← Glossarium Maior VI.\nObvodní státní zastupitelství →\nNěkteří z nás tvrdí, že současný vývoj EU nás vede do poddanosti ještě větší, než byla ta do roku 1989. Jiní s tím nesouhlasí. Ačkoliv vím, že dějiny se nikdy neopakují přesné v té podobě, v jaké už jednou proběhly, přece jen občas registruji nápadné podobnosti. A tak zde předkládám hádanku:\nJe následující text, jenž je jen výňatkem z elaborátu mnohem obsáhlejšího, ukut aktuálně na naše česko/bruselské poměry, nebo ho jako údery kovářským kladivem vytvořil někdo v minulosti? A kdo tím kladivem bušil a kdy asi tak?\nA hlavně – je tu nějaká podobnost, nebo se mi to jen zdá?\nA chci se vrátit k tomu, co si myslím o charakteru každé moci: že její vývoj a chování se řídí jejími vnitřními zákony, na nichž nemůže nic změnit osoba u moci, ani třída u moci, neboť je to prostě zákonitost lidského chování v určité situaci: u moci.\nPrvním zákonem každé moci je, že chce být i nadále. Reprodukuje se ve stále přesnější podobě. Za druhé se stále homogenizuje, očišťuje od nesourodého, až každá její část je obrazem moci celé, až všecky části jsou navzájem zastupitelné, takže periferní buňka moci může prakticky nahradit centrum a také jednotlivé periferní buňky můžete navzájem prohodit a nic se nestane, aparát moci funguje nevýchylně, protože v podstatě má nereagovat na změnu prostředí, nadmořské výšky, složení populace ani nic jiného, respektive má reagovat vždy k stejnému: upravovat tato odlišná prostředí modelem. Moc se osamostatňuje, což je její zákonité chování, neuchází se už o ničí oporu, opírá se o sebe samu, centrum o periférii a naopak, mohou se na sebe stoprocentně spolehnout a také musejí, neboť tvoří kruh. Nikoho z něho nelze vyrazit a on také nikoho nevydá. Vnitřní nesoulady a provinění jsou také vnitřně likvidovány.\nA přichází další fáze, kterou označuji jako dynastizaci. V příznivé chvíli svolává moc zákonodárné shromáždění a nechá si své nezávislé postavení vtělit do ústavního zákona. Cokoli od té doby činí, podle ústavy činí. A jelikož deset, dvacet, padesát let nikdo už nedá tento bod na pořad, a nikdo jiný jej podle ústavy na pořad ani dát nemůže, a nikdo také nemůže podle ústavy svolat jiné zákonodárné shromáždění, dochází ústavní cestou k založení dynastie. Je to dynastie historicky nového typu, neboť zachovává jednu významnou demokratickou zásadu: Kdo o to stojí, může se k ní přidat. Dynastie nemůže tedy vymřít po meči ani po přeslici.\nZ našeho hlediska nejzajímavější je jeden vnitřní zákon moci, a to zcela určitý, v dějinách lidstva literaturou tisíckrát popsaný a vždy stejný způsob práce s lidmi. Moc ovšem dává přednost lidem, kteří jsou svým vnitřním ustrojením jako ona. Protože však je jich nedostatek, musí používat i lidí jiných, jež si pro svou potřebu upravuje: Pro službu moci se přirozeně hodí lidé bažící po moci, dále lidé samou povahou poslušní, lidé se špatným svědomím, lidé, jejichž touha po blahu, prospěchu a zisku si nedává morální podmínky. Upravit lze lidi mající strach a mnoho dětí, lidi dříve ponižované, kteří důvěřivě přijímají nabídku nové hrdosti, dále pak lidi od přírody hloupé. Na určitý čas, za určitých okolností a pro určité úkoly jsou přechodně použitelní i různí morální absolutisté a nezištní, avšak špatně informovaní entuziasté, jako jsem já. Úprava lidí zná v podstatě několik starých prostředků. Tělesná i duševní pokušení, pohrůžka utrpením, uvádění do kompromitujících situací, používání udavačů, uvrhování člověka do neoprávněných podezření, jimž se brání demonstrací své loajality, uvrhávání člověka do rukou špatných lidí a pokrytecké zachraňování jej odtamtud. Zasévání obecné nedůvěry. Důvěra je kategorizována na důvěru první třídy, druhé třídy, třetí třídy — a předpokládá se masa lidí bez důvěry. Rovněž informace má jakostní skupiny: na růžovém papíře, na zeleném papíře, na žlutém a na rotačním.\nPříspěvek byl publikován v rubrice Krajanovy postřehy se štítky ústava, dynastie, EU, moc, Vaculík. Můžete si uložit jeho odkaz mezi své oblíbené záložky.\n131 reakcí na Hádanka\nBýt vzdělaný, asi bych to věděl.\nAle nejsem-a tak nevím.\nJelikož je tam naznačeno v otázce, že to je podobné dnešku, ale dnešek to není, snad by to mohlo být z meziválečného období….protože je tam řeč o demokracii.\nAsi by Borovský o demokracii nepsal….a Machiaveli také ne, i když-kdo ví?\nVlastně je to docela legrace, když na tím tak přemýšlím.\nAni od jednoho jsem vlastně pomalu nic nečetl….a přece si myslím, že by podobnou úvahu dohromady dát mohli.\nWito, není to o vzdělání, je to o slepotě a sebepodceňování. Chyba většiny a předalo se to i dětem.- i to časové zatmění. Kromě asi dvou v debatě jmenovaných – jsou to všechno hlavní aktéři „revoluce 1948 “ a násl. co měli všechny „výhody“ v té době. Psavci – co při uvolňování a změnách za Novotného ze strachu aby nebyli voláni k zodpovědnosti pokusili se o další „revoluci“ . Můžete mi říct PROČ PRÁVĚ PSAVCI a umělecká squadra / o charakteru nás už přesvědčili za posledních 20 let/.. by měli vládnout zemi? Jakým právem. – nejsou tio žádné myslivny.. někdo umí vykrást myšlenky dávno zemřelých a seskládat je jak potřebuje, někdo je psavcem – že píše o lidech okolo…\nKdyž si uvědmím – kolik obyčejných nepsavých lidí a co dokázalo a z vlastní hlavy, jak posunuli svět kupředu… a jak jej dokázali tihleti zneužít a ovlivňovat ty kteří něco dokázali. hmm ? závist?\nProč se jim klanět, – Vždyť skoro všude je něco – co už bylo dávno napsáno .- někým jim)ným- velikánem , který neměl výhody – že si to přečetl někoho předtím ale bylo to z jeho hlavy. .\nKdyž si promítnu diskuze třeba jen za poslední měsíc – z většiny je vidět že Vám to myslí daleko líp a moudřeji než různým těm … ologům a press…. takže proč?. Nic originálního z nich přece nevypadlo. Jen zase a opět zneužívají… akorát většina to neregistruje. sorry…\nVíte, já si dokonce kacířsky myslím, že kdyby na to tehdejší moci páni nereagovali a nechali to palvat … lidi by si toho ani nevšimli…. a to u obou jmenovaných.\nDokonce si myslím, že kdyby je nenutili, myslím tím pres a uměleckou sq. studovat V%š a ti by byli odkázáni jen na své síly byl by klid.\nJak jsem na tio přišla… není to tak dívno, když žvanil Kačer a Rychlík v TV…. a mně naráz došlo, že ani jedna myšlenka tam znějící nebyla původní … všechno je zneužité ? citáty? , prostě už to řekkl někdo dáávno před tím.\nA teď mne mínusujte… klidně…\nTo já zase znám svojí cenu.\nTohle jsem myslel tak, že kdybych studoval, tak by to do mě nahustili, ať bych chtěl-nebo ne.\nNa učňáku s tím nikoho neotravují.\nKdybych si dokonce chtěl jó zahrát na chytrého, tak jsem věděl, že to je Vaculík- a že to bylo předneseno na tom sjezdu spisovatelů bych si domyslel, jenže by to nebylo fér, a tak jsem napsal to, co mě napadalo, ne to, co jsem věděl-né že bych byl tak chytrej, ale ono to je dole pod tím článkem napsáno tím drobným písmem.\nTakže nemám studia, což mi dává určitou nevýhodu, protože mě nikdo nenutil vědět něco, co jsem vědět nechtěl, a nikdo mi ani neřekl, co bych vědět měl a jaké je dědictví lidstva v různých oborech i všeobecně.\nTakže co vím, je to, co jsem vědět chtěl sám, a přišel jsem k té chuti to vědět, cestou náhody.\nNa druhou stranu nejsem nikým ovlivněn, jak bývá časté u studentů, ty myšleky jsou vesměs moje, z mojí hlavy, a někdy se u toho smutně ušklíbám, protože jsem došel k velice podobným závěrům jak různí velikáni, a tedy nemám moc ke komu vzhlížet, a zase tak dobrý nejem, abych mohl být svědomím a věděním lidsva-ale pak ani v tom slova smyslu žádní skuteční velikáni ani neexistují, jsou to jen lidé, mě podobní a stejně pitomí v mnoha ohledech, jako jsem já, a nepochybně museli být -stejně jako já- za mlada úplně blbí, a stejně jako já, na co šáhli, to zkurvili, takže se jim pak v dospělosti protáčeli panenky, jak je nejspíš obvyklé…..\nNemyslela jsem tím Vás. Sebepodceˇbují se všichni co se klaní falešným modlám….\nVaculík, asi v roce 1968. Jenže se taky změnil, viz jejich píseň :D.\nJe to zajímavý text a velmi objektivní v popisu situace. A to ovšem velice znesnadňuje určení okruhu autorů. Nemá totiž záchytné body vedoucí k osobě. K určení času je toho již více. Vittou vzpomínaná demokracie nebo na konci uvedený rotační papír. Ten se masově začal používat před sto lety. Takže doba konce třicátých let nebo krátce po druhé válce. To ovšem neřeší autorství.\nDle mého mínění to mohly napsat desítky lidí a patrně v různé literární formě i napsaly.\nNezbývá než si počkat na vyluštění.\nNení to ten projev na sjezdu spisovatelů, 1965, 6 nebo 7 nebo kdy to bylo ?\nLudvík Vaculík, mám dojem, jak s ním žila Lenka Procházková. A mám pocit, že dost velká část toho je opsaná z jiných věcí, možná od Mňačka nebo od Čapka, alespoň v těch myšlenkách, ne v té přesné dikci – Čapek je mnohem měkčí a jeho věty jsou celkově „hodnější“. A Mňačko píše také jinak. Tohle je tvrdě napsané. Takže asi ano, Vaculík, sjezd spisovatelů. Bylo to o bolševikovi. Není divu, že to na dnešní mocipány sedí také jako prdel na hrnec.\nTak než jsem to sesmolil, ozvala se Kočka s tímtéž.\nJsem si tím skoro jistý, ačkoliv tady to nemám a nechce se mi nic hledat.\n2000 slov. Vzpomněl jsem si i na jméno toho pamfletu.\nHm, tak koukám, že jsem to zmotal celé dohromady.\nTohle je z projevu na Sjezdu spisovatelů, 2000 slov je samozřejmě jiný dokument, ovšem autor je stejný. Ludvík Vaculík.\nCelé znění je tady:\nTak ještě jednou: přečetl jsem si to a musím říci, že Vaculík nevěděl o moci vůbec nic.\nNic nepochopil, on popisuje parodii moci, systém zachvácený bezmocí. Jako je třeba v korporátu. Nebo v prohnilé organizaci. Kde v podstatě nikdo nerozhoduje.\nUznávám, že to je asi to, co viděl kolem sebe, ale nevhodně to zobecnil.\nMoc je totiž pravým opakem téhle bezmoci. Nemotá se v kruhu ani není závislá na dalších ovládajících – kteří mohou jít mocnému po krku, snažíce se ho nahradit.\nCo Vaculík popisuje, to je rakovina moci, ne moc sama.\nAno ale otázka je, zda moc, jakákoliv, k tomu neinklinuje, JInak jsem také nejdříve to tipovala na Čapka.\nKaždopádně je to moc pěkně napsané, to je fakt. Vaculík psát uměl, dokázal věci ostře formulovat a jít k věci. Pěkně se to čte.\nNemyslím, že k téhle „rakovině“ inklinuje moc, ale bezmocní k tomu inklinují určitě a vždy. Každá rigidní organizace, která si nadefinuje nějaká dogmata, skončí tak, že ji řídí ti nejhorší a nejneschopnější, kteří organizaci potichu převezmou, když se skutečná moc ztratí. To je v každé organizaci, čím větší, tím je pravděpodobnější, že se to stane. Protože zpětná vazba není okamžitá, ale má jistou setrvačnost. Tím bezmocného nedostihnou následky jeho činů – často spíše „nečinů“ a bývá včas povýšen, za chybu pak může někdo jiný. Při dostatečné výdrži a držení se nečinnosti – protože udělat cokoliv znamená něco zkazit – po čase proleze až na vrchol.\nA také záleží na situaci – když je to v době řekněme „války“ nebo jiného vnějšího ohrožení, když organizace musí „skutečně fungovat“, bezmocní se do vedení nedostanou. Ani tam nechtějí, protože by museli rozhodovat a riskovat porážku každý den. Ale když je organizace zabezpečená nebo je „mír“, na výsledku nezáleží a řídit to může prakticky každý.\nDobrým příkladem jsou všechny velké korporace. Už nežijí ze zákazníků a nemusí soupeřit na trhu – ten neexistuje – protože všechno prodávají přes korupční kontakty, třeba vládám. Fungovat to prakticky nemusí, cena je nedůležitá – jen musí být dost vysoká, aby bylo možné podělit celý korupční řetězec. Pak mají ti bezmocní pré a obsadí všechny fleky. Rozhodování tam probíhá jak na sjezdu KSČ.\nPříkladem bylo KSČ a dnes EU. Přišel problém s vetřelci a nikdo nedělá nic. Nikdo není schopen rozhodnutí, protože všude sedí oni „bezmocní“.\nTo je asi pravda, a určitě platí v každé strukturované organizaci. Ale ještě jsou vrcholy, na které nevidíme. Chce-li odtamtud někdo ovládat nestrukturovanou masu, dav? pak by asi měl umět využívat všech atributů, o kterých je v článku řeč, jako nedůvěra, vytváření nepřítele a pokrecké zachraňování…Včetně barevného rozlišení informací…nebo revolucí? 🙂\nJe to jen blábol.\nTak jste autora odhalili.\nJá ho měl rád a třeba jeho román Sekyra považuji za výborný. Jeho pozdější disidentské práce mě už celkem míjely a na stará kolena mu nejspíš trochu přeskočilo, když se dal na víru a na knížete. Ale to je každého právo, vyvíjet se podle vlastních úvah a citů.\nMyslím, že správný je postřeh „Co Vaculík popisuje je rakovina moci, ne moc sama“. Paralely jsou vždy dost ošidné, ale mě současný vývoj evropské věrchušky ten socialistický vývoj v mnoha ohledech skutečně připomíná. Je to skupina uzavřená do sebe a jaksi samosprašná, ale kdo se bude snažit, může se k ní přidat. Co si myslí a čím žije plebs je pro ni nedůležité, má svoji vizi růžové budoucnosti a štěstí, a k té chce lid dokopat za každou cenu.\nSocialismus se zhroutil z celé řady důvodů (v některých hledech oprávněně), nám v naší zemi se ale podařilo velmi zdařile vylít z příslovečné vaničky i dítě. Pohřbít se socialismem i to, co bylo nesporně PRO LIDI dobré.\nA jak si myslím, že EU je ve své podstatě báječný projekt, její vývoj ve mně osobně žádné nadšení ani naděje nevyvolává. To už jsem jednou zažil.\nProto to moje setrvalé hledání podobností. A také rozdílů, neb jako ještě stále trochu optimista se (byť už jen nepatrně) kojím nadějí, že se ta dobrá myšlenka, možná, snad, dá zachránit. No, nevím nevím….\nBlbé je, že výhody socialismu většině dojdou, až když je korporátní fašismus vykopne na mráz. Kapitalismus nemáme, na to zapomeňte.\nVýhody Evropy na tom budou obávám se podobně a jednou budou moje děti s úžasem poslouchat, jak jsem vyjel na kole z Prahy na Karlštejn na nedělní výlet, ale dojel až do Bretaně, s sebou jen pas a bankovní kartu. Na mě podobně působily historky mých předků, jak jezdili do Nice, na Riviéru, do Benátek a tak. Nebo lyžovat do Alp. Zatímco my jsme za socialismu za epochální výlet považovali cestu do Prahy, vždyť to bylo celých 100 km daleko !\nBTW, ta cesta do Bretaně nebyl žádný šílený nápad, ale výsledek sázky, kdo tam dorazí dříve – zda já na kole nebo kamarád stopem, uzavřené po jednom pivu na Karlštejně, která byla neprodleně realizována z chodu, tak, jak jsme tam byli. Tehdy, v 90. letech, se takové věci za šílené nepovažovaly, doba byla mnohem méně konformní, bralo se to jako žádoucí projev odvahy a svobodného ducha. Vyhrál jsem, hlavně díky tomu, že jedno auto, které si stopl kolega stopař, nabouralo a pak strávil tři dny po nemocnicích a policajtech. To byla radost z té náhlé svobody, takovéhle eskapády.\nRakovina moci proleze všechny organizace, které nemusí reálně nic vykonávat a na výsledku nikomu nezáleží. Ať se jedná o korporát, který prodává přes korupci nebo monopol, či mírovou armádu nebo Uhniji samotnou. Takové firmy nepotřebují ani kvalitní znalé zaměstnance – ti jsou jen na škodu, protože vědí, co se dělá špatně a mimoto by svou erudicí zastínili své šéfy. Takže pak se není čemu divit, když špičkový odborník těžko shání práci už v 45-ti letech. Protože moc umí. Což je ten starý „vtip o socialismu“, který se hodí i na fašismus a končí tím „Proklatě moc znal“.\nV armádách to pravidelně bývá tak, že konflikt má šanci vyhrát ta strana, která rychleji ztratí všechny „mírové“ vysoké důstojníky, protože to bývají až na ostrakizované výjimky většinou neschopní blbci. V tomto ohledu měli vlastně sovětčíci kliku, kdoví jak by dopadli, kdyby Stalin generalitu před válkou nevystřílel. Například americké námořníky tahle „výměna admirálů“ stála první prohraný rok války s Japonskem a mnoho obětí.\nZhroucení socialismu bylo zaviněno i touto rakovinou moci, která nebyla schopna reagovat na měnící se svět a vytvořila si virtuální realitu bolševických sjezdů, jednomyslného schvalování a sebeoslavných žvástů. Přesně jako teď. Jen místo vulgarizovaného Marxe-Lenina-Stalina se citují multi-kulturní mantry a jiné bláboly.\nTo zásadní co se snažil Vaculík tímto svým spinem zabezpečit je následné :\nMoc stranická a moc absolutistická je naprosto shodná a dědičná.\nNo a že tato myšlenka byl pouze spin a cílená manipulace nic jiného víme nyní již naprosto přesně protože realita prokázala tuto jeho lež.No ale tenkrát tato jeho manipulace nebyla zdaleka tak prokazatelná a proto byla velmi úspěšná.\nSamotná podstata která je zamlčena jeho spinem je v tom – > strana u které on její moc bezmoci předkládá a strana dnes.\nKde dnes strana je pouze vnějším zástěrkou moci skutečné o které se nediskutuje je dědičná a jakákoli diskuze či protest proti současné skutečné moci, ne moci jakékoli strany je okamžitě potlačen, na to v současnosti slouží státní aparát a v budoucnu to bude nadnárodní aparát prezentovaný složkami EU.\nTenkrát to bylo stejné, skutečná moc byla také jinde, pro změnu v Moskvě, kde ji představovala sovětská byrokracie. „Strana“ byla bezmocí kompletně, nejen tou rakovinou moci. Neměla volnost ani v tom regionálním smyslu slova, každá větší investiční akce nebo schválení obyčejného filmu do kina procházela až k hlavním bolševikům někde na východě.\nOd Vaculíka jsem nečetl všechno, neznám ani ten jeho román, který zmiňuje pan Hudec, ale z toho co znám ho za nějakého příliš znalého „spin doktora“ nepovažuji. Spíš se mi jevil natolik přitrouble a omezeně, že těmto věcem opravdu věřil. Moc by nepoznal, ani kdyby ho kousla do zadku, nakonec jeho projev to dokumentuje docela pěkně. Mnoha lidem to bylo jasné už tehdy a je doloženo, jak se jeho promluvě na onom sjezdu pošklebovali.\nDělá to na mě celkově dojem, že mu někdo „krmil hlavu“ a jen ho zneužili jako obecního angažovaného naivního poloblba. To samé bylo s tím pamfletem „2000 slov“.\nCož dokázal svým příklonem ke Kchááárlovi a vlastně i předtím dlouhá léta v Chartě. Mezi slepými ovšem jednooký králem, nic dalšího se nedá říci. Jevil se mi poctivý a přímý, odvážný. To byla jeho největší deviza. Velký borec, v souhrnu.\nPsát uměl – ovšem to je 5% nadání a 95% řemesla, píle, vytrvalosti a vypsanosti, nic jiného, tedy u „obyčejných“ lidí. Jsou i géniové, kteří napíší román v 16-ti letech z ničeho nic jako třeba Victor Hugo a je čitelný ještě 200 let potom, to je samozřejmě něco jiného.\n15.12.2015 (09:42)\t—\nK poslednímu odstavci – sedí perfektně, to bylo hlavní příčinou, ostatní bylo už jenom důsledek onoho pádu do virtuálního světa, k tomu schvalování z východu – ono to nebylo tak horké jak kchodl píše – horší byla iniciativa horlivých blbů (jako dneska ve vztahu k Bruselu) kteří každou volovinu zaštiťovali heslem CCCP náš vzor – způsobem že i Sovětčíci si občas klepali na čelo – nebo co bylo horší tvrzením že si to přejou . Na podstatě věci to ale nic nemění.\nTento z dnešního pohledu totálně manipulační popis bezmoci moci, která nebyla přímo historicky dědičně svázána s vlastnictvím výrobních prostředků, je spin který má za cíl naprosté odtržení vlastního popisu děje od objektivní reality.\nZde je nutné připomenout v čem jsou základy tohoto projevu, je to snaha o degres již realizovaného vývoje společnosti.\nDíky tomu jak se v podstatě to samé jádro spisovatelů po mnoha letech semklo okolo Karl Johannes Nepomuk Josef Norbert Friedrich Antonius Wratislaw Mena Fürst zu Schwarzenberga s jejich krásnou písní, jak kníže má k lidu blíže, je v současné době již popis těchto manipulačních praktik opravdu velmi snadný.\nNo ale v době kdy Vaculík tímto způsobem uváděl do života tuto manipulační šablonu, to povědomí o metodách a účincích vědecké ( matematicky definovaná následnost kroků) masmediální manipulace bylo u nás v plenkách.\nV tehdejší době snad jediný kdo používal tyto vědecké postupy, při mediální a odvozené manipulaci byly Američané.\nPři uvážení cíle jaké měla tato Vaculíkova slova a že musel použít něco tak obecného, co nesmělo v žádném případě postihovat v té době existující objektivní realitu, se nyní jeví jako jeho nadčasová myšlenka.\nTož Vaculíkova metoda tohoto jeho veleúspěšného spinu, je něco jako přesná chromatografie bez stacionární a mobilní fáze.\nProstě než se proberu tak to někdy opravdu trvá, no a když opravim objevené metody na Američany a pošlu to ven, tak to takhle dopadne 😥 .\nNo, nedopadlo to zase až tak špatně. Já bych dokonce řekl, že to dopadlo výborně. Vždyť jaký je rozdíl jestli Francouzi dospějí k fašismu pod Sarkozym nebo pod Le Penovou? Jenom v odstínu hnědé. Přitom jedni budou vysvětlovat, že nejsou vůbec žádní fašisti, kdežto druzí budou tvrdit že jsou antifašisté.\nKapitál jiný způsob řešení nahromaděných protikladů nezná. A Vaculíci kromě toho, že mají dar slova, mají také své ambice, občas či spíše velmi často značně hypertrofované.\nPřesně. Je to všechno jen ona „pěna dní“, veškerá ta politika. Hybná síla je někde jinde, jestli se tomu říká duch, pokrok, civilizace, … ekonomická podstata, výrobní způsob, … je vcelku jedno.\nAno, je to přesně tak, co jsem tvrdil v článku „Divná válka…“\nNezapomínejte, že k fašismu se mohou ve Francii propracovat i v jiných barvách.\nTak si třeba vemte, že jsem JEN přečetl Novinky.cz.\nHned jsem se dozvěděl, že v Norové našli v mobilech migrantů fotky z různých poprav, pozující s uřízlými hlavami atd…\nNo co, řekl jsem si.\nNacisté nebo Banderovci si také dělali fotky u oběšenců, u zohavených mrtvol žen a dětí, a jelikož Banderovci jsou velice populární u VŠECH levicových vlád, co jich v EU je, bude to asi normálka.\nPak jsem v četbě pokračoval a ejhle, nějaká žena napadla úřednici ÚP a zmlátila jí, protože nedostala sociální dávky.\nA dokonce prohlásila, že zmlátí každého i před policií.\nTeď dávají ten seriál, Vlak dětství a naděje, a tam byla podobná zcénka, jak sudeťáci vyhrožovali, ba i bili, a policie nic…\nVzpoměl jsem si na to…\nŽena byla obviněna, a je stíhána na svobodě…tak jen doufám, že nerozbije hubu i soudci či soudkyni, i taková videa po síti kolují, jak přímo u soudu obvinění vyhrožují, a neděje se naprosto nic…\nTřeba, Hamilbare, je ten fašismus, kterého se všichni slušní lidé tak bojí, ještě horší.\nAle já si myslím, že mezi fašismem a levičáckým multikulturismem je jen jediný rozdíl.\nZa fašismu terorizují bílá většina všechny možné menšiny.\nZa multikulturismu terorizuje tmavá menšina všechny možné většiny!\nTak už jazyk samotný naznačuje, že je to staršího data, první osoba ukazuje, že to psal někdo, kdo měl na moci podíl a používání pojmu třída, že se jedná o 30.-70. léta 20. století. Tak bych uvažoval já, ale autora a dílo bych stejně nepoznal. Ovšem z toho, že to i na dnešek sedí jako prdel na hrnec neplyne nic jiného, než že lidi jsou pořád stejní a v jádru se mění jen velmi pomalu.\nPrvní osoba nenaznačuje vůbec nic. I já píšu v první osobě o čemkoli, aniž bych na tom měl jakýkoli podíl.\nIV.zjazd československých spisovateľov,koniec júna 1967\nVaculík vtedy písal o straníckej moci. To, že to zhruba sedí aj na dnešok, svedčí o tom, že princíp straníckej moci je veľmi podobný bez ohľadu na „ekonomický systém“.\nPolitické strany sú vymyslené na získanie čo najväčšieho podielu na moci a na udržaní tejto moci. Obvykle len toto drží stranu pohromade a v relatívne stabilných obdobiach strany žijú partikulárnymi záujmami (zväčša len ekonomickými) svojich členov. Či ide o jednu štátostranu alebo paletu strán a straničiek, je to rovnaké.\nPolitické strany a vlastne aj parlamenty vznikali v čase, keď existovala suverénna moc panovníka a nejaká dlhodobo mysliaca inštitúcia sa cítila zodpovedná za vývoj štátu. Strany toho ešte nemohli pokaziť toľko, ako môžu dnes. Dnešná inštitúcia prezidenta je slabou záchrannou brzdou.\nVaculík tam píše o dynastii, ale tu ide len o reprodukciu v priamej línii. Pravá dynastia je schopná prevziať zodpovednosť, povedať „štát som ja“ a mať víziu, ako tento štát budovať. A to sa rovnako týka aj opozície. Opozícia, ktorá torpéduje vládu v oblasti štátnych záujmov len preto, aby získala politické body, nemá kvalifikáciu na vedenie štátu.\nPseudo-dynastie žádnou zodpovědnost nemá, jen k rozmnožení svých prebend. Třeba Bushovci. Zodpovědnost je nulová.\nPikantní je, jak ti nezodpovědní a pisálci vyčítají právě onu skutečnou dynastickou zodpovědnost například Bašárovi Assadovi. O něm píší, že je psychologicky blokován a traumatizován myšlenkou, že nesmí dopustit ztrátu a zničení státu, když jeho předci stát udrželi a rozvíjeli. Vyčítají mu, že není dost amorální a nechápe život či smrt obyvatel Sýrie jen jako součást kšeftu, ve kterém se shodou okolností dočasně ocitl. Diví se, že nevezme nabízené „odstupné“ a nejde svou cestou a nenechá zločince řádit dle libosti. A považují to za psychotické a nenormální, psychopati.\nPresne tak. Kto myslí ďalej ako po najbližšie voľby, je podľa „demokratov“ nebezpečný diktátor.\nNo existuje lepší manipulace než to že Bašár Asád navázal na dynastii.\nNejdemokratičtější Islámská země Saúdská Arábie vytvořila islámskou vojenskou koalici 34 zemí pro boj s Bašárovým terorismem.\nProto Turecko může nyní prohlásit ústy Ahmeta Davutoglu :\nIslámská antiteroristická koalice je nejlepší odpovědí těm, kdo spojují islám s terorismem.\nA tohle tomu bude velet http://magazin.aktualne.cz/kuriozity/mestecko-v-usa-odmitlo-stavbu-solarni-elektrarny-maji-strach/r~63263912a24c11e5b745002590604f2e/?utm_source=centrumHP&utm_medium=newsbox&utm_content=A&utm_term=position-4\nA to je dobře, bude se válčit jenom ve dne 😉\nPromiňte zapomněl jsem na ty členy.\nJordánsko, SAE, Pákistán, Bahrajn, Bangladéš, Benin, Turecko, Čad, Togo, Tunisko, Džibutsko, Senegal, Súdán, Sierra-Leone, Gabon, Somálsko, Guinea, Palestinská autonomie, Komorský svaz, Pobřeží slonoviny, Kuvajt, Libanon, Egypt, Libye, Maledivská republika, Maroko, Mauretánie, Niger, Nigérie, Mali, Malajsie, Katar a Jemen.\nTo jsou hodně pokrokové státy..\nTřeba Pobřeží slonoviny mělo nedávno celou divizi vojáků, mladších 10 let a oudy se tam sekaly vale-nevale.\nAle třeba už se to tam-vlivem islámu- demokratizovalo.\n„Islámská antiteroristická koalice“, to je nejkrásnější a nejzábavnější oxymoron poslední doby. Je to samozřejmě jen PR pro média. Zapřáhnout do kočáru pytel blech je proti islámské koalici hračka.\nMyslím, že Niger a Nigérie jsou odporně rasistické názvy.\nTo je hustej zpěvák, negr je v každé píšni.\nNěkdy mě fakt mrzí, že neumím anglicky, protože by mě opravdu zajímalo, co vlastně zpívá.\nUrčitě nejsou, ten název je proto, že ty kmeny tam žijící jsou tzv. nigerilské. Je to vlastně zdrobnělina. El negro je černoch (jako běžný=velký) a negrillo je černoušek, jako malý, podobně perro je pes a perillo je psík , cigarro je velké to co se hulí, a cigarillo je vlastně zdrobnělina cigareta= cigar + ette, ve fr. je deminutivum např. ette a ve šp. illo, illa .\nTakže od toho slova, že tam jsou kmeny nigerilské (jako po španělsku los negrillos) protože tam žijí ti nejmenší černoši, prý ženy 1.45 , nepříbuzní s ostatními cosi jako praobyvatelé a mluví zcela odlišným jazykem, ničemu nepodobným. A největší negři zase žijí kolem 1.95 – 2.05 v Etiopii či v Eritrei, ale mohli se v současnosti díky migraci pomíchat .\nJiným kmenům říkali Němci ve starém atlase z doby Německé Východní Afriky souhrnně Bantu-Neger a Sudan-Neger a dalším jako Niloten (Nilo-Neger) čili nilští negři , cca jako od Meroe, Omdurmánu k Modrému Nilu k Indickému oceánu tahle oblast a těmto menším negrům co žijí v oblasti jež přiléhá k oblasti guinejského zálivu říkali Nigerilen.\nTo byl vtip (jako po česku žert), Němci by tomu řekli Witz nebo Streich.\nChtělo se mi tady vepsat se širokým úsměvem něco jako Vaculík – to ví přece každý, ale fakt je, že jsem neměl ani páru, kdo za tím stojí.\nJá řeším jinou hádanku – sice OT, ale zase je to hádanka, takže proč ne:\nV poslední době do mne hustí média informace, že\n– o uhlí není zájem (tak zavřeme doly – jo ale uhlí pro lidi na zimu máme nedostatek)\n– plynu je nadbytek a ruský je předražený (tak začnem vozit laciný z jůesej)\n– ropy je nadbytek (tak se dnes obchoduje za třetinu ceny) …\nNení to tak dávno, co jsem slýchal něco zcela jiného: zdroje fosilních paliv budou vyčerpány v dohledné době, uhlí nebude, ropa nebude, musíme jít na atomovky, vítr, slunce a kdovíco.\nHádanka pro mne, co na to trh a co se bude hlásat jako další trend? Za 5 až 10 let?\nDle mého mínění to závisí na tom, jestli „naše“ západní uhlíková loby „nám zde“ umožní používání studené fúze či nikoli.\nNa to platí „než budem studený, budeme uzený“. Tedy než bude studená fůze, všechno uhlí se musí spálit – kam by jinak uhlobaroni přišli, přece ? A co chudáci naftoví šejci ?\nKaždá doba má svoje. Třeba během první poloviny 20. století „frčela“ výroba diamantů. A zlata, ačkoliv je to tak otřepaný a profláklý trik, že by člověk řekl „na to se přece nikdo chytit nemůže“. Ale pořád rostou nové kafky.\nDneska je svatým grálem „studená fůze“, případně „energie vakua“ nebo jiná taková ptákovina. Hodí se to všem, alespoň si nikdo nevzpomene na reálně existující technologie množivých jaderných štěpných reaktorů, spalujících „jaderné odpady“ a thorium, kterého je na 100000 let dost. Existují mikroreaktory velikosti malé ledničky, v kombinaci s vysokovýkonnými vláknovými lasery, vhodné i k pohonu aut.\nZde nejde o to který způsob dolování energie z jádra bude použit, jestli současná technologie nebo technologie budoucí.\nTím naprosto zásadním je, jestli to bude povoleno nebo to povoleno nebude.\nProtože již dnes je nám všem zřejmé, že přesně podle Německého schváleného vzoru, bude muset EU jádro zakázat jako takové.\nProto je nutné mít na paměti, že nejen jádro ale i jaderná fúze bude jednoznačně přičleněna k tomuto zákazu.\nProto ne rozvoj čisté energie ale uhlíkové trápení, přechroupané biomasy neboli do uhlíku a zpět (neboli práce s 8 % učinností), tak to je ta naše zářná energetická budoucnost EU nařízená Německem.\nSamozřejmě že to povoleno nebude. To si jakože představujete že by se používal spolehlivý, výkonný, po jednom nakrmení leta fungující motorek??? Vy teda máte nápady, radši na sebe dávejte pozor na přechodech:-)) jednoduché věci, tsts…kde v nich máte radost ze hry při vývoji? To když konstruujete takový motor na vodík, to je jinčí kafe – ze zemního plynu vodík, z vodíku elektřinu, k tomu trochu spalování – zaručená zábava na dlouhá léta.\nChtěla jsem se smát že nakonec skončíme u ručněnožního pohonu a rikší, a přitom jsem s překvapením zjistila, že se u nás rikše provozovaly, Rikša CZ175, a že to byl úžasný stroj, řekněte sami, není nádherný? http://motorky.bazos.cz/inzerat/54878937/Riksa-CZ175.php (a má i prostor na tu reaktorovou ledničku, jestli se teda taky přidělává klíčem 18?)\nVy si nepamatujete rikšu? skůtr zvaný „prase“ v pick up úpravě. Pro přepravu drobného materiálu vhodnější než současné malotraktory.\nViděl jste to nový elektroprase za čtvrt mega? Peklo.\nNeviděl, ale stačil mi nový Velorex, který si můžou dovolit jen milionáři 🙂\nNojo, nové verze jsou někdy rovnou v úpravě pig-up 🙂 Tenhle pojem mě napadl když jsem se kochala nad rikšou (fakt jsem tuhle úpravu skútru neznala), proč se takovému krásnému vozidlu říkalo „prase“, podle čumáku nebo to vzešlo ze slyšeného pig (pick)?\nPodle čumáku. Prace je totiž originál skůtr.\nEnergie vakua samozřejmě existuje. Jen toho reliktního záření co se tam poflakuje. Pouze s jejím využitím je to horší 🙂\nJedna z odpovedí na Vaše otázky – už aj trh s energiou a fosílnymi palivami je prakticky celý oligopolný. Neexistuje žiadna „neviditeľná ruka“, o ktorej nám 25 rokov básnia naši liberáli. My – malí koncoví zákazníci – nemáme na ceny a ponuku vôbec žiadny vplyv, a to ani keby sme jednali dokonale koordinovane.\nDogmatem se stal demokratický stát, tvořený mocí zákonodárnou (sněmovna a senát), výkonnou (vláda a prezident) a soudní (soudy a ústavní soud). Spolu se svobodou slova a politickým pluralismem tak má být garantována moc lidu. Jak to (ne)funguje si nemusíme povídat. Vaculíkové, Havlové, „kavárna“ a jiní jim podobní vědomě opomíjejí fakt, že mimo tyto ústavní moci státu tu ještě existují silnější moci, mnohem silnější, nikým nevolení a skutečně vládnoucí – podnikatelé (malí, velcí, domácí, zahraniční), masmédia (tisk, rozhlas, televize, internet), církev (u nás významně posílená darem restitucí), tzv. nestátní a neziskové organizace a spolky a v neposlední řadě orgány EU (copak je ještě vůbec možné hovořit o nějaké státní suverenitě?). Pak teprve, na samém chvostu moci ve státě, jsou občané. Občané stojící mimo tyto všechny struktury (lid dělný, vytvářející materiální a duchovní hodnoty), spojený s nimi jen daněmi a volebním právem.\nKaždá státní moc, postavená na tomto parazitním systému, se nám proto již po staletí jeví jako stejná, nelogická a protilidová. Protože jejím zájmem a smyslem konání není zájem celospolečenský, ale zájem vlastní, vycházející nikoliv z morální etiky, ale z principu tvorby vlastního zisku. Osobní práva a svobody neslouží k svobodnému rozvoji všech, ale jen k uspokojování jejich egoistických potřeb. Potřeb nesmyslných, nadstandardních, zhýralých a rozmařilých. Tak tu neplácejme o nějaké abstraktní státní moci, ale o těch, kdo konkrétně tuto moc mají a jejích lokajích a o těch druhých, kteří nikdy žádnou moc neměli a nemají.\nPopis statu quo sedí, no otázka by mala byť, či s tým chceme niečo urobiť a zobrať si moc späť, alebo na to rezignujeme. Lebo v tom poslednom prípade by každé plácanie na túto tému bolo len stratou času.\nA ak by sme s tým chceli niečo urobiť, otázkou je ako. Cez politické strany a voľby je to nepriestrelné z dôvodov, ktoré popísal aj Vaculík v článku a potom doplnili ďalší vyššie v diskusii.\nPredstavte si,že k slobodným a demokratickým voľbám by u nás prišlo 90% oprávnených voličov a 80% z nich by odovzdalo svoj hlas jednej,víťaznej strane.A keby sa táto víťazná strana rozhodla,že uprednostní záujmy svojho ľudu pred záujmami bruselských elít,tak v tom momente prestaneme byť demokratickým štátom a staneme sa diktatúrou horšou ako je tá Lukašenkova.Zvláštny je ten pojem „demokracia“.Keby bolo po Vaculíkovej vôli,tak sme ju tu mohli mať už 47 rokov.A keby sme sa rozvíjali tak ako sa rozvíjame posledných 26 rokov,tak by sme už možno ani neexistovali.\nAle zato by sme mali „demokraciu“.\nTo je přesně to, o čem jsem tu nedávno psal. Že už nám mladá generace nevěří, že něco takového existovalo, mají nás za nostalgiky a nasrané „staré struktury“. Že to pro neznalého občana Západu je něco jako z říše pohádek a fantazie. Sami jsme už na mnohé, tehdy samozřejmé a nevnímané, zapomněli. Ta organizace „Paměť národa“ (nebo jak se to jmenuje) by měla zaznamenat i taková svědectví očitých svědků života v socialismu. Sbírají jen samé negativní zkušenosti a jen od tehdy postižených lidí a to vydávají za objektivní svědectví.\nÁno, tak je, Peter. Presne pre toto je Putin u „demokratov“ stelesnením zla.\nTí vládcovia sveta sú schopní s nami bez výčitiek svedomia vybabrať. Paradox však je, že my ich nepotrebujeme, ale oni nás áno. Potrebujú, aby sme na nich robili, kŕmili ich a zabávali ich. Bez nás sú úplné nič ako otrokárske mravce.\nTato část Vaculíkova projevu na IV. sjezdu spisovatelů je obzvláště výživná. On snad viděl 50 let dopředu:\n„Vyložil jsem svůj názor na povahu, vývin a chování každé moci a snažil jsem se ukázat, že kontrolní mechanismy, které proti ní mají stát, selhávají, takže občan sám ztrácí k sobě úctu a také objektivně pozbývá statutu občana. Jestliže tento stav trvá tak dlouho, jak u nás už trvá, je pochopitelné, že se zapisuje do smýšlení mnoha lidí, do životní filosofie zvláště nejmladší generace, která studiem ani praktickou činností nepoznala, že existuje jakási kontinuita lidského trmácení za dokonalou demokracií. Kdyby tento stav trval i nadále (a kdyby současně proti němu nepracovaly přirozené obranné reakce lidí), změnil by se v příštím pokolení vlastně sám charakter našich národů. Místo rezistentního kulturního společenství vzniklo by jakési snadno ovladatelné obyvatelstvo, jemuž vládnout bylo by i pro cizince pravým požitkem.“\nDnes jsme na tom tak, že občan neztrácí úctu sám k sobě, ale úctu ke státu! A pro cizince je opravdu požitkem vládnout snadno ovladatelnému obyvatelstvu. To ale nemá na svědomí totalitní, ale demokratická moc.\nBingo, strejdo Oline.\nMěl jsem ještě jednu hádanku, ale když jsem nad tím přemýšlel, z hádanky se stal pocit, jev, pozorování…\nNo, je to strašlivě OT, ale…\nNějak jsem se dostal (konečně) k třídění a likvidaci pozůstalosti, která léta ležela v bednách a narazil jsem na staré dopisy. První myšlenka byla prohnat je skartovačkou, protože nikdo nemá co číst privátní dopisy mých předků. Potom mi prolétlo hlavou, že prarodiče i rodiče už dávno odešli, stejně tak starší příbuzenstvo, a že kromě těch dopisů nemám nic, z čeho bych se dozvěděl něco o době minulé, jak si žili, co prožívali, co řešili, jak se seznámili a tak podobně.\nDopisy jsem tedy skoro všechny prohnal skartovačkou, ale předtím jsem je naskenoval do pfd a uložil na zabezpečené disky pro příští (nejen) generace, které toto dnes vůbec, ale vůbec nezajímá.\nNo a ta myšlenka, původně hádanka? Při tom skenování a kontrole samozřejmě sem tam nahlédnu a začtu se. A žasnu, kolik informací mi předci o svém životě zanechali, ačkoliv nebyly primárně určeny pro mne. No a že nebyl internet a Skype a telefonování bylo ještě vymožeností pro ty šťastnější, psaly se dopisy. Při odloučení i denně. Takže díky tomu prehistorickému zaostalému nepokroku mám teď několik tisíc podkladů o životě svých předků ve dvou až třech generacích.\nA co já? Kdy jsem naposledy psal rodičům, snoubence, ženě, jak se mám a co se kolem mne děje? Před 35ti léty co jsem byl na vojně. Od té doby nic, pokud nepočítám Vánoční a Velikonoční povinná přání, ale z těch se nic nedozvíte.\nA dnes? Mailujeme, Skypujeme, Googlíme, blogujeme, nemáme problém objednat zajímavou knihu z druhého konce světa, ale jaké infomace necháváme svým dětem, vnukům? Digitální fotky, sem tam nějaké to video a jinak asi nic!\nNo a ta hádanka nebo utkvělá myšlenka, abych se k tomu dostal? Není ta naše dnešní pokroková přetechnizovaná doba prostředkem k našemu zotročení, ke ztrátě paměti, kdy naši potomci budou žít jen současností, sháněním peněz na obživu i zábavu, a budou masírováni různými NÚSTRY a jejich prefabrikovanými pravdami o tom, jak se mají skvěle a jak za nás, našich otců a dědů, jaká to byla hrůza? Nevede naše dnešní společnost k totální ztrátě individuální paměti?\nMj. mne to přivedlo k myšlence sepsat o svém životě, co si pamatuji, a nechat to nenápadně mým blízkým v těch archivních datech jako svůj pohled – až je to někdy (snad) bude zajímat.\nVýborná myšlienka, pane Jethro. Kedysi mali životopisci k dispozícii spústu privátneho materiálu (ktorý dnes ženiete skartovačkou). V budúcnosti to životopisci budú mať oveľa ťažšie, to hľadanie v archivovaných a zmazaných statusoch.\nVýborný nápad to spísanie vlastných pamätí. Náhodou sa mi dostal do rúk zápis manželkinho deda o tom, ako sa vydal na cestu do Austrálie a ako sa vrátil. Keď sa môžete spoľahnúť, že ani písmenko nie je vymyslené, ale prežité a bol to príbuzný – je to z najlepších čítaní, aké môže existovať. Určite to svojim potomkom doprajte.\nAlebo ďalší úžasný zážitok mám po prečítaní spomienok otca môjho priateľa, ktorý bol v 50-tych rokoch odsúdený na 5 rokov do Jáchymova. Keď viem, že sú to čisté spomienky bez literárnych alebo politických ambícií, má to obrovskú vypovedaciu hodnotu.\nKdysi si lidé psali deník. Ale jak přituhuje, může být taková činnost nebezpečná.\nDobře by o tom mohl porozprávět onen ředitel nemocnice Homolka, v jehož deníku se hemžilo záznamy o čerpání firemní bankovní karty pro soukromé účely, o korupci a denních dávkách kokainu. 🙂\nJe to dobré i kvůli správě vlastního času, protože člověk každý den zhodnotí, co vlastně udělal a neudělal a jak naplňuje nějaké dlouhodobější plány a cíle. A prospívá to sebepoznání a sebezlepšování. Dokud to „nehodíte na papír“, nemá to tu váhu.\nBěžně je to součástí všech těch managorských systémů pro „plánování času“, v nějaké formalizované formě. Vynikající věc ! Kromě toho víte léta pozadu, co jste vlastně dělal, čím se trápil a jaké jste řešil „maličkosti“.\nLéta jsem používal „TMI“ systém, Time Manager International se jmenovala ta firma. Byly to takové luxusní pořadače, malý kroužkový blok se speciálními listy – na denní, týdenní, měsíční plán, úkoly, nedodělky, projekty. K tomu adresáře a různé databáze, vše vedené papírově, později s podporou počítače. Byl jsem na to zvyklý a když jsem to samé začal pak dělat jen na počítačích, zprvu na Palmu a desktopu a pak třeba na Blackberry smartfounu, docela mi ty papírové věci chyběly – bylo to krásně udělané, měl jsem to rád, bylo to takové starosvětské.\nNebyl to jen samotný ten luxusní blok a mnoho různých druhů listů, byla k tomu i příručka a školení a mnoho postřehů, jak věci naplánovat a dělat, aby vyšly. Spousta psychologických návyků a metod. Plánování času a činností je zkrátka jedna z těch lepších věcí z „managorské“ pavědy.\nNení to tak hloupá věc, jak to vypadá, když k tomu musíte každý den tak na půl hodiny až hodinu sednout, nutí Vás to zamyslet se sám nad sebou a nad účelností spousty věcí.\nNěkdy je to dost frustrující, to zjištění, k čemu je člověk dotlačen a jak jsou některé nutné věci zbytečné až škodlivé. Případně, jak děláte věci blbě a nejste schopen plnit ani ty základní plány, jak nejste svým vlastním pánem. Suverénem svého času a života. Vede to prostě k denímu zhodnocení. A týdenímu, měsíčnímu, ročnímu. Což mnoho lidí neunese, protože to boří jejich iluze o sobě a okolí.\nNapříklad se zamyslet nad nutností nebrat telefony nebo alespoň nedovolit lidem žvanit déle než minutu, protože jinak jste otrokem jiných lidí a plánovat si svůj čas je nesmyslné. Mobil je v tomto ohledu nejhorší – sobečtí psychopaté to účelově využívají k ovládnutí jiných.\nMá to navíc příznivé psychologické efekty, je to svým způsobem autopsychoanalýza.\nProblém se soukromím dnes řeší šifrování a digitální skrývání. Internet je veliký, disky také, záznamy se dají utajit a ukrýt přede všemi. Na rozdíl od minulosti je možné mít soukromí v téhle věci víceméně zaručeno. Když víte jak na to, samozřejmě, a neuděláte nějakou stupidní chybu.\nPlatí to nejen o denících, kdysi se vedly také rodinné kroniky, firemní kroniky, každá vesnice a oblast měla svého kronikáře.\nSvým způsobem je podobnou věcí i hodovní síň pana Bavora a naše poznámky. Také „kronika doby“.\nKoupil jsem si také takového malého manažera. Občas si to beru s sebou pokud jdu ještě na nějaké jednání. Jsou tam takové ty stránky na zápis, poznámky, projekty a podobně. Většinu z toho nepoužívám, ale mám prostě ten fyzický poznámkový diář. I když ty kalendářové listy na konci roku proženu skartovačkou a pak tím podpálím v krbovkách. Jenže pořád mám ten blok.\nÁno, toto je dobrá zbraň na jednania. Jednak, keď má pred sebou človek popísaný blok, vyzerá byť pripravený. A jednak, keby sa udialo niečo prekvapujúce, začne si zapisovať do bloka (hocičo) a získa tým čas na rozmyslenie. Aj dohody vyzerajú záväznejšie, keď protistrana vidí, že si ich človek zapísal.\nNa druhej strane na mňa nepôsobí dobre, keď na tieto účely partner používa notebook alebo smartfón. Nejako to nie je ono, nie je to to isté ako papier a pero.\nNáš život je jen krátký úsek na dlouhé, předlouhé lince od pramáti co slezla ze stromu až k nám. Jak to bude dál nevíme. Ale je skvělé, když můžeme budoucím nechat vzpomínky na staré – jakékoli – časy a na jejich předky. Staré dopisy jsou osobní záležitost, ale jak píšete, pro další generace je to autentická sonda té doby. Takové informace jsou cennější než oficiální a málo konkrétní přežvýkané příběhy.\nMůj táta si se svým bráchou psávali. Bohužel tátovy dopisy bratránek spálil, včetně korespondence mezi jeho rodiči. A zůstalo jen torzo, strýcovy dopisy. Jako bývalý novinář se rozepisoval k dění kolem sebe – roky 1991-1992. Už si přesně nepamatuji, co jsem si tehdy myslel, ale strýcovy názory jsou uchovány a jen obdivuji jeho jasnozřivost. A bratránek kouká jakou škodu nadělal. Naskenoval jsem je a uložil a navíc zpracoval ve wordu via OCR – byly to „strojopisy“ jak se tehdy říkávalo.\nObdobné je to s fotografiemi. Někdy je jich z jedné události, trampování, výlety a výpravy několik. Po naskenování, zvětšení a seřazení s přidáním komentáře je to příběh jak se dříve žilo. Zcela autentické až chvílemi zamrazí. Víme již co bylo po letech. Ale i samotné fotografie, když se u jedné osoby seřadí do časové osy, jsou velice vypovídající. Ale to by již bylo jiné povídání.\nTakže ještě jednou +1 !\nNo nevím jestli jste neudělal chybu, že jste papírové dějiny vaší rodiny skartoval. Jste si jist, že za 50 a více let dokáží Vaši potomci přečíst vámi zazálohované informace ze zabezpečeného disku? Neboli, zda na to budou mít odpovídající software? Neboli bude jim to stát za tu námahu pokud ho nebudou mít po ruce? Z papíru by to určitě (snad doufám) svedli. Stejně jako my dnes ještě dokážeme přečíst většinu textů psaných před staletími. Až na vyjímky pochopitelně. Stejné platí o fotkách. Máme v albech staré zahnědlé, ale přesto stále vypovídající, ale ty digitální kdoví zda se zachovají Fotopapír je přece jen větší jistota.\nAno, může to tak být. Já si samozřejmě vybrané dopisy s určitou „památeční“ hodnotou nechal. Ovšem nechávat v papírové podobě tisíce dopisů je nezpracovatelné, nebezpečné a nakonec to i snižuje jejich informační hodnotu.\nTotéž fotografie. Každý typ nosiče má své výhody a nevýhody. Video z porodnice na paměťové kartě, která přestane fungovat, je nevratně ztraceno. Ovšem i papírová fotografie, na kterou přičinlivý senior v dobré víře domaloval propiskou šipky a kus, který ho rušil, prostě ustříhl (nekecám), je na tom podobně. Takže já preferuji digitál. Dobře zazálohovaný digitál.\nTřikrát a více zálohovaný digitál ve dvou formátech u cenných záležitostí (doc-pdf, jpg-pdf/png) je patrně postačující. Samozřejmě další média musí být uložena mimo PC.\nJá to NEJ zpracovávám a tisknu, fotografie, kopie dokumentů, texty a pod. Laserová tiskárna používá pigmentová barviva a ta jsou stálá, neskonale stálejší než chemické fotografie.\nA také listy posílám příbuzenstvu, k uložení i k tisku. Zvyšuje se tím šance na přežití. A pak, je dnes možné z takto zpracovaných dokumentů vytisknout vázanou knihu. Docela dobrý dárek potomkům k padesátinám. A zase je šance na přežití vyšší.\nJinak je stříhání fotek fenomén procházející všemi společenskými vrstvami. Najdeme je i hrabat Nostitzů. Jen zamrzí, že nevíme kdo a proč je odstřižen. C´est la vie.\nVelice doporučuji video. Tohle mi tady chybí.\nMě také, když už nám katolíci ukradli peněz, jako nás stála II.světová válka, mohli by něco podobného zorganizovat.\nJenže tady katolíkům vládne Halík a pražská kavárna, arcibiskup je dobrý jen na roli užitečného idiota když jde o peníze, jakmile si drze dovolí pomodlit se za prezidenta, je vláčen médi jako kus hadru….\nJá jsem katolík a nic jsem nikomu neukradl. A Halík mi rozhodně nevládne.\nAle Polákům tu sílu závidím. Tady se lidi „sjednotěj“ akorát tak na koncertech Ortela.\nBylo jich tam pár…zase taková demonstrace síly to nebyla.\nAle i potučky mohou vytvořit řeku.\nA s tím katolíkem….já vím, nic jsi neukradl, ale katolíci ukradli.\nA příslušnost k církvi je dobrovolná….rovněž k politické straně.\nNeumím to posoudit, jestli lze faráře poslat do prdele i s církví, a věřit si v pohodě doma, nebo někde jinde..(třeba u Husitů)\nOno to vypadá jednoduše, ale třeba věřící musí a chce přijímat svátosti…\nRatíři, přehazuješ na sebe situaci reálnou situaci církve, Halík tobě nevládne, ale církvi, té ano.\nProtože jim zařizuje peníze…státní.\nTakový Robert Calvi…bankéř boží!\nHalík pracuje jen pro sebe. Má neskutečně zbytnělé ego a sama Ješitnost se jde schovat, když Halík ráno vstane.\nNevládne ničemu, jen blbne hledající duše. A Církvi škodí relativizací. Mimo jiné.\nTo ostatní musím pominout, jdu do pelechu, vstávám ve čtyři. Ale jistě se k tomu ještě dostaneme.\nMě by celkem zajímalo, jak vidí Halíka třeba farář…a jak vidí Duku.\nA co takhle jak vidí husity, to by Vás vittto nezajímalo?\nZajímalo, ale sem žádný farář nechodí.\nNení ale jasné, jestli by se na pohledu na kohokoliv shodli alespoň dva faráři\nHusiti husiti! Bla bla bla! Ukrajina Ukrajina! Bla! BLA! HusitihusitiHUSITIII!!!!!!!!!!!!!!!!!\nHusiti Ramštajn, Ramštajn Ukrajina!! Pěna u huby!!! Husitiukrajinaramštaaaaajn!!! A husitííííííííí !!!!!!!!!!!!!!!\nSeš ty vůbec normální??\nMimochodem-nejseš. Měl jsem tu minulej víkend na návštěvě kamaráda psychiatra, tak mě napadlo mu ty tvoje slinty ukázat. Nedivil se teda, zná to z klinický praxe. A řekl mi k tomu spoustu věcí, včetně diagnozy a vhodnejch léků. Aniž bych to měl v úmyslu, zmařil jsem asi hodinu času tebou.\nAž budu mít někdy víc času a mimořádně vlídnou náladu, tak ti to sepíšu. Nepamatuju si samozřejmě všechno, ale dost na to, aby bylo jasno.\nPane z Rammsteinu, tyhle poznámky laskavě vynechte. Nepatří do místního prostředí.\nRytíři, a nebavil ses s tím kámošem o Merkelové?\nProtože tam by to bylo zajímavé, jak diagnosa, tak medikace na zlepšení stavu!\nTak to mě nenapadlo. Ale tak nějak tuším, jak by zněla odpověď.\nFakt, pane Bavore? A jednostranné provokace a nekonečné, stupidně se opakující rytí ad hominem jo?\nNejsem beránek a Vy to dobře víte. Když do mě někdo setrvale šije, prostě nějakou schytá. Račte si všimnout, že s tím nezačínám. Ale taky do sebe nenechám vorat. Tím jsem s tématem skončil.\nVždycky jsem si psal, co jsem chtěl a hodlám v tom pokračovat. Pokud je to na Vás příliš, budu v tom holt pokračovat jinde. Je to čistě na Vás.\nPane z Rammsteinu, k vašemu sídlu byl vyslán spěšný posel\nByl přijat a pohoštěn, pane z Bavorů. Odpověď očekávejte rychlostí středně utahaného koně.\nNo v souvislosti s tím, že nám katolická církev, nám všem podotýkám, ukradla dost peněz a bude krást dále, by mě zajímalo, kdo bude financovat ty křestanské rodiny co je přijmeme. Vybrala je prý katolická církev, proč ne, jen by mě zajímalo jestli se na jejich pobytu také bude podílet, aspoň zčásti. Tuto informaci jsem zatím nezaznamenala, tak pokud vy ano, sdělte.\nZ daní, jako každej.\nNa pobytu nevím, ale na jejich vzdělání si prý vyžádala 200 milionů. Neboo becně na vzdělání migrantů? nevím, ale zcela jistě to bude mít výsledky hodné té částky. To je jak v tom vtipu o polepšeném klukovi v církevní škole:\nDežo měl furt ve škole samé pětky, tak ho rodiče dali do jiné školy.I tam to bylo to samé, tak ho dali do církevní školy. Dežo přijde domů,v žákovské knížce samé jedničky, a táta se ho ptá, jak je to možné. Dežo odpoví:“Táto, přijdu do třídy, tam visí borec na kříži. Přijdu do tělocvičny, tam další borec na kříži.Přijdu do jídelny, tam další borec na kříži… Táto, tam se s nikým neserou!“\n…jakož i jiné orgány… 😀 díky, neznala jsem, Euromila je odteraz moja láska, jo tak to má být, cedule do každé …haly :-))))))) Jo, měli bychom se my Češi vracet ke svým kořenům, se srandou se toho zvládne mnohem víc 🙂\nPolsko povstává proti EU a chce aby ho státy EU/NATO podpořily v jeho boji s Ruskem. Chtějí trvalé velké vojenské základy NATO na svém území. Tvrdí, že se dohody a smlouvy nemusí dodržovat (Jak kdy, jak kdo a jak kde? Že?)\nPolák je zahleděný do sebe a na okolí nekouká. Když už Maďar zvedá hlavu a obořil se na Česko Slovensko, nebude trvat dlouho a zvedne ji i Polák. Co potom budou dělat ti, co mu dnes v chvilkové euforii tleskají?\nNašim národním zájmem je jednotná EU. Jinak se máme na co těšit. Běsy nacionalismu se zase rozhoří. A my ve svém okolí nemáme skutečných trvalých přátel. Snad Slováky, kteří jsou na tom podobně. Ty vzdálené přátele jsem odehnali.\nŘíkávalo se, Honzo nechoď s pány na led, pán uklouzne a ty si zlomíš nohu. Na ledu jsme a páni se docela pěkně klouzají, klouzají a klouzají…….. 🙂\nJen klid, za chvíli bude po všem http://zpravy.aktualne.cz/zahranici/budeme-mazat-nenavistne-prispevky-slibuji-facebook-google-a/r~6ae6bd12a35e11e59772002590604f2e/?utm_source=centrumHP&utm_medium=newsbox&utm_content=A&utm_term=position-4\nKurva a kam se u toho poděla pravda?\nKdože? čo je to také právda, Kefalín?\nNebo možná česky\nNašim národním zájmem je žádná EU.\n…….nebude trvat dlouho a zvedne ji i Polák?\nTo je ten problém. V roce 1958 se dohodnete, podepíšete smlouvy na věčné časy, že bude tak a ne jinak a za 34 let je vše jinak. Dnes se znovu dohodnete, ale jak dlouho to vydrží? Některé kauzy jsou věčné, jako bič na blbce. Nemyslím si, že z toho mají Poláci nějakou radost. Ale jsou v té síti chyceni. Kdo by se rozumně dohodl, bude vlastizrádcem a měl by viset na prvním kandelábru. Tak se dělá velká politika s předstihem.\nProč se nechal Dienstbier st. vmanipulovat do té smlouvy nikdo neobjasnil.\nApropó, zajímavé je i porovnání s otázkou Krymu. Jak je vidět, smlouvy uzavřené socialistickými státy jsou napadnutelné, ba i neplatné. Pak je opravdu debata o Krymu zcela irelevantní.\nTo je úžasný článek.\nUž ten název..Soud osvobodil MLP, obviněnou z protiislámského výroku.\nProtiislámský výrok-co by trestný čin…(jen ne fašimus)\nČlánek už tak úderný není, MLP si dovolila pouze prohlásit, že muslimské modlitby na ulici připomínají nacistickou okupaci-ale i tak je to dost drzost.\nNaštěstí je Francie demokratuckou zemí, kde je nějaký ten kec tolerován, i když soud v osvobozujícím rozsudku spíše věc zahrál do autu, než že by MLP opravdu osvobodil.\nOna myslela jan pár muslimů, ne celou komunitu, víte?\nKdyby ale myslela celou komunitu, pak….raději nemyslet, jak by soud rozhodl.\nVšak byla souzena za vyvolávání nenávisti, diskriminace násilí a nenávisti proti skupině osob-a pár muslimů přece skupina je-a toho si všimly nevládní organizace.\nSoud MLP neodsoudil…ano, to je to správné slovo-neodsoudil,ale ani neosvobodil, to mají napsáno špatně.\nAle kdyby byl fašismus opravdu blízko, tak by odsoudit klidně mohl, pro dobro nás všech!\nMusíte se podívat na genezi celého případu a teprve pak dělat závěry. Nějaká organizace ji obvinila. Policie ani státní zastupitelství neshledalo nic závadného. Ale pokud chtěl žalobce, muselo to v demokratické společnosti dojít až k soudu. Ten se s tím nepáral a zamítnul. Nic co by stálo za pozornost.\nKonec konců, k soudu můžete dostat každého za cokoli. Pokud vám nejde o výsledek, jen o publicitu. Doufejme, že soudní náklady obou stran ponese žalobce. Ale pokud je to organizace, žije z dotací…………… Přesto, díky za demokracii.\nMě zaujalo to zdůvodnění.\nSoud se zachoval jako chytrá horákyně.\nMěl říci něco ve smyslu:\nNe, MLP má svobodu projevu a může si říkat co chce, o kom chce.\nTo pak by byla svoboda slova, a chcete-li, demokratická hodnota.\nTohle je slizký úhybný manévr, který má hlavní cíl, nedotknout se mulimské minority.\nNení povinností soudu vysvětlovat tak nesmyslné obvinění. To by asi i ten soudce si připadal jako blbec, kdyby to měl odůvodňovat.\nAno, jenže v tom vidím ten problém.\nTen soud to totiž bohužel vysvětlil…\nMT ale stojí to za to. ČT sdělila, že Rusko dokončilo podmořské vedení EE u Kerče, za 23 dní má ruskou . Takže krym má EE a ukrajina může :-)) Karas si neodpistil to osladil z Jalty tím, že sice se svítí a pmezení kobčí ale že další část bude až na jaře… ach jo.\nObsahově měl Karas tentokrát pravdu, protože zmiňované vedení nepokryje plně přenosovou kapacitu, kterou Krym potřebuje. To bude zajištěno až tím dalším podmořským kabelem, který budou pokládat na jaře.\nTakže Ukroši musí dodávat ještě minimálně 4-5 měsíců elektřinu Krymu, samozřejmě že ne svoji, ale Rusko jim dává elektřinu na dluh s tím, že část přenášejí na Krym. A dostávají ještě na toto konto uhlí, na stabilizaci ukrošských uhelných elektráren, jinak by jim síť lehla a Krym by nemohl dostat nic.\nJakmile by zase vyhodili vedení na Krym do luftu, Rusák jim chcípne dodávky. Ale i tak, celou zimu bude zásobování Krymu na hraně, protože Ukroši velmi pravděpodobně nebudou mít ani dost pro sebe a rozpadne se jim elektrárenská síť.\nNejdéle do příštího léta Ruina krachne, to je více než jisté. Takže plně nezávislá dodávka elektřiny na Krym bude nutností, protože co se bude v Ruině dít, nikdo netuší.\nV Ruině se bude dít stále to samé, protože MMF operativně „přizpůsobil“ své pravidlo nepůjčovat státům, které mají nesplacený dluh vůči jinému státu. Aktuální verze této zásady praví, že dluhy vůči Rusku se nepočítají, tudíž Amíci tak nadále budou moci cpát cizí peníze svým ukrajinským loutkám.\nJj. Je to čím dál větší černá komedie, celé to americké působení. „Máme“ MMF a SB, ale dluhy vůči Rusku se neplatí. „Máme“ WTO, ale bezdůvodné sankce vůči Rusku žádné zásady neporušují. Platí lidská práva, ale náckové v Ruině mohou spoluobčany klidně grilovat zaživa nebo bombardovat raketomety a dělostřelectvem a všechno je OK, zvlášť když jsou obětí Rusové.\nHlavně když se protestuje proti „okupaci Tibetu“, kde žluťák porušil práva feudální tibetské teokracie libovolně zotročovat lidi a místo toho tam postavil silnice, železnice, nemocnice, školy, továrny, hotely, a 5 univerzit, dokonce nechal opravit i kláštery a dalajlámovi zařídil poslanecký mandát a platil mu apanáž a cesty po celém světě.\nRuina ale stejně krachne, i kdyby jim všechno zamázli. Posledně to uznali i Amíci, když Biden otočil o 180° a říkal Waltzmanovi, že vidí Ruinu jako volnou federaci samostatných státečků. Nebude dlouho trvat a Ruina bude malý vnitrozemský státeček mezi Lvovem a Kyjevem, bez přístupu k moři, protože Oděsa, Záporoží a Cherson se trhnou. Možná i Zakarpatí a určitě Charkov.\nJsem zvědavý, jak to budou komentovat promajdanští pravdoláskaři. Určitě za to nakonec bude moci Putin, to je jasné už teď.\nNo na to základní to stačí, nebudou plýtvat, obranné a lokalizační mechanismy budou mít taky dostatek a do jara jsou dva měsíce.. tož….\nK té „podobnosti“ nebo „nepodobnosti“ vývoje dříve a dnes z dnešního Neviditelného psa následovně:\ndnes to tady asi zase bude bublat\nNebude, kočka chodí-pravděpodobně nachcaná, soudě podle obsahu i formy-až někdy kolem třetí ráno. To je hodinu předtím, než vstávám do práce. Hodinka ranních zábav je na dlouho u konce.\nBublat možná bude, ale tradičně osamocena.\nA tak Vám taky, když už nevnímáte realitu 🙂\nRealita? Otázká ,když si představujete realitu takto tak asi těžko.Hodně jsem přemýšlel jestli zareagovat,nebot je to ve dvou rovinách.\nVe své podstatě kočka piše o VÁS JEN skutečnost,potvrzenou Vašimi názory co jste zdělil.\nKDYBY to bylo kdekoliv jinde nevidím duvod si brát rukavičky,VY SI JE taky neberete….s tím rozdílem že jste hulvát,a ty věci co pišete o ní by v normálním životě byli soudně možno postihnout.\nJenže tady u BAVOROVA,je kladen duraz na diskuzi,vyměnu názorů,nikoliv na osobní rovinu………..myslím že dobře to vystihla K-K jak to jednou kočce napsala.Proto jsem napsal že to je ve dvou rovinách………zbytečně to kočka převedla do osobní roviny,to jest že ty věci vytahuje mimo o čem se zrovna diskutuje respektive na co zrovna reagujete,\nAno ta osobní rovina je zbytečná,ovšem nikdy nenapsala co by nebyla pravda aspon já to nečetl……..\nJÁ REAGUJI na tu realitu…….když VÁM TO někdo žere prosim ………..realita je že sice kočko to vede v osobní rovině,ale píše jen to co jste kdy napsal a pro ní jsou VAŠE NAZORY NEPŘIJATELNÉ…………\nTROCHU MĚ MRZI že krom napomenuti domáciho to všichni přešli,ano ta osobní rovina není dobrá ale neopravnuje reakci kterou jste předvedl\nAsi holt nejsem jedinej, komu tím leze na nervy.\nSoudně postihnout? 😀 Neblázněte, člověče. Soudně postihnout by se dala řada výroků, co sem píšu já i další, ale stoprocentně nic, co jsem napsal kočce nebo o ní. Zkusit by se to jistě dalo, ale šlo by to ze stolu. To je stejná pitomost, jako kdybych ji chtěl žalovat za stalking.\nMožná fakt píše střízlivá, ale mně to tak nepřijde. A pokud jo, tak tím hůř. Pár promilí by ji do jisté míry omlouvalo.\nTato nechci se s Vámi hádat, ale vždy moje vstupy byly na problém, téma, teprve poté, co „skvělý a chytrý“ vonrammstein – jasně, napsal něco k mé osobě, pak asi byly i k němu. Nicméně ptz nemám čas,a nestojí mně za to k tomu víc psát, tak Vám přesto děkuji, ptz vždy jsem psala pravdu, ano. Mohu doložit samozřejmě, ale tak asi není potřeba, kdo ho zná, tak se rozhodl. Ať tak nebo tak.\nJen chci napsat, a ted pro všechny, s fašistou nechci mít nic společného. A vy co jste dali najevo, že ano, je to vaše volba, ale pokud nejste to samé co on, možná na to doplatíte. A nebo ne, možná budete to samé co on. Já děkuji, nechci, to bych se musela stydět před svými předky. A to tedy ne.\nA klidně si vonrammsteine pište, že jsem nacamraná nebo potřebuji léčbu psychiatrem, to jen svědčí o vaší úrovni a inteligenci :D. Jistě je vysoká přece ;).\nzajímavost(hádanka) ze světa automobilů\nJá myslel, že voni jenom Toyoty?\nPana Holáska neznám a on mě taky ne, ale bude to asi nějakej duchovní bratr, protože krásně potvrzuje některý věci, který jsem tu v posledních dnech napsal 🙂\nNo já bych řekla, že se zpravodajství ČT – Šámal, a spol. nedaří i . Když si konečně vyškolili ty „pravé“ moderátory, přístupné čemukoli jen ne pravdě a serioznosti – tak . se jim čím dál tím víc nedostává odborníků podobného charakteru a poddajnosti. Ty provařené nikdo nebere a noví se hofmě často nedají zmanipulovat… 🙂 jo jo…ale možná se mýlím , protože ČT sledují až na upozornění /jako perličku/ dodatečně v archivu\nJá na to nekoukám vůbec, na to mám moc rád svou nervovou soustavu. Ale ten článek mě vysloveně pobavil 🙂\nTohle je taky mimořádně výborný:


Návrat k sobě v knize Květy slunce | Dobrý Zprávy\nNávrat k sobě v knize Květy slunce\nDobrý Zprávy 23. 10. 2019\nIndo-kanadská autorka bestselleru Mléko a med Rupi Kaur představila světu v roce 2017 svou druhou poetickou sbírku s názvem Květy slunce. Po dvou letech se sbírka objevila i na českých pultech.\nSkládá se z básní a próz, které jsou doplněny minimalistickými ilustracemi, jež vytvořila sama autorka. Právě ty dodávají celkovému konceptu jemný ráz. Kniha je rozdělena na pět částí: vadnutí, odumírání, klíčení, růst a rozkvět. Každá část se zaměřuje na různé oblasti ze života. Typickými tématy jsou migrace, dospívání, ženství, oslava mateřství a láska k druhé osobě. Jako i u předešlé knihy se zde objevují signifikantní znaky autorčiny tvorby, a to chybějící interpunkce a malá písmena.\nPři čtení této knihy je potřeba větší pozornost, jelikož básně jsou velmi hloubavé a oči je musí více registrovat. Květy slunce jsou velice autentické a odrážejí autorčin pohled na svět. Autorka skrze básně prozrazuje více o svém skutečném životě a těžkostech v něm. Více nás seznamuje se svou skutečnou tváří, původem a svými myšlenkami. Popisuje hluboký vztah s matkou a také skutečnost po emigraci do Kanady.\nV porovnání s knihou Mléko a med se Květy slunce snaží více navrátit ke svému vnitřnímu já a k osobnímu růstu. Zkrátka k tomu pozitivnu. Zaměřují se více na rodinu a uctívání jejích kořenů. Zatímco Mléko a med doprovázelo čtenáře tématem feminismu, ženskosti, sexuality, násilnosti a ztráty milovaného člověka, v této sbírce je větší zmatek v citech, v cítění a náladách spojených s ženským bytím. Je tedy větší pravděpodobnost, že se mnoho žen a dívek ztotožní více s básněmi první sbírky.\nI obálka knihy se velmi liší. Mléko a med je temnější a depresivnější, zatímco bílá obálka s barevnými květinami už na první pohled vzbuzuje pocit začátku něčeho nového. Společné však obě knihy mají to, že jsou psány volným veršem a k rýmování slov vůbec nedochází. A také to, že se v některých slovech čtenáři najdou a dotknou se jejich duše.\nKvěty slunce v mé osobě zanechávají pocit, že se snažím více bloumat nad svou vnitřní podstatou a svými kořeny. Jednoduše mě to nutí přemýšlet nad sebou samotnou a mým postojem k sobě. Spousta veršů se mě dotkla, ale v hlavě mi utkvěl zcela obyčejný verš, který zní:\n„k čemu jsem dobrá když podstrojuji cizím a zanedbávám ty kteří mě živili“\nPodle mého názoru je kniha Mléko a med zajímavější svými kontroverznějšími tématy, ale na druhou stranu Květy slunce jsou ideální pro lidské uvědomění si a pochopení se. Tuhle knihu doporučuji číst v klidu s prázdnou myslí, abyste všechny autorčiny myšlenky zvládaly nasát.\nAutor: Nela Kadlečíková


Koronavirem nebezpečí nekončí. Slovensko ohrožuje klíšťová encefalitida, počet případů roste - Sputnik Česká republika\n04:54 16. dubna 2021\n19:33 26.06.2020 Získat krátkou URL\nV okrese Brezno v tomto týdnu potvrdili další tři případy klíšťové encefalitidy. Informují o tom slovenská média s odkazem na mluvčí Regionálního úřadu veřejného zdravotnictví (RÚVZ) v Banské Bystrici Máriu Tolnayovou.\nTolnayová sdělila, že onemocnění byla potvrzena u dvou dospělých a jednoho dítěte z různých lokalit okresu.\n„Ve všech případech bylo onemocnění potvrzeno sérologicky ze séra a ve dvou případech i z likvoru. Dva pacienti měli v anamnéze konzumaci ovčího sýra z nepasterizovaného mléka a jeden pacient měl opakované přisátí klíštěte,“ uvedla rezortu s tím, že případy epidemiologové sledují i nadále.\nOd konce dubna tohoto roku je ke dnešnímu dni na Slovensku hlášeno 26 případů klíšťové encefalitidy. Nejvíce případů je z Banskobystrického kraje (okresy Banská Bystrica, Brezno, Zvolen, Rimavská Sobota). Případy byly evidovány i v Žilinském (okresy Žilina, Bytča), Trenčínském (okresy Považská Bystrica, Púchov, Ilava) a Košickém kraji.\nPoznamenává se, že téměř polovina případů byla podle Tolnayové hlášena v souvislosti s konzumací nepasterizovaného mléka a mléčných výrobků ovčího a kozího původu.\nKe zvýšenému množství klíšťat, která přenášejí i závažná onemocnění, přispěla podle odborníků pravděpodobně i mírná zima téměř bez mrazů.\nPodle Jany Kerlikové z oboru epidemiologie banskobystrického RÚVZ je zaznamenán přesun případů klíšťové encefalitidy do severnějších oblastí, pravděpodobně z důvodu klimatických změn.\n„Klíšťata totiž nemají v oblibě horké a suché počasí. Zatímco v minulosti byly známé endemické oblasti na jižním Slovensku a na Pováží, za ostatní roky zaznamenáváme nejvíce případů z Banskobystrického a Žilinského kraje. Potvrzují to i studie, které poukazují na přesun klíšťat do severních oblastí, jakož i do vyšších nadmořských výšek nad 1000 m. n. m. v několika zemích Evropy včetně Slovenska,“ podotkla.\nMinulý týden jsme psali o tom, že v České republice se začaly vyskytovat nové exotické druhy klíšťat, která způsobují nová infekční onemocnění tuzemských zvířat. Jedná se zejména o pijáka lužního a klíště rodu Hyalomma. Odborníci uvedli, že nový druh klíšťat, který je velmi nebezpečný pro koně, připutoval do Česka na stěhovavých ptácích.\nnebezpečí, klíště, Slovensko


Svatava Vlašánková - Opava-Kateřinky (80 let)\nMgr. Ludmila Krejčí - Opava-Jaktař (57 let)\nMilada Zemanová - Opava (89 let)\nMiroslav Jelenek - Hradec nad Moravicí (64 let)\nJan Forgač - Strahovice (92 let)\nBožena Gebauerová - Žimrovice (83 let)\nIng. Luboš Vlček - Opava (81 let)\nMarta Halašková - Opava (78 let)\nSenta Dostálová - Kravaře (76 let)\nAnna Larišová - Opava (99 let)\nHubert Gregořica - Velké Hoštice (76 let)\nIng. Jana Turská, roz. Knopová - Ostrava (42 let)\nDagmar Saranová - Opava (80 let)\nAlžběta Šindlerová - Opava (64 let)\nFrantiška Lasáková - Kobeřice (81 let)\nRůžena Piwowarská - Opava-Kylešovice (87 let)\nJosef Halška - Nové Sedlice (78 let)


Pastelky zdolaly Borotín - Boleslavský deník\nPastelky zdolaly Borotín\nPraha - V posledním kole soutěže čekalo na družstvo malých boleslavských basketbalistek duo soupeřů HB basket Praha a Borotín.\nHB Praha – Pastelka U13 40:29\nV posledním kole soutěže čekalo na družstvo malých boleslavských basketbalistek duo soupeřů HB basket Praha a Borotín.\nDo úvodního zápasu vstoupily Pastelky prvními dvěma bod. Avšak soupeř během chvíle odpověděl čtyřmi body. Celý zápas vedl soupeř z Prahy.\n„Naším velikým problémem v celém zápase bylo velké množství kroků a přenášeného driblinku,“ hodnotil kouč Petr Hybler.\nPo první čtvrtině prohrávaly Boleslavanky o osm bodů.\nDruhá pětka hrála lépe než naše první pětka, díky větší bojovnosti jsme dostali pouze 6 bodů. Bohužel jsme nedávali koše, a proto jsme soupeřův náskok nesnížili. Třetí čtvrtina byla opět horší, soupeř svůj náskok zvýšil až na rozdíl 21 bodů. S tímto velikým rozdílem jsme nastupovali do poslední čtvrtiny. Poslední čtvrtina byla výborná. Vyhráli jsme jí rozdílem 10 bodů. Bohužel soupeř měl tak velký náskok, že jsme ho již nedokázali stáhnout. Jak je vidět, makat v poslední čtvrtině nestačí!“ dodal kouč Hybler.\nBorotín – Pastelka U13 39:54\n„Předpokládali jsme výhru, ale soupeř nás velmi potrápil. Nicméně nás soupeř velice potrápil. Po první čtvrtině jsme vedli o šest bodů, avšak v poločase bylo skóre vyrovnané. I v tomto zápase bylo velkým problémem naše zbytečné ztráty (především dělání kroků). Doskoky nebyly ideální, a to i přes naši výškovou převahu. Naše hráčky se bály najíždět. Neměli jsme dostatek střel a bojovnost v obraně také nebyla 100%. Celou první polovinu jsme měli mírný náskok, toto se ale v prvních dvou minutách změnilo. Do vedení se dostalo družstvo soupeře a mírný náskok 2-4 bodů si drželo až do poslední čtvrtiny,“ komentoval kouč druhý zápas svých svěřenkyň.\n„Nejlepší hráčku bych tentokrát nevyhlašoval, pochválil bych celou pětku, která nastupovala vždy do poslední čtvrtiny – ve složení Hůlková, Krajáková, Pískačová, Hylenová, Weberová,“ dodal trenér k poslednímu utkání sezony.


TCC online - 360° ZPĚTNÁ VAZBA - EMOČNÍ INTELIGENCE\nZískáte přehled o silných a slabých stránkách v oblasti emoční inteligence\nRozpoznáte příležitosti pro rozvoj emoční inteligence Vašich manažerů\n360° zpětná vazba – emoční inteligence vychází z principů klasické „třistašedesátky“, kdy skupina hodnotitelů (typicky nadřízený, kolegové, podřízení) hodnotí pracovníka dle předem definovaných oblastí. V případě 360° zpětné vazby – emoční inteligence jsou otázky zaměřené na oblasti, související s emoční inteligencí, tj. rozpoznání emocí u druhých, asertivita, stress management a budování vztahů.\nKromě zpětné vazby skrze standardizované otázky mohou hodnotitelé také uvést otevřené komentáře, doporučení a ocenění svých kolegů, kterým je 360° zpětná vazba adresována. Hodnocený pracovník tak získává skutečně komplexní a vyváženou zpětnou vazbu od svého okolí, kterou může porovnat s vlastním sebehodnocením.\n360° ZPĚTNÁ VAZBA – EMOČNÍ INTELIGENCE SLEDUJE 4 HLAVNÍ KOMPETENCE\nProsazuje se účastník přiměřeně, nikoli na úkor druhých? Je schopen adekvátně reagovat na agresivní chování, umí vyjádřit svůj názor, a jak si poradí s kritikou či nabízenou pomocí?\nTato oblast otázek se orientuje na schopnost reagovat pod tlakem, pojmenovat priority a vést úkoly i za ztížených okolností k řešení. Zohledňuje také schopnost účastníka projevovat a ovládat své emoce ve vypjatých situacích.\nDokáže účastník vnímat emoce ostatních a atmosféru v týmu? Umí je předvídat a dokáže se na věci podívat „očima druhých“?\nZajímá se účastník o druhé, respektuje jejich názory a je ochoten jim poradit? V této části také zjišťujeme schopnost zapojit sebe i ostatní do dění v týmu.\nPROVĚŘENÁ METODIKA A FLEXIBILNÍ ONLINE ŘEŠENÍ\n360° zpětnou vazbu zaměřenou na emoční inteligenci realizujeme osvědčenou metodikou a online.\nKromě přednastavených otázek je zde prostor rovněž pro osobní komentáře a doporučení.\nK dispozici jsou podrobné, snadno interpretovatelné výstupní zprávy, jejichž varianty si můžete zvolit.\nSoučástí výstupů je také srovnání vlastního sebenáhledu s hodnocením ostatními hodnotiteli.\nIndividuální výstupy 360° zpětné vazby – emoční inteligence\nV rámci individuálních zpráv z 360° zpětné vazby – emoční inteligence si můžete zdarma vytvořit výstup z několika předdefinovaných kategorií – např. jiný typ zprávy využijete pro hodnoceného, jiný pro nadřízeného a jiný pro kouče.\nTýmové výstupy 360° zpětné vazby – emoční inteligence\nZaujala Vás 360° zpětná vazba – emoční inteligence?


Lidé na horách musí volit náhradní program - iDNES.cz\n13. února 2002 17:01, aktualizováno 17:01\nPřestože je lyžařská sezona v plném proudu a na Šumavě a v Krušných horách tráví volno tisíce lidí, většina návštěvníků si musí místo plánovaného lyžování hledat náhradní program. Předvánoční sněhová nadílka je totiž téměř pryč. Provozovatelé lyžařských areálů doufají v naplnění předpovědí meteorologů, kteří od dneška slibují ochlazení i sníh.\nNa Špičáku kvůli vysokým teplotám a dešti je nyní na většině sjezdovek málo sněhu a vleky stojí. "Jakmile se jen trochu ochladí, začneme okamžitě vyrábět technický sníh, bez kterého už bychom nyní nelyžovali," potvrzuje Josef Treml z Lyžařského areálu na Špičáku, že loňská investice do umělého vysněžení svahů se vyplatila. Na Špičáku se jako v jednom z posledních areálů na Šumavě stále bez přerušení lyžuje.\n"Kromě Šancí a horního padáku sjezdovky číslo dvě jsou všechny svahy stále ještě sjízdné. Jezdí také všechny vleky, i návštěvníků je hodně. V podstatě si nemůžeme stěžovat. Ale podmínky k lyžování by mohly být daleko lepší. Je nesmírná škoda, že počasí je tak špatné, protože hotely jsou plné návštěvníků, kteří chtějí lyžovat," říká Josef Treml.\nJeště v úterý řádila na Šumavě vichřice o síle až devadesáti kilometrů za hodinu, poryvy vichru vystřídal déšť. Už od středečního odpoledne očekávají hydrometeorologové zejména na horách ochlazení, které by mohlo přinést nový příděl sněhu.\nSlibnou lyžařskou sezonu přerušila v polovině ledna obleva, která trvá dodnes. "Na konci roku byly sněhové podmínky, které deset let nepamatujeme," říká Václav Topol z Lyžařského areálu Belveder v Železné Rudě. Na dvou sjezdovkách je díky technickému sněhu ještě souvislá vrstva, ale kvůli dešti je zájem o lyžování minimální, takže v provozu je jediný vlek. Nyní je čas, kdy by se dalo vydělávat, protože začíná prázdninové období. Počasí nám ale nepřeje," přiznává Topol.\nOd včerejška se kvůli nedostatku sněhu nejezdí ani na Samotách. "Pevně věříme, že se ve středu ochladí a díky technickému sněhu zase upravíme sjezdovky tak, aby se na nich dalo lyžovat," doufá Jan Wild ze Samot.\nDostatek sněhu je stále ještě na Pancíři, kam se lidé pohodlně dostanou pouze na sedačkové lanovce. Ta ovšem včera jezdila kvůli silnému větru jen v dolní polovině. Návštěvníci Šumavy hledají pro dovolenou náhradní program. "Vyhledávaným místem je nyní informační středisko na nádraží v Alžbětíně, muzeum hraček ve Zwieselu a plavecké bazény. Lidem doporučujeme také kratší turistické výlety, při kterých se mohou zastavit někde v restauraci," říká Milena Vobrová ze železnorudského městského informačního střediska, kde v posledních dnech nemají vzdor počasí o práci nouzi.\nStejná situace je i v Krušných horách. "Jakmile se jen trochu ochladí a bude příznivá vlhkost, začneme okamžitě stříkat umělý sníh," říká Bohumil Kolman, vedoucí areálu Klínovec - sever, který lze v letošní sezoně poprvé celý uměle vysněžit. Lyžovat lze ještě na zbytcích sněhu v Perninku. "Až do úterý se ještě dalo na zbytcích sněhu lyžovat na posledních sjezdovkách na Neklidu a v Božím Daru, odkud už však musí lidé za lyžováním kvůli špatnému počasí na Klínovec," uvedla Iva Králová z božídarského informačního centra.\nNavzdory špatnému počasí jsou horské hotely a penziony z větší části plné. "V Božím Daru, kde je k dispozici dvanáct set lůžek, můžeme nabídnout ještě tak 25 volných míst. V Sasku, stejně jako v tuzemsku jsou v řadě míst jarní prázdniny, přijíždějí lidé, kteří zaplatili zálohy a nechtějí, aby jim propadly," vysvětluje Králová. "Na Jáchymovsku je také většinou dostatek hostů, z toho přibližně polovina z Německa," připomíná Petra Michalcová z jáchymovského infocentra.\nTémata: Česká republika, Jarní prázdniny, Lyžování Krušné Hory, Lyžování Šumava, Německo, Sasko, Tipy na výlet: Jihočeský kraj, Tipy na výlet: Karlovarský kraj, Tipy na výlet: Krušné hory, Tipy na výlet: Plzeňský kraj, Tipy na výlet: Šumava, Boží Dar, hračky, Klínovec, Krušné hory, Meteorolog, Německo, Samota, Šumava, Železná Ruda


VW Passat B8 2.0TDI 140kW TAŽNÉ WEBASTO – BEZPEČNÝ NÁKUP - Praha 10 - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Auto > Volkswagen > Inzerát č. 126649240\nVW Passat B8 2.0TDI 140kW TAŽNÉ WEBASTO – BEZPEČNÝ NÁKUP\nVolkswagen Passat B8 Variant Highline 2.0 TDI 140kW / Webasto se zárukou 2 roky\nNajeto: 115 429 km\n6 rychlostních stupňů, ACC adaptivní tempomat, Asistent dálkových světel, Asistent dopravního značení, Asistent hlídání jízd. pruhu, Asistent hlídání mrtvého úhlu, Asistent nouzového brzdění, Asistent rozpoznávání únavy, Asistent vyparkování, Bezklíčové startování Press&Drive, Climatronic 3-zónová, Čalounění sedadel Kůže&Alcantara, Dešťový senzor, Dynamic FULL LED světlomety, El. sklopné tažné zařízení, El. uzávěra diferenciálu XDS, El. vyhřívaná zpětná zrcátka, ERGO masážní sedadlo řidiče, Funkce Auto Hold, Isofix, LED denní svícení, Mlhové světlomety, Navigace DISCOVER Media 6,5", Nezávislé topení WEBASTO, Parkovací senzory přední, Parkovací senzory zadní, Roletky oken zadních dveří, Samostmívací zpětné zrcátko, Speed Limiter, Vyhřívaná přední sedadla, Zásuvka 230V 150W


Evropský festival duchovní hudby Šumava-Bayerischer Wald je tradičním hudebním mostem mezi Šumavou a bavorským pohraničím.\nVít Aschenbrenner, sobota 3. května 2014\nKoncert Pocta světci s pěti hvězdami, Klatovy, Kolegium pro duchovní hudbu (zdroj: Google+)\nEvropský festival duchovní hudby Šumava-Bayerischer Wald zve do našeho pohraničního regionu již tradičně několik desítek sborů z Čech, Německa a dalších evropských zemí, aby zde interpretovaly duchovní skladby. Krom inspirativní architektury zdejších kostelů a její nádherné akustiky lákají jednotlivé soubory do Pošumaví také krásy zdejší přírody. I v tomto roce si v období od 9. května do 8. června naplánovaly na Klatovsko cestu necelé tři desítky sborových těles, která již poosmnácté pomáhají rozeznít kostelní prostory na Klatovsku tóny duchovních skladeb.\nFestival již od svého založení v roce 1997 usiloval o obnovení hudebního a kulturního života v Pošumaví a navázání kulturních a hudebních kontaktů se sousedním Bavorskem. Již jeho zakladatel, pražský spolek Laetitia brzy přesunul konání významných festivalových akcí z Kašperských Hor do Klatov jako přirozeného kulturního centra českého pohraničí. Ve městě Klatovy a okolních obcích již tradičně proběhne nejvíce festivalových vystoupení. Klatovy jako festivalové centrum budou hostit také nejvíce souborů – téměř každý z festivalových víkendů mají zdejší milovníci hudby a sborového zpěvu možnost vyslechnout si jedno z festivalových těles, které doprovodí nedělní bohoslužbu vždy od 10 hodin v jezuitském kostele na náměstí.\nOsmnáctý rok trvání festivalu představuje významný milník zejména v oblasti česko bavorské hudební spolupráce. Z minulých festivalových ročníků přetrvává a nadále roste zájem příhraničních bavorských farností o vystoupení českých festivalových sborů. Festivalu se podařilo uskutečnit sen jeho zakladatelů a je skutečně rovnoměrně rozprostřen na obou stranách hranice. Dosud však mezi festivalovými účastníky výrazně převažovaly české pěvecké sbory a zájem německých těles o účast na festivalových vystoupeních byl spíše sporadický. To se však letošním rokem mění. Po loňských prvních kontaktech s festivalem se na něm nyní významnou měrou podílejí tělesa z lamského vikariátu – krom lamského kostelního sboru, který již v minulém roce navázal aktivní spolupráci s chudenickým Rejchovým komorním sborem, to je například ženské vokální uskupení Horizont či zdejší Gospelchor. Pestré spektrum doplňuje mužské kvarteto Lamer Winkel Vierg´sang a další.\nStoupající podíl hudebních těles od bavorských sousedů se projeví také na klatovských festivalových koncertech. Klatovy jako jediné z festivalových center hostí hned dva a vždy s osobitým programem. Již první z koncertů plánovaný na sobotu 31. května od 19. hodin do arciděkanského kostela nabídne zajímavé hudební kontrasty. Po loňském úspěšném vystoupení v rámci festivalu opět přijalo pozvání profesionální mužské pěvecké kvarteto z Lamu Lamer Winkel Vierg´sang zabývající se autentickou interpretací lidových duchovních písní, interpretovaných ve starobavorském dialektu. O repertoárový kontrast k tomuto souboru se postará zvukově zajímavý studentský komorní sbor Ko.Mar pod vedením Hany Bezděkové orientující se více na novodobý sborový repertoár.\nTradičně se v Klatovech uskuteční také Hlavní koncert festivalu, a to 7. června od 19:30 hodin v jezuitském kostele. Také zde bude repertoár poněkud netradiční. Organizátoři festivalu totiž tentokrát sáhli po ryze instrumentálním programu. V podání bavorského hosta – Dolnobavorského lékařského orchestru z Deggendorfu – uslyšíme orchestrální verzi světoznámého meditačního cyklu Josepha Haydna Sedm posledních slov našeho Vykupitele na kříži. K interpretaci této geniální kompozice si tento smyčcový orchestr přizval české hudebníky. Zcela v intencích tohoto festivalu tak v Klatovech uslyšíme česko-německé hudební těleso.\nBližší informace o festivalových lokalitách, termínech i zúčastněných tělesech naleznete na webových stránkách festivalu www.fdh.sumavanet.cz.


Unikátní med Bronchomel - Medarek\nDomů - Zdravé potraviny - Unikátní med Bronchomel\nSpeciální med z nektaru bylin vhodný pro podporu zdravého dýchacího ústrojí.\nVýjimečnost tohoto medu od izraelských včel spočívá ve složení jedinečného bylinného extraktu, kterým se včely živí. Černý bez, proskurník a šalvěj jsou byliny, které prokazatelně pomáhají s hleny a léčbou infekce horních cest dýchacích.\nBronchomel je izraelský medový výživový doplněk, jehož tajemství spočívá ve včelím traktu. Narozdíl od klasického medu jsou v tomto případě včelám podávány pouze vybrané byliny, tudíž dochází k maximální využití léčivých látek a umocnění jejich účinků.


Boj o směrovky pokračuje. Navigační systém „na poslední kilometr“ chtějí umisťovat na lampy - Metro.cz\nMagistrát v loňském roce oznámil záměr odstranit 1 800 informačních a směrových tabulí. | foto: Směrové Tabule.cz\n29. dubna 2021 17:00 Filip Jaroševský Metro.cz\nVýznamnému omezení reklamy a vizuálního smogu v Praze velmi napomůže využití sloupů veřejného osvětlení pro směrová zařízení. S tímhle tvrzení nyní přicházejí firmy, které reklamní poutače umístěné v pražských ulicích živí. Magistrát jim totiž v posledních měsících bere jejich chleba a odstraňuje od cest nejen všemožné reklamní cedule a nápisy, ale také takzvané směrovky v rámci navigačního systému „na poslední kilometr“.\n„Magistrát v loňském roce oznámil záměr odstranit 1800 informačních a směrových tabulí za účelem omezit vizuální smog. Nejen majitelé provozoven, ale také zastupitelstva městských částí však s tímto rozhodnutím nesouhlasí. Přicházíme proto s kompromisním návrhem na zachování současného naváděcího systému formou umístění na sloupech veřejného osvětlení. Výsledkem bude omezení reklamy, přičemž komfort pro řidiče zůstane prakticky stejný,“ říká pro Metro Jana Eisenreichová ze společnosti Směrové Tabule.cz. Ta patří k výhradním pronajímatelům směrových tabulí v hlavním městě a stejně jako konkurenti má umisťování cedulí na lampy dosud zakázáno.\nV případě, že by byl v metropoli naváděcí systém odstraněn, zcela jistě by se podle ní rozmohla snaha majitelů firem do svých provozoven navigovat nelegální cestou. Ironií je, že firma v devadesátých letech odstraňovala směrovky od silnic v rámci boje s vizuálním smogem jako divá. Tehdy tak činila souběžně s Technickou správou komunikací na základě tehdejší vyhlášky o odpadech. Nyní se firma snaží naopak lobbovat za zachování legálních směrovek.\nPodle kritiků ale sleduje především svůj komerční záměr. „Motoristé se naopak potýkají s přemírou klasických dopravních značek, kterým musí věnovat pozornost, a k tomu je okolí silnic ještě doplněno o reklamní a informační cedule, plochy, šipky, různé směrovky a podobně. Není namístě je dál zahlcovat,“ dodává pro deník Metro mluvčí Ústředního automotoklubu Igor Sirota.\nZástupci společnosti nyní obcházejí magistrátní úředníky s dalším návrhem. Chtějí podobu směrovek standardizovat, a to tak, že umístěná tabule bude vždy muset odpovídat formátu loga a šipky, tedy mít navigační funkci. „Nově tak bude možné umístit na sloup veřejného osvětlení pouze čtyři kusy na jeden nosič a každý klient bude moci využít maximálně tři až čtyři směrové tabule,“ vysvětluje Eisenreichová.\nOdstraňování cedulí od silnic má v Praze na starosti radní pro správu majetku Jan Chabr. Podle údajů, jež deníku Metro poskytl, dosud zmizela z pozemků u cest asi polovina nosičů umístěných na třech stovkách sloupů. Redakce má nyní potvrzeno, že pronajímatel reklam oslovil nejen jeho, ale také ostatní členy napříč pražskou koalicí.\nZda dojde k určité shodě, je prozatím nejasné. Magistrát totiž loni na podzim schválil přísnou vyhlášku, která má reklamní smog na jejím území omezit na minimum. Platit má od letošního října. Směrovek se však přímo netýká.\nOd 1. října se změní pravidla pro reklamu. Změna se dotkne všech památkově chráněných území, kde budou zakázány reklamní plachty, jež přispívají k reklamnímu smogu.\nNařízení, které reguluje reklamu, v Praze platí od roku 2006. Dosud se však týkalo pouze nejpřísněji chráněné památkové rezervace v historickém centru Prahy. Nově se rozšiřuje na všechna památkově chráněná území, a to zejména na čtvrti v širším centru, jako jsou Vinohrady, Letná, Dejvice či Smíchov.\nVyhláška má mít tři stupně přísnosti. Nejpřísnější pravidla budou i nadále platit na území Pražské památkové rezervace. Do druhého pásma mají spadat památkové zóny, kde bude platit méně přísná varianta zakazující plachty a bannery, reklamy dodatečně umístěné na dopravních prostředcích, ale také rozdávání letáků.\nVe třetím pásmu budou zakázány jen ty nejrušivější druhy reklamy – plachty a reklamy na dopravních prostředcích, zejména přívěsy s reklamními tabulemi umisťované podél silnic a na parkovištích.\nZnačky všude kolem nás. Občas chybí logika, jindy respekt\nDalší články k tématu: Jan Chabr, Smog, Dejvice, Smíchov, Letná, Královské Vinohrady, reklama


Nová republika: Tábor smrti Talerhof aneb utrpení Haliče (3)\n28. 1. 2019 Koncepce sociální bezpečnosti\nPoznámka (Hox) k termínu "rusofil" v kontextu tohoto textu: je použit pro absenci jiného vhodného slova. Byli to ti, kdo odmítli ukrajinizaci (marginalizaci, banderizaci) vědomí a svědomí, odmítli se vzdát svých kořenů, pravoslaví, kdo se cítili součástí ruské civilizace a vyznávali její hodnoty a ideály. Krátce - ti, kdo odmítli zabít to ruské v sobě. To je i podstata projektu ukrajinizace (což je projekt, mající kořeny na úrovni globální politiky) - zabít nejprve ruské v sobě, a pak zabíjet jiné.\nNa kořeny projektu ukrajinizace ukazuje například to, že nejpve byl prováděn rukama Rakouska-Uherska, poté rukama trockistů, poté rukama Hitlera, poté tajnými službami SSSR a opět trockisty, kteří se dostali k moci po smrti Stalina, a po roce 91 pokračuje pod patronátem Západu. Mění se jen nástroje, kurátoři v pozadí zůstávají.\nAnonymní 28. ledna 2015 11:20\nbudoucí vize kyjevské chunty na obrázku


Nedávno začal školní rok a všude se mluví o učení – snad právě proto se mi do něj nechce. Dnes vám nabídnu článek spíše zábavný (možná) než poučný. Jeho tématem je\nZ jazyka se dá vyčíst leccos. Podle feministické (gender) lingvistiky i to, jak si vážíme/nevážíme lidí obou pohlaví, tedy mužů a žen. Jak to podle ní poznáme?\nZ GENERICKÉHO MASKULINA\nTenhle název znamená, že o neurčité skupině lidí se mluví gramaticky stejně jako o mužích, tedy „vědci zjistili“, „všichni, kdo byli ten den na koupališti“ aj., přestože tam určitě byli muži i ženy. Druhý případ asi mnoho vášní nevyvolá, protože odpočívající u vody nikoho moc nezajímají. Horší je to s vědci; v tomto případě totiž prý upíráme zásluhy vědkyním, jako kdyby tam nebyly. Bránit se tomuto jevu můžeme podle feministických lingvistek buď tím, že budeme:\na) Důsledně používat mužský i ženský rod (tedy mluvit o vědcích a vědkyních) nebo\nb) používat neutrální tvar, z něhož se rod nevyčte (místo vědců napíšeme „vědecký tým“, místo „studenti“ dáme „studující“ či „žactvo“).\nJazyk je skutečně symbolický a vysílá různé nevědomé signály, které nás mohou významně ovlivnit. Bylo prý doopravdy pokusy dokázáno, že pod označením „vědci“, „právníci“ nebo „politici“ si pokusné osoby vybavovaly při všeobecném označení generickým maskulinem samé muže. Je tedy přinejmenším dobré vědět, že tato možnost ovlivnění existuje, počítat s ní a zkusit se ovlivnit nenechat. Na druhé straně důsledné dodržování obou rodů či neutrality může vést spíš k tomu, že se z jazyka stane místo dorozumívacího nástroje podivný paskvil. Důsledné vymýšlení ženských tvarů na všechno vede třeba k „hostkám“ (to je žena/host – podotýkám, kdyby vám bylo to slovo cizí jako mně. Sice existuje, ale já bych se asi dost bránila ho použít, protože mi přijde strašně umělé). Oříškem správného genderového vyjadřování by se stal ženský tvar od strážníka a pokladníka, protože strážnice a pokladnice mají poněkud jiný význam. A to ještě nic není, mnohem lepší je v důsledné obourodosti nebo naopak neutralitě tvořit celé věty:\nČtenářky/ři se zajímaly/i o knihy spisovatelek/lů.\nKdyby byla takhle napsaná celá kniha, asi nebudu schopná ji dočíst.\nČtoucí zaujaly knihy píšících.\nA tohle nejen dočíst, ale i pochopit. A obdivovala bych autora, který by dokázal v této podobě napsat víc než odstavec textu, jenž by dával logický smysl.\nTedy ženská podoba příjmení : -á, -ová atd. Vyjadřuje, že je žena podřízena muži (patří Novákovi, je Novákova – z toho pak Nováková). Většina žen to asi tak vůbec nevnímá, na druhou stranu je stále více těch, které své jméno přechylovat nechtějí. Z různých důvodů. A nepřechylují.\nPŘÍČESTÍ MINULÉ – SHODA PODMĚTU S PŘÍSUDKEM\nTedy, že jedině podmět mužského životného rodu má nárok v příčestí minulém na měkké I, zatímco ženy a věci se píší s Y.\nCo je na tom genderového? To, že měkké i „jen pro muže“ vysílá zprávu „podívejte se, muži jsou něco opravdu zvláštního, úplně jiného než všechno ostatní.“\nJak se nad symbolickými vzkazy jazyka ráda zamýšlím a rozhodně nezavrhuji z principu ani ty genderové, tenhle mi příliš adekvátní nepřipadá. Jednou z nejčastějších chyb, se kterou se setkávám, je měkké i v příčestí minulém tam, kde být nemá – „Paní v účtárně napsali“, „Prodavačky už odešli“ aj. Kdesi na internetu jsem našla názor, že lidé všude píší měkké i, protože nepřemýšlejí. Souhlasím (s výhradou, jestli by nebylo smysluplnější pravidlo zjednodušit) a dodávám, že kdyby měli onen genderový vzkaz zabudovaný v nevědomí, možná by se jím více řídili.\nNa Slovensku psaní i/y v příčestí minulém vyřešili tak, že píší všude jen měkké i. Nevím, jestli to výrazně pomohlo k lepšímu postavení slovenských žen – nemůžu posoudit, ale Slovensko na mě z vnějšího pohledu jako bašta feminismu právě nepůsobí. Určitě to ale pomohlo místním školákům při diktátech, když se už nemusí potit a bát se, jestli se jim kvůli i/y nezkazí známka, a všeobecně ubylo pravopisných chyb.\nNa závěr jedna „příhoda z natáčení:“\nManželovy slovenské kolegyně se navzájem přely, jestli napsat SNĚHULÁCI STÁLI nebo SNĚHULÁCI STÁLY. (Pokud vás zajímá řešení, je na konci článku). Nakonec vymyslely, že SNĚHULÁCI STÁLY bude asi s Y, protože jsou neživotní, zatímco SNĚHULÁCI KLOUZALI asi s měkkým i, protože když se sněhuláci hýbou, jsou víc jako muži, a tudíž mají nárok na měkké I.\n…a jak je to s těmi sněhuláky? Záleží na koncovce – Sněhuláci mají koncovku životnou, tudíž se skloňují jako páni a píší s měkkým i, sněhuláky neživotnou, podle vzoru hrad, a proto se píší s y. Takže: sněhuláci stáli, ale sněhuláky stály. Klouzavý pohyb na to pochopitelně žádný vliv nemá.\nKdyby vás zajímaly další věci o pravopise, napište mi o elektronickou miniknížku zdarma JAK NA KOREKTURU E-BOOKU. Nebo se s mými Korekturami spřátelte na Facebooku, ať se dozvíte informace o nových článcích.\nPáni, ačkoli se považuji za celkem velkou feministku, tohle by mě asi nikdy nenapadlo řešit. Je jedna věc, když ženy dostávají menší platy, ale dávat důraz na nejasnosti v textu, to je věc druhá. Asi by mě ani nenapadlo říct, že chci být právnička, řeknu prostě právník. Ale byl to moc zajímavý článek, takový na zamyšlení. 🙂


Kriminalisté zatýkali přímo ve věznici - Rakovnický deník\nKriminalisté zatýkali přímo ve věznici\nOráčov – Dějištěm netradičního zatýkání se stala věznice v Oráčově na Rakovnicku. Příchozí, který se dostavil na návštěvu za jedním z odsouzených, odpykávajících si trest v oráčovské věznici, sám dostal pouta – a putoval také za mříže. Přímou cestou do věznice v pražské Ruzyni. Šlo totiž o celostátně hledanou osobu vyhýbající se po dlouhé měsíce nástupu výkonu trestu, kterou asistentka ředitele věznice Kateřina Hůlová identifikovala iniciálami B. H. Š.\nInformaci o zákroku publikovala Vězeňské služba ČR na svém webu v úterý, k zásahu ale došlo již před týdnem – 8. července ráno. A zjevně šlo o akci připravovanou dlouhodobě, kdy se jen čekalo, až se hledaná osoba objeví. Rakovničtí kriminalisté totiž zatčením úspěšně završili několikaměsíční součinnostní spolupráci hned tří složek; na akci se ještě podíleli příslušníci oddělení prevence a stížností oráčovské věznice a kriminalisté I. obvodu pražské policie.\nDíky vzájemné součinnosti byl zákrok připraven tak, že na zamýšlenou návštěvu odsouzeného už nedošlo. Jakmile se zájmová osoba objevila v prostorách věznice a předložila doklady, spadla klec; policisté ji pak eskortovali do Prahy k nástupu výkonu trestu.


Co je balsamikový ocet? - EnviWeb.cz\nAceto balsamico, jak se tento vzácný ocet v originálu nazývá, je další jedinečnou specialitou, kterou dala světu italská kuchyně. Jeho cena je tak vysoká, že daleko překračuje například i nejdražší vína nebo koňaky (zejména u octa, který zraje i dlouhé desítky let). Nicméně i přes tuto cenu patří mezi nepostradatelné součásti kuchyně každého labužníka.\nRozdíl v chutích mezi takto starými octy je velký - starší balsamica jsou sladší a jemnější oproti mladším, které jsou typické svou kyselou příchutí.\nPoužívání a skladování: Balsamico ocet má v gastronomii všestranné využití - ochucují se jím ryby, maso, zelenina, ovoce, omáčky. Ale vzhledem k tomu, že jakákoli tepelná manipulace chuť tohoto výrobku zásadně ovlivňuje, používají se balzamikové octy výhradně pro přípravu studených jídel, u teplé kuchyně pak až na závěr přípravy pokrmu.\nBalzamikový ocet v originálním balení může být skladován velmi dlouhou dobu. Pokud zůstane láhev nějakou dobu otevřená, kyslík neovlivní jeho kvalitu. Nejlépe je však umístit ocet na chladné a tmavé místo daleko od zdroje tepla. Usazeniny, které po čase na dně láhve vzniknou, nemají na kvalitu octa také žádný vliv.\nUkrajinská kuchyně je založená na místních plodinách a také často na tom, co si lidé sami...\nAnglická, skotská i velšská kuchyně je nápaditá, rozmanitá a jedním slovem vynikající. Ve...


Iveta Hajlichová | Kritiky.cz\nKritiky.cz > Články autora:Iveta Hajlichová\nArchiv autora: Iveta Hajlichová\nPerfect Days nejsou „perfect“, ale příjemně pobaví\nIveta Hajlichová — 7. června 20200 comment\nČeským filmem se divákovi nezavděčíš. Na české snímky je obecně kladeno více nároků, než na zahraniční produkce. Jako by se divák cítil odpovědný za to, co se na plátně...Read more »\nIveta Hajlichová — 5. června 20200 comment\nTematika planety, kterou obývají inteligentní opice, jež zotročí člověka, který na tuto planetu zavítá dosáhla svého filmařského vrcholu v roce 1968, kdy na plátna kin dorazila adaptace knihy Pierra Boullea Planeta...Read more »\nSupermana se dá nahlížet různými způsoby. Většina ho zřejmě bude znát pouze z filmů, které rozhodně ne vždy (spíše nikdy) vyzdvihovaly mytologii tohoto hrdiny, ale spíše byly přehlídkou ne příliš...Read more »\nRomantické filmy jsou velice nevyzpytatelným žánrem. Mohou skončit jako zapomenuté průměrné snímky bez nápadu plné srdceryvných scén, některé se ovšem povedou. Francis Lawrence, jehož jméno je známé díky skvělé...Read more »\nIveta Hajlichová — 17. června 20190 comment\nPokud vás někdy zaráželo, proč tak inteligentní člověk jako Rowan Atkinson postavil svou kariéru na postavě idiota Mr. Beana, pak vězte, že na to existuje velice jednoduché vysvětlení. Takový...Read more »\nVygenerováno v 03:34:03\nza 1,41375 s


Sendvič s vajíčkovou pomazánkou | Apetitonline.cz\nlze nahradit smetanovým sýrem\nlze nahradit mlékem, na zředění\n1 Žervé promíchejte v misce s mlékem či smetanou. Vejce pokrájejte nadrobno a přidejte do misky (můžete ho i v misce rozmačkat vidličkou). Osolte a opepřete. Ředkvičky operte a nakrájejte na plátky.\n2 Plátky toustového chleba potřete pomazánkou. Na jeden vyskládejte kolečka ředkvičky a navrstvěte polníček. Přiklopte druhým plátkem toustového chleba, překrojte a zabalte. Stejně vyrobte i další sendviče.


Pasáčci z Fatimy - Silva Manuel Fernando | Artforum - dobrodružstvo myslenia\n„Chceme-li hovořit o dějinách 20. století, nelze opomenout fatimské události,“ prohlásil Jan Pavel II., velký ctitel Panny Marie Fatimské, jejíž ochraně přičítal přežití atentátu v roce 1981. Kniha Pasáčci z Fatimy nás provází životními příběhy tří pasáčků, kterým se zjevila Panna Maria, a následnými událostmi, přičemž zasazuje příběh zjevení ve Fatimě do historických souvislostí. Za vydatného použití dostupných pramenů představuje autor nejprve rodiče Lucie, Františka a Hyacinty a atmosféru v obou rodinách, dále povahy dětí, rané dětství a počátky jejich duchovního zrání.\nZjevení Matky Boží zasáhlo do jejich života a učinilo z prostých dětí proroky pro celý svět, i když dvě z nich se nedožily dospělého věku. Kniha se zabývá i okolnosti postupného vyjevování fatimských tajemství veřejnosti a jejich naplňování. Sleduje rovněž život Lucie, která se stala řeholnicí a žila do vysokého věku v klášteře. Vyprávění končí beatifikací Františka a Hyacinty papežem Janem Pavlem II., která proběhla v jubilejním roce 2000 ve Fatimě. Kniha je velice čtivá, místy až napínavá, současně však nepostrádá věcnost, věrnost historickým pramenům i učení církve. Manuel Fernando Silva je portugalský kněz. Teologii vystudoval v Braze, kde byl v r. 1956 vysvěcen na kněze. Později vystudoval ještě kanonické právo na Navarrské univerzitě (Pamplona), je docentem na Portugalské katolické univerzitě a autorem řady knih, spolupracuje rovněž s mnoha křesťanskými periodiky. Sám rediguje časopis pro liturgiku a pastoraci. V knize Pasáčci z Fatimy klade důraz na historické souvislosti a citace dobových pramenů, na jejichž základě nám rekonstruuje celou historii fatimských zjevení i událostí, které následovaly v životech vizionářů i celé církve.\nAdresa titulu https://www.artforum.sk/katalog/14012/pasacci-z-fatimy\nNižšie nám napíšte svoje meno a e-mailovú adresu známeho, komu chcete knihu Pasáčci z Fatimy odporučiť.