Karolína | Kwajulka@email.cz Dobrý den pane Casanovo. :-) Minulý rok jsem jsem nastoupila na vysokou školu, ale v letním semestru jsem zjistila, že to pro mě není to pravé ořechové. Rozhodla jsem se proto, že školy nechám a mým dalším cílem je zkušenost au-pair v USA. Rodina mi moc nevěří, že bych to dokázala, je pravda, že moc zkušeností s dětmi nemám, a vím, že to nebude procházka růžovou zahradou, ale i přesto přeci můžu uspět a dokázat své rodině, že nejsem žádné "Béčko", nemyslíte? Má cesta do USA je jedním z mých největších snů, podívat se jaké to je v USA a zjistit jak se tam žije, možná i tam zůstat nastálo. Také mám sen se setkat s dvěma americkými zpěvačkami. Vím, že je to naivní, ale jsou to neuvěřitelné ženy. Obě dvě jsou pro mě velkými vzory a inspiracemi stát se lepším člověkem. Je přeci možné začít znovu, jinak, lépe a být jinou osobou, úspěšnou a šťastnou, není to tak? Nejvíc mě asi mrzí to, že mi moc lidí v mém okolí nevěří, nechápou mé sny, jsou to možná naivní sny, ale jsou to sny, které se mohou vyplnit? Jsem teď černou ovcí rodiny, jdu proti systému, mám jen středoškolské vzdělání s maturitou, ale teď není pro mě prioritou mít titul. Chci poznat svět. Mám opravdu jít za svými sny, i když pro ostatní je to nepochopitelné? Mám pocit, jak kdybych všechny zrazovala, ale opravdu se tady cítím svázaná a že stojím na místě. Chci se pohnout dopředu. Děkuji za Vaše odpovědi. S pozdravem Karolína :-)\nAnna Jordanova | jordanna@seznam.cz Dobré odpoledne, říkáte, že jste začal ignorovat ve svém okolí lidi, kteří Vám říkají, že něco nedokážete. Objevují se ve Vašem okolí takoví lidé pořád, i dnes, kdy jste "slavný a úspěšný", mohu li to tak nazvat? Dobrý den Anno, děkuji za milou otázku. Základem úspěchu každého člověka je dělat to, v co jiní nevěří. Zkusit to místo nich. V jedné z odpovědí jsem mluvil o růstu prostřednictvím neustále zvyšovaných výzev. Nevím, jestli jsem slavný nebo úspěšný, rozhodně ne tak, jak si představujeme dál. Edward de Bono tomu říkal EBNE - excellent but not enought: vynikající, ale mohlo by to být lepší. FC není v cíli, FC je na úplném začátku. A všechny naše další cíle jsou přesně tam, kde konkurence říká: "No jasně, něco se jim povedlo, ale tohle už ne." Je to pro nás rozhodně lepší, než kdyby řekli: "Udělal to FC, tak to bude dobrý nápad, pojďme to rychle okopírovat." Kdykoli Vám lidé nevěří, kdykoli Vás podceňují, získáváte rozhodující náskok. Takže já DOUFÁM, že si lidé o mých cílech říkají, že to nedokážu. :) Petr\nDaniela | dajawa@seznam.cz Dobrý den! Lze Vaše pozitivní pojetí a přístup k životu chápat jako jakýsi druh náboženství (ve smyslu duchovní náplně života), který pomáhá člověku v něco věřit? Díky za odpověď a přeji hezký den! Daniela Dobrý den Danielo, děkuji za otázku, která mě pobavila. Já nejsem věřící ve smyslu náboženství, ale věřím v sebe, v individualitu každého člověka. Asi proto to má stejný pojem - víra. A také věřím, že základem úspěchu je primárně víra. Hodně mi pomohl sport. Trenéři, kteří mě donutili ze sebe dostat víc, než jsem si myslel, že ve mně je. Miluji film Vzepřít se obrům, na FC.cz jsme dávali ukázku. Člověk je schopen mnohem víc, než si myslí. Nechápu, čeho se bojí. Snad možného neúspěchu - a tak se o úspěch raději ani nepokusí. Šílené. I proto pro mě neúspěšným není ten, kdo spadl, ale ten, kdo zůstal ležet. Snad jsem neodpověděl moc esotericky :) Krásný víkend, Petr\nKarolína K. | kajouse@gmail.com Dobrý den, zajímalo by mě, co si myslíte o situaci v dnešním světě, kdy se mnohem snáze prosazují jedinci s extrovertní povahou a introverti jsou proti nim ve výrazné nevýhodě. Může podle vás vůbec introvertní člověk v dnešní extrovertní společnosti uspět? A co byste poradil člověku, který se svým "nastavením" bojuje a snaží se (občas úspěšněji, občas méně úspěšně) ten svůj stín překročit? Máte nějakou radu, jak tenhle hendikep proměnit ve svou výhodu? Dobrý den Karolíno, děkuji za dotaz. Mark Zuckerberg, Jack Dorsey, Sergej Brin, Larry Page... introverti. Možná máte na mysli nějaké konkrétní obory vhodné pro extroverty, třeba otravné obchodníky. Mé dva nejbližší spolupracovníky tvoří extrovert a introvert. Ani na jednoho nedám dopustit, protože každý má své přednosti. A nikdy nezapomínejte, že každý člověk je unikát, do takového detailu jako je DNA. Každý má něco, čím se může odlišit. V tomhle nevidím žádný problém. Horší by bylo, kdybyste mi psala z Bangladéše a tvrdila, jak nemáte šanci uspět. Ale v Česku? Tady nemůžu pochopit, že se najde někdo, kdo řekne, že nemá šanci uspět. Někdo nemá přístup k pramenité vodě? K elektřině? Copak tady máme tak hrozné nemoci jako na jiných kontinentech? Češi jsou tak v globálním měřítku tak v pohodě, a přesto se snaží najít nějakou výmluvu, že nejsou. Takže, Karolíno, doporučuji: Přemýšlejte o svých silných stránkách. Anebo - abych to tu nepopisoval detailně - registrujte se na fcacademy.cz. Je to zdarma. A uvidíte, jakou výhodou je být introvert. :) Petr\nIvana | Ivca.chalupova@tiscali.cz Dobry den, co byste poradil cloveku znudenym svym stereotypem v praci i osobnim zivote, zato s kapitalem (jak financnim, tak vedomostnim) a vuli neco zmenit? A dalsi otazka- mate rad lyzovani? :) Dobrý den Ivano, děkuji za otázky. Svou radu shrnu do 4 slov: Jděte za svými sny. Bohužel se někdy chováme k životu, jako kdybychom tu měli být navěky. Ale nebudeme. Na to, co si přejeme prožít, máme omezeně času. Není čas marnit čas. Vy jste možná ještě mládě, ale já už nehodlám ztratit ani den tím, abych sobě nebo hlavně lidem kolem mě, které mám rád, neplnil jejich sny. A k lyžování: Jasně, mám rád všechny aktivity, které neumím a nutí mě na sobě pracovat. Při lyžování se soustředím na hranění, jsem těžký amatér, ale rád se překonávám. Štve mě, když jsem byl na lyžích třeba s p. Buksou (kosmetika), a on umí jezdit pozadu na jedné lyži. Na tom musím zamakat, já ještě neumím ani bruslit na inlinech dozadu. No, jak říkám, nejsem dokonalý. :) Krásný víkend, Petr\nDaniel | danielxh@seznam.cz Dobrý den, v posledních letech jsem došel k závěru, že současný vzdělávací systém z lidí mnohem víc energie bere, než jim dává a spolu s tím z nich vysává i přirozenou zvědavost, kreativitu a touhu po seberealizaci. Rád bych se Vás tedy zeptal, jak se díváte na současnou podobu školství a co byste na něm případně změnil, či dělal lépe? Děkuji za odpověď. Dobrý den Danieli, děkuji za těžkou otázku. Je školství a školství. Líbí se mi takové školství, které připravuje člověka na život. Školy, kde děti už odmalička (od 6 let) nutí veřejně vystupovat před velkým kolektivem, pracovat v týmu, nebát se chyb. Štve mě, že v současném školství chyba = snížená známka a opravená chyba = další známka. Chyba je předpokladem úspěchu, jestliže člověka v půli této cesty nezastavíte. Všichni potřebujeme chyby, abychom si uvědomili, kde se máme zlepšit. Chyba je tedy pozitivní věc. Učitel by měl naopak motivovat studenty, aby ty chyby našli, opravili je a pak by jim měl dát na jednu jedničku, ale třeba deset. Absolventům škol také chybí teamwork, nemají smysl pro kolektivní řešení úkolů, dělbu činností v rámci problému. Žádný podnikatel ani zaměstnanec nikdy neuspěje sám. A také bych více zohledňoval individualitu a rozvíjel konkrétní schopnosti, ale je mi jasné, že při současném personálním stavu učitelů a jejich kvalitě je tohle nemožné. Co už se výrazně zlepšilo, je tlak na praxi. Tedy možnosti studia v zahraničí, to je super. Je vidět, kam třeba stáž ve Francii vynesla Daniela Křetínského - dnes 9. nejbohatšího Čecha. Krásný večer, Petr\nAdéla Hladká | hladka.a1183@gmail.com Dobrý den, ráda bych se zeptala, zda opravdu věříte, že každý člověk je schopen dosáhnout cíle, který si v životě dal i přesto, že je od něj často odrazován a že ke splnění daného cíle je nutno překonat řadu překážek? A co konkrétně bylo pro vás oním motorem, který vás hnal dále? Děkuji za odpověď a přeji pěkný den. Dobrý den Adélo, děkuji za otázku. Samozřejmě v to věřím. Všichni jsme se narodili jako naprosto neschopní jedinci - uměli jsme jen křičet a počurávat se (pardon). Celý náš život je odstraňováním chyb. Naučili jsme se už "nemožné" - chodit, mluvit, jezdit na kole. Není to tak, že na cestě jsou překážky, ta cesta sama jsou překážky. A úspěchem je překonávat je. Každý člověk je schopen zlepšovat se. Bez ohledu na výchozí pozici správným zvyšováním svých výzev může posouvat své schopnosti. Především ale musí vykročit a překonat strach. Kdybychom nepřekonali strach, všichni dodnes ležíme v porodnici s palcem od nohy v puse. Mým motorem bylo především to, že jsem pochopil výhodu podceňování. Narodil jsem se 30. srpna, takže ve třídě jsem byl vždy nejmladší a nejmenší. Mohl jsem buď propadnout komplexům, nebo to využít. V 6 letech jsem začal hrát fotbal za Slavii a všichni se mi smáli, že jsem prcek. Nehlídali mě. A když Vás někdo nehlídá, dáte gól. A oni se znovu ofrňovali, že to byla náhoda. Tak jsem dal další gól. A modlil jsem se, aby mě nepřestali podceňovat. Protože tím víc gólů jsem mohl dát. Od té doby tohle využívám. Modlím se, ať konkurence podceňuje FC a všichni se nám smějí :) Mějte krásný víkend, Petr\nVeronika | veronikateckakovarova@seznam.cz Ve svých článcích se snažíte lidi především nějakým způsobem inspirovat. Kdo nejvíce nspiruje vás osobně? Dobrý den Veroniko, děkuji za otázku. Inspirují mě lidé kolem mě. Eliminační metodou jsem za ta léta vyloučil z okolí negativní lidi, kteří mě chtěli jenom přesvědčit o tom, že nemám na to, co jsem později dokázal, kteří mě nepodporovali, pomlouvali atd., a zůstat okruh skvělých přátel, s nimiž dnes podnikám v mnoha oblastech. Nejvíc mě inspiruje můj top společník David, který s úsměvem přelétává přes všechny bariéry a v pozitivním pohledu na svět mu vůbec nestačím. :) Btw, není náhoda, že je hodně úspěšným podnikatelem. Krásný víkend, Petr\nPepa | pepa.zeleniak@centrum.cz Dobrý den, píšete si všechny články sám nebo za sebou máte tým? Dobrý den Pepo, děkuji za dotaz. Ohledně časopisu mám přátele, kteří mi připravují témata a podklady včetně rozhovorů, které nestíhám osobně. Ale píšu sám. Baví mě to, těší mě to a naplňuje mě to. Je to krásný relax. :) Petr\nMonika Kadlecová | kadlecovam1991@gmail.com Dobrý den, často se musíte setkávat s negativními reakcemi na to, co děláte. Jak jste se proti tomu obrnil? Ignorujete je nebo pevně věříte tomu, co děláte? Pomohla snad i Vám nějaká kniha osobního rozvoje? Děkuji za odpověď a přeji hezký den Dobrý den Moniko, děkuji za otázky. Pozitivní člověk Vám nikdy nedá negativní responsi. Když tedy někdo negativně reaguje, jsou v zásadě 2 možnosti: 1) vzít si z toho něco pozitivního (poučného), nebo 2) pochopit, co toho člověka trápí. Před 2 lety jsem se takto setkal s jedním "haterem" a u kávy se mi sesypal. Gambling, spotřebitelské úvěry, dluhová spirála. Nenáviděl úspěšné ne proto, že by mu ublížili, ale protože se jim vlastní chybou vzdálil. Poradil jsem mu, jak restrukturalizovat finance, a dnes je to šikulka podnikatel, který je ale hlavně pozitivní, šťastný, realizuje si své sny a na FC nedá dopustit. :) Jinak mně osobně negace nevadí. Já si ostatních lidí moc nevšímám, ale když mohu pomoct, rád pomůžu. Neřekl bych, že druhé ignoruji, ale jsem už starej pes a nemám už tolik času na to, abych si splnil své sny, a tak se soustředím hlavně na ně. Dělám věci nejlépe, jak umím, lépe to stejně nedokážu, a tím je to dané. Na knihy osobního rozvoje bohužel vůbec nemám čas. Také děkuji, Petr\nMarcela | travnickovamarcela@gmail.com Dobrý den, chtěla jsem se zeptat, proč tištěný magazín FC netisknete ve větších nákladech, případně nedotiskujete, když je o něj - předpokládám - zájem? Děkuji a přeji hezký den Dobrý den Marcelo, děkuji za otázku. Dotisky bohužel děláme, nechceme, ale když je číslo vyprodané ještě před vytištěním, tak požádáme tiskárnu o větší nátisk, abychom ty, kteří mají objednáno, nezklamali. Především musíte pochopit, že FC je úplně jiný formát. My nezaplavujeme trafiky, nestojíme o inzerci, nelámeme žádné rekordy, nikomu se nepotřebujeme chlubit, kolik prodáváme. Vyprodáváme 100 %, posledního čísla jsme vytiskli 10 000 ks a prostě to nestačí. A to ještě začneme rozjíždět slovenský trh. Nám ale nejde o masu, chceme udržet se čtenáři kontakt - my jen nerozhazujeme časopis do větru a "vemte si ho". Nás zajímá, co čtenáře trápí, chystáme setkávání, založili jsme akademii, kde ten problém nárůstu komunity je extrémní a názorně vidět. Za necelé 2 týdny máme skoro 7000 studentů a každý si přeje konzultovat své podnikatelské nápady atd. Růst musíme postupně. Učíme se. Nikdo není dokonalý. :) Petr\nDenisa Králová | denca.kralova@seznam.cz V kolika letech jste se začal zajímat v osobní rozvoj a budování cesty k úspěchu? Co bylo zlomovým prvkem, který vás přivedl k této tématice? Dobrý den Deniso, děkuji za otázky. Tím bodem bylo, když mi můj kamarád řekl, že je nešťastný v zaměstnání, že ho tam berou u úst a psychicky likvidují a co má dělat. Poradil jsem mu, ať odejde, že zainvestuji jeho podnikání - věděl jsem, že je opravdu šikovný. Řekl mi, že by to nedokázal. Chápete? Ještě to ani nezkusil. Už v tom zaměstnání není. Vyhodili ho. Přišel jsem za ním podruhé. Odmítl to. Raději byl na pracáku. Pak přijal jinou práci a šel z deště pod okap. Je znovu před vyhazovem. Nejdřív jsem nad ním mával rukou. Ale pak jsem si vzpomněl, když mi bylo 22 let a umřela mi máma. Byl jsem totálně off. Bez pomoci svého okolí bych žil dodnes mimo realitu. Tehdy jsem pochopil, že lidem mnohdy schází jenom podpora, povzbuzení, nasměrování, aby začali uskutečňovat své sny. FC byl projekt, kterému nikdo nevěřil. Teď jsem za něj šťastný, protože už mám tolik živých příkladů, že to mělo smysl, že jsme museli založit i FC Academy. Krásný víkend, Petr\nTereza Ondráčková | tereza.ondr@gmail.com Nezdá se vám, že články typu 7 důvodů, proč nežijete spokojený život, jsou tak trochu vyprázdněné a nic neříkající? Není to jen způsob, jak nalákat někoho na prokliknutí článku a přitom mu nic relevantního nesdělíte? Dobrý den Terezo, děkuji za pozoruhodné otázky. To mě nikdy nenapadlo. Například článek 14 nejdůležitějších vět mezi partnery sdílelo jen na Facebooku 65 000 lidí, což není málo. Nepředpokládám, že pro ně to bylo vyprázdněné a nic neříkající. Navíc věřte, že já bych nikdy neplýtval energií na nic, co by pro jiné nemělo smysl. Jakmile FC ztratí smysl, hned s ním skončíme. To by mě nebavilo dělat. :) Krásný den, Petr\nLucie | Holmlucie@seznam.cz Dobrý den, setkal jste se i s nějakými negativními reakcemi na svůj web? Dobrý den Lucie, jediná, která mě mrzela, přišla od jiného webu. Jeho provozovatel, který si založil podobný web na základě našeho úspěchu, nás hned napadl, respektive mě. Napsal, že je trapné, jak píšu o vztazích a že nikdo nemusí vědět, že jsem se rozešel s přítelkyní atd. Bylo to přesně 10 dní poté, co jsme se s přítelkyní vrátili ze Seychel, kde jsem ji ve Four Seasons požádal o ruku. Její rodina z toho byla v šoku. Ten člověk se neomluvil, lidé ho tam sepsuli a prostě z toho webu odešli - takhle se totiž konkurenční boj nevede. Dnes už "to" neexistuje. Ten člověk pak měl drzost požádat nás o to, jestli bychom jeho web nekoupili. Jinak mi negativní reakce nevadí, když nejsou takto osobní. Petr\nMartina Pavelková | martaspavelkova@gmail.com Dobrý den, nemáte pocit, že věty v některých vašich článcích (především v rubrice Osobní rozvoj) mohou vyznít jako klišé? Děkuji za odpověď a přeji hezký den. Dobrý den Martino, děkuji za zajímavou otázku. Já klišé považuji za útvar, který bezmyšlenkovitým opakováním ztrácí na významu a stává se banalitou. Snažím se psát o úspěchu, zdraví, štěstí. To pro mě banalita není. Pokud máte na mysli nějaké konkrétní věty (nevím přesně, co myslíte), může to být tím, že 1) mám na věci neměnný názor, 2) vzorce úspěchu (ve všech jeho formách) jsou v zásadě jednotvárné, totožné. Úspěch je totiž jednoduchá věc, pokud jde o přímost cesty. Nechci oponovat, ale já to klišé moc necítím a ani od čtenářů jsem takový postřeh nezaznamenal. Když budete mít konkrétní připomínku, napište mi na casanova@firstclass.cz, budu rád za zpětnou vazbu. Petr\nDenisa Králová | denca.kralova@seznam.cz Dobrý den, ráda bych se zeptala na (seberozvojové) knihy, které vás nejvíce inspirovaly a motivovaly? Dobrý den Deniso, zklamu Vás, já knihy o osobním rozvoji vůbec nečtu, raději se scházím s lidmi, kteří je píšou, protože pak jde můj konkrétní problém lépe "ohnout". Kniha Vám na žádnou dodatečnou otázku neodpoví, člověk ano. Ale mám-li říct 1 titul, který jsem četl, protože se znám s autorkou, pak jde o Tajemství. To se mi líbilo, jen kdyby Rhonda neudělala 1 podstatnou chybu. Ona zmiňuje 3 mocné procesy: 1. Žádej, 2. Věř, 3. Přijímej. Zapomněla tam důležitý bod mezi 2 a 3, a to MAKEJ NA TOM. Takhle to vypadá, že člověku stačí jen doufat a spadne mu to do klína. Což je omyl. A základní problém mnoha neúspěšných lidí. Oni prostě za svým snem nejdou. Čekají, kdy pečený holub přiletí sám. :( Petr\nKlára Odstrčilová | klara.odstrcilova@seznam.cz Dobrý den pane Casanovo, Ráda bych se vás zeptala, jaké jsou podle vás kroky k úspěchu, a hlavně, co podle vás úspěch je? Taky kdybyste dnes jako student nebo čerstvý absolvent (téměř bez financí) chtěl začít podnikat,jak byste k tomu přistoupil, jak byste začal? Děkuji za odpověď. S pozdravem, Klára Odstrčilová Dobrý den Kláro, děkuji za krásné otázky. Základní slovo jste napsala sama - kroky. Musíte jít. Pro každého je úspěch něco jiného, někdo chce šťastnou rodinu, někdo šťastnou firmu, někdo šťastného sebe. Pro mě je úspěch především odstraňování nedokonalosti, překonávání překážek a poučování se z chyb. Pro mě úspěšným člověkem není někdo, kdo dosáhl konkrétního cíle, ale za kterým zůstalo nejvíce překonaných překážek. Kdyby zmíněný jedinec chtěl začít podnikat, doporučil bych mu, aby šel do FC Academy, protože tam řešíme všechno: Jak poznám správný obor, ve kterém mám šanci uspět, Jak poznám správný nápad, který by měl fungovat, Jak poznám správné načasování, kdy přijít s nápadem na trh atd. atd. Nejde to popsat v jedné větě a je to do značné míry subjektivní. Děkuji, Petr\nI. Dlouhý | Dlouhigor@yahoo.com Dobré odpoledne, na firstclass.cz se často objevují články, které sezabývají tím kdo kolik za jak dlouho vydělal určitou astronomickou částku a na druhou stranu články o seberozvíjení a životní cestě. Co je tedy důležitější peníze nebo rozvoj? Děkuji za odpověď. Dobrý den Igore, děkuji za otázku. Je to stejné, jako kdybyste se mě ptal: Je důležitější auto, nebo dopravní prostředek? Peníze jsou součástí rozvoje, součástí úspěchu, součástí štěstí. Pozor, nekladu mezi to rovnítko. Peníze nejsou štěstí, nejsou úspěch. Ale jsou součástí. Nikdo z opravdu bohatých lidí nepodniká primárně pro peníze, hodně to řešíme v akademii. Lidé, kteří nikdy nevydělali hodně peněz, netuší, že peníze v podnikání přicházejí až při splnění určitých podmínek a jednou z nich je nesoustředit se na peníze. Ve zkratce: Když se budete soustředit na peníze, budete logicky hledat tu nejkratší cestu k penězům. Pak něco vytunelujete, někoho ošidíte atd., ale to není dlouhodobá cesta. A už vůbec ne cesta osobního rozvoje. Lidé, kteří kradou, jsou v zásadě velmi hloupí. To nejcennější, co má každý podnikatel, není jeho konto. Ani firma. Ale jeho prestiž. Jeho kredit. A ten si musí budovat, aby mohl jednou vydělávat. A abyste mohli vybudovat podnikání, musíte nejprve vybudovat sebe. Takže peníze jsou, zjednodušeně, důsledkem rozvoje. Ale na FC patří peníze stejně jako rozvoj. :) Petr\nPetr | d-petr@centrum.cz Dobrý den, všiml jsem si, že jedním z Vašich přímých konkurentů je časopis Forbes. Spojuje vás, že jste poměrně noví v českém prostředí a soustředíte se na pozitivní témata. Myslíte, že máte společné čtenáře nebo se zabýváte natolik rozdílnými tématy, že není možné Vás s nimi porovnávat? Děkuji. Dobrý den Petře, děkuji za komplikovanou otázku. Odpovídá se mi těžko, protože si Petra Šimůnka, který vede Forbes, jako člověka velmi vážím a potěšilo mě, když mi sám napsal na Facebooku, pozval mě k sobě a uvařil mi kafe. Dodnes mě hřeje, když řekl, že je naším čtenářem, že se mu web moc líbí a že je i předplatitelem časopisu. A moc mě mrzelo, že mu nemohu oplatit stejně. Nechtěl jsem lhát, ale já Forbes četl jen 1x, a to ve vlaku cestou na Slovensko, kde ho rozdávali. Není to nic proti Petrovi. F. je licenční produkt podle amerických podmínek a já nemám rád americký pohled na úspěch. Nemám rád glorifikaci jedince ve smyslu Top Gunu, Spidermana atd. Včera jsem mluvil s jedním velmi bohatým Čechem a on mi řekl: "Základem mého úspěchu je tým. Lidé kolem mě." Nic není bližší pravdě. Tým dělá úspěch. Ne jedinec - což je americký formát, který asi do Ameriky pasuje, ale já nejsem Američan. Bylo mi to opravdu trapné, i Petr z toho byl hodně zklamaný, dal mi domů 3 výtisky, abych se na to přece jen podíval. Tak jsem se dlouho přesvědčoval, míjel jsem ty billboardy, kde každou chvíli nějaký miliardář řve: JÁ, JÁ, JÁ. Vzal jsem doma ten štůstek časáků od Petra, že to zkusím, a na vrchu hned vidím na obálce Tykače. Tak jsem to vůbec neotevřel. Já prostě tyhle typy lidí nemám rád, i Petr Čech, který je teď na reklamách Forbese, je výsledkem úspěchu celého týmu. FC prostě míří jinam - snažíme se ukázat spíše obyčejné lidi, kteří uspějí i přesto, že jim okolí říká, že to mohou dokázat jen Tykačové a spol. A pak tu musím odpovídat na otázky typu: Jak mohu uspět, když jsem introvert. Panebože! Úspěch není ochranná známka miliardářů. Je to příležitost pro všechny. Ale hlavně to nejsou jen peníze. Petr\nKristýna | kristyna.zemanova@hotmail.com Dobrý den, zajímalo by mě, jestli máte nějaký recept na boj se stresem? Žijeme v celkem uspěchané době, myslím, že hodně studentů neustále bojuje s pocitem, že něco nestíhají. Plno z nich se snaží skloubit studium s prací. Zažíváte případně něco podobného, víte, jak se s takovým tlakem vyrovnat? Dobrý den Kristýno, děkuji za odpočinkový dotaz. Dnes se mi odpovídá snadno, protože dělám to, co mě baví. To je předpoklad, aby člověk byl stresován jen tím, co ho pošťuchuje. Jinak i já patřím k těm, kterým 24 hodin denně nestačí, takže tímhle se nutím k produktivitě. Btw, psal jsem na FC.cz článek o GTD, tam jsem ukazoval svůj typický diář. Ne kvůli stresu, ale spíše kvůli dobrému nastartování vstávám v 6 a hodinu běhám. Během té hodiny si skvěle promyslím, co mě všechno čeká a jaké to bude mít priority. Dopoledne je pak jedna báseň. Snažím se 3x denně mít nějakou relaxační aktivitu. Když je hezky, tak brusle. Když není, tak plavání nebo posilovna. A pak masáž nebo třeba dobrá večeře. Odpočívám i tím, že se učím vařit si sám. V kostce: Snažím se své povinnosti stlačit do co nejmenšího prostoru, kde se ovšem snažím být nejvíc produktivní. A zbytek odpočívat. Jinak k Vašemu dotazu: lidem ubude stresů, když se více budou věnovat tomu, co mají rádi, a nebudou marnit čas negativními aktivitami typu večerní přehled katastrofických zpráv, čtení tragédií atd. Z toho rozbolí hlava asi každého. :( Krásný víkend a odpočívejte! Petr\nAdéla | adela.unis@seznam.cz Dobrý den, chtěla bych se zeptat co Vás dostalo k myšlence vytvořit něco podobného.. měl jste podobný příběh v minulosti, kdy vám "pouhý" článek pomohl? jak se Vám povedlo dostat sevdo povědomí tolika lidí? Děkuji. Dobrý den Adélo, děkuji za dotaz. Od svých 17 let jsem pracoval v médiích, viděl jsem, jaký mají vliv a jak ho zneužívají. Jak nejde o informaci, ale o obchod - přitáhnutí reklamy. "Dělej časopis tak, aby to byl hlavně věšák na inzerci," slyšel jsem skoro všude. Vypracoval jsem si k tomu odpor. Chtěl jsem to začít dělat opačně. Všichni se mi smáli, že médium bez reklamy nebude fungovat. Že to, o čem chci psát, nikdo číst nebude. To byly dostatečně silné motivy pro to, abych to zkusil a dokázal. A hlavně - člověk, který nikdy druhému nepomohl, nepochopí, kolik síly a energie v tom činu je. Jak nádherně se cítíte po jediném "děkuji". Že to vydá za miliony. Že pak se cítíte naplněni. Šťastni. Takže žádný článek, ale můj příběh. Touha dokázat "nemožné". A to ještě pokračuje. Jsme teprve na začátku. Už teď máme v hlavě projekty na mnoho let dopředu. A hlavně FC Academy, to je můj splněný sen. Vést lidi za ruku k úspěchu. Aby se přestali bát. Strach, to je u nich nejčastější slovo. Bojí se svých snů. Bojí se svých schopností. Bojí se, co okolí řekne jejich úspěchu. Jsem moc rád, když to můžeme u každého pomalu obracet. Těším se na to. To je teď můj život. :) Petr\nAdam T. | enricopistola12@gmail.com Dobrý den, rád bych se Vás zeptal, jak sám posuzujete svůj vliv na čtenářskou obec. Domnívate se, že čtenáři jsou po přečtení Vašich článků motivování dlouhodobě nebo jde pouze o krátkodobý horizont, který jim má připomenout, že existuje i jiný způsob uvažování než naše typické "čecháčství", ke kterému pak opět sklouznou? Přeji hezký den Dobrý den Adame, děkuji za dotaz. Naznačujete něco, čemu se snažíme předejít s FC Academy. Ano, lidé hodně čtou, ale ne všichni to pak převedou do praxe. Já nechci lidi motivovat, já chci, aby se motivovali sami. V zásadě chci, aby nikdy FC nepotřebovali. Proto stavíme FC Academy tak, aby si prošli kurzem a už nás nepotřebovali. My nechceme rozdávat ryby (jako to dělají sociální úřady s příspěvky v nezaměstnanosti), my chceme lidi naučit ty ryby chytat. Akademie je zdarma, při nárůstu studentů o nějakých 300-500 denně je to extrémní zápřah, ale taky radost. Každé pondělí plníme úkoly a užíváme si, jak lidé mění svůj pohled, své myšlení. Najednou začínají chápat základy podnikání. Jsou to věci, které věděli, ale nikdy si je takto nepropojili. Všechno vysvětlujeme raději polopatě, aby tomu rozuměl každý. Nechceme žádné peníze. Teď tedy lidé nemohou říkat, že nemají informace. Když chtějí, tak je mají. Dáváme do toho obrovské množství energie, aby se lidé postavili na své nohy. Aby uskutečnili své sny. Dokonce už máme předjednané i investory. Už není nic víc potřeba než začít. Ale to jediné musí udělat ten člověk sám. Rozhoupat se. That's it. :) Petr\nMichaela | m-ela@email.cz Dobrý den, v rámci First class zveřejňujete inspirativní příběhy úspěšných Čechů a Slováků. Jak se o těchto lidech dozvídáte? Děkuji za odpověď a přeji pěkný den. Dobrý den Michaelo, děkuji za dotaz. Úspěšní Češi a Slováci tvoří komunitu, vyhledávají se. Naši čtenářskou základnu tvoří 1) lidé, kteří ještě nepodnikají (nejdou za svými sny), protože otálejí, 2) lidé, kteří v minulosti vykročili za svými sny a nejde jim to tak, jak by chtěli (obě skupiny tvoří základ FC Academy), a 3) lidé, kteří dosáhli velkých úspěchů - a ti snad vůbec nejraději čtou o smyslu života, jeho naplnění, dalších cílech, protože vždycky je obtížnější motivovat se, když jste dosáhla úplně všeho, než když jste nedosáhla vůbec ničeho. Jak byste motivovala člověka, který už dokázal úplně všechno. Vzájemně si tedy píšeme, ta komunita se extrémně rozšiřuje, FC.cz čte okolo půl milionu čtenářů měsíčně, negativní lidé tam moc dlouho nevydrží, prchají na nějaká bulvární fóra, kde se mohou lépe vykřičet. FC Academy už je hodně o brainstormingu a čisté cestě za cílem. Ale je to jeden svět. Investoři s úspěšnými podnikateli, autory start-upů. V téhle komunitě rozdíl mezi střední a vyšší třídou téměř nikdo nevnímá, všichni se k sobě chovají rovně, protože to, kam patříte, je někdy záležitost jednoho roku, nebo i jednoho povedeného obchodu. A když se nám někdo líbí a cítíme, že by mohl být inspirací pro druhé, napíšeme o něm. Je tu tolik úspěšných lidí, kteří akorát neskáčou do televizních pořadů, že se vždycky směju názoru, že v Česku nejde uspět. Každý může. O tom nikdy nepochybujte. :) Děkuji všem za skvělé otázky, Dominice za pozvání a přeji Vám všem krásný zbytek dne a příjemný víkend, Petr


Sobotka se v novinách zmínil o Dienstbierově rezignaci\nPremiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) v rozhovoru pro Právo označil dohodu dosaženou s koalicí ohledně služebního zákona za úspěch. Sociální demokracie podle něj neměla v programu zavedení generálního ředitelství státní správy, ale přijetí zákona. Vyjádřil také uspokojení nad tím, že zákon má nyní ve sněmovně širokou podporu a norma tak překoná více než jedno volební období.\n09.08.2014 10:30 |\nŠarapatka: Příměří na základě dohody Minsk II funguje-nepřejícníkům navzdory\nZ českých médií je zřejmé, že kancléřkou Merkelovou dohodnuté příměří mnoha našim novinářům a politikům vyloženě vadí. Zvláště TOP 09 jako by již ani neměla jiný politický program než zpochybňovat těžce dosaženou dohodu, horovat pro dodávky zbraní Ukrajině a štvát Evropu do války proti Rusku.\nOsobnosti: Lubomír Zaorálek (2402 článků) , Bohuslav Sobotka (9472 článků) , Ondřej Malý (37 článků) , Jiří Rusnok (1840 článků) , Jiří Rusnok (681 článků)\nLídři zemí Evropské unie "opatrně podporují" dohodu o příměří na Ukrajině, uzavřenou v noci na dnešek v Minsku, řekl novinářům po dnešním unijním summitu v Bruselu předseda Evropské rady Donald Tusk. Slova na papíře se podle něj musí proměnit ve skutky a unie tomu hodlá pomáhat. Pokud však bude vývoj opačný a dohoda prosazena nebude, nebude EU podle Tuska váhat s přijetím "potřebných kroků". Podle premiéra Bohuslava Sobotky EU dodržování dohod vyhodnotí nejpozději na svém příštím summitu v březnu. Informuje o tom ČTK.


Diskuze – Americký prezident vzkazuje Applu: Začněte odemykat iPhony zločinců – Letem světem Applem\nDiskuze - Americký prezident vzkazuje Applu: Začněte odemykat iPhony zločinců\na nechvástali se nedávno, že už vědí, jak iPhony odemykat i bez Applu..?\n15. 1. 2020 12:45\nto bude asi nieco oficialne, nieco ako TSA zamky a kluce, TSA zamkom si uzamknes batozinu, avsak pracovnici na letiskach majuci spravne kluce ti ten zamok otvoria bez poskodenia ak chcu urobit okontrolu\n15. 1. 2020 18:16\npri kazdom zamku je to uplne jasne a zretelne napisane na reklamnom papieri a navode na pouzitie. nemaj pocit ze si odalil velke spiknutie a tajomstvo\n15. 1. 2020 12:39\nRealně to není nic, co může Apple vyhrát. Když si schváli zákon, bez jehož splnění nebude nové telefony možné prodávat. Tak Apple rychle stáhne ocas.\nTakový zákon nemá v USA moc šancí, protože ochrana soukromí je nedotknutelná a nelze ji paušalizovat. I kdyby to nějaký blázen navrhl a jiní blázni to schválili, tak Nejvyšší soud to zruší.\nJe to uchyl a komunista🤮🤮🤮🤮\nUSA pomahaji Applu uz od jeho vzniku 😂😂😂 ano naposledy jim “pomohli” treba uvalenim cel na zbozi dovazene z ciny 🤦♂\nUSA by nejprve muselo vytvořit zákon o povinném backdooru. Bez něj není co odemykat. Pokud prostě Apple v systému nic takového nemá, těžko může něco odemykat.\nApple tam samozřejmě backdoor má, Vaše dětská naivita je úsměvná.\n15. 1. 2020 22:10\nNemá. K čemu by mu byl? Je to jen zdroj problémů, který se nedá uhlídat.\ntreba je to presne obracene, pristup maj a trump se jen snazi navnadit nekale zivly aby pouzivali iphony a meli data z prvni ruky\n16. 1. 2020 0:09\nNebudte najivni ovecky, odemknout to samozrejme umi, jen to chteji zlegalizovat :-D\n16. 1. 2020 0:10\n16. 1. 2020 9:57\nTed to budou zlocinci a za par let obycejni lide co budou mit tu smulu ze se treba budou rozvadet nebo politici kterym bude treba nalozit ..Pokud Jablka pristoupi na odemceni ? tak to je konec a legalizace prolomeni soukromi vsech a kdykoliv ..Potom nema vyznam cokoliv zabezpecovat -urady tinto dostanou bic na vsechny ..\nA Rus a Američan nám všem ovládne mozky. Rychle vezměte svůj převaděč spojitosti a utečte k Zoltánovi na jeho planetu.


Popis Sennheiser E609 SILVER - NajduZboží.cz\nNajduZboží.cz » Sennheiser E609 SILVER\nDynamický nástrojový mikrofon SENNHEISER E609e 609 SILVER je superkardioidní mikrofon pro snímání zvuku kytarových zesilovačů přímo na scéně nebo při studiovém nahrávání. Stačí pouze umístit před kombo, zapojit kytaru a hrát. Výsledný zvuk je… Více...\nDynamický nástrojový mikrofon SENNHEISER E609e 609 SILVER je superkardioidní mikrofon pro snímání zvuku kytarových zesilovačů přímo na scéně nebo při studiovém nahrávání. Stačí pouze umístit před kombo, zapojit kytaru a hrát. Výsledný zvuk je pozoruhodně věrný, s dokonalým rozlišením detailů. Mikrofon e 609 SILVER následuje tradici svého slavného předchůdce MD 409, který se stal etalonem pro tento typ mikrofonů. Vlastnosti• Robustní celokovové tělo• Superkardioidní směrová charakteristika• Kompenzační cívka na potlačení brumu• Pružné uložení mikrofonní kapsle omezující dotykové hluky• Neodymový magnet s příměsí bóru zaručuje odolnost proti extrémním akustickým tlakům s jedinečným výsledným zvukem• Obsah balení: mikrofon e 609 SILVER, klipsna MZQ 100, transportní obal HHP, návod k použití\nPopis, fotografie a parametry produktu Sennheiser E609 SILVER jsou získány z jednotlivých nabídek internetových obchodů. Před zakoupením produktu doporučujeme tyto informace (v konkrétním internetovém obchodě) překontrolovat.


Jaroslav Vrchlický: OKNA V BOUØI - PDF\nDownload "Jaroslav Vrchlický: OKNA V BOUØI"\n1 Jaroslav Vrchlický: OKNA V BOUØI\n2 OKNA V BOUØI Mnì líto oken, když se v bouøi tøesou. Ty první cítí vìtru nárazy, zvìst první hromù dunících k nám nesou, v nich šlehnou blesku první obrazy. A po nich první slza mraèen stéká, než zhoustne v liják, první prška krup v nì øinèí divnì než se bouøe vzteká, svùj hlásá jimi majestátní vstup. Vše vìtru záchvaty i pausy znají, v tmy hýkání jak zmírajících køeè, noc bez konce, které jest zoøe bájí, vše živlù muky, pro nìž chudá øeè. Však z rána zakalená, tupì civí a bez výrazu nìmých do ulic, když bouø už šlehla svojim oøùm v høívy, zøí v šero leskem mrtvých zøítelnic. Tìm oknùm verše mé se podobáte, vy první rovnìž nitra každý spor, mé vichøice, mé blesky, hromy znáte, mých roztøíštìných tužeb meteor. A ptáte, chvìjete se v divé køeèi pøi každém nárazu té bouøe zlé, jak obì, které na šíji vrah kleèí, a zápasíte marnì v síle mdlé.\n3 A napsány pak cizích lidí tlupì v tváø leskem zøíte mrtvých zøítelnic, tak s resignací, prázdnì tak a tupì, jak okna zøí v bouøi do ulic.\n4 AVE DOLOR! Máš pravdu, osude. Jsem posud køemen tuhý. Jen více dolehni svým kolem, záøné duhy a z nitra mého blesknou! Jen více dr a boø, co ve mnì vìèné, pevné, to odolá ti pøec a sotva v notì hnìvné si žalné písnì stesknou. Ty vladaø jsi pán; já kámen v žití strouze. Tys osa, kolo, voj já tvoje pùda pouze, ó vtiskni tam své stopy! Žár posud v hrudi mé døímá-li v hloubi ztajen, svìt cizí, neznámý, jenž posud nikdy zbájen, a tryskne v svìtla snopy! Co mohu žádat víc? Jsem pouze kovadlinou, však ty jsi kladivem. Zøím tvoji ruku stinnou a s tebou se pøec sázím; chceš víru v èlovìka? Chceš práci mou a snahu? Chceš lásku, pøátelství? Chceš smilování vláhu? Vše pod tvùj perlík házím. A nyní, kate, buš! Jak mùžeš, svaly napni. Sem noci beze snù, sem dlouzí dnové trapní! Sem ticho registrace! Sem pochyb háïata, sem pomluv zmije laèné, zde celé srdce mé, kdo chce, a si je naène; s ním tuhá bude práce! Neb jako Minerva kdys z Jovišovy hlavy,\n5 z mé celé bytosti, jež lávy proud je žhavý, mé dílo v zbroji vstává. Buï zdráva, bolesti! Jen tebou silný titan strop strhna Erebu, v tváø hvìzdám bouøí zmítán dál pochodní svou mává.\n6 NERVY. Jak struny napjaté se stále tøesou ty z mozku k duši telegrafní dráty. Náš celý bol i resignaci nesou; náš celý život, svadlý lupen svátý se stromu kosmu jimi nesen pílí kams k neznámému, tajemnému cíli. A Osud, virtuos, je stále ladí vždy výš a výš, až zní tak tence, nyvì, jak noèní mùry let, když do kapradí se veèer snáší na setmìlé nivì; zda ví, co vydrží, zda ví, kdy puknou, až v srdci v ráz vše bolesti se shlukou? Ach, o to se ten tyran málo stará, vždy najde nìco, èím je dále bodá až tøeští v hlavì to, až oko hárá, a èlovìk levnì pár dnù žití prodá za krùpìj morfia, by ku závrati moh na nich Satan sonatu svou hráti. A nervy bolí duše klidu hledá, a nervy bolí... Pod eunuchù bièi druž otrokù tak neúpìla smìdá, jíž obelisk se v palný azur týèí. A nervy bolí, až krev bolest støebá. Proè? Pro kus lauru nebo pro kus chleba. O rozechvìlé struny našich duší,\n7 moderních lidí inkvizaèní skøipce! Nám v skráních, v srdcích jakýs kováø buší, co v sloku taví se nám mozku ždibce; ta stkána umìle se zdobnì nese, co pod ní nerv se odhalený tøese. Jak rád tu sním o recích starovìku, již nazí hømìli na divokých koních, v plam skákali neb rozvonìnou øeku! Co nervy jim? Ach, nevìdìlo o nich jak z bronzu lité tìlo athletovo. Èin znali, váhání, váhání ne Hamletovo. Jich matka Hygea, to velké zdraví, jež ztratili jsme o chléb v boji denním, na prsech jejích lidských synù pravý rod visel netknut èervem zkázy, snìním. Krev s kamenného stírajíce mlatu zisk boje znali jen, ne boje ztrátu. Ty doby síly, doby zdraví kde jsou? Ó nervy, zdroje moderní té hlízy, ó slyšíš je, jak chví se a jak tøesou pod neuprosným nožem analysy, co život jimi sdrán a nesen pílí kams k neznámému, tajemnému cíli.\n8 PODZIMNÍ MELODIE. I. Již tady jeseò, z hnijícího listí se nese silná, opojivá vùnì. Ve chladných nocích se zas hvìzdy èistí, má pavuèiny astra ve korunì a v srdci touha, vìèná touha stùnì! Jak sykot zmije pod nohou to svistí, nerv každý chví se roven vzpjaté strunì; ó listí rváno vichrù nenávistí! ó bledé páry splývající v lunì! A v srdci touha, vìèná touha stùnì! Ti obláèkové chladní jsou a èistí je zhltí noc jak leknín vodní tùnì. Zmar slídí kolem sup jak po koøisti. Smrt sedí vítìzící na svém trùnì, a v srdci touha, vìèná touha stùnì. I I. Ó hnijící a padající listí! Fiólo srdce, kde jsou tvoje vùnì? Teï ve slzách se jen tvá bolest èistí, to perly triumfù tvých ve korunì! Teï víš, proè vìèná touha v tobì stùnì. Jsi šklebem ranìno i nenávistí, tvá láska rovna zmírající lunì,\n9 Hór køídlo zvukem netopýøím svistí; cos v duši chví se rovno puklé strunì. teï víš, proè vìèná touha v tobì stùnì!\n10 CHY! Vím, zøídka že motýla písní v svých rhytmù chytnu sí, kol, skrání se mi dav jich tísní a každý volá: Chy! Je možna? Jednou zkusíme to na zdaø bùh v dùvìøe, plá v duši mojí posud léto a kvete v nádheøe. Hle, právì tam zas jeden letí, nuž, za ním! Pryè se mih, tam smìje se mi v kvìtù zmìti barvami køídel svých. Tam jiný! Toho jistì chytím, kde svílí jitrocel; a již se za ním v bìhu øítím a na prstech jen pel! Tož radìj pustím se v ty davy záøících bìláskù Ó ne, dál víøíl kol mé hlavy kams dívkám do vláskù. Pst! V tom se opìt jeden míhá na rudém jeteli a zlatý køídel okraj zdvihá sám èernì ztemnìlý.\n11 Ten bude mùj! Ó chyba zase, ten rovnìž neèeká, jak duma v letního dne jase jen tmí se z daleka. A tak jsem utratil den, v stinných jenž prouhách has a bled, hle, motýlù tu zástup jiných se tiše z vøesu zved. Já za nimi se pustil hbitì tam v alej, v náruè tmám, a chytal rychle v svoje sítì, až chytil jsem se sám. Já chytil v konec dlouhé práce buïme si dùvìrní pochmurné pouze meditace, jen mùry veèerní. Do rosné klesl jsem tu trávy, v dál hodil rhytmù sí Den vzplál, rej nový kol mé hlavy jak v tanci: Chy nás, chy!\n12 SMYTÉ OBRAZY NOCLEH. Na cestách se mi èasto stalo, že kams v odlehlý zahnán kout jsem pohodlí tam našel málo, co v deštì splýval hustý proud. A v dusné jizbì krèmy malé cizí tváøe morosní, a v okna kapek rány stálé, div nebýt z toho nervosní. U kamen hluènì v karty hráli, na prahu z nudy zíval pes, tam v koutì se tak divnì smáli, a s šerem splýval v duši dìs. Jak bude v noci, napadlo mi, zda odtud vyjdu zítra jen? A déš dál šumìl mezi stromy v komínì hýkal vìtru sten. A bylo mi tak divnì, snivì, sám sobì byl jsem cizí host, sám sedìl jsem pøi špatném pivì a myslil na svou minulost. A zvolna jizba prázdnila se, já pomyšlení nemìl spat,\n13 až v hospodského drsném hlase jsem vycítil, že èas je vstát. A skoro v bázni, s nedùvìrou jsem stoupal starých po schodech za služkou, dlouhou chodbou šerou, kol vlhko bylo na zdích všech. Tu jakés dvéøe bez petlice; jen kopnout, rozlétly se hned, a vstoup jsem chudé do svìtnice, kde prosté lože zrak mùj shléd. A stále s nedùvìrou v duši jsem uleh celý obleèen, do jedné v noèní slouchal hluši na každý zvuk, na každý sten; Na každé schodù zaskøípnutí, kde hnul se brouk neb šustla myš, na každé dveøí zavrznutí, že rázem otevrou se již. Pak usnul jsem až pozdì k ránu a zbudil vesel se a zdráv, zøel vzchodu zlatem tkanou bránu a slyšel dole skot a brav. A vyšel ven. Vzduch jasný, svìží, co vèera bylo tajemné, jak otevøená kniha leží\n14 a vlídné bylo, pøíjemné. Av krèmì tiché úsmìv vlídný, a skorem ráj kol krajina, zde život zdál se tichý, klidný, dar nebes každá hodina. A v posled louèil jsem se v smutku a vèera s dneškem rovnaje a patøe v žití svár a pùtku a svìžího kol do kraje. Sám dìl jsem k sobì: Ten strach vèera, ty pøíšery, vše sám jsi stkal, jen vyèkat vždy, když nedùvìra se ozve, vyèkat v trud i žal! Ba vyèkat v sled je všeho tajem, vše, jak se dává, pøijmout rád, a život sám ti bude rájem v tom, když mu musíš s bohem dát.\n15 STÍNY. V té øíši, v které prostor a též èas kams do neznámé hlubiny se zøítí, kde pouze mlhovin mdlý plane jas, jenž dlouhou nivou asfodelù svítí; Kde stíny tìch, co žili jedenkrát, se zdvihnou, mihnou v matné mlhy smìsi a zapadnou a zniknou, vír a chvat jak divoký je dál rve v stínù lesy. Tam potkali se dva, ti na zemi let deset i víc ještì žili spolu, šli trny vìrnì jako rùžemi a øíkali si š astní v zemském dolu. Zde, každá maska s tìlem zároveò kde s duše lidské padne bez pøetváøky, kde pravda zvedne záønou pochodeò nad všemi plesy lidskými i náøky: Ti dva zde proti sobì stáli teï ve prùsvitné z mlh, duchovité øíze; jak by z nich každý èekal odpovìï, tak patøili v tváø zdiveni si cize. Jak hledali by v minulosti cos, èím zas by mohli spojit svoje duše, zde jako tam kdys ve spoleèný los, a èekali a chvìli se v zlé tuše.\n16 Neb nièeho tu. Celá øada let, jde žili š astni v svìtì vedle sebe, v jich duši jeden nenechala sled, ni pekla tmu a též ne záblesk nebe. Ni srdcí tluk, ni jeden hlas, ni jeden záchvìv ku svìtlu a k výši teï strunou jejich nitra nezatøás. Tak stáli proti sobì v mrtvé tiši. A znikli, zapadli, ten divný cit jen sáh jim pøi tom duší do hlubiny: Jak mohli léta takto v bludu žít, tal cizí sobì, na zemi už stíny!\n17 U HØBITOVNÍ ZDI. Nad zídku høbitova se ukláním, dvou svìtù jak by byla rozhraním, pøed zídkou udupaný pažit leží a za ní vlhký, travnatý kout svìží. Pøed zídkou život za ní smrti sen. Jak zázrakem tu pomìr obrácen, zde pouš pod živých krokù ruchem kyne, tam v mrtvých tiši jaké loubí stinné! I myslím, strom co na mne kvìty tøás, to hrobu taj, že dýchá žitím zas, a jako z hrobu chlad tam stín a tráva: tak z bolesti a ztrát nám úkoj vstává. A cítím jak ten, kdo zná tíží pout, jak v srdci drahý taký vlhký kout, èím víc tam hrobù, víc tam kvìtù kývá, vždy cos tam šepce a vždy cos tam zpívá.\n18 ZRCADLO. Má duše jest jak zrcadlo, jež od let na zdi visí, kus žití do ní upadlo v ní obrazy se mísí. A zrovna jako v zrcadle kde jsou všech dnes jen stopy? Vše v tùò kams divnì zapadlé se za práh vìdomí topí. Byl by to divný karneval, kdyby tak mohl ve skle se zjevit svìt, jenž kdys tam plál v své celé kráse lesklé. Co zrcadlo vše vidìlo ta léta co na zdi visí, za mnohé by se stydìlo je líp, že bylo to kdysi, Je líp, ze zhltlo vše zrcadlo, že kams to v nepamì slétlo, že v tùò do neznáma zapadlo, a nevrátí se už v svìtlo. Však báj dí, v pùlnoc truchlivou když sám zøíš v plochu temnou, že tváøe a zjevy zašlé jdou z tmy stínù konturou jemnou.\n19 Rys dívèí tváøe koketné, tu vìjíø, tam krajka, prs bílý, jen reflexem sklo vše prolétne, než v staré nic se chýlí. Tak z duše vstávají postavy, když svìtla denní ruch døímá, jsou matny, bledy a mlhavy, a každá divnì tak jímá. Ó líp je, aby dál spaly tam, naè volat je v svit denní? A pøece jdou... tu rovnìž znám ten úsmìv políbení! Ta hrozí mi, pìs zatíná, ta hledí apaticky, ta žehnat chce však proklíná ten celý život lidský. Ó znám vás, znám! To divadlo tak smutné až k smrti bývá... V tom zory jas šlehne v zrcadlo, to prázdné zas na zdi se dívá\n20 OPUŠTÌNÉ DOLY. Kdys tu ovšem dávno je to zlato bylo, praví kmet, poèítaje mnohé léto zpátky do minulých let. Teï jen jako hroby rumy, tady dùl, tam táhlý svah, keø se chvìje, tráva šumí opuštìných na drahách. Hoch, který tu kozy pásá, ob èas zvedne kamínek, zdá se mu, to divná krása! zaklet spí v nìm plamínek. Proti slunci rudu zdvihá, co to zdálo se mu jen? Odhodí ji, radìj stíhá motýla, jenž vyplašen, Celý èerný s žlutým krajem tam se houpá v bodláèí... Jak bych prokletým šel rájem, jdu, a je mi ku pláèi.\n21 ZMIZELÝ RÁJ. Kdys v Apeninách kout jsem našel svìží Co žár a nuda léta na všem leží, tam zpíval ruèej, šumìl keø i strom a èaloun bøeètanu nes bílý lom. Tam lítal pták, tam tìkal motýl zlatý, tam v trávì zvedal se kvìt kropenatý, chlad z pramene vál a kaštany táh a habøím tøás a listím v osykách. Po prašné pouti, stále výš kde zvedá se obraz Madonny jen, pod nímž sedá mdlý pifferaro, pasák bosonoh, kde sotva kleè se køiví, nízký hloh, Byl tento kout mi pravým pøekvapením Jak v trávu pad jsem, klasù, stvolù chvìním se opíjel, jak lokal stín a chlad! a øek si: Èastìj sem pospíším rád! Však podivno! Za pár dnù v chvíli prázdné jsem cestou dal se kolem strže srázné, za kamenitým tokem Panaru jsem kvapnì kráèel v slunce požáru. Zde cesta výš! Madonna tam! Víc stranou! Teï lískovím, pak onou stezkou sdranou od jarních deš ù tam ráj mùj spí skryt, tam stín a chládek splývá na pažit!\n22 Však darmo hledám pøíkré tesy slézám, kol vláèím se a kouta nenalézám, tam ovšem cos jak bøeètan zdobí tes, však øídký, svadlý, kde byl svìží les. Tam jakés lískoví, tam habøí malé, však nízké dnes a divnì zakrsalé, po zdroji vlhká stopa v hloží jen, list lopuch, tøtiny klas je zaprášen. A skoro stejné vedro, zdání klamné! zde sálá jako vedle v skalách na mne, mám lehnout, nevím, sednout, snít a èíst? Kam prchly chlad a svìžest z tìchto míst? Proè bylo to zde a dnes víc to není? Kdo vinen? Hodina èi osvìtlení? Èi dlouhá vedra, èi mùj vlastní klam, jenž poprv vidìl víc, než vskutku tam? Já nevím. Cítím jen, ten kout mi cizí jen jako pøelud, a ten každý zmizí... A šelest listù, který z hloubi znìl, jak tichý smích mùj smutek provázel.\n23 OCÚNKY. Krajina v mhu se obláèí, na loukách kvetou naháèi. Ó smutné kvìty s leskem mdlým, na list se nedostalo jim. Na bledém stonku pouze kvìt tak delikátní a tak bled. Ach, kudy k nám se podzim bral, tam pod nohou mu ten kvìt vstal. Jak spadlá hvìzda pøeèistý a jako zima bezlistý. Ó labské kraje, vidím vás, kdy skosen luh, kdy zmizel klas, Jak v jitru chladnì sychravém, ve vzduchu bledì mlhavém, Kde slední špaèkù mizel tlum, jste lnuly k šedým nebesùm. Co v mlze møela ozvìna a pouze kravka zpozdìná Se pásla mezi olšemi a smutek táhnul po zemi, Kde v rosné trávì s chumáèi jen bledí kvetli naháèi!\n24 PLAVBA. Ó èas je proudné velké moøe a hodiny jsou vlny v nìm, èlun, život, v radost jako v hoøe, a ty jsi plavec tich a nìm. Tu usmívavì kyne vlna, ta nese rùží svìžích list, a božských tajemství je plna a plane jako amethyst. Kol blažených ostrovù spìla, kde oranž dýchá, šepce keø, a polibky, co hudba znìla, se myrt a laurù smála šeø. I vdychneš: Vlno, mojí lodi smìr štìstí vytoužený dej! A aspoò jednu rùži hodí mi láska v tento vír a rej! A jedeš dál, je vlna kalná a do krve se skoro tmí, a dole hloubka duní valná, jak rány kladiv tam to hømí. I prosíš: Dále, vlno, dále mne ku š astnìjším bøehùm nes, tam ke stromùm a ne k té skále, kde písní tamburin zní ples!\n25 A vlna jakby rozumìla, tvou loïku stoèí v jasný proud, nad tebou hvìzda zahoøela, je svatveèer, je sladko plout. Však èím je sladèej, duch se chvìje, už sladké báji nevìøí, zøí v dálku pøec pln beznadìje, kdy vlna v loïku udeøí. A na rtech váznou vzdech i slova. Ó vlny, vlny víøivé! Ta, jež plá nejvíc do rùžova, ta pohltí loï nejdøíve!\n26 PÍSNÌ O STÌSTÍ MELODIE. Noc táhne nad krajem. Jak ticho ve vùkolí! Ztraceným nad rájem se zamyslíš jak sirá jabloò v poli. Co platno? Srdce bolí. Hvìzd hraje záøe mdlá a shasíná kdes v poli. Co z listù starých vlá? V nich levandule s resedou se drolí. Co platno? Srdce bolí. Pojï, radìj pùjdem spat. Ten život kmen je holý, do mízy, do poupat hnát pøísný osud víc mu nedovolí. Co platno? Srdce bolí. Však jedna vlídná tváø v mé nejvìtší plá boly. Pták v posled samotáø skal smutný ohlas za družku si zvolí. Co platno? Srdce bolí.\n27 MRTVÉ ŠTÌSTÍ. Mrtvé štìstí v srdci leží jako mrtvý v hrobì, dnové jdou a léta bìží... tiše leží, a je vítr, a se snìží, nepromluví k tobì. A pøec ustaviènì k nìmu myšlenka se vrací, pouze k nìmu! K stromu bleskem sžehnutému, nech odøíkáš zvolna všemu, lítají tak ptáci. Mùže strom snad vzkøísit vesna. Co jest jemu lékem? Mrtvé. Kdo je zbudí ze sna? Žádná Vesna! Ptáci, výèitek druž dìsná, štkají s žalným skøekem. Mrtvé štìstí v srdci leží jako mrtvý v hrobì, pøes ty hroby vìtry bìží... tiše leží, neseš, a jas, a se snìží, mrtvolu vždy v sobì.\n28 STARÁ PÍSEÒ. Chytalo dítì paprslek, ten po ruèkách se jemu smek, dál tkal své ztaté sítì a vyhledal si starou zeï, tam v kvìty pad a travin zmì Ó dítì, bláhové dítì! Chytalo dítì libelu; ta na veliký kvìt z úbìlu jak spona klesla hbitì; tam plála, dítì za ní krok... a hlubá tùò, vln chladných tok... Ó dítì, bláhové dítì! Tak zpívám si, co v hruï i skráò se zvolna snují, smrti v daò, babího léta nítì, u ztracených si zpívám cest: Jen z dálky život krásný jest! Ó dítì, bláhové dítì!\n29 VÙNÌ V SRDCI. Mnì zbylo z doby štìstí v srdci trochu vùnì, a dokud poslední se atom její nevytratí, já žiju, nech si tøeba píseò èasem stùnì Tak jeden zpozdìný kvìt v jeseò na souvrati o jaru vypráví i léta o nádheøe, nech celý sžatý lán spí v øíjnových mlh šeøe. Tak slední rùžný svit ledovce nachem zlatí, co dole v temnou noc splývají stromy a keøe, a chodci zpozdìnému co páry cestu halí, že nerozezná sráz a døímající vedle tùnì. Mnì zbylo z doby štìstí v srdci trochu vùnì.\n30 DUMKA. Když v srdci všecko mrtvé jest, ni luny svit, ni záøe hvìzd tam nemá vjezd, ach, k èemu potom žíti! Když vše, co zráti chce a kvést, jest høbitovní jen kvítí! Co lepší? Skonèiti vše v ráz a zdusit v srdci tajný hlas, jenž zas a zas tì nutí znovu žíti? Èi vplétat v sšedivìlý vlas jen høbitovní si kvítí? Já nevím. Žiju tupì dál. Co radost mi a co je žal? Já chtìl, já plál buï co buï jenom žíti. Teï v posled rád jsem s díkem vzal hrst høbitovního kvítí!\n31 V PODZIMNÍCH MLHÁCH. Zas podzimní mlhy halí kraj v závoj feerický, a všecko tak v dáli je, v dáli Ach, mlha osud je lidský. V té mlze taj divný se spøádá, v ní kouzlo a pùvab se kryje, cos za ní duše vždy hádá Ten taj, to poesie! V nesmìrnost rostou tu stránì a øeka zdá moøem se býti Vem klidnì z osudu dlanì ty mlhy v jeseni žití. Co v svìtle ve tváø ti bije, to prosa duši je laèné, snad všeho poesie až v mlhách smrti nám zaène.\n32 SMUTNÝ VEÈER Mùj Bože, jak smutný to veèer! Cos rudì hoøí v oblacích! A v mraèen tøíšti to plane a blýští, až k slzám žhne to ve zracích. A studený vítr jak fièí pøes divnì rozjetou zem, ten vítr cos hledá a hledá a hledá... snad azyl v srdci mém, Kde v klidu by spoèinul v noci. A fièí, pošli jej dál, vždy sám bych, kdybych jen mohl, tak z hluboka spal, spal, spal! A dál si fièí a hýká! Své každý tu musí už nést, a prázdnotì též on si zvyká v ladách i v ulicích mìst. V sled ulehne on pøece znaven, snad sjede k dnu moøe kdes, pak smutný ten truchlivý veèer se zmìní v ticho a ples. Jak nebylo nikdy by sporu, ni boje a vášní zlých ruch, jak zas, jak v první den shody, by zemi políbil bùh.\n33 Však dál budu já slyše ten vìtru ostrý smích, a dívat se, jak smutnì veèer cos hasne v oblacích... VÍTR. Vítr v noci štká a skuèí, jako šelma poranìná úpí, nyje, vyje, hluèí. Z hloubi jako lesy huèí, jako na øetìze fena vítr nocí štká a skuèí. Jako býk na jatkách buèí, jako mroucí dítì sténá, úpí, nyje, vyje, hluèí. Jako zoufalec, jejž muèí tisíc bolù beze jména, vítr noc štká a skuèí. Léhá v dvéøe, chodbou kòuèí, v okna tluèe uzavøená, úpí, nyje, vyje, hluèí. Komíny se vine, bzuèí v krby útokem se žena, vítr nocí štká a skuèí.\n34 Trhá štíty jízdou ruèí, mrakù houš jím roztøepena, v nich on nyje, vyje, hluèí. O své illuse kdo chudší, ptá se, jaká žití cena! Vítr nocí štká a skuèí. Tisíc pøíšerných snù puèí v nebi, jež divì rozžhavena, co tak nyje, vyje, hluèí. Tìžko zapomnít se uèí... Sláva, láska, dým a pìna! Vítr nocí štká a skuèí. Padl bych mu do náruèí jak list, jako vlny pìna, když tak nyje, vyje, hluèí. V honbì hømí to stále prudší, kosmu duše uvìznìna v prostor snad to štká a skuèí, úpí, nyje, vyje, hluèí! * * * Ne, Bože, více štìstí! Jen klid, jen klid, jen klid! Železnou rozbils pìstí,\n35 co mohlo plát a kvésti, mou myšlenku i cit. Já více nechci štìstí, jen klid! jen klid! jen klid! V BEZESNÉ NOCI. To známá je rada pøes: Na jednu mysliti vìc, když nelze v noci spáti; na jeden patøiti bod, na strop nebo pelesti hrot a do sta poèítati. Jak dítì dìlám to zas, však línì vleèe se èas a nechce v cval se dáti; v bod jeden upøen je zrak. V mùj život, ztracený tak, mír už se nenavrátí. Zas do sta poèítám též, stá zrada, stý klam, stá lež, nic platno, nelze spáti... A zítra, den fádní zas, též zrada, táž faleš v týž èas ó ty se jistì vrátí!\n36 PÍSEÒ O LIDSKÉ TOUZE. Je bezdná jako moøe touha a palná jako pouš je dlouhá a perla její vyplnìní, to na oase sladké snìní. Ó chodèe v poušti plné žehu, ó plavèe moøem beze bøehu, ty srdce, mroucí pro své nebe, ó jak mi líto, líto tebe! Je v poušti hrobù statisíce a v moøi hrobù ještì více, teï abys aspoò bylo ptákem, èi plynoucím, ve výši mrakem. Však marno! Jsi jen srdce bìdné, na které každý kámen zvedne, a moøe dìsné a pouš dlouhá a nekoneèná tvoje touha!\n37 ZIMNÍ HVÌZDY. V tìch zimních nocích jinak hvìzdy svítí než v létì, vzduch kdy tìžký vùnìmi, tak vysoko, tak vzdálenì se tøpytí, tak mrazivì, tak cize nad zemí. Ach, milencù k nim vlídný pomìr milý, kdy hrály jiskrami skrz lupení do loubí jasmínových v sladké chvíli! Teï v závìj zøí a vlhké kamení. Teï jedinì na slzy vzpomínají, jež mrznou chudým v hladu na tváøi. Po vìcích, až se svìty ztroskotají, v tváø prázdné zemi takto zazáøí.\n38 NALADÌNÍ. Je teskno, teskno, teskno v duši, pøed katastrofou jak by stála, kdos za dveømi jest, jde, v nì buší Ach, proè ta tíseò neustálá? Ne, byl to klam, je ticho všady. Co jen se to z tìch koutù noøí? Kdos prošel jizbou, vím, stál tady. Proè jen tak divnì lampa hoøí? Jak tichý, vzdálený pláè kdesi, teï bližší, bližší ticho ruší... teï jakby zahuèely lesy Jak teskno, teskno, teskno v duši!\n39 ADAGIO V JESENI. S listím svadlým tiše dolù, s posledního motýla mdlým už letem z duše v bolu skaò má písni unylá! Jako listí lehá k zemi, motýl mizí beze stop, tiše v mlhu splyò, v kraj nìmý... zapadni tam v jeden hrob! KAM? Obláèky jarní lehké jak dým se houpají; vlaštovky s písní, což pak já vím, Kam vzdìchy a tužby, kam sloka a rým Dál ku ráji! Bezedné modro, propast a tùnì, bez bøehù moøe, po vašem lùnì má duše stùnì. Bubliny z vody, porod a zmar, kam klesají? Paprsky slunce, úsmìv a žár, kam padají? Ptáèkové koøist jsou v luòákù spár a zpívají.\n40 Nesmìrná noc se mlèením pásá, s prášníkù hvìzd svùj zlatý pel støásá Má duše jásá! SLOKY. Ó jak jsme moudøí! Honíme jen stíny a léta muèíme se pro vteøiny a léta propláèem ve dlouhém trudu a jako dítì šeptneme si znova ta stokrát stará a zas stokrát nová, ta mystická a èarodìjná slova: Já ještì š astìn budu! V tom, co nám ještì silou oko záøí, na skránì sahá šedinou nám stáøí, tu procítáme ze dlouhého bludu; však v tom co rakev stínem svým vše schová, slyšíme z dna jejího zníti znova ta mystická a èarodìjná slova: Já ještì š astìn budu!\n41 Z LÁSKY A O LÁSCE ZA TROCHU LÁSKY... Za trochu lásky šel bych svìta kraj, šel s hlavou odkrytou a šel bych bosý, šel v ledu ale v duši vìèný máj, šel vichøicí však slyšel zpívat kosy, šel pouští a mìl v srdci perly rosy. Za trochu lásky šel bych svìta kraj, jak ten, kdo zpívá u dveøí a prosí. STARÁ PÍSEÒ O LÁSCE. Láska, komediant starý. kal se pøestrojovat umí, staré city, staré žáry halíc v úsmìv a zas v dumy. Jednou podá ruky špièku, jindy celá v náruè letí, teï se stají v pantoflíèku, pak za òadry v stužek zmìti. Jednou blouzní s troubadoury, s Wertherem zas v taji vzdychá, pak se halí v mraèen chmury, hrdlièkou se smìje zticha. V antické dnes kráèí øíze,\n42 v umìní se skryje celá, v lesku poupat, v listí míze, jakby sama nevìdìla. Dnes je vzlyk a horování, jed s tragické dýky hrotem, zítra žert a laškování Columbiny s Pierrotem. Vždy však táž, a za vìjíøi tìkavý flirt novomodní, srdce v illusi jen hýøí nevìdouc, že propast pod ní. Sladký její úsmìv prvý Mefistem se zrádnì šklebí,... hleï však v hloub tam srdce v krvi a v nìm tisíceré høeby. BALLADA O LÁSCE. Jako poutník spíná ruce obì k Madonnì, já chci se modlit k tobì, Ty má Lásko s vìènou slzou v oku a s tím tisícerým meèem v boku, Ty má lásko, pod køíž mojí muky jež jsi pøišla jísti z mojí ruky,\n43 Pouze kapky chladné krve sedlé, ty má Lásko, jež jsi stála vedle, Jako Matka stála vedle Syna, když chtìl smrtí smíøit Hospodina. Tys tam stála na Golgatì žalù sebe mìníc bolestí svou v skálu. A já bídník, já byl zlý a krutý, místo rùže list ti hodil žlutý. A jak Syn èlovìka smutné vìno! tvrdì øek jsem: Co ti po tom, ženo? POVZDECH. Ach ruce, ubohé ruce! V noc prázdnou zvedáte se v muce a kol jen stíny, stíny objímáte, až samy klesáte a umdléváte... Ach oèi, znavené oèi! Jste uhly, z nichž slední žár skoèí. Darmo se oèi mé namáháte, s tou, pro niž pláte, se neshledáte! Je dobøe, když v slzách shasínáte, vy oèi, ubohé oèi!\n44 APOSTROFA. Ó lásko, èasto na tvé dvéøe jsem klepal, poutník zbloudilý, kterému v bázni, v nedùvìøe se slzy v oèi loudily. A dlouho ty jsi byla hlucha v svém démantovém paláci; já ztratil všecku sílu ducha, a ruka od ran krvácí. Již chtìl jsem smutnì zahanbený jít nazpìt, vzdán již osudu, jak Samson zloupen rukou ženy o kštice krásných pøeludù. Již chtìl jsem v tupé resignaci tvé zdání za tvou pravdu mít a v jednotvárné všední práci se jak slepý krt pohrobit. Zda otevøelas nyní? Skoro se chvìju pøed tvou velebou. Jsi nesmírná tak, lidstva zoro, a já jsem èervem pøed tebou. I cítím, že by lépe bylo stát u dveøí a klepat dál, zøít z dálky záøící tvé dílo neb chvím se o svùj ideal.\n45 HERBÁØ. V herbáø nalepené kvítí matným pouze leskem svítí. Bez vùnì a beze š ávy, jen co bylo, oku praví. Obraznost mùž kvítí zase vykouzliti v celé kráse, Všecky barvy, všecku vùni, všecken lesk, v nìmž na výsluní Jako druhdy v skutku žilo. Otázka: Zda v skutku bylo? Bylo teï je v práchnivìní; skoro však tu rozdíl není. V posled obé v tvé je duši; zøela døív, teï pouze tuší. A jak v herbáøi je s kvítím, tak je také s celým žitím. Bylo vskutku, jest jen v snìní i zde rozdíl velký není. Jen když byla láska v žití, pak už pro vždy stejnì svítí.\n46 VESNA A LÁSKA. Nejlépe myslí se na zlatou vesnu, když hodnì se a hustì snìží; kdykoliv o lásce v myšlenky klesnu, tu jistì srdce, to srdce za láskou žebrotou bìží. Když tady jaro jest, nevíme o nìm pro kvítí, úsmìvy, zpìvy; èas v lásce utíká splašeným konìm... tu jistì srdce, to srdce, štìstím že spíjí se neví. Potom však zdiveno, všecko když mine, kvìt pøírody i kvítí ducha, v podivném sousvìtlí všecko když hyne: tu cítí srdce, to srdce, nejsladší byla jen tucha. Nikoli vesny ty jásavé hody, ani ten smyslù všech zmatek: pouze ta tucha, ten sen plný shody, to ticho, ó srdce, byly jen pravý tvùj svátek!\n47 IMPROMPTU. Moh utrhnout jsem smavý kvìt, v èas ruku však jsem vztáhnul zpìt a ptal se: Proè a k èemu? A dýchá, voní sám tu dál, já žil už dost a miloval; èas výhost dáti všemu. Moh utrhnout jsem ano, moh... Zda byl to døín anebo hloh? Já vím jen, sladce dýchal... Však zdálo se mi, jak jdu dál, že v keøích, stromech, v šeru skal kdos za mnou vzdychal, vzdychal... ach, tak bolestnì vzdychal!\n48 PÍSEÒ NEŠ ASTNÝCH MILENCÙ Kdo mùže øíci: Láska je zlem? Je blaho i tenkrát, když raní. My s korunou z hloží na èele jdem, však s úsmìvem zpìt zøíme jen za ní a za ní! Na nohách krev a na èele krev, však v duších kvìt edenských fijal, jas v oèích a na rtu mystický zpìv a každá z cév dýchá zpìt, od ní co pøijal. Kdo mùže øíci: Láska je zlem? Ten pravou moc její nezná; dál drahou mléènou na vzdory všem s písní my jdem. Smrt sama noc je nám hvìzdná!\n49 SLOKY. Rtù pohár mìkký, temnì krvavý, pln sladkých nìh a palné, dlouhé touhy, stál v snìní mém už skoro u hlavy, já vidìl za ním dlouhé krve prouhy; ó k nìmu svoje ústa pøiblížiti, ó z nìho píti buï zatracení své anebo žití, to jedno, jen jej mít a tisknout k sobì pln sladké únavy. Rtù pohár... Duše jistì já ji zøel se chvìla vážkou jeho na pokraji. Proè splašila se? Motýl odletìl, a lásky celá idyla jest bájí. Rtù pohár temnì krvavý jen svítí, však chvím se píti, zpìt duši volám... Darmo! Vidím tmíti se kolem svìt, na vlastním stojím hrobì, a v duši mráz a žel.\n50 ZJEVENÍ. V mou duši slétla mystická a bílá, ne andìl zcela a ne žena též; jí z prstù fosforná se záøe lila, sled její v mojí písni nalezneš. A stále k mému nachýlena loži jak pøelud, vidìní a jako dým, cos válo s rtù jí tak vìèný soud boží tím temným vzdechem zní mùj posud rým. A když jsem její plné prsy hledal, tam zøel jsem svadlé kvìty leknínu, mnì bylo, jak bych hostii k rtùm zvedal, a v citu tom, vím, jistì zahynu.\n51 OLIVOVÝ KVÌT Kdys v knize veršù žluèe plné, kde svadlé srdce lká a kyne, jsem našel snítku olivy; list støíbrný, kvìt bledì žlutý, na první pohled nedotknutý, a obé tiše práchniví. Zda v svìtì bídy, žluèe, høíchu tak netají se sám a v tichu kvìt svaté èisté lásky skryt? Svìt brutálnì jde kol a raní, kvìt dále šepce: Požehnání! o vlídnost prosí, o soucit. A také snad myšlenko bolná! jak olivy kvìt láska zvolna už práchniví, se rozpadá; vrou sloky žití hoøkou žluèí a v srdcích resignace puèí, kol zla i smutku nadvláda. Buï jak buï! Kvìt zde ještì dýchá, sny blaha vypravuje zticha dech jeho sladce truchlivý... Jak básnì trpkost ono kvítí tak zmírni hoøké sloky žití, nám lásko, kvìte olivy!\n52 ŽIVOT VTEØINY. Já neøek: Pohleï v oèi mé jen jednou! Však musila to cítit mnohem líp; dost na tom, hruï že resignací jednou jí projel náhle teplý slunce šíp. Já neøek: Dej mi k rozlouèení ruku, a sama dala mi ji mlèící, a ruka ta se chvìla ve souzvuku s mou palèivou ta chladem vraždící. A konec všemu. Léta prošla dlouhá, já zapomnìl, jak, nevím dobøe sám, však v nocích bezesných, kdy rve mne touha, se Sfingy, minulosti, vždycky ptám: Proè uhasla má všecka tajná pøání? Proè podala mi ruku? Její led proè roztál tenkrát, proè až k hrdé skráni jí purpurový motýl s tváøí vzlét? Proè? Byl to soucit se mnou s ubožákem, èi všední frašky akt jen poslední? Èi štìstí záblesk, jenž se mihnul ptákem? Co nutilo ji: Jen se ohlédni!? A cítím, totéž bylo to, co síly mi posud v dlouhém dává zápase, v té vteøinì jsme jeden život žili, a proto její ruka chvìla se...\n53 EPITAF SOBÌ. To zùstane už mojí pýchou, že miloval jsem, tož jsem žil; v ples zvlnil mnohou duši tichou a mnoho srdcí podmanil. Vím, hlubá tùò se sotva zvíøí, až padnu tam a ztonu v tmách. Zøíš vìtrem pampelišky pýøí, a pøec kdys plála na lukách! HOVOR DUŠÍ. Jak jasní a tmí se èela hor, jak pøes mìsíc mraky jdou tiše! V tom pøes èasy a pøes prostor se nese duší rozhovor, kdos mluví vždycky a dýše! Ó není noc tak mrtvá, jak jest! Je život v pláni i v lese! A pod mraèny i pod záøí hvìzd hlas tajný padá do lidských cest a dále a dále se nese. To vzdechy jsou tìch, kdo v samotì po lásce se svíjí a touží, kdo v prázdném a nudném životì a v denní a všední klopotì\nJaroslav Kvapil: RÙŽOVÝ KEØ\nJaroslav Kvapil: RÙŽOVÝ KEØ RÙŽOVÝ KEØ Tu starou loutnu troubadoura, až zemì bude jeden jas a v nebi vzplane perel šnùra, já se stìny chci vzíti zas. Jak rùžový keø u fontánu, v nìmž slavík šedý klokotá,\nVítìzslav Hálek: VEÈERNÍ PÍSNÌ\nVítìzslav Hálek: VEÈERNÍ PÍSNÌ I. Pøilítlo jaro zdaleka a všude plno touhy, vše tlaèilo se k slunci ven, že snilo sen tak dlouhý. Vylítly z hnízda pìnkavy a drobné dìti z chýše, a pestré kvítí na lukách\nVilém Závada: CESTA PÌŠKY\nVilém Závada: CESTA PÌŠKY VZÝVÁNÍ POEZIE Ozónová hoølavino, tavící kov zoufalství ve sklepení srdcí, zápalná pumo krásy, vrhaná po okoralé zemi v básníkovy lásky dostøelu, islandský gejzíre, chrlící oheò


Zvětšovací technologie – lupové brýle a mikroskop | Klinika zubního lékařství\nZvětšovací technologie najdou velké uplatnění v zubním lékařství. Všeobecně můžeme říci, kdekoliv v zubním lékařství. Od diagnostiky, přes kontrolu práce, až po výsledek terapie. V konzervačním zubním lékařství dokážeme lépe rozeznat zdravé zubní tkáně od kariézních, u zhotovených výplní rozeznáme případnou jejich netěsnost, nalezneme volným okem neviditelné fraktury. Za pomocí zvětšovací technologie v zubním lékařství nám takto zpřístupněné operační pole zobrazuje detailnější práci a vede nás k preciznější preparaci kavit pro výplně nebo v ošetřování kořenových kanálků tzv. endodoncii.\nPřístroje pro zvětšování můžeme laicky rozdělit na jednoduché a složité.\nDo kategorie jednoduchých přístrojů můžeme zařadit:\nLupové brýle Galilejský typ\nMezi složité přístroje zařazujeme:\nLupové brýle Kepplerův typ\nPřístroje při práci slouží hlavně na zvětšení operačního pole a tím zpřehlednění situace, ale v moderní době digitalizace je možné pořizovat i dokumentační materiál. Jsou to digitální fotografie před a po zákroku, nebo krátké filmové sekvence. Využití moderních zobrazovacích metod s možností zvětšovací techniky můžeme shrnout do těchto základních bodů:\nDokumentace- „před, po“\nZáklady optiky a přechodu světla různými materiály je prioritou předmětu lékařské biofyziky. Na ukázku si vyobrazíme pár schémat pro zopakování.\nZorný úhel a pracovní vzdálenost\nRozsah vzdáleností, v kterých jsou objekty ostře zobrazené (v podélné ose)\nMalé zvětšení = velká hloubka ostrosti\nVelká pracovní vzdálenost = velká hloubka ostrosti\nUmožňuje pohyb hlavou beze ztráty zaostření.\nZávisí na schopnosti akomodace pozorovatele\nChromatická aberace (též chromatická vada nebo barevná vada) je barevná vada čočky, i složitější optické soustavy čoček (např. objektivu), způsobená závislostí ohniskové vzdálenosti čoček na vlnové délce světla. Fyzikální podstatou tohoto jevu je závislosti indexu lomu u všech průhledných látek na vlnové délce. Čočky pak lámou světlo každé barvy jinak (záření dlouhovlnné, tedy červené, nejméně, krátkovlnné, tedy fialové, nejvíce), což se na snímku projeví jako barevné lemování ostrých přechodů mezi světlem a stínem.\nProtože moderní zoomové objektivy obsahují velké množství čoček, je u nich chromatická vada (zvláště na okrajích snímku) výrazným problémem. Pro její kompenzaci se proto do objektivů přidávají speciální elementy:\n• čočky z fluoridu vápenatého – fluorid vápenatý (fluorit čili kazivec) je minerál s velmi nízkým rozptylem, u něhož se barevná vada projevuje méně\n• difrakční elementy – obsahují difrakční mřížku, která má barevnou vadu přesně opačnou než běžné čočky, takže jejich problém kompenzuje.\nGalileův a Keplerův objektiv\nSpojka a rozptylka\nNeobrací obraz vzhůru nohama\nVíce spojek a optický hranol\nObrací obraz vzhůru nohama\nVelmi dobré rozlišení a světelnost\nVelikost operačního pole závisí od momentálního zvětšení. Čím větší zvětšení, tím menší operační pole.\nOd zvětšení závisí aj hloubka ostrosti. S velkým zvětšením je hloubka ostrosti menší a naopak.\nstředně velké zvětšení\nHloubku ostrosti ovlivňuje osvětlení, kterým je osvětlováno operační pole. Je korigováno clonou, kterou můžeme otevřít nebo uzavřít a tím vytvářet průsvit různé velikosti pro prostup světla.\nOtevřená clona: Více světla a malá hloubka ostrosti\nZavřená clona: Méně světla a větší hloubka ostrosti\nPomocí varioskopu- plynulé ostření na pracovní délku 200-415mm\nRuční x magnetická aretace\nJak správně vybrat lupové brýle?\nKaždý lékař při své práci udržuje mezi očima a daným operačním polem určitou vzdálenost. Pracovní vzdálenost je ovlivněna několika faktory. Ty pak působí i na změnu pracovní délky a to buď jejím prodloužením, nebo zkrácením. Při používání kteréhokoliv zvětšovacího systému, který je správně seřízený, se předpokládá, že nebude tato pracovní délka ovlivňována faktory a zůstává přibližně stejná.\nZměřte si Vaši pracovní vzdálenost (vzdálenost mezi očima a léčebným polem)\nVyberte si v tabulce naměřenou pracovní vzdálenost nebo další větší. Zvolte svoji kombinaci zvětšení a velikosti operačního pole pro Vámi zvolenou pracovní vzdálenost\nměřeno od oka (mm)\nVelikost operačního pole (mm)\nRozhodněte se mezi hlavovým systémem nebo upevněním na titanových brýlích\nJe možné připojit i zdroj světla pro lepší viditelnost.\nPo výběru systému a zvětšení k vaší pracovní vzdálenosti je nutné naměřit určité parametry pro výrobce, aby věděl společně s optikem nastavit váš optický systém pro případnou konkrétní oční vadu. Délka výroby se liší pak od dodavatelů optických systému. Většinou jde o 4-6 týdnů.\nShrnutí optických systémů pro praxi\nKomfortní práce ve vzpřímené pozici, sklon hlavy přibližně 25°\nZvětšení operačního pole – detailnější práce\nPořizovací cena: 15 000 – 70 000 u lupových brýlí, 100 tis. – 1,5 miliónu u operačního mikroskopu\nPotřebný čas na nácvik při práci. U operačního mikroskopu kolem půl roku až rok.


Tenisové kurty na letne 1\nTenisové kurty v letenském parku (1. část)\nHistorie čtvrtek, 26 listopad 2020\nPro mě jako pro člověka, který sice přišel na svět v Zemské porodnici u Apolináře, ale od jednoho a tři čtvrtě roku svého věku bydlel pár desítek metrů od nich, byly tenisové kurty v Letenských sadech v dětství a mládí bohužel jen kulisou. I za to ale zaplaťpánbůh.\nTenis, pokud se tomu tak dá v mém podání říci, jsem si na nich zahrál možná jednou nebo dvakrát, ještě jako kluk. Určitě ale ne jako člen zdejšího klubu, jehož osud je, při vší slávě, která mu více než po právu náleží, už tak dlouho eufemisticky řečeno pohnutý.\nZato jsem podél kurtů odmalička často chodil. A jeden čas také jezdil. Po parkové cestě, která s nimi sousedila, na poníku Ášovi, který, zapřažený do malého kočáru, na jehož kozlíku seděl maličký starý pán, který vypadal jako dědeček z pohádky, tu běhal sem a tam od rána do večera. Za pár haléřů, ještě v poválečné měně, které se dědečkovi dávaly před jízdou do ušmudlané dlaně, vozil Áša na svém prosedlém hřbetě děti z Letné. A i ty přespolní, které sem kvůli Ášovi se svými rodiči vážily cestu.\nPak se ovšem Áša i s dědečkem z mého života, a z života mnoha dalších tehdejších dětí, které mezitím povyrostly, navždy vytratili. Povyrostl jsem i já. A jak jsem povyrůstal, už jsem podél kurtů pouze chodil. Obvykle cestou z domova, nebo cestou domů. A často u nich také postával.\nMezi keři tvořícími ne právě dobře průhledný druhý plot za tím prvním, drátěným, jehož oka musely mé oči také respektovat, jsem pozoroval hrající dvojice. Občas i čtveřice. Díval jsem se, jak kdo servíruje. A jak se buď napoprvé, nebo napodruhé trefuje či netrefuje do bíle orámovaného čtverce oranžovočerveného kurtu. Jak dobíhá nebo nedobíhá míček, který mu jeho soupeř k postranní lajně „zalil“ nebo k zadní lajně poslal vydařeným lobem. Jak se kdo vzteká nebo nevzteká, když se mu něco nepovede.\nNěkdy jsem tu postával dlouho, protože tady občas jsem ztrácel pojem o čase. Ani ne proto, že by mě kdovíjak strhly líté, i když obvykle jen tréninkové boje na dvorcích, jejichž barva dobře ladila se zelenými lístky vzrostlého rostlinstva, skrz něž jsem na kurty upíral svůj soustředěný pohled. Zaposlouchával jsem se také do rytmu úderů vydávaných strunami raket trefujících tenisák a pohledem přitom často spočinul i na zázemí kurtů, klubovně s šatnami a restaurací, která dodávala celému areálu jeho typické, nenapodobitelné kouzlo.\nKe kurtům mě připoutávalo i jejich bezprostřední okolí, další neměnné konstanty mého tehdejšího života. Jistoty, zdánlivě samozřejmé, na které jsem se mohl spolehnout. Opodál stojící Technické muzeum, které jsem často navštěvoval hlavně proto, že se tu promítaly grotesky s Charliem Chaplinem, Laurelem a Hardym, Busterem Keatonem neboli Frigem, Lupino Lanem, Haroldem Lloydem nebo šilhavým Benem Turpinem. A ještě blíže se nacházející kolotoč v dřevěném pavilónu s vycpaninami koní, do jejichž sedel jsem se do určitého věku i po éře Áši, také často vyhoupl, s hudbou ze skříňového orchestrionu, která ke mně přinášel vítr.\nAni to však stále nebylo vše, proč mi ta místa byla tak blízká. Z kurtů v Letenských sadech (kterým jsem ovšem jako téměř rodilý Leteňák neříkal Letenské sady, protože to znělo příliš oficiózně, nýbrž prostě PARK), na mě dýchalo ještě cosi jiného. Cítil jsem z nich takové zvláštní fluidum. Neuměl jsem, a ani umět nemohl, to pojmenovat.\nByla to nesporně ta povznášející minulost, jejíž atmosféru tu v předcházejících desetiletích spoluvytvářelo mnoho osobností. Stopy, které tu ve zdejší atmosféře zanechaly, nedokázal odnést ani čas. Pomíjivý, neuchopitelný, relativní, prý dokonce neexistující, ale pro nás smrtelníky ze všeho nejvíc neúprosně plynoucí.\nO tom, s kým jsou tyto kurty spjaty, kdo na nich hrál, kdo na ně nebo do jejich zázemí docházel ať už kvůli tenisu či společenským stykům, anebo kvůli obojímu, jsem se dověděl až později. Byli to lidé odlišných profesí, zájmů, povah i významu, ale zároveň je spojovalo mnoho společného. I když i tehdy se s nimi určitě „svezlo“ i pár snobů\nKurty byly mnoho let domovem úspěšného a slavného Lawn Tennis Clubu (LTC) Praha, jehož jméno hodně proslavil i hokejový oddíl stejného názvu, jedenáctinásobný mistr Československé republiky.\nTeď si ale dovolím ocitovat pár krátkých pasáží ze své knihy A život šel dál (Nakladatelství Práh, Praha 2012), z kapitoly věnované Karlu Koželuhovi.\nDevatenácté století mělo na kahánku a Karlovi bylo pět let, když se Josef Koželuh starší, hlava početné rodiny, i když tehdy ještě ne úplně kompletní, rozhodl, že s manželkou a s dětmi opustí vršovické předměstí, které bylo přece jen trochu ponuré. A že se přestěhují do daleko vlídnější čtvrti budoucího hlavního města republiky, které ovšem tenkrát chyběla do vzniku ještě téměř celá dvě desetiletí, na Letnou…\nTento zdánlivý detail v podobě změny bydliště v raných dětských letech pozdějšího fenomenálního sportovce měl pro jeho budoucnost, stejně jako pro budoucnost jeho sourozenců, zásadní význam. Na Letné sídlila nejen fotbalová Sparta, a také Slavia, už tehdy její nesmiřitelný červenobílý rival. A pouze o kousek dál, na okraji Letenských sadů, podél nejhořejší části Kostelní ulice, bylo za čas, v roce 1904, otevřeno prvních pět kurtů Lawn Tennis Clubu…\nTo všechno byla nesmírně přitažlivá inspirace pro naplnění volného času. A toho měli v té době kluci Koželuhovi neomezené množství. Sport pro ně byl to nejlepší a nejpřirozenější zábavou a zároveň nezbytností a samozřejmostí…\nProtože byl chudý proletářský synek Karel Koželuh od malička přičinlivý a uměl spojit příjemné s užitečným, naučil se výborně hrát nejen fotbal a tenis (dlouho, podobně jako jeho sourozenci, hrál s vlastnoručně vyrobenou dřevěnou raketou, ale chodil také na kurty LTC sbírat míčky. Vydělal si tím nějakou tu korunu…\nMezi těmi, kterým malý Karel Koželuh se svými bratry na letenských kurtech míčky sbíral, byly i děti pana profesora T. G. Masaryka – Herbert, Jan a Olga. Ti si šikovné kluky Koželuhovy, a Karla zvlášť, brzy oblíbili. Karel pak k Masarykovým chodil občas na návštěvu, tradičně k nim byl zván i na Štědrý den odpoledne.\nDodejme, že Jan Masaryk, který byl o devět let starší než Karel Koželuh, byl jedním ze zakládajících členů Lawn Tennis Clubu. Avšak nejen to, byl i jeho prvním sekretářem. Nejednou sem přes své zaneprázdnění a úplně jiné starosti zavítal i sám profesor Masaryk, pozdější první prezident Československé republiky, stejně jako třeba i zakladatel našeho olympijského hnutí, první předseda ČOV i ČSOV Jiří Stanislav Guth-Jarkovský. Ve 20. i 30. letech i za protektorátu sem chodili i slavní herci – Vlasta Burian, Adina Mandlová, Nataša Gollová, fotbalisté Josef Bican, Vlasta Kopecký, tenisté či v řadě případů současně i hokejisté Pavel Macenauer, Josef Maleček, Jaroslav Drobný, Vladimír Zábrodský, Vladimír Černík, Josef Síba i mistryně republiky Elvíra Fröhlichová a Hermína Šindelářová. V roce 1924 se tu konalo i utkání Davisova poháru Československo – Nový Zéland.\nKurty z počátku minulého století doplnila už v roce 1912 budova klubovny, která byla v polovině dvacátých let 20. století rekonstruována do dnešní podoby. Ne ovšem tak zdevastované. Brzy k nim neodmyslitelně patřila a stala se nedílnou součástí, ba dominantou jejich koloritu.\nNejšťastnější období legendárních letenských kurtů trvalo do konce čtyřicátých let minulého věku. Nepřežilo, respektive přežilo, ale jen krátce, únorový komunistický převrat 1948. Výnosem Ministerstva národní bezpečnosti ze dne 15. 6. 1950 byla zrušena právní subjektivita LTC Praha, jehož majetek byl zkonfiskován. Klub sice pokračoval i dál, ale už jako Sokol Praha 7, potom Dynamo Praha, potom Slavia IPS.\nPřesto tu i potom vyrostli další výborní hráči, kteří navázali na slavné tenisové předchůdce – Milan Holeček, Tomáš Šmíd, Pavel Složil, František Pála, Vladimír Zedník, Petr Korda. Na legendární jména i úspěchy svých předků dala vzpomenout i Mirka Koželuhová, později Bendlová.\nPřestože po roce 1989 byla právní subjektivita klubu LTC obnovena, naděje spojené s návratem jeho „značky“ do sportovního i společenského života Československé, později České republiky, se nenaplnily. Někdejší slavný tenisový klub vlastní vzhledem ke stále nedořešeným právním vztahům pouze čtyři kurty, zatímco o ostatní, ani o další pozemky, jež dosud vlastní stát, se nestará nikdo. Předmětem soudního sporu je mnoho let i budova klubovny, která je památkově chráněná. Někdejší věhlas areálu i jeho vzhled, který si i po dobu čtyřicet let trvajícího komunistického režimu držel velmi slušný standard, se tak v rozporu s původními představami svých členů a příznivců vlastně stále nachází ve stavu pod jakoukoli úrovní.\nGenius loci však tu člověk, který se stal v necelých dvou letech občanem Letné a až do roku 2014 v těsné blízkosti kdysi tak slavného a magického místa bydlel, cítí stále. Snad tomu tak jednou bude i po zamýšlené, i když stále ústy omílané a pouze na papírech plánované obnově.\n« K jubilejní sezoně S. K. Slavia (1906) Udrží se Sparta v lize? (1942) »


Sexy Amaterky Masturbace Divek - Číslo\nPřehrát Solo masturbace dívky s malýma prsama porno video na mobil. Klíčová slova: masturbace dlouhá masturbace videa dlouhé masturbace video masturbace holek masturbace dívek masturbace Sexy video masturbace amatérky. Skutečné dívky se svlékají na svých webkách ZDE. Ohodnoť tento příspěvek jako ve škole. 1 2 3 4 5. Podobné. vashikaranmantra.co Sexy amatérka před zrcadlem *2*. Přehrát Masturbace sexy amatérky porno video na mobil.\nSexy amaterky masturbace divek -\nByla časná ranní hodina, tak bylo nepravděpodobné, "sexy amaterky masturbace divek", že by se ještě nějaká jiná žena šla sprchovat. Saša šla vhodit minci do automatu a já jsem začal uklidňovat dech a smývat ze sebe mydliny a sperma. Saša, jako by cítila mé myšlenky, se seznamka lesby sexy baculky usmívala a řekla mi, ať na to vzpomínám vždy při sprchování a ať to raději ve společných sprchách sám nedělám. Saša byla ještě ve spodním prádle. Erotické povídky zdarma Amaterky - Honění kundy Dívčí onanie - Nahé české amatérky. Vzápětí mi zezadu prostrčila mezi nohama dlaň pravé ruky, kterou mi ze spodu začala lechtat pytlík a masírovat prostatu. Společná masturbace teenek bruneta, hračky, Lesbičky, masturbace, prstění, blondýna, teen, hračka, Anál masturbace, lesby, velká hračka. vashikaranmantra.co - Hledáš holku na sex? Omkrni dívky on-line před webkamerou na českém vashikaranmantra.co Podobná videa Češky · Amatérky · Blondýnky · Brunety · Teenky · Lesbičky. Porno videa masturbace amatérky zdarma online ke shlédnutí. Největší výběr dlouhých Shlédnout zdarma» · Dredatá australská dívka si škádli zadeček!. duben Czech porn hd masturbace divek Amaterky a sex Domácí porno videa - sex doma České Czech harem 6— Sólo Mrdání mladých holek.\n: Sexy amaterky masturbace divek\nPornorama jak lizat vaginu Je to malinko nadsazené, protože vidět svou vaginu zevnitř neláká zase až tak vysoké procento žen. Šok pro Krampola Příběh, o který se s Vámi podělím, se mi loni v létě opravdu stal. Domácí kečup na 5 způsobů: Byl to báječný pocit a po celém dlouhém dni to bylo skvělé osvěžení. Tomu se ani nedá věřit! Saša nám popřála dobrou noc, mně poděkovala za doprovod a šla spát.\nSexy amaterky masturbace divek Section and C. Reflex Zprávy Názory Foto. Fotograf Petr Jedinák zachytil ženy a dívky na vrcholu rozkoše. Náhle Saša přestala a já nevěděl, co mám dělat. Saša, rozvedená kolegyně z práce, je asi o sedm let starší, ale svými zájmy, chováním a humorem mezi nás stoprocentně patří. Jak obohatit slovní zásobu dítěte?\nSexy amaterky masturbace divek Seznamka lesby zenske strikani\nPornorama rychle prachy cz 159\nVlog 5 - porno, masturbace a svádění\neroticke masaze olomouc sex inzeraty\nseznamka lesby www pornhub\nczech from porn spoutana cz\npornorama amateri sk\nCzech from porn zákulisi\nCzech from porn koukání pod sukně\nCurani holek rychly prachy video


Google Workspace (dříve G Suite): Firemní nástroje pro spolupráci\nG Suite je teď ještě lepší — představujeme Google Workspace\nVšechno, co vám pomůže efektivně pracovat, teď najdete na jednom místě.\nPromyšlené propojení vašich oblíbených nástrojů\nGoogle Workspace je integrovaný pracovní prostor, který se snadno používá a šetří vám čas strávený organizováním úkolů, takže vám ho zbude víc na samotnou práci.\nChytré návrhy pomáhají stanovit priority\nSoustřeďte se na to, co je důležité, a zbytek nechte na Googlu. Nejlepší technologie pro umělou inteligenci a vyhledávání v oboru vám pomůžou pracovat chytřeji.\nPracujte odkudkoli, na jakémkoli zařízení (dokonce offline) a používejte nástroje, které vám pomůžou službu Google Workspace integrovat, upravovat a rozšiřovat tak, aby vyhovovala všem specifickým požadavkům vašeho týmu.\nJste připraveni dát se do toho?\nZjistěte, jak vám Google Workspace pomůže zvládnout víc práce díky nástrojům na podporu spolupráce a produktivity, které si oblíbily miliardy uživatelů.\nZačněte ještě dnes Vyberte si tarif\nOdpovědi na všechny vaše otázky ke Google Workspace\nCo je součástí Google Workspace (dříve G Suite)?\nPodobně jako u služby G Suite zahrnují všechny tarify Google Workspace vlastní firemní e-mail a nástroje pro spolupráci, jako je Gmail, Kalendář, Meet, Chat, Disk, Dokumenty, Tabulky, Prezentace, Formuláře, Weby a další. Podrobnosti najdete na stránce s tarify a cenami.\nMůžeme si ve firmě Google Workspace před zakoupením vyzkoušet?\nUrčitě. Součástí všech tarifů je bezplatné 14denní zkušební období, abyste mohli ještě před registrací posoudit, jakou hodnotu vám služba Google Workspace přinese. Kliknutím sem zahájíte bezplatnou zkušební verzi.\nKterý tarif Google Workspace je nejvhodnější pro naši firmu?\nNaše nabídka tarifů je široká, aby si z ní vybrali všichni zákazníci. Tarif, který se nejlépe hodí pro vaši firmu, zjistíte na stránce s tarify a cenami.\nFirmy s méně než 300 zaměstnanci se mohou zaregistrovat online. Pokud vás zajímají naše tarify Enterprise, které nemají počet uživatelů nijak omezený, obraťte se na náš prodejní tým.\nPracuji ve velké firmě. Hodí se Google Workspace i pro nás?\nAno, v nabídce máme tarify přímo určené pro velké podniky. Obsahují funkce pro zabezpečení a zajištění souladu s předpisy, flexibilní možnosti ukládání v cloudu a pokročilé videokonferenční funkce. Další informace vám sdělí prodejní tým.\nJaký je rozdíl mezi službami G Suite a Google Workspace?\nSlužba G Suite se postupně vyvinula do integrovaného prostředí, kde se propojují naše nástroje pro komunikaci a spolupráci. Abychom její směřování a smysl lépe vystihli, měníme její název na Google Workspace.


Od: Dědeček Hříbeček, pro: Áninka\n16. 7. 2017 23:06\nAhooj, doufám, že to tam máš dobrý a neprudí tě moc viděl jsem nějaký fotky toho aquaparku, dost dobře to vypadá, tak se mi vrať vcelku ať ti je jen dobře. Mops. L.\n16. 7. 2017 23:04\nČau kluci,moc vás zdravíme a zasíláme několik info:1.šátek nalezen hned po příchodu domů 2.Roger vyhrál Wimbledon 3.děda už si lebedí v novém křesle.Mějte se krásně mamka a taťka\n16. 7. 2017 22:58\nAhoj holky, všichni vás moc zdravíme a poctivě sledujeme zpravodajství. Taťka dnes zbořil schody, to ale nic není oproti tomu, co jsem dělala já - uklízela váš pokoj a hernu. A to byla dřina! Mějte se krásně a až to půjde, pošlete pohled. Mamka Naďa a sp\n16. 7. 2017 22:31\nAhoj Simi,posíláme moc pozdravů! Hlásíme, že taťka dneska vyvenčil oba chlupáče. Malej seděl na bobku a jen žral, a velkej sice celou dobu šel nebo klusal, ale okusoval co se dalo a nejvíc mu chutnaly špendlíky. To sežral málem celej strom. Pa! MTFJCh\nOd: mamka Lenka Uldrijanová, pro: členové expedice\n16. 7. 2017 21:59\nahoj všichni členové velké expedice! Ať byl ten liják před odjezdem do dalekých jižních krajů poslední na vaší výpravě. Moc si užijte sluníčka, vody a krásné krajiny kolem vás. Těšíme se na obrázky a další zpravodajství.\nOd: mamka Bulantka, pro: všem cestovatelům\n15. 7. 2017 21:48\nJsem ráda, že cestu jste úspěšně zvládli a užijte si zítřejší aquapark. Pusu Marťovi, Peťulce, Lucince a Alence\nOd: Kukina, pro: Všichni\n15. 7. 2017 21:30\nZdareeec děcká! Všechny Vás zdravím, dneškem vám to začíná.. tak ať vše proběhne hladce a všichni si to užijete! Když jsem byla z řad dětí vždy nám bylo řečeno ("nejmenovaným vedoucím") že zažítek nemusí být pozitivní, ale SILNEJ!! Tak se toho držte!\nOd: Hanča, pro: Pro všechny\n15. 7. 2017 15:26\nAhoj děti moje, posílám všem první pozdrav. Držím palce, ať je prima počasí, ať vás nepotkají žádné nečekané lapálie a pořádně si to užijete! A hlavně držte při sobě :-) Budu vás každý den sledovat...\n15. 7. 2017 0:32\nSpouštíme táborovou poštu, zde nám můžete napsat a my se budeme snažit zprávu co nejdříve předat. Prosím počítejte s tím, že možnost připojení k internetu bude omezená.


Základní kolo Svojsíkova závodu 2013 - Středisko Zubr a Dikobraz Lanškroun\nZákladní kolo Svojsíkova závodu 2013\nZákladní kolo Svojsíkova závodu pro okres Ústí nad Orlicí uspořádalo v letošním roce letohradské středisko na svém tábořišti v Pískovně u Verměřovic. Účastnilo se ho devět hlídek skautů a dvanáct hlídek skautek. Ze střediska Zubr a Dikobraz Lanškroun dorazily čtyři hlídky, dvě v kategorii skautek a dvě v kategorii skautů. Umístily se následovně:\nKategorie skautek: 5. místo – Vlaštovky (37. dívčí oddíl), 10. místo – Fčely (1. dívčí oddíl)\nAktualizováno 13. května: Rozhodčí vydali opravu pořadí hlídek skautek. Fčely se tak posunuly na 1. místo a Vlaštovky na 6. místo. Zřejmě během vyhodnocování došlo k chybě, která se stává nejvýše jednou za deset let.\nPodrobné výsledky – skautky\nKategorie skautů: 3. místo – Jestřábi (31. oddíl skautů), 5. místo – Bobři (1. chlapecký oddíl)\nPodrobé výsledky – skauti\nZde jsou svědectví soutěžících:\nJestřábi, 31. oddíl skautů:\nV sobotu 4. května v 8:15 jsme se sešli před klubovnou. Závody se konaly ve Verměřovicích. Jeli jsme auty, o dopravu se postaral Jirka Novák a pan Starý. V hlídce (družstvu) nás bylo celkem 6. Naši hlídku tvořil Daniel Kuťák, Jakub Gregora, Matěj Doleček, Adámek Kolomý, Pavel Starý a Láďa Pavlas. Vyrazili jsme na cestu… Když jsme dojeli, hledali jsme místo kam dát věci a batohy. Tímto místem se stal dřevník. Nějakou tu chvíli potom byl zahajovací nástup, při kterém nám byly sděleny informace o závodě a byla vztyčena česká vlajka. Start byl společný, každý si vylosoval jedno písmeno, toto písmeno bylo zakresleno na mapě jako stanoviště, na které jsme museli jít jako první, aby se nás nestřetlo hned několik na jednom stanovišti. Tak jsme vyrazili závodit. Hned na prvním stanovišti jsme dostali pořádnej záhul. Museli jsme si zapamatovat dlouhý text. Další stanoviště už šlo lépe, tak jsme dál pokračovali. Největší legrace byla na stanovišti. kde se lezlo po lanech, mnohokrát jsme se na něm málem pozabíjeli :). Také jsme museli vařit buď guláš, krupičnou kaši nebo těstoviny s mákem. Jídlo se nám velice povedlo, mňamy :D. Závod byl prima, počasí se vydařilo a nikdo z nás nepřišel k úhoně. Za chvíli byl nástup, vyhlašovali se umístění. Bylo 12 hlídek skautek a 9 hlídek skautů. Umístili jsme se na třetím místě, ujde to, ale postupují pouze první dvě místa!!! Dostali jsme medaile a diplom. Po nástupu jsme jeli domů.\nBobři, 1. oddíl skautů:\nCelý závod se odehrával v duchu Václava Havla, našeho 1. českého prezidenta. Chvíli po 10 hodině byl slavnostní nástup. A tam se losovaly písmena, která značila, na jaké stanoviště se musíme vydat jako první. My jsme si vytáhli Přežití, což bylo nákup surovin na jídlo, rozdělání ohně, sníst (to nejtěžší) a uhladit ohniště. Dále jsme se vydali na uzlování, hledání informací, předání zprávy o Chartě 77 (to nejlepší podle mě), zdravověda, poznávání rostlin, hornin, zvířat. Potom jsme šli poměrně dlouhou cestu na další stanoviště, které bylo předposlední což byla historie a tam jsme tam jsme pohořeli. A poslední stanoviště bylo oddechové, lezení, a potom jsme utíkali do cíle, kde na nás čekal guláš. Po hodině a půl co jsme dorazili bylo vyhlašování výsledků. Po 5. minutách nervování kolikátí teda budeme jsme se to dozvěděli, byli jsme 5. Což bylo podle mě dobré. Následovalo foto a cesta domů.\n- 4.05.2013, 1. oddíl chlapecký\nStředisko Zubr a Dikobraz Lanškroun > Kronika > 1. oddíl chlapecký > Základní kolo Svojsíkova závodu 2013


2 : Tvrdé bonbony, též plněné / Ostatní\nCukrovinky (včetně bílé čokolády), neobsahující… ›\nTvrdé bonbony, též plněné\nTvrdé bonbony, též plněné / Ostatní.\nБългарски 2 Deutsch 106 English 70 Español 6 Suomi 2 Français 112 Magyar 2 Lietuvių 2 Latviešu 1 Nederlands 7 Polski 2 Slovenčina 1\nDle údajů žadatele se jedná o cukrovinku…\nDle údajů žadatele se jedná o cukrovinku – lízátko v plastové krabičce (napodobenina mobilního telefonu).\nPopis výrobku: Červené lízátko s třešňovou příchutí o rozměrech 4,2 x 2,5 x 1,3 cm (15 g) je nasazeno na otočném kloubu a uloženo v růžové plastové krabičce o rozměrech cca 7,2 x 3,5 x 1,9 cm.\nBoční strana krabičky je otevírací a díky otočnému kloubu je možno lízátko vyjmout a znovu jej vrátit; krabička slouží současně jako obal a držák lízátka; na její přední straně je nálepka s obrázkem displeje a tlačítek mobilního telefonu.\nPopis balení výrobku: Lízátko je zabaleno ve fólii a vloženo uvnitř plastové krabičky; krabička zatavena ve fólii a opatřena etiketou s barevným potiskem.\nPodstatný charakter výrobku dává lízátko.\nKlíčová slova členského státu: Z PLASTU CUKRY UPRAVENO PRO DROBNÝ PRODEJ CUKROVINKY IMITACE/NAPODOBENINA SACHARÓZA MOBILNÍ TELEFONY LÍZÁTKA UMÍSTĚNO V OBALU CUKERNÉ SIRUPY BARVIVA JAKO AROMATICKÁ (OCHUCOVACÍ) LÁTKA\nDle údajů žadatele se jedná o cukrovinku – lízátko ve tvaru zmrzliny v plastovém kornoutu s mechanismem pro dávkování posypu ve formě dražovaných bonbónků.\nPopis výrobku: Napodobenina kornoutu se zmrzlinou, kde „zmrzlinu“ tvoří lízátko (22 g) modrobílé barvy, opatřené průhledným plastovým víčkem.\nKornout zmrzliny je vyroben z plastových dílů světle modré barvy. V horní části kornoutu je posuvné tlačítko otevírající sypací otvor pro drobné různobarevné dražované bonbónky – posyp (2 g) a kulaté tlačítko, které po stisknutí otáčí lízátko kolem svislé osy.\nPopis balení výrobku: Kornout výrobku je opatřen etiketou s barevným potiskem, dále je výrobek zataven v plastové fólii; 4 ks modrých lízátek jsou umístěny v papírovém balení spolu s dalšími dvěma vyráběnými příchutěmi po 4 ks; celkem je v papírovém balení je 12 ks lízátek.\nKlíčová slova členského státu: Z PLASTU CUKRY UPRAVENO PRO DROBNÝ PRODEJ GLUKÓZOVÝ SIRUP CUKROVINKY IMITACE/NAPODOBENINA SACHARÓZA LÍZÁTKA UMÍSTĚNO V OBALU CUKERNÉ SIRUPY BARVIVA JAKO AROMATICKÁ (OCHUCOVACÍ) LÁTKA ZMRZLINA