidíme téměř na každém kroku. Tyto podlahy jsou fenoménem současnosti v oblasti stavebnictví. Velice oblíbená vinylová podlaha si získala své příznivce hlavně díky širokému spektru použití, rozsáhlé nabídce dekorů, a v neposlední řadě i pro svou relativně nízkou pořizovací cenu. Oblíbenou je i pro svou jednoduchou údržbu, která je snazší než úklid dřevěné podlahy. Pokud splníte požadavky na čistící prostředky pro vinylové podlahy, budete odměněni její dlouholetou životností.\nKdyž jste se rozhodli stát se majiteli vinylové podlahy, a chcete aby Vám co nejdéle vydržela jako nová, musíte dodržovat určitá pravidla při její údržbě a užívání. Našim zákazníkům ochotně předáme své dlouholeté zkušenosti a vysvětlíme jim jak na to. Není velký rozdíl mezi údržbou vinylové podlahy a čištěním ostatních tvrdých podlahovin. Zjednodušeně se jedná o pravidelný úklid podlah bytů a úklid pochozích ploch komerčních prostor. Náš trh je v současnosti dobře zásobený speciálními čistícími prostředky a čisticími systémy na vinylové podlahy.\nPokud používáte univerzální čističe nebo nevhodnou údržbu vinylové podlahy, můžete tak rapidně zkrátit její životnost, nebo poškodit tuto krytinu nevratným způsobem. Naši profesionálové ve společnosti Podlahy Praha s.r.o. mají dlouholeté zkušenosti s údržbou vinylových podlah a rádi Vám pomohou vybrat vhodné čistící prostředky pro vinylové podlahy.\nSprávně vybrané čistící prostředky na vinylové podlahy prodlouží její životnost\nPodle umístění podlah vybíráme vhodnou údržbu a čistící prostředky na vinylové podlahy následovně:\nÚdržba a vhodné čistící prostředky na vinylové podlahy veřejných a komerčních prostor\nVhodné čisticí prostředky na vinylové podlahy komerčních a veřejných prostor\nS vinylovými podlahami se dnes můžeme setkat v bankách, při posezení v restauraci, kavárně nebo cukrárně nebo při návštěvě obchodů či kadeřnictví. Stačí, když se podíváte, na čem zrovna stojíte. Architekti vinylové podlahy velmi rádi vybírají do komerčních prostor. Mají možnost řešit podlahy s neobvyklým designem, vybrat barevnost nebo kombinaci dekorů kamene a dřeva. I při kombinacích různých dekorů mají vinylové podlahy velkou výhodu, kterou je použití stejných čisticích prostředků na vinylové podlahy.\nVinylové podlahy v komerčních prostorách, jejich údržbu a úklid, provádí nejčastěji specializované úklidové firmy nebo zaměstnanci provozovatele či majitele objektu. Velká výměra podlahové plochy je předurčena k údržbě vinylové podlahy takzvaným strojním čištěním. Společnost Podlahy Praha s.r.o. nabízí svým zákazníkům řešení v podobě čisticího systému Bona Deep Clean Systém. Údržba vinylové podlahy touto cestou zvyšuje svou efektivitu, pokud jsou použity vhodné čistící prostředky na vinylové podlahy.\nI přes veškerá varování používají některé specializované úklidové firmy univerzální čisticí prostředky, které nejsou vhodné k údržbě vinylových podlah. Jestliže dochází k používání těchto nevhodných přípravků na úklid často, musíme Vás upozornit, že dochází postupně ke zkrácení životnosti těchto pochozích ploch a dost často se setkáváme s jejich fatálním poškozením. Majitel tento problém zjistí až při vyčíslení nákladů na nutnou investici pro pořizování podlah nových. V našem podlahovém studiu nabízíme pro komerční prostory čistící prostředky na vinylové podlahy, jako jsou Monel od společnosti FORBO nebo PU čistič od Dr. Schütz.\nVhodné čistící prostředky na vinylové podlahy obytných prostor\nBydlíte v bytě nebo v rodinném domě? Je to svým způsobem jedno, jelikož musíte tak jako tak řešit úklid podlah. Pro údržbu své podlahy volí každý čistící prostředky na vinylové podlahy podle svých zkušeností, nebo na základě doporučení známých či přátel. Vidíme často i reklamy nabízející universální prostředky, které jsou vhodné od nádobí až po podlahu, ale pravdou je, že použitím těchto prostředků zvyšujete riziko poškození své podlahy.\nSpolečnost Podlahy s.r.o. Vám dokáže nabídnout údržbu vinylové podlahy v obytných prostorech jako komplexní službu. Nebo Vám pomůžeme s výběrem vhodného čistícího prostředku na vinylové podlahy, jako je Monel FORBO, PU čistič od DR. Schütz nebo Čistič na vinylové podlahy od WOCA. V nabídce naší firmy máme novinku – strojové čištění Bona Deep Clean systém.\nVhodnými přípravky ošetřujeme i tak zvané tvrdé podlahoviny, mezi které řadíme celoplošně lepené i plovoucí vinylové podlahy. Důvod je jednoznačný, nepoškodit podlahu a nezkracovat tak její životnost. Společnost BONA je výrobcem takových vhodných čističů. Můžeme doporučit patentovaný systém Bona Spray mop, se kterým je údržba vinylových podlah efektní, rychlá a snadná. U nás ve společnosti Podlahy Praha s.r.o. Vám můžeme prodat čisticí prostředky na vinylové podlahy od výrobců BONA, FORBO, WOCA a Dr. Schütz.\nJsme odborníci a dokážeme přesně určit vhodné čistící prostředky na vinylové podlahy\nJednoznačně klientům doporučujeme průběžnou kontrolu čisticích prostředků na vinylové podlahy, jaké jsou používány na údržbu těchto podlah. Nebudou tak překvapeni vícenáklady, které jim vzniknou používáním nevhodných univerzálních čisticích prostředků a zkrácení životnosti podlahy. Takto poškozené podlahy nesprávnou údržbou nebo použitím univerzálních čističů, vedou k zamítnutí reklamace krytiny prodejcem i výrobcem podlah.\nPokud je ve Vašem zájmu mít vinylovou podlahu neustále jako novou, naše společnost Podlahy Praha s.r.o. Vám zpracuje komplexní nabídku s detailním postupem údržby vinylové podlahy. Majitelům i firmám komerčních prostor a správcům veřejných budov nabízíme vypracování komplexní nabídky vhodných čistících prostředků na vinylové podlahy, která srovnává manuální a strojové čištění podlah, čištění průmyslových podlah a běžnou údržbu rozdílných podlahových pochozích povrchů.\nNašim klientům dokážeme nastavit ekonomicky zajímavý údržbový systém vinylových podlah ve veřejných prostorech a výběr čistících prostředků na vinylové podlahy.


Teplo a déšť houbám svědčí: rostou hřiby, holubinky i žampiony | Zajímavosti | Lidovky.cz\n17. června 2010 12:24 Lidovky.cz > Relax > Zajímavosti\nhřib - ilustrační foto | foto: Shutterstock\nPRAHA Dostatek vláhy a vyšší teploty vzduchu panující v současnosti v České republice přejí nadále růstu hub. Hojněji se objevují letní druhy hřibů, žampiony a jedlé holubinky. První nálezy jedovaté muchomůrky tygrované hlásí houbaři na Moravě.\n"Předpověď počasí se oproti minulému týdnu příliš nezměnila a pro houbaře je stále optimistická," uvedl Jaroslav Landa z České mykologické společnosti. Situace je podle něj mnohem lepší než v loňském roce, kdy se růst hub kvůli suchu na konci června zastavil. Letní druhy hub, a to zejména hřiby, potřebují před začátkem růstu poměrně velkou dávku tepla, které se jim letos hojně dostalo.\nČasté jsou nálezy hřibů dubových, suchohřibů a hřibů kovářů. S nimi je možné se podobně jako v minulém týdnu setkat i v Podkrkonoší a Jizerských horách. Houbaři se mohou těšit také na hřiby koloděje, kteří se objevují i v pražských lokalitách na Proseku a Kobylisích.\nKromě hřibů roste velmi hojně muchomůrka růžovka lidově zvaná masák a jedlé druhy holubinek. "Z těch nejkvalitnějších jsou to holubinka mandlová, holubinka bukovka a holubinka doupňáková," vysvětlil mykolog.\nV košících houbařů se často objevují i žampiony - pečárka ovčí a pečárka polní a setkat se mohou i s jedovatou pečárkou zápašnou. Téměř u konce je ale sezona májovek.\nZ jedovatých hub zaznamenali odborníci vláknice začervenalé a vláknice zemní. Jen sporadicky se začíná objevovat i muchomůrka tygrovaná, a to v současnosti zejména na Moravě.\nZbytek června proprší, letní teploty přijdou až v červenci


GTMOTOCROSS :: Aktuality :: R11 AMA SX 2021: Klapka, prosím! Arlington podruhé\nVe druhém kole v Arlingtonu získal doslova masivní vítězství v královské třídě Cooper Webb z týmu Reb Bull KTM Factory Racing, který za sebou nechal obhajujícího šampióna Eliho Tomaca a bývalého držitele červených tabulek Kena Roczena. Webb výborně odstartoval a vedl od samotného začátku do konce, přičemž navýšil svůj náskok v šampionátu na 12 bodů před druhým Roczenem. Ve třídě 250SX tentokrát zabojoval Hunter Lawrence na Hondě, který si připsal další důležitý milník ve své dosavadní kariéře.\nCooper Webb vybojoval holeshot těsně před Roczenem. Eli Tomac byl po startu třetí, ale ani chvíli nezaváhal a ukázal Roczenovi záda. Jason Anderson se znovu ocitl v hledáčku AMA, když se vydal v závodě poněkud „snadnější“ cestou v okamžiku, kdy se musel vyhnout jezdci na zemi. Justin Barcia měl tentokrát rovněž na startu potíže, které ho v úvodním kole katapultovaly až na šestnácté místo, ale rychle se z nezdaru vzpamatoval a brzy se už proháněl na desáté příčce. Následně se dokázal prokousávat startovním polem tak obratně, že si v cíli zajistil solidní čtvrtý flek. Tomac se sice snažil na vedoucího Webba na KTM vyvíjet postupně nátlak, ale ten se nenechal rozhodit a vypadalo to, že na něm ani nezanechal žádné následky nepříjemný pád v kvalifikaci. Webb si zajistil další vítězství v řadě, následovaný Tomacem a Roczenem.\nHighlights třídy 450SX z Arlingtonu 2\nVýsledky Main Eventu třídy 450SX z Arlingtonu 2\n1. Cooper Webb – 249 bodů\n2. Ken Roczen – 237 bodů\n3. Eli Tomac – 213 bodů\n4. Justin Barcia – 195 bodů\n5. Aaron Plessinger – 169 bodů\n6. Malcolm Stewart – 162 bodů\n7. Jason Anderson – 153 bodů\n8. Dylan Ferrandis – 137 bodů\n9. Marvin Musquin – 135 bodů\n10. Zach Osborne – 123 bodů\nMitchell Harrison z týmu Muc-Off Honda získal krátce po startu vedení, přičemž měl za zády Jaleka Swolla v barvách týmu Rockstar Energy Husqvarna Factory Racing. Justin Cooper, jezdící za Monster Energy Star Racing Yamaha byl šestý, ale po kontaktu s jiným jezdcem v zaváděcím kole, musel ustát propad až na devatenáctou příčku. Vítěz předchozího kola, Seth Hammaker z týmu Monster Energy Pro Circuit Kawasaki, byl sice v nejlepší desítce, ale ne zrovna v pozici, ze které by byl schopen své poslední vítězství obhájit. Hunter Lawrence se dostal do vedení celkem stylově, a to když v jedné ze zatáček předjel rovnou dva jezdce jedním vrzem, což ho odrazilo ze třetího místa rovnou na nejvyšší stupeň pódia. Od té doby brázdil mladý Australan trať jako ostřílený veterán a do konce závodu natáhl svůj náskok na téměř pět sekund. Vůdce průběžného bodového hodnocení, Cameron McAdoo z týmu Monster Energy Pro Circuit Kawasaki, měl na roletě pád, který pochopitelně vyústil v jeho nevyhnutelný propad startovním polem. V cíli byl tedy jako první Lawrence, následovaný Swollem a nedávno korunovaným šampiónem Kicker Arenacrossu – Kylem Petersem z týmu Phoenix Honda Racing.\nVýsledky závodu třídy 250SX West z Arlingtonu 2\n2. Jalek Swoll\n9. Nate Thrasher\nHighlights třídy 250SX West z Arlingtonu\n1. Hunter Lawrence – 84 bodů\n2. Cameron McAdoo – 83 bodů\n3. Justin Cooper – 82 bodů\n4. Garrett Marchbanks – 76 bodů\n5. Jalek Swoll – 74 bodů\n6. Seth Hammaker – 67 bodů\n7. Chris Blose – 52 bodů\n8. Kyle Peters – 48 bodů\n9. Coty Schock – 48 bodů\n10. Stilez Robertson – 45 bodů\nVideo záznamy aktuálně jsou k dispozici v odpovídající kvalitě.\nJakmile se objeví, budou dodány.


Kniha: Tajemná města Plzeň - Aleš Česal | Knihy.ABZ.cz\nKniha: Tajemná města Plzeň - Aleš Česal\nKnihkupectví > Katalog předmětový > Č > České pověsti > Tajemná města Plzeň\nKniha: Tajemná města Plzeň\nByť byla západočeská metropole založena v roce 1295, dějiny Plzně a Plzeňska začínají hluboko v pohanských časech. Ty legendární zosobňuje ušatý démon a mytický kníže Radouš, ty skutečné Starý ... (celý popis)\nByť byla západočeská metropole založena v roce 1295, dějiny Plzně a Plzeňska začínají hluboko v pohanských časech. Ty legendární zosobňuje ušatý démon a mytický kníže Radouš, ty skutečné Starý Plzenec, s kostelem sv. Vavřince skrývajícím obětované dítě. Ale i další historická údobí jsou plná zajímavostí, kuriozit a vlastně i záhad. A tak se dozvíte, co bylo před Plzní a jak vlastně Plzeň vznikla, o čem vypravuje městský znak a kdo to byl Žumbera. V jednotlivých kapitolách budete řešit tajemství plzeňských pokladů či setkáte se s podivnými bytostmi bloudícími noční Plzní. Pohanská tradice se snad promítá i do četných čarodějnických procesů a zkazek. Plzeň se nestala pouze významnou obchodní křižovatkou, ale i místem podivných setkání a rejdištěm tajných společností. Od legendárních zakladatelů Plzně templářů, se přeneseme k adamitům, tajuplné sektě přívrženců Nového Jeruzaléma a nezapomeneme sledovat stopu svobodných zednářů či záhadného židovského města.


O salónu JS masáže\nPublished by admin at 22.6.2014\nNáš masážní salón nabízí hned několik druhů masáží. Cena masáží se odvíjí od doby jejího trvání. Můžete si vybrat libovolnou masáž- dolní a horní končetiny,záda,šíje,břicho, hrudník ,hlava a samozřejmě i dobu jejího trvání. V tomhle ohledu je náš masážní salón velmi flexibilní.\n* pro stálé klienty sleva\nMasáž působí na tělesný i duševní stav člověka velmi kladně. Zlepšuje podmínky pro svalovou a kloubní činnost. Rovněž při zotavování po nemoci či úrazu má vhodně zvolená a citlivá masáž příznivý účinek na organismus. Masáž má dobrý vliv i na klouby, zejména na zvyšování nebo udržování jejich pohyblivosti. Masáží se klouby uvolňují a rozsah kloubní pohyblivosti se zvětšuje. Také v doléčování poúrazových stavů kloubů se stává masáž nezbytným pomocníkem. Urychluje odstranění bolestí a zlepšuje kloubní pohyblivost.\nMírná, pomalá a lehká masáž – uklidňuje (relaxační masáž), masáž silnější, rychlá, s nepravidelným tempem, vydatnější intenzitou a prováděna všemi směry – působí dráždivě (rekondiční až sportovní masáž).\nKosmetická lymfatická masáž pro redukci objemu\nPravidelné masáže spolehlivě likvidují celulitidu a výrazně zmenšují objem tuků. Mírní otoky dolních končetin.\nAromaterapeutická masáž využívá vlastností 100% čistých přírodních éterických olejů k posilnění nebo uvolnění těla. Silice pronikají během masáže kůží do těla a zároveň se inhalují, čímž se spojuje požitek z vůně s ozdravnou silou doteku. Aromamasáž je účinnější než jakákoli jiná masáž právě díky silným terapeutickým účinkům silicových olejů.\nTato ošetření jsou vždy šitá na míru klienta. Kontaktu s tělem klienta předchází rozhovor a poté následuje doteková aplikace rostlinných silic, vybraných individuálně podle potřeb a ve spolupráci s klientem, na tělo. Klient může preferovat ošetření celého těla nebo je možné se v daném čase zaměřit na více problematické oblasti – šíje, záda, nohy, paže apod.