Druh deníčku: Aktivity s dětmi (5) Dětské nemoci (9) Kojení (2) Komplikace v těhotenství (9) Miminko (15) Narození dítěte (53) Narozeniny (5) Nemoc (2) Ostatní (15) Otěhotnění (15) Porod (5) Šestinedělí (4) Svatba (4) Těhotenství (107) Umělé oplodnění (0) Větší děti (1) Výživa (2) Vztahy (5)\n08.08.2018 - Kdo JSME?\nDruh: Narození dítěte\nMilé maminky, abychom tu nebyly s Victorinkou tak anonymní, tak jsem se rozhodla napsat pár řádků o nás. Jsem 32 letá mamina co si vysnila holčičku, po které už nějakou dobu toužila a i přes nějaké ty zdravotní potíže jsem se jí nakonec dočkala :-) Victorka se nám narodila od deset dní dříve před termínem přirozeným porodem, což nám vůbec nevadilo, ba naopak byli jsme všichni rádi, že budeme na Vánoce doma. Tudíž přišla na svět 12.12.2017 přesně ve 13:13 hod. Týýýýjo možná magické datum co? :-) Zatím jsme to nezjišťovali. Každopádně měla 45cm a 2600g. Už od narození je to strašně hodné miminko a jak říkám já, tak je i strašně statečná. Vše zvládá levou zadní. Ať už to byly bolesti bříška, které byly v takovém rozsahu, že jí způsobily pupečníkovou kýlu, takže jsem dva měsíce pupíček přelepovali, aby byl takový jaký má být. Tak si poradila stejně skvěle s první "zadní" rýmou, což teda pro mě byl horor, hlavně to odsávání, ale o tom jsem Vám napsala více info v jiném článku, už máme za sebou i první dětskou nemoc zvanou "šestá nemoc" což jsem netušila, že ani existuje. Za mě to snad ani nebylo. Přes různá očkování a také můj výmysl nastřelení náušniček. Nu teď nám bude tuto neděli již 8 měsíců. Je neuvěřitelné jak strašně rychle to letí...než se rozkoukám jako prvomatka bude po mateřské. Nicméně, sedíme sami, lezeme, stavíme se na nožičky, říkáme táta,dáda,jája a před pár dny jsem objevila první zoubek :-) to je taková sranda. Vše doma s přítelem tak strašně moc prožíváme. Věřím, že u Vás je to zrovna tak. Než se nám narodila byla jsem rozhodnutá, že veškerý čas chci trávit jen sní, být jí neustále na blízku, být jí oporou, stále jí mazlit, podporovat a milovat. Chci aby jednou, tedy pokud o to bude stát, věděla, že za mnou může kdykoliv s čímkoliv přijít a že jí vždy vyslechneme, pomůžeme. Určitě ale nechceme aby byla jedináček, protože děti jsou nejen starost, kdy se člověk od té chvíle už navždy ocitne ve strachu (co když se jí něco stane....) ale hlavně a především je to RADOST. Jsem ráda, že existují stránky jako tato, kdy si člověk může říct to své, podělit se o zážitky, zkušenosti, vyzjistit si rady a poznat nové lidi. Snad to máte zrovna tak, možná ne ale i tak děkuji, že jste to dočetli až sem. Krásné slunné dny Všem přejeme :-)\n25.06.2018 - Začatek\nKdyš sem zystila že čekám jiš 3 miminko bylo to skvěle mam rada děti. Mam jiš dvě holky jedne je 6 let a te druhe 3 roky je heske pozorovat jak rostou a uči se novím věcem. Ale těhotetvy stěma dvě bylo docela snadne nic mě nebolelo byla jsem vklidu :D ale to třti je trochu horší pořad jemy zle a pořad mě neco boli a to nemluvím o unavě toje take hruza ale jsem štastná snat se nam povede tet kluk ktere ho si fakt hodně přeji :D\n31.05.2018 - 1.screening\n1.vyšetření screening v brně, vše v pořádku čekáme holčičku Terezku\n24.05.2018 - NAROZENÍ\nNarodilo se nám naše štěstíčko :-* Barborka :-*\n15.05.2018 - těhotenský průkaz\njsme v 10.týdnu měříme něco málo přes 3 cm moje váha 118,7 kg\n14.05.2018 - ...první dny po CS\n15.5.2018 V noci jsem se měla zkoušet otáčet na bok..no to se snadno řekne..zkusila jsem to jednou a raději bych podepsala i nemožný..Jizva ta mě nebolela vůbec..,ale něco vevnitř tak to byla teda síla!! :/ Ráno asi kolem 5 hodiny jsem si nechala píchnout injekci na bolest,prý je to silný opiát-no popravdě spíš mi to oblblo hlavu než utlumilo bolest.. ještě před vizitou jsem šla se sestrou do sprchy,vyndala ze mě ten vývod a jdeme-myslela jsem že se nezvednu,že neudělám ani krok v předklonu jak stará důchodkyně jsem se jí držela za ruku a sláva jsme ve sprše omyla jsem se...otřela pomohla mi do košile a prý at zkouším chodit atd.. a až budu chtít na záchod mám na ní zazvonit ( v hlavě-poznám vůbec když se mi bude chtít čurat??!-doteď to šlo někam do pytlíku a co těď?? ..) Asi je to tady chce se mi čůrat,no přece nebudu zvonit na sestry..to dám sama.. bolestí bych brečela...ale zkusila jsem to a sláva došla jsem no ted dosed auuuu,(juhů umím čůrat!) a teď vstát...bože auuu...!! Došourávám se zpět do postele..Přijde sestra,abych se šla podívat jak se koupe,popřípadě koupat taky...Návštěva no potěš koště...Markéta..no tak si dojela pro holky k sestrám..něco kecáme bolí mě břicho jak čert!..další návštěva tetka a strýc z Polný... no mazec..vůbec jsem na nikoho neměla náladu,ale přece před nima nebudu jak lazar takže funguj... V rámci možností to šlo...! Večer jsem šla opět do sprchy sama! Dala jsem holky na noc na sesternu nechala si píchnout injekci na bolest...V noci mi holky nosily na kojení.. 16.5.2018 Hned ráno mi holky přivelzy,sestry mi pomohly při vizitě a holkám odstranily pahýlky z pupíků, už jsem si je nechala u sebe,hodně mě štvalo,že byli na sesterně,chtěla jsem se o ně starat,ale zase jsem věděla,že když mám co dělat sama se sebou tak je blbost mít holky u sebe,s nima prostě musím fungovat na 100% to mě dost nakoplo a věděla jsem,že musím fungovat přes všechnu tu bolest!! Odpoledne zase nějaká ta návštěva... A večer jsem řekla sestrám,že už si je nechám i na noc.. na bolest jsem už nic nechtěla..nejak mi přišlo,že mi ty injekce stejně nepomáhají... 17.5.2018 Vizitu jsme zmákly! Mám moc šikovný děti,vůbec mi nebrečí..! Dopoledne jsme šly ještě na vyšetření kyčlí,které se též obešlo bez řevu.. :slight_smile: v noci mě Stázka stála asi 4 plenky! :D 2x kojení až se z toho poblinkala jak to do sebe hrnula...Barunka jen 2 plenky a kojení taky 2x a jako ségra taky se musela poblinkat... Byl tu primář Dr. Antonín a prý jestli mám mléko a jak se cítím- Mám a cítím se fajn..“Jste zdravá můžem propustit!“ :D :D Pak jsem si trošku zacvičila s rehabilitační...A návštěva moje gynekoložka Dr. Švarcová- jsem moc ráda že jí vidím! Mile mě překvapila! :hearts: 18.5.2018 Ráno dloouho čekáme na vizitu,prý toho tady mají moc..,já už mám vyzitu za sebou jsem ok! Jen mi udělají ještě ultrazvuk a můžu frčet domů tak uvidíme co dětský Dr. Dr. Vašíček (dětský) Bára trošku zloutne,tak má být u okna a chytat denní světlo,obe přibraly uplně super a pouští nás domů!!! Jupíí...Loučíme se s nemocnicí a jedéééém....\n14.05.2018 - "Výlet" do BabyPlace\nPořád si říkám, že ještě máme čas, ale všechno uteče jako voda a nastane den kdy si tě přivezeme domů. Ale než ten den nastane musíme ti nakoupit plno věcí. Takže jsme dnes vyrazili prozatím "načumendu" do BabyPlace. Jsme z toho mírně v rozpacích, protože je těch miminkovských věcí fakt moc:D Ale aspoň jsme už díky ochotné paní prodavačce chytřejší ve volbě kočárku, který mimochodem budeš mít šedo-modrý, přesto vlak nejede:) Jediné co mě mrzí, že ještě nebudeš mít svůj pokojíček, ale to se příští rok změní:) I tak už ti děláme místo všude možné na tvé věci a sepisujeme seznamy. Je to fajn, užíváme si to:)\n10.05.2018 - Hospitalizace a porod dvojčat CS\n10.Května 2018 Jsem na doporučení mojí gynekoložky Dr. Švarcové a zástupce primáře(gynekologickoporodnické oddělení nem.HB) p. Lajtmana nastoupila na preventivní hospitalizaci do nemocnice. Při nástupu mě vyšetřoval Dr. Pauk- katastrofa!!!- Jelikož čekám dvojvaječná dvojčata (38+2tt) a jsem dole úplně zavřená,tak jsem se šla dohodnout co se mnou??-Jestli vyvolávat nebo císař nebo co??! Pauk: Jako co tady vůbec dělám?- že vyvolání i císař jsou úplně zbytečné,že to je nesmysl a že ještě nemám po termínu..že tu budu 14 dní ležet jen tak... Já: v tom případě jsem mu řekla ať mě nehospitalizují,že můžu být doma! (No to se mu taky nějak nelíbilo) Ráno jsem měla a vyšší tlak 150/100 Pauk: No nic uděláme ultrazvuk -u kterého neřekl ani slovo takže jsem vůbec nic nevěděla.. Já: že jdu teda domů,když tu semnou nebudou nic dělat.. Pauk: Ten tlak je hraniční,budou mě hospitalizovat! Ještě požádal sestru o přeměření tlaku 160/100 Za mě doktor úplně k ničemu- Šla jsem se jen domluvit co teda se mnou -absolutní neochota, nezájem,když jsem mu říkala,že tam jsou teda dvě a jsem takový týden těhotenství odpověď byla,že je úplně jedno jestli tam je 1 nebo 2 ,že se to teď už neřeší a hospitalizovalo se dřív teď už se to nedělá.. Nakonec jsem teda skončila hospitalizovaná na gynekologii. Kde ke mně pořád lítají s tlakoměrem, berou mi krev,moč a natačejí monitory.. 11.5.2018 Ráno přišel na vizitu doktor takový černoušek Dr. Rametse - moc neumí česky,takže bylo zbytečné se ho ptát,že když tu jen tak ležím,tak jestli můžu domů,podle mě tu ležím zbytečně! Říkám si,počkám ještě na jiného doktora a uvidíme.. 12.5.2018 Dr. Hůlková sympatická mladá doktorka- zažádala jsem si o vyšetření „jestli se něco dole neděje“ ochotně mě vzala na vyšetřovnu..vyšetřila,ale žádná změna (pořád úplně zavřená,čípek vysoko) :-/ Já: opět - že tu teda jenom ležím podle mě zbytečně,tak jestli můžu třeba domů?! Hůlková: že ne,že dvojčata jsou automaticky rizikové těhotenství a že se to musí hlídat-navíc mám stále vyšší tlak (i po práškách na snížení) a mám otoky na nohou celkem velké.Porod i když jsem zavřená může být pak ráz na ráz,ale můžu jít do parku a pohybovat se v areálu nemocnice. Jen to musím říct-což bylo dobrý!! Jen mi teda neřekla jestli mě to nebudou vyvolávat,zatím to vypadá,že se bude čekat holky jsou totiž obě hlavama dolů,takže by porod mohl být přirozenou cestou. 13.5.2018 opět slouží Dr. Hůlková,říkám že mě už měsíc svědí kůže,ale testy vyšly negativně. Čekám až mně natočí monitory, vezmou krev(kvůli tomu svědění), změří tlak a vyrazím do parku.. Zítra ráno je prý velká vizita to chodí primář .Musím se s ním dohodnout jestli se mnou něco neudělá buď vyvolávání nebo císař. Tak uvidíme třeba se s ním bude dát mluvit....nebo se zbláznim!!! 14.5.2018 V noci jsem moc nespala( jako už asi 3 týdny).Ráno přišla sestra změřila mi tlak 160/110 dala mi prášek.. a pak přišel Dr. Rametse -tomu jsem všechno řekla,že chci být už na tři kusy nerozuměl,že mám oteklé nohy,že nespím,že mě svědí kůže,že jsem hotová!! Řekl uvidíme při velké vizitě! Za hodinu mě zavolala sestra ať jdu na vyšetřovnu tam jsi mě prohmat primář-zespoda že jsem moc uzavřena a plod A-hlava naléhá.. tak mu říkám „už je země vyndejte nebo si jdu lehnout támhle na Rozkošskou na blázinec,já už to nedávám!“ Dr. Antonín (primář) :Já je teda z Vás vyndám,ale jedině císařem,spodem to nepůjde.. Já: Výborný,super,skvělý.. Beru!! Moc děkuju!! (Byla jsem neskutečně šťastná!!! Zároveň jsem měla trochu strach..přece jen moje první „kuchnutí“..prvně je uvidím jak asi budou vypadat budou to teda 2 holky? :O hlavou se mi mihlo plno otázek??! ) Primář: Dobře tak ještě dnes,už nejezte a nepijte! Uděláme vám ještě nějaké vyšetření a po obědě jdem nato! (opouštím vyšetřovnu) Jdu na EKG,ještě monitor,krev...jdu na ARO..říkají mi jak to bude probíhat,co ta anestezie atd... dají mi ještě papíry o epidurální anestezii jak to probíhá atd..NEČTU!! jen podepisuju.. čím míň toho vim pro mě líp! :grinning: S úžasnou sestrou berem tašky a jedu na “hekárnu“ tam mi dají do žíly nějákej oblbovák-chce se mi spát sedím a čekám až to do mě dokape..předávám doklady..fotim se (fotku jsem nikomu neukázala vypadám jak sjetá dobrým matrošem).. Dokapalo! A jdeme nato... Celá se svléknu,nějaká sestra mi zavede vývod, vylezu na takový vysoký „lehátko“bylo celkem úzký(hlavou mi blikne takhle mě povezou do márnice a co dělaj tlustý lidi,ty jim musí spadnout,se nato ani nevejdou) sestry mě přikrijou a jedem na sál..je 13.08 hod. Na sále je zima-děs! Na lehátku si sednu nahrbím se jako kočka aby mi mohly píchnout epidurál...(v hlavě-co když to píchne do míchy? Tvl..budu na vozíku nebo nebudu vůbec,co budu dělat..divnej pocit..) cítím jak mi dezinfikuje záda,je to studený a vůbec je tu zima! Sestra mi říká co ucítím...cítím píchnutí vjela do mě jehlou! Pomalu do mě pouští ten epidural,říká,že jí to tam nejde..ale pomalu do mě ten epidural tlačí.. říkám-že už mi je tepleji na levou nohu a že mi postupně mravenčí..Sestra odpoví že to píchla víc nalevo! Už to citím i na pravé noze..a už nohy necítím... Prý to přišlo nějak rychle-divný-určitě musím mít na něco alergii řekla.(papírově na nic alergická nejsem..) Sestry mi zvedly nohy na to „lehátko“ daly mi před obličej takovou zástěnu abych neviděla co se děje níž (škoda bych se ráda koukla jak mě řežou a vyndávají ty mimča ze mě...) na pravé ruce se mi měří pořád tlak každých 5 min,na levé mi davají zase nějakou kapačku..chce se mi spát (no přece nebudu spát když „rodim“,neprospim přece jejich porod..!! )koukám na hodiny po mé levici a sestra pořád něco říká..ani jí moc nevnímám,ale odpovídám...Cítím jak mi dezinfikují břicho cítím to velmi slabě..(jsem ráda,že mi dělá císaře zástupce primáře Lajtman..četla jsem na něj super recenze) Sestra mi říká jestli jsem cítila štípnutí,že mě Dr. Právě štíp do břicha „NE“ štípne mě do ruky jako pro srovnání.. Lajtman-můžem začít..(nic necítim,ale přemyšlim co tam asi dělá...) je 13.15 hod Sestra už máte rozřízlé břicho.. „Ahá..no dobrý nic necítím..“ ostatní sestry už mají v rukách připravený nějaký papírový ručníky či čo..(už budou asi brzy na světě...poprvé je uvidím..hustý jaký budou fialový...bílý..vlasatý nebo ne??!) 13.19- slyším poprvé pláč první z nich.. Lajtman říká holka.. 13.20- další pláč..ozve se holka... (dvě holky tak přece ty doktoři měly pravdu...koukám do stran abych je viděla nesou je ke mně jsou vlasatý obě! Mají černý vlásky a jsou po těle bílý..asi od něčeho zevnitř...dají mi je na hruď koukám na ně jak jsou maličký..a stékají mi slzy (nechci brečet,jinak je neuvidím pořádně) pootevírají očka koukají na mě..hustý... ještě je mám chvilku na sobě,pak říkám sestrám ať už si je vezmou.. cítím jak mi ztěžkly nohy a vidím jak k nim sestra nese velký pytel na odpad...Lajtman do něj dává mojí placentu..tvl to je balík..!! Cítím na nohou odlehčení...(v hlavě-promítám si co asi s holkama dělaj..váží,myjou..atd..) mezitím mě zašívají... koukám na hodiny 14.00 Hotovo! Jedou semnou na chodbu.. čekáme asi minutku než mi přijede postel a je tady...Sestry se čílí,že už není v práci sanitář..přendávají mě samy (nabídla jsem jim pomoc,ale když nemůžu hýbat od pasu dolu,jsem jim k ničemu) přendaly mě a vezou mě na ARO... sáhnu si na břicho..a já zádné nemám.. tééda..pripadá mi jak kdybych sáhla někde do jámy.. každých 5 min se mi meří ten tlak.. a pořád do mě něco kape... na ARU mám strašnou ziminici úplně se celá třesu a lítá mi tlak neskutečně vysoko 160/140 a i výš to mi ta doktorka nechtěla ani říct..volá primáře ARA Dr. Longin neví co semnou..koždých 5 min. Mi dávají do žíly něco na snížení tlaku i do tý kapačky něco píchly.. pořád mě sledujou a měří mi tlak po 5 minutách i dřív když mi dá do žíly ten lék-tlak se sníží a během minuty zase vylítne nahoru.. (divnej pocit..oba na mě koukají jak na 7 div světa na jejich výrazu je vidět,ta bezmoc a snad i strach... říkám si-teď mi praskne srdce a je hotovo! Aspoň,že jsem ty holky viděla..a oni mě..to si ale stejně nebudou pamatovat...doufám,že se o ně postaraji..a řeknou jim jaká jsem byla..) takhle se to opakuje necelé 3 hodiny je 16.30 Dr. Volá ještě primáře z ARA aby se šel na mě kouknout něco jí říká ještě mi dají do žíly poslední dávku..ještě za mnou přiběhne nějaká Dr. a píchá mi přes ultrazvuk něco do břicha...dokapala kapačka a vezou mě na pokoj na šestinedělí. Přivezou mi holky už jsou vykoupané,čisté,nadherné a spí.. Je 21.00 - Dr.Lajtman se na mě příjde podívat,jak mi je a jak se cítím-(jsem jeho přístupem mile překvapena!!) Na noc si je prý nechají sestry a budou mi je nosit na kojení... Každou mi za noc přinesly jen 1,to je prý normální jsou najedený ještě ze mě! Do půlnoci mi pořád dávaly kapačky..\n26.04.2018 - Vyšetření <3\nTvůj tatínek spí po noční, takže jsme bohužel na vyšetření tvojeho srdíčka vyrazili sami. Je to škoda, protože jsem poprvé uslyšela ten zvuk:) Srdíčko máš v pořádku, vyšetření zabralo asi 5 minut...takže můžeme jet zase domů:)\n23.04.2018 - Bude to chlapeček!!:)\nDnes jedeme i s tvým tatínkem na velký podrobný ultrazvuk. Jsem z toho trochu nervózní, ale pan doktor je celkem srandista, takže nervozita aspoň trošku upadá:) A je to tady...konečně tě vidíme ze všech stran. Všechno od mozku přes svaly, orgány atd. vypadá velice dobře. Jsi krásné zdravé miminko a konečně se dozvídáme, že budeš chlapeček:) Tatínek si sice přál holčičku, ale neboj, i tak jsem hned uviděla na jeho tváři upřímný radostný úsměv a dost se mi ulevilo :)\n20.04.2018 - nemocenská\n18.04.2018 - První narozeniny\nNáš syn slavil první narozeniny. Dort byl potažený modrým marcipánem na něm barevné puntíky a ptáci Angry Birds. Má plyšáka černého z Angry Birds a furt mu cumlá zobák tak proto tento dort. Balonky jsme dali na lustr a koupila jsem číslo 1 balonek. Fotky parádní akorát jsme zapomněli otočit jedničku jak patří. :D Svíčku sfoukl tatínek a Davídek mezi tím dělal prstem díru do dortu. :D A dáva prst olizovat tatínkovi. :D Byla sranda. Dostal auto na písek + hračky na písek, hracího lva se spousty zvuky a svítí výhodou je že se může vzít na cesty a přidělat na kočárek a dá se pořídit v Bambuli. Dostal i smajlíka polštářek. No den jsme si užili a Davídek si dal i dortíka. Byl moc dobrý. :) Škoda že to tak uteklo a za rok mu budou 2 roky. :)\n16.04.2018 - Šok! Těhotná po 4 měsících po porodu!\nJsem 4 měsíce po porodu, na vyšetření šestinedělí jsem již byla a samozřejmně jsem si nechala napsat antikoncepci (Katya). Vše bylo v pořádku, zdravá a zahojená. Dne 11.4. Byl poslední den nástupu periody, nedostavila se! Ok, to nic není, jsem po porodu, tak to může být ještě tím. Pátý den zpoždění jsem to už nevydržela a koupila jsem si digitální těhotenský test. Byla jsem tak nervózní,že jsem nečekala na ranní moč a udělala jsem si test hned jak jsem došla domů (15:47) nechala jsem ho v koupelně a šla jsem obstarat děti, nekoukala jsem se ani na čas, nechtěla jsem se jít ani podívat. Nakonec jsem po půk hodině nabrala odvahu a šla pro test do koupelny!\n10.04.2018 - zjištění těhotenství\n01.04.2018 - Naše všednosti\nTento deníček je něco jako začátek mého povídání o strastech a radostech toho všeho. Mám dvě děti - Nelly a Jakuba. Nellinka už je veliká, 9 letá slečna, která chodí do třetí třídy. Kubík je 9 měsíční miminko, věčně zvědavé a strašně živé. Občas bych si přála, aby to měli všichni tak jednoduché, jako já ... Oba porody snadné, děti moc hodné. Kubík si vyhraje hodně sám, nemá žádné problémy co se alergií týče, žádné vyrážky, problémy s jídlem. Určitě to ale neznamená, že bych byla nějak méně unavená - vůbec. Oba caparti vydají tak za deset dětí :D No a příště už konkrétně. O těch všedních věcech ;)\n23.03.2018 - Poslední den v práci\nJe to zvláštní. Sice to kde pracuji teď, není moje první zaměstnání, ale je to první zaměstnání, které mě vážně bavilo a naplňovalo. Při loučení se všemi a hlavně při odjezdu domů mi vyhrkly slzy do očí, ale není proč zoufat:) Teď si spolu všichni tři užijeme týden dovolené na chatě, na chatě než nastoupím na nemocenskou a budou mě omezovat vycházky.\n07.03.2018 - Změna gynekologa\nDnes jsem objednaná k nové gynekoložce jelikož praktiky a takový drobný nezájem mého předchozího doktora mi absolutně nevyhovoval. Jsi moje první miminko, tak přece nemůžu nic podcenit. Naštěstí paní doktorka je moc milá a příjemná, a co je hlavní, poprvé tě konečně vidí i tvůj tatínek. Vidím jak je dojatý což dojímá i mě, takže se musím držet ať se tam samou radostí nerozbrečím:D\n03.03.2018 - Porod\nV pátek dopoledne jsem byla v nemocnici na kontrole a řekli mi že Klárka je ještě vysoko nad porodními cestami a že je KP nožičkama a že bude muset být císařský řez, což jsem já nechtěla. Večer v pátek kolem 22:30 jsem začala mít porodní bolesti, nejdříve jsem si myslela že to jsou pouze poslíčci, ale stupňovalo se to. Kolem 01:00 v noci jsme jeli do porodnice a tam mi řekli že jsem už na půl centimetru otevřená. Tak mně dali do jednoho pokoje, kde jsem čekala na pana doktora (přednostu kliniky) Pilku, který mi řekl že jsou možné oba způsoby vedení porodu, že je stále KP. Já jsem si vybrala spontánní porod. Ještě než přišel pan doktor, tak mi odtekla plodová voda. Potom mně odstěhovali do porodního boxu, kde jsem prožila kontrakce i porod. Musela jsem chodit a opírat se o lůžko, celou dobu jsem byla napojená na monitor aby sledovali srdíčko Klárky. Nedostala jsem žádné tišící prostředky, takže jsem si celý porod užila se vším všudy i s velkými bolestmi ale stálo to za to. Vše nakonec dopadlo dobře a Klárka byla 11:15 na světě. Náročný ale krásný zážitek. Holky nebojte se porodu KP nožičkama spontánně. Kdybych si měla znovu vybrat volila bych stejně.\n25.02.2018 - Další oznámení\nJelikož jedni nastávající prarodiče o tobě už ví, nemůžeme ty druhé nechat moc dlouho čekat. I když venku začalo neskutečně sněžit, bereme řetězy a míříme do hor za tatínkovými rodiči a prarodiči... Po skvělém obědě od zatím nic netušící nastávající prababičky oznamujeme tu radostnou zprávu. Nejvíc nadšená je asi tvoje babička, protože ta patřila taky k těm co nám nedali pokoj s neustálými dotazy o vnoučatech:)\n24.02.2018 - Oznámení\nZrovna jdeme z tvé první "návštěvy" kina a i když má nastávající tatínek neustálé obavy ze samovolného potratu a čemukoliv co se může stát, podařilo se mi ho ukecat a z kina jdeme rovnou k mým rodičům. Rozhodli jsme se jim dát malý kvíz, takže jsme po cestě koupili vlhčené ubrousky, kinder vajíčko a dětský šampus ať si můžu připít na tu radostnou novinu i já:) Samozřejmě nastal šok, asi ten stejný když jsme přišli oznámit zasnoubení...ale ono jim to časem dojde:) Přece jen jsem už několik měsíců poslouchala, kdy už budou konečně taky vozit kočárek...:)\n20.02.2018 - Miminko\nNase emicka je vytouzene miminko a když se ukazal první usmev to pohladi po dusi\n13.02.2018 - Jak jsme bojovali s prvním rýmou\nDruh: Dětské nemoci\nAhojky maminky, Také Vás to jistě potkalo a to první nachlazení Vašeho novorozeňátka. Nás hned po měsíci od narození a to jakási zadní rýma. Malá nám začala chroptit, dýchat převážně pusinkou a z nosíku skoro ani kapka. V tu chvíli člověk neví jak tomu malému bobánku pomoct. Dospělák si s tím poradí ale to Mimi? Noooo rady lékaře odsavat, stříkat nosánek vincentkou nb mořskou vodou, a být trpělivý, že si ten človíček s tím umí poradit. Takže jsme se toho přece jen chopili sami, malé jsme dali něco více pod hlavičku, aby se jí rýma nesekala na půli cesty mezi nosíkem a krčkem, koupili jsme Sterimar, Nasivin a Koalku. Sterimarem jsme nosík vystříkali, poté co rýma trochu povolila nebo když si Victorka pšíkla jsme odsávali přes vysavač, nato kápli Nasivin a na topení pověsili mokré ručníky pokapané eukakyptovým olejíčkem koalkou, abychom zvlhčili vzduch a spala na malém polštářku. Když jsme šli malou koupat i tam jsme Koalku přidali. A musím říct, že ani ne týden jsme takto postupovali a maličká je téměř zdravá:heart:.A jaké jsou Vaše poznatky? Doufám, že teď i když je tohle hloupé nemocné období, budeme mít chvíli klidu, protože každá maminka je ráda, že její drobeček je zdravoučký. Pěkný a zdravý den všem :kissing_heart:\n07.02.2018 - Pupínky, potničky, vyrážka\nKrásný den všem:blush: Když se naše malá narodila měla, jsem pro ni připravenou všelijakou dětskou kosmetiku k namazání jejího tělíčka od hlavy až k patě. Vždy jsem byla zastáncem hlavně českých výrobků, ale na základě svých zkušeností a i mého okolí, jsem po čase přešla převážně na německou kosmetiku nebo švýcarskou. Přišlo mi, že jejich produkty splňují co popisují a že tedy nejsou tak ošizené jako většina našich výrobků.( Ať už hygienických nebo potravinářských). Každopádně holčička se nám narodila čisťounká, nepomačkaná a téměř neopuchlá(narozená dříve jak jsem zmiňovala). Po pár týdnech se jí začaly dělat v obličeji pupínky. Nejdříve jsme tomu říkali potničky, z toho jejího věčného bolení bříška a tlačení prdiků, kdy vždy se celá opotila. Pak to vypadalo jako kojenecká puberta a později skoro jako vyrážka. Pátrala jsem nejprve doma jestli ji nevadí nějaký materiál (látka) v oblečení ať už oblečků nebo čepiček. Pročítala jsem znova důkladně složení kosmetických výrobků, kontrolovala se více při stravování, jelikož kojime. Nakonec při kontrole u lékařky jsme zjistili že jde o běžnou věc, kterou mají miminka ihned po narození a my teprve do tohoto stádia dorůstali. Nicméně rada lékaře byla, ať jí myjeme v převařené vodě, ať ji mažeme bepanthenem. Nooo super, než bych převařila pokaždé plnou vaničku na její koupání, asi bychom se nedoplatili a to samé s bepanthenem. Je dobrý to určitě nepopírám, chvíli jsme ho používali i do plenky ale s jeho cenovou relací to není nijak valné. Nevím zda někdo dnes ještě používá pudr ale my ne. Hledala jsem tedy alternativu, která bude účinná na všechny tyhle pupínky a neškodná, zároveň cenově dostupná. A našla jsem! Pořídila jsem v lékárně krém -SUDOCREM vyrobený v Irsku. Cenově vyjde možná jako bepanthen, ale vydrží mnohem mnohem déle. Prodává se ve třech velikostech a je to zázrak. Je pro každodenní péči a ochranu pokožky. Slouží k péči o podrážděnou a začervenalou pokožku, tedy do plínky ideál, při opruzeninách, ekzému či akné. Hůře se rozetírá, ale to ničemu nevadí hlavně že pomáhá. Malá ho má jak do plínky, tak i na obličeji se po něm zahojily všechny neduhy a její pokožka je bez jakéhokoliv pupínků, červenání, ekzému. Za mě a Victorku doporučuji:heart:\n02.02.2018 - Jak rychle to utíká\nMě toto těhotenství utiká tak rychle , nedavno sem si dělala těhotenský test a dneska sem už 35+6tt . Ještě 29 dní a Prcek bude s námi\n01.02.2018 - Návštěvá PREDIKA\nDnešní návštěva kliniky prediko byla super.Milé sestřičky,hlavně usměvavé a super paní doktorka.Váhala jsem kam se objednat jestli do Zlína nebo Hradiště,ale po zážitku kamarádky,kdy se jí v Hradišti doktorka vztekala,že se jí miminko kroutí a nemůže ho pořádně změřit jsem měla jasno.Jako pardon,ale přece nemůžeme za to,že se naše fazolky hýbou,pokud míní doktorka kvůli něčemu takovému řvát na pacientku,tak by tu práci asi neměla dělat.Navíc,ani jí nenabídla určení pohlaví a fotku už vůbec ne.Radši si zajdu na soukromou kliniku s vědomím,že když už si to zaplatím budu mít veškerou péči a nikdo po mě nebude řvát kvůli něčemu co nedokážu ovlivnit.A co vy maminky,jaké máte zkušenosti se screeningem a kde?\n30.01.2018 - Tvrdnutí bříška\nTak jsem byla na kontrole a byla jsem přesně 22+0 tt. Před ultrazvukem mi paní doktorka prohmatala břicho a ptala se mě, zda mě často nebolí ... řekla jsem že ano, že jsem měla v plánu jí to oznámit. Dostala jsem tedy zvýšenou dávku hořčíku (4 tablety denně) a zákaz hlazení břicha - jak ode mě, manžela, tak i kohokoliv cizího. Hlazení podporuje děložní činnost, tvrdnutí a v extrémnějším případě by mohlo dojít k předčasnému porodu. Doufám, že hořčík brzy zabere a budu zase fit :-)\n29.01.2018 - Těhotenství - věčný strach\nOd počátku mého těhotenství se potýkám s jistým strachem o mé nenarozené miminko. Nejhorší nebo spíše nejdelší období bylo v době, kdy na kontroly k lékaři chodíte po měsíci a ještě necítíte pohyby miminka. Pak jen doufáte, že bude vše v pořádku a srdíčko bude pořád krásně tlouct. Když tohle období přežijete, a začnete cítit pohyby, tak se je to hned veselejší. I když je pravda, že miminko také často spí, tudíž někdy je "ticho před bouří a pak se rozjede v břiše pořádné rodeo :-). Ale já si vždy přála, ať se mi miminko klidně prokopává z břicha, hlavně, že ho cítím. Další kapitolou jsou všemožné ultrazvuky a sreeningy. První je cca ve 13. týdnu. Krásné jé, že miminko už vypadá jako človíček a i pro partnera je návštěva ultrazvuku zážitkem, obzvláště, když vidí, že se už nejedná o vetřelce, nýbrž o živého tvorečka připomínajícího človíčka. Další ultrazvuk jsem absolvovala ve 20. týdnu, kdy se zkoumá zejména srdíčko. Člověk na něj jde s obavami, aby se nedozvěděl špatné zprávy, ale zaplať pán bůh u mě vše bylo v pořádku, tak věřím, že to tak bude i v budoucnu. Ve třicátém týdnu, to byl spíše jen formální ultrazvuk, kdy jsem se dozvěděla, že miminko je hlavou dolů a potvrdily mi pohlaví. Teď jsem 39 týden, a už se na miminko moc těším, ale ačkoliv se snažím si žádné krizové scénáře nepřipouštět, tak stejně mám vnitřní obavy, aby miminko bylo v pořádku a vše, včetně porodu dobře dopadlo. Jediné, co si říkám, že se strachem o dítě už to bude jen a jen horší. Po celý život už se budeme mít o koho bát. Ale věřím, že vše bude dobré :-)\n26.01.2018 - Nový dětský pokojíček\nNelince je něco přes dva roky a její pokojíček jsme doteď nijak neřešili, jelikož většinou spala v naší ložnici. Dala jsem se ale do plánování, abychom ho udělali víc její a cítila se v něm dobře. První věc byla malování a výměna podlahy. Pro zdi jsem zvolila kombinaci pastelových barev (fialková a světlounce žlutá) a pořídili jsme novou plovoucí podlahu. Starý nábytek, který byl v pokojíčku ještě po mně, jsme vyhodili. Místo toho jsme pořídili moderní skříň a komodu na hračky. Nábytek se mi podařilo sehnat na bazoši od jiné maminky, která potřebovala pro svoje školáky už něco jiného. Postel a matraci jsem koupili novou. Nelča sice pořád spinká v postýlce, ale brzo postel bude potřeba do budoucna, tak proč ne už teď. Doprostřed místnosti chceme dát kulatý měkoučký koberec jako hrací prostor. Co jsem rozhodně nechtěla podcenit je bezpečnost pokojíčku. Pořídili jsme bezpečnostní pojistky na skříňky a šuplíky a pěnové kostičky na rohy. Do nových plastových oken necháme namontovat bezpečnostní uzamykatelné kličky. Přemýšlíme i o pořízení venkovních žaluzií, které zabezpečují okna z vnějšku. Samotnou by mě to nenapadlo, ale narazila jsem na to v tomto článku http://www.svet-oken.cz/cz/plastova-okna/jak-zabezpecit-okna-proti-zlodejum.html ...No a jelikož bydlíme ve městě a pokojíček je v přízemí, zdá se mi to jako dobrá investice :-) Samozřejmostí jsou pak pojistky do elektrických zásuvek… No, čeká nás tam spousta práce!\n25.01.2018 - Co mě v těhotenství překvapilo.\nTěhotenství je velká změna pro ženské tělo a u mě je to stejné, jako u ostatních žen. Ráda bych jen zmínila některé postřehy, které mě v těhotenství překvapily a ráda se s vámi o ně podělím. V podstatě od prvního dne, co jsem se o svém stavu dozvěděla, tak jsem začala být strašně unavená. Vždycky jsem nechápala lidi, kteří si jdou po obědě na 20 min dáchnout a já si chodila spát přes den klidně na dvě hodiny! Celý den jsem pak byla zblblá, ale tělo odpočinek prostě vyžadovalo.Naštěstí tato únava trvala jen do 12. týdne. I když první trimestr se vyznačuje tím, že vám břicho ještě moc neroste, tudíž vám miminko netlačí na žádné orgány, tak já od začátku mám zvýšenou potřeb chodit na malou. Spotřeba toaletního papíru tedy poměrně vzrostla a najednou jsem začala brát slevy na toaletní papír útokem. V druhém trimestru mě naopak překvapilo, jaká to je pohodička. Nevolnosti odezněli, bříško začalo pomalu růst, ale ještě není tak velké, aby nějak výrazně omezovalo pohyb a celkově jsem tímto trimestrem proklouzla, aniž bych měla pocit, že je těhotenství omezující. Opravdu jsem si toto období užila. Následující poslední trimestr, už ale začíná být náročnější. Břicho už je poměrně velké, hůře se vám obouvá a ohýbá a jako na potvoru vám najednou začne vše padat z rukou. Pořád musíte něco sbírat. Někdy už jste zoufalá sama ze sebe. Převalování v posteli, hledání vhodné polohy na spátek je už denním chlebem. Když zaujmete pohodlnou polohu, najednou musíte nutně na toaletu. Nebo už skoro spíte a najednou vám začne neuvěřitelně pálit žáha. Jedlá soda je po tento čas můj nejlepší kamarád, i když se jí snažím užívat, opravdu jen v akutních případech. Přestože mi těhotenství obzvláště teď na konci snížilo můj komfort, přesto všechny tyto potíže, vynahradí čekání na toho malého drobečka, který ve mě roste. Když miminko kope, tak je to ten nejkrásnější dar, jaký ten den mohu dostat a za něj mi přežití, všech těch náročných situací stojí!\n14.01.2018 - První návštěva gynekologa\nJe to tady...poprvé tě vidím. Malá fazolka, které tak neskutečně rychle bije srdíčko. Zatím měříš jen asi 2,5 cm, ale i tak si ta nejúžasnější fazolka na světě:)\n12.01.2018 - Co nás čeká v roce 2018\nTo už je vážně skoro půlka ledna?? Nevím, jak vy ostatní maminky, ale já nějak nestíhám, i když bylo moje novoroční předsevzetí trochu zpomalit a najít si čas sama pro sebe. Nicméně, letos mě a mojí rodinu čeká celkem zásadní věc - investujeme a vylepšujeme bydlení. Náš domeček projde takovou menší rekonstrukcí, včetně zateplení a nových oken. Skoro celý minulý rok jsme řešili papírování a běhání po úřadech. Vůbec žádná sranda, ale naštěstí už máme většinu potřebných věcí zařízených. Čeká nás ale i rekonstrukce dětského pokojíčku naší Nelinky. Přeci jen už není miminko a začíná potřebovat trochu jinak zařízený prostor. Na to se fakt těším :-) i když to bude hrozně moc práce… A jestli bude nějaká dovolená? To se teprve uvidí. Ale snad se aspoň dostaneme na chatu ke tchýni a tchánovi.\n10.01.2018 - Kontrola v 6. týdnech\nDnes jsme byli na kontrole u paní doktorky v 6. týdnech. Vše dopadlo naprosto v pořádku, rosteme jak z vody a jsme pěkná holčička :-) Váha 3880g, délka 54,5 cm a obvod hlavičky 37,2 cm. Dnes jsme také s paní doktorkou mluvili o všech očkováních co nás čeká a jaké další možnosti očkování můžeme mít a já mám na několik dní plnou hlavu co dát očkovat a co ne.\n04.01.2018 - Zjišťění\nTak jsem před chvílí přišla z lékárny a v tašce si nesu těhotenský test.... Nedalo nám to ani moc práce a po měsíci "snažení" se test ukázal pozitivní :) Nedokážu ani popsat ten pocit neskutečného štěstí...budu máma. Roste ve mě dítě. Budoucí tatínek je samozřejmě taky štěstím bez sebe. Asi pět minut stojíme v objetí se slzičkami štěstí v očích. Tomu pocitu se nic nevyrovná.\n01.01.2018 - Bolavé bříško novorozeňátka a má zkušenost\nZdravím Vás všechny milé maminky. Před koncem loňského roku se nám narodila dcerka Victorka. Narodila se deset dní před termínem což samozřejmě nebylo nic hrozného, jen její váha a délka byly menší než jsme předpokládali a než jsme si přichystali oblečky. S velikostí panenky jsme nepočítali,ale za zdravé a krásné miminko jsme vděční. Nicméně proč to píšu, aby nás propustili z porodnice museli jsme docílit váhy něco málo přes 2500g. To se nám samozřejmě na základě pouhého kojení nedařilo a tak jsme začali přikrmovat. Váha rostla, holčička silila, ale tím i začaly bolesti bříška a prdiků. Dostali jsme spousty rád, jak s tím holčičce pomocí od různých kapiček,cvičení s nožičkami, rektální rourku až po babské rady a rady našich maminek. Zkusili jsme všechno možné, jen aby Victorka klidně spala a my vlastně také. Napíšu tedy pár vyzkoušených věcí a snad to pomůže i Vám, nebo se třeba v lecčem shodneme. Jelikož jsem byla prvorodička, zkušenosti jsem neměla a vše vyčtené z googlu jsem také neměla. Dala jsem na rady lékařky, kamarádek maminek, atd. Nakonec usoudila dle svého. 1) Dávat miminko řádně odříhnout po každém krmení a kojení. - Dělali jsme vždy a pokaždé důsledně, výsledek byl, že bříško stejně bolelo, ale i tak je to nutnost. 2) Nahřívání bříška teplou plenkou(látkovou) nb nahřívací mi polštářky - zkusili jsme a i tak problemek pořád byl. 3) Cvičení nožičkami - řekla bych mírně úspěšné, někdy bříško povolilo, jindy se miminku fakt cvičit nechtělo a proti vůli komu ano. 4) Rektální rourka - věc dobrá, ale ne vždy a všude s ní ihned miminku pomůžete. Spíše se nám osvědčila v případě potíží s vyprázdněním. 5) Espumisan kapky - holčičce chutnaly, pár dní zabíraly, ale po pár dnech už jakoby bez účinků. 6) SAB simplex kapky - stejně jako Espumisan, ještě aby ne když mi pak jeden pán lékárník pověděl,že mají stejné složení, což předchozí lékárnice nenapadlo. 7) Baby Calm kapky - VÝBORNÉ! (Doporučil pan lékárník)Za nás i malou top!!!! Sice si chvíli u nás připadám jak v prdícím doupěti, ale malá se nesvíjí v křečích a spokojeně spíme celá rodina. :grin: Samozřejmě, že já jako kojící matka jsem pila i různé čaje, kmínové, fenyklové, pro kojící matky, ty zabíraly ovšem spíše na mě než na malou ale k dostatku mléka mi alespoň pomohly. 8) Metoda polohy ležícího tygříka - tuhle metodu má malá oblíbenou, jednak, že ji tatínek nosí stále na ruce a také, že při ní dobře tráví a vždy usne. Já na to sílu už moc nemám, protože nám holčička nabrala na čtyři kila za měsíc :heart_eyes:. Takže závěrem bych asi chtěla říct to, že si na to své miminko musí přijít každá maminka sama, dát na svůj instinkt, poradit se určitě s kdekým, ale i tak to vždy chopit do svých rukou. :heart:\n28.12.2017 - Ema 2. Měsíce\nUž mám 2.Měsíce a dělám obrovské pokroky.\n08.12.2017 - Porod\nCísařsky řez... malý se narodil v 8:01 hodin 46cm a 2830g\n29.11.2017 - ..jdeme do finále\nzbývá nějakých 20 dní přibližně.. kdo ví. vše se zdá v pořádku zítra mě čeká druhé KTG na gyndě, tašku mám sbalenou. letos se těším na Vánoce.. i na Advent - bude to skutečně doba očekávání příchodu. přestože jsem si takto nic neplánovala (a už slyším dítko naštvaně bědovat nad narozeninama na Vánoce :D) pro mě to bude skutečně největší dárek. budeme tři. co víc si přát? snad jen ..aby vše proběhlo tak jak má ;)\n28.11.2017 - Ema 1. Měsíc\nTak a už mám měsíc. Je to super jak rostu.\n12.11.2017 - Nemocnice\nSvoje těhotenství jsem si představovala trošku jinak, vlastně jsem si myslela, že bude skvělé jako všech mých kamarádek. Ani jedna neměla žádné obtíže a těhotenství se na nich dalo poznat jen zvětšeným bříškem. No, spletla jsem se. Své vymodlené miminko si užívám od první chvíle. Nevolnosti, které ze začátku byly jen občasné přerostly v nadměrné zvracení, na které kromě Coca-Coly nezabíralo vůbec nic. Když jsem v sobě během jednoho týdne nedokázala udržet nic, ani vodu a zhubla jsem tři kila, navštívila jsem gynekologa. Doporučením byla hospitalizace. Jsem ten typ, který se nemocnicím vyhýbá jak čert kříži, ale co bych pro to štěstí uvnitř mě neudělala. Díky úžasným sestřičkám v Thomayerově nemocnici pro mě pobyt nebyl tak stresující jako jindy a naučili mě nevolnosti zvládat a také to jak být ve větší pohodě. Zvracím sice pořád, ale už mě to nestresuje tolik jako v prvních dnech. Doufám, že to v průběhu druhého trimestru odezní a já se konečně pořádně najím :-)\n05.11.2017 - papání v židličce\nDrahá Nelinko,dnes jsme tě poprvé posadili na chviličku při jídle do židličky,moc se ti to líbilo.Krásně si hačala a jedla,tak snad ti tím moc neublížíme.Sama jsi si ještě úplně nesedla,ale šikmí sed už zvládáš a když tě posadíme,do židličky,tak také sedíš rovně.Jsme u babičky v Mimoni na oslavě Kubíka narozenin a ty si to nesmírně užíváš,tak jako všichni.Jsi středem pozornosti a máš kolem sebe děti,to je pro tebe moc príma :-*\n31.10.2017 - Podzim plný převratů aneb jak to začalo\nJe 4.9.2017 (pondělí) a my poprvé vedeme M. do školky. Tolik jsem se tohoto okamžiku bála. Právem! Je mi úzko. Strašně to uteklo. Nad vodou mě ty první dny drží synovo nadšení. Dostavuje se dva dyn opožděná menstruace (na pár měsíců poslední, ale to zatím netuším). Mrcha! Přichází říjen a s ním několik opravdu těžkých dnů. Strach o jednoho z těch nejbližších, bezmoc a bezradnost mě provází dnem i nocí. Menstruace? Nevím. Měla přijít. Ale kvůli stresu se holt opozdila. O den, dva, tři... Nervy si hrají i s mým žaludkem. Obzvlášť ráno. Fuj, kafe. Už mi s ním dejte pokoj. Dobře, pět dní už je na moji pravidelnost nějak moc! 5.10.2017 ráno sahám po TT. No, tak tomu říkám pecka... nebo facka?! Nemám mozek. Nemám, protože hlava si s touhle informací neví rady. Chci se radovat. Opravdu chci! Na tyhle // čekám od léta. Chci, ale nejde to. Já to prostě nepobírám. Manžel je radostí bez sebe. Těhotná kamarádka je nadšená, šťastná, dojatá... pod vlivem hormonů. Já? Strach, bezmoc, výčitky. Sakra, já se chci radovat. Chci, ale nemůžu. Je mi smutno. S vývojem zdravotního stavu mého blízkého pomaloučku ustupuje strach. Dobře. Objednám se na gyndu. Oficiální dobré zprávy mi pomohou. 17.10.2017 Oficiální dobré zprávy se nekonají! První UTZ - NIC. Sakra, jak je to možné? Je to starej, nekvalitní, nepřesnej, rozbitej šunt! Určitě. Druhý UTZ - COSI. Sakra, co to jako má bejt? Jo, o 2 - 3 týdny míň, než napovídá poslední menstruace. Nenapadá mě jediný dotaz. Jasně, přijít za 14 dní. Bacha na bolesti a krvácení. "Bude to dobré, pane primáři?" Uvidíme - to je mi teda odpověď. Možná, snad, asi, nevím, doufám, věřím... No! To budou dva týdny... S odstupem pár hodin mi dochází, že nic nevím. Hledám. Sláva internetu. Nacházím. Zas*anej internet. Víš to, blbče! Nemáš nic hledat. To máš za to. Zakazuju si všechny vyhledavače. Toužím po výpadku googlu. Asi odpojím router... Mysli pozitivně. Nestresuj se. Ježiši, to jsou mi rady! Konkrétní tipy by nebyly? Ne? Tak děkuju pěkně! Je mi blbě. Pořád. Chce se mi spát. Pořád. Chodím čůrat. Pořád. Brčím u reklamy. Ještě, že ji nedávají pořád. Snažím se nemyslet na to, co bude za 14 dní, za 10 dní, za týden, za 3 dny, zítra...\n31.10.2017 - Porod\nTak jsem porodila :)\n28.10.2017 - Ema\nTak a jsem na světě. Jmenuji se Ema, narodila jsem se 28.10.2017 ve 22.58 hodin. Vážila jsem 2650g a měřila jsem 46 cm.\n24.10.2017 - Rosteme do krásy\nTady máme 18+5tt :*\n05.10.2017 - Výsledky odběru klků z plodových obalů\nDruh: Komplikace v těhotenství\nJe 10h dopoledne, dva dny jsem už pomalu nespala, jídlu moc nedala a zhubla jsem o 1kg. Říkala jsem si, že musim vydržet, ale to čekání je tak hrozné a stresující, když člověk nic neví. Během těchto dvou dnů už jsem prolustrovala celý googl, zainteresovala svoje kamarádky porodní asistentky a zkišťovala kdo jak dopadl při těchto odběrech. Břicho mě sice stále bolí po odběru, ale ne tak, že bych si myslela, že fazolka není v pořádku. Najednou zvoní telefon, cizí číslo a já se nesměly představuji. Je to sestra. Volá, že výsledky na Downa jsou v pořádku. Uff najednou s mi děsně ulevilo. Jestě mi sdělila, že ostatní výsledky budu mít u své gyn. do 3 týdnů a 7.11. Se mám dostavit na kontrolní screening a zde proběhne také konzultace s genetikem. Sice mě to zarazilo, ale opět mé dobré kamarádky mě uklidnili, že konzultace s genetikem jsou v těchto případech běžnou rutinou.\n03.10.2017 - 1. Screeningový ultrazvuk\nTak dnes jsme jeli s manželem do genetické poradny na prvotrimestrální screening. Strašně jsme s těšili, jelikož zde uvidíme pořádně fazolku jak si lebedí v bříšku. Ale již během vyšetření jsem začala mít špatný pocit, že něco není úplně jak by mělo být. Po chvilce doktorka řekla, že chce ještě udělat invazivní odběr s plodových obalů, jelikož mám špatné výsledky krve a šíjové projasnění neodpovídá velikosti plodu :-(. Byla jsem v šoku a nedokázala mluvit. Naštěsti manžel mluvil za mě a zjišťoval všechna rizika plynoucí z odběru a co to pro nás znamená. Tou dobou jsem. Již plakala. Jelikož však doktorka řekla, že máme podezření na Downův syndrom s rizikem 1:83, rozhodli jsme se, že odběr povolíme. Nebylo to nic příjemného, tlačilo to a bodalo. Po odběru jsem ještě chvilku odpočívala s tím, že jsem dostala nařízený přísný klidový režim po dobu 2 dnů a dalších 14 dní s fyzickým omezením. Bohužel právě proto, že je zde možné 1% rizika, ze bych po odběru potratila. Za dva dny mi mají volat jak to vypadá s výsledky na Downa. Za 3 týdny budu znát kompletní rozbor chromozomů. Jsem jak na trní, ale musím čekat :-/.\n02.10.2017 - těhotenský průkaz\nDnes jsem si byla pro těhotenskou knížku a je to nádherný pocit, konečně to mám černé na bílém...\n01.10.2017 - pvní koupání\n29.09.2017 - těhu cvičení, kontrola, atd.\ntento týden jsem navštívila cvičení pro těhule, které u nás vede jedna porodní asistentka :) bylo to moc fajn, nohy jsem cítila další dva dny :)) drobek stále kope a výsledky všech vyšetření jsou v pořádku, což jsem velice ráda. dneska jsem měla opět kontrolu (27tt + očkování imunoglobulinem), byl s námi i taťka, drobek se opět přetočil a opět je zadečkem dolů. asi čekám gymnastu.. jinak si to nedokážu představit :D těch otoček již bylo tolik, že je nepočítám. vždy se mi třese celé břicho. přesto věřím, že se ve finále natočí správným směrem :)\nKateřina Marie Neumanová\n21.09.2017 - Screening v 1. trimestru\nDnes jsem byla poprvé na screeningu. U mé doktorky byl obraz vždy rozmazaný a těžko jsem rozeznávala, kde má maličké hlavičku, ale na tomto screeningu to byl úplně jiný zážitek. Viděla jsem hlavičku, nosík, jak svírá ručičku v pěst, hýbe pusinkou... a při tom je tak maličké.\n19.09.2017 - Pořád nic\nUž jsme v 28. týdnů těhotenství a kromě šatů a legín na větší břicho se vlastně nijak nepřipravujeme. Těšíme se, ale ta baby nálada ještě nepřišla, nebo na ni neni čas (rekonstrukce domu musí být hotová před narozením prcka, komplikované rodinné problémy a v neposlední řadě oba dlouho pracujeme). Samozřejmě docházím k doktorovi a chodíme na UZ a očkování a odběry a cukrovkový test. Ale zatím to vnímám jako nutnou komplikaci. Asi jako když si kvůli doktorovi musíte vzít časté volno v práci. Což je mi trochu hloupé... Koupili jsme klasickou komodu, že z ní uděláme přebalovák, nebo aspoň do ní zatím uklidíme zavakuované oblečky po prcích v rodině. Doufám, že to těšení se a baby mood příjde brzy... Třeba to příjde se skládáním komody :)\n08.09.2017 - Rosteme do krásy\nA tady máme 12+4tt :*\n23.08.2017 - První zoubky\nByl to zázrak když se nám objevily první dva řezáčky na spodním dásni. Musím říct že máme statečného chlapečka. Vůbec nebrečel a neměl žádnou teplotu nic. A když sem ho to ráno krmila a uviděla při jeho úsměvu zoubky byla jsem tak překvapená a nadšená. Už aby jich měl celou pusu.\n14.08.2017 - KOčárek\nDneska jsme si s Klárušínkou jeli odkoupit kočárek pro druhého prcka. Je to Musty rider 2010 s hlubokou korbou a sportovní nástavbou. Snad poslouží druhátku.\n02.08.2017 - Další nášteva u dr :)\nHolky tak na to že jsem byla objednaná na 9:45 mě vzala až v 11:20, no ale čekáni se vyplatilo :) jsem 9+4 tt miminko krásně roste a opět sem viděla jak mu krásně tluče srdíčko :) ,zítra na odběry krve a dostanu už Těhotenskou průkazku :) a zítra mě bude objednávat na kontrolu za 4 týdny :)\n28.07.2017 - Narození Adélky - porod\nBylo 28. 7. 2017 už jsem byla od předchozího dne hospitalizovaná a tak jsem byla celkem v klidu. Akorát co jsem věděla, že tento den mě čeká vyvolávaný porod, ale nebylo to ani potřeba v 5 hodin ráno mi začaly kontrakce, slabé, ale začaly se postupně stupňovat. Ráno v 7 hodin mě čekalo ještě poslední vyšetření na gynekologii, hned mi bylo sděleno, že v 7,30 hodin půjdu na porodní pokoj. Naše malé se rozhodlo jít už ven a já byla ráda, akorát se tomu malému stvořeníčku nechtělo. Nevěděli jsme s partnerem co to bude a tak to bylo překvapení. Kontrakce se stupňovaly, už jsem to ani nehlídala, připadalo mi to v kuse, vyšetření už byla nepříjemná, ale co se dá dělat, musíme to vydržet. Začaly mě šíleně bolet záda, bohužel jsem si na epidural nevzpomněla včas a už bylo pozdě. Bylo to hrozné, sprcha nepomáhala, ležet jsem nemohla a sedět už vůbec ne. A to bylo teprve 12 hodin. Plodovou vodu mi musela vypustit porodní asistentka a zátka mi odešla až ve sprše, kde jsem byla ráda, že jsem se ještě udržela na nohou a nepraštila jsem tam sebou, ale to že mám v břiše to malé stvoření a mohlo by se mu něco stát, mě tak nějak drželo na nohou. Nakonec mám takový malý výpadek, vím, že přišla doktorka a řekla, že jdeme na to a porodní asistentka mi dala kyslík. Bylo to uvolňující, ale ten tlak dole byl hrozný. Nakonec se nám 28. 7. 2017 ve 13,46 hodin narodila naše láska holčička Adélka. Porod byl vysilující, ale když mi ji daly do náručí, byl to moc krásný pocit a nezapomenutelné chvilky, když se poprvé přisála a hned na poprvé. Její porodní míry byly 3860 g a 49 cm. Když nás pouštěly domů panovala hrozná vedra venku bylo 37°C, ale naštěstí kouzlo našeho kamenného domečku mělo své a malá byla spokojená. Informuji, že je to naše první holčička a má v nebíčku svého brášku, o kterého jsme přišli v 7 měsíci těhotenství a dává na ni pozor, občas se Adélka dívá někam do stropu a povídá si, že by si povídali spolu, třeba ano.\n25.07.2017 - KOPÁNÍ MAMINKY\nAhoj maminky. Jak vyvolat kopání miminka? Kromě sladkého a pití studené vody, jsme s přítelem přišli na šimrání na bříšku :) Je to nejen příjemné, ale oba nás baví, jak malý na reaguje :-)\n24.07.2017 - Očkování prevenar 13 a Hexa\nTak dneska jsme absolvovali očkování a hned 2 zaráz, prevenar a hexu. Zatím žádnou reakci nemáme tak doufám, že ani se nic neprojeví. Zatím jsme jen takový mírně protivní. Už za 14 jdeme znovu na rotaviry.\n19.07.2017 - Nějak moc energie nebo spíš málo\nPo včerejším prořvaném odpoledni mého dítěte jsem jakási na rozpacích. Dnes od půl 4 vzhůru, v 5 už pověšené prádlo a dítě od večera ještě stále spí. Ale mě to nedá a pořád uvažuji nad včerejškem. To přetažení Kristýnky bylo šílené a rady, které jsem dostávala byť sem o ně nestála mi zvedali ještě víc mandle. Ještě jednou takové kecání do toho co mám a nebo nemám se svým dítětem dělat a kafrání o tom co mu vlastně je, protože já jako jeho matka očividně asi nevím mě fakt vytáčí. TAKŽE ODBORNÍKŮM NA SLOVO VZATÝM ZDAR!!\n16.07.2017 - Zjištění těhotenství\n14.07.2017 - Očkování rotaviry\nDne 11.7. jsme podstoupili očkování na rotaviry a mám pocit, že spíš to bylo na nějakou zuřivost. Než jsme toto podstoupili měla jsem večer zlaté dítě a teď? Šíleně zuří, řve, vzteká se, nechce jíst, ale co je hlavní nechce spát jinak než v náručí. Už jsme z toho s chlapem na prášky. Takže očkování zdar.\n03.07.2017 - běžný den\nfuu.. tak jsem tu. o tom, že jsem těhotná, jsem se dozvěděla přibližně v 7tt, kdy jsem si udělala test. mimo to jsem se učila na maturitu, v práci byl frmol, zpoždění nějakých 62 dní u mě nebyl problém, ale pak se k tomu všemu učení a stresu přidala neuvěřitelná únava, která by svalila i vola. maturitní otázky jsem střídala se spánkem a zvracením. následně po testu jsem se objednala k lékaři. a pořád ... jako bych nemohla uvěřit, že se to stalo.. dlouho toužebně očekávaný den nastal.. až jsem to maličké uviděla na ultrazvuku .. týjo.. je to síla, stále mi to přijde neuvěřitelné. mezitím proběhla úspěšná maturita, ukončení studia, další ultrazvuky a pohled na drobka jak roste a sílí. k nezaplacení :) teď mě čeká týden vaření na táboře, poté odpočinek, následně 3 týdny v práci.. a už budeme jenom spolu <3\n30.06.2017 - Vyšetření kyčle\nTak jsme dnes absolvovali vyšetření na kyčle a s velkou radosti musím říct, že jsme dopadli dobře.\n28.06.2017 - Jsem těhotná, je to pro partnera radost nebo pojistka vztahu?\nMoje malé zlatíčko. Tolik jsem si přála miminko a stále se to nějak moc nedařilo. Najednou jsem začínala pociťovat tělesné změny. Bolely mě prsa, nemohla jsem se na nic soustředit. Stále jsem měla zvláštní pocit v podbřišku a už jsem tak nějak tušila že je něco v mém těle jinak. To my potvrdil i těhotenský test se dvěma krásnými čárkami. Byl to ten nejkrásnější pocit. Táta tě chtěl také, a měl také ze začátku velikou radost. Bohužel to vypadá jak když tě bere jako pojistku že si zavázal náš vztah. Byli jsme teprve na začátku všeho a už na tebe žárlil. Je těžké aby budoucí maminka nedala najevo svou radost z očekávání miminka. Kor když se na tebe tolika těším. Najednou se ale nesmím vídat se svou rodinou a táta by mě chtěl jen pro sebe. Bohužel se hodně dohadujeme, ohrozil nás na zdraví, ale asi mu to do teď nějak nevadí. Já se ale nedám, jsem moc šťastná že jsi v mém bříšku a krásně rosteš. S tvým tátou spolu momentálně nejsme, ale věř mi, maminka tě pouze chrání. Nechci aby jsi vyrůstal/a v tom v čem já. Budeš mít šťastnější a lepší dětství. Když se táta chová jako hrubián tak je lepší tě vychovávat v klidném prostředí. Už jsme ve 14-tým týdnu těhotenství a začínáš věci plně vnímat. Vždy tě hladím na bříšku, povídám si s tebou, babička a okolí se na tebe také těší. Jsme v klidném prostředí a snad i tatínek pobere rozum a přestane stále vyvádět a vyhrožovat ať máš klid na vývoj. Budeš zdravé krásné miminko. Miluji tě už teď celým srdíčkem.\n20.06.2017 - 2. screening\nDnes jsme byli na 2. screeningu, poprvé v ordinaci Profema. Přístup jedné z lékařek profesionální, ale zhruba po půl hodině přišla lékařka jiná a její přístup? Hrůza! Začla mi tlačit na břicho z druhé strany proti ultrazvuku, což se nelíbilo ani malé a samozřejmě ani mě...Navíc už mě opravdu bolely záda a jedinou odpovědí bylo "musíte to vydržet, však doma taky spíte na zádech ne?" Nespím. NIKDY nespím na zádech. Každopádně vše je v naprostém pořádku a my se můžeme těšit ze zdravé holčičky :-)\n15.06.2017 - Jak jsem na TO přišla\nNež jsem otěhotněla, tak má menstruace byla nepravidelná. Po vysazení hormonální antikoncepce, jsem rok menstruaci vůbec neměla, můj gynekolog mi v podstatě stroze sdělil, že je stále předmětem bádání, co to s ženou udělá, když vysadí HA. Předepsal mi léky pro ženy v menopauze s tím, že pokud nezaberou, tak se bude řešit, co a jak dál. Léky jsem se nakonec rozhodla nebrat a změnila jsem gynekologa. Nová paní doktorka mi alespoň nabrala hormonální profil, kde se z krve zjistilo, že mám zvýšený testosteron. Nasadila mi léky Provera a menstruaci vyvolala injekcí. Na mou otázku, zda tedy mohu mít děti, mi bylo odpovězeno, že až je budu chtít, tak to budeme řešit...Po přečtění příbalového letáku jsem se rozhodla Proveru taktéž nebrat a to se psal červenec 2016. Poté se mi dostala do ruky kniha Doba jedová: hormony, kde byli srozumitelně popsány všechny poje potíže a příznaky a lékem na zpravidelnění menstruace byl přírodní progesterenový krém. Ten jsem tedy zakoupila v říjnu 2016 a mazala se jím, dle návodu. Již další měsíc, jsem měla několikadení špinění a v lednu 2017 jsem konečně dostala menstruaci! Nutno podotknout, že krém jsem užívala do prosince 2016, poté již ne. Další menstruaci jsem dostala v březnu a poté v květnu. Pro mě o byl úspěch, i když pravidelnost nebyla úplně ukázková. Vzhledem k tomu, že jsem tedy cyklus měla po 2 měsících, tak mě ani nepřekvapilo, že jsem to v červnu nedostala. Avšak jednoho dne oběd, který mi ještě předchozí den náramně chutnal, jsem následující den nemohla ani vidět. Do toho se přidala únava, kdy po práci jsem si musela jít okamžitě lehnout a spát a spát a spát. Až další den jsem si stěžovala kamarádce, že mi je poslední dobou nějak divně a ta se mě hned zeptala, zda nemůžu být "v tom"! "Jasně, že ne!", odpověděla jsem jí. Nicméně mi to nedalo a večer 15.6.2017 jsem si letěla pro těhotenský test. A jaké bylo mé překvapení, když se tam okamžitě objevily // čárky!!! Nejdříve jsem se zarazila, ale za okamžik jsem měla neskutečnou radost! Teď už se jen těším na miminko, které za námi už v polovině února 2018, má přijít. Tímto článkem bych ráda uklidnila všechny ženy, které chtějí otěhotnět a nemají pravidelný cyklus, že to jde a není nutné bezmezně věřit lékařům a nechat si předepisovat hormonální léky, které naše tělo zbytečně zatěžují. Pokud ale, různé alternativy selžou, pak je odborná lékařšká pomoc nezastupitelná.\n13.06.2017 - Pohyby\nTak dneska naše konvalinka pěkně bříšku řádí. Kdo by to řekl, že bude takhle akční. Ještě do včerejška jsem byla zvyklá, že je akční ráno a večer a jinak spinká. Dneska je výjimka, ale vůbec mi to nevadí. Pohladím bříško a začnu si s ní povídat.\n12.06.2017 - 4D ultrazvuk\nTak jsme se konečně dočkali a konvalinku viděli. Je to pěkná rošťanda. Na ultrazvuku jsme byli zhruba 45 minut a máme spousty zážitků. Na potřetí potvrdili, že je to holčička v 29 týdnu má krásných 1147g. Máme spousty fotek a také video, takže zážitek na celý život. Jedno vím jistě - je to stydlivka. Buď si schovává pulinku a nebo si strká ručičku a taky nožičku před obličej, aby nikdo nemohl vidět jak je krásná :). Taky zvládala perfektně vystrkovat jazýček. Jak já už se na ní těším.\n10.06.2017 - Nákupy\nTak dneska jsme konečně koupili něco malé pro tu naší konvalinku. Už jsme si uvědomili, že by jsme měli začít :) No krásné oblečení jsme koupili, jsem úplně nadšená a manžel taky. Teď už pěkně odpočívám a jako vždy brouzdám po internetu.\n10.06.2017 - Stojící Daneček\nDaneček se v postýlce postavil, museli jsme dát postýlku na nejnižší příčky, zrovna jsem ho točila na kameru, tak je to paráda. Ale úplně poprvé se postavil 31.5.2017 - stál úplně nahnutý dopředu.\n06.06.2017 - Moje těhotenství\nDnes jsem po dlouhé době si naťukala tento web. I já bych chtěla napsat pár slov. Jsem ve třetím trimestru a čeká mě ještě měsíc nošení našeho malého Filípka.. Sice mám celkem popraskané bříško, ale těším se čím dál víc na našeho broučka, jelikož už mám některé kamarádky co rodily, tak bych ho chtěla mít už tady. Sice všeci říkají: "Buď ráda, že je tam, že se pak už nevyspíš,"ale to já se nevyspím i tak. Když nejdu na záchod, tak mě ráno chytne hlad..Už se i těžko spí, protože hlavně ležím na levé straně. Je krásné, když ho tam cítíte. Bříško se vám vlní nebo se jen protahuje. Hlavně jsem zvědavá po kom bude a jaké bude mít očička, ručičky, vlásky. Snažím se si ho představit, ale každé miminko je tak jiné, tak z čeho vycházet? Je naše a malý zázrak, co vyrostl za těch zatím 8 měsíců a možná už se na nás těší..:-)\n05.06.2017 - 4D ultrazvuk\nTak jsem se dneska ochotně objednala na 4D ultrazvuk. Už se strašně těším jelikož si myslím, že je to zážitek k nezaplaceni. Jdu příští týden v pondělí. Pokaždé jak je možnost vidět tu mojí malou holčičku, ak jdu do toho :). Ještě tři měsíce a končí mi těhotenství a začne ještě o to více hezčí období jménem Pavlínka.\n05.06.2017 - narození\nDne 5.6.2017 v 10:36 přišel na svět akutním císařským řezem syn Dominik. Narodil se přdčasně v týdnu 31+4. Vážil 1050g a měřil 40cm.\n02.06.2017 - 2.narozeniny\n02.06.2017 - 3.trimestr\nTak dnes mi začíná 3. trimestr a za 3 měsíce tady s námi bude naše holčička. přírůstek na váze mám 7 kg, tak si myslím, že je to dobrý. Snažím se mít pohyb a jíst tak jako před těhotenstvím. Sice o trošku víc a občas si dopřát něco dobrého, ale chutě vůbec nemám a jíst v pozdějších hodinách - tak to mě se ani nechce. Naše konvalinka je v bříšku velmi hodná a jelikož je malinká, tak její pohyby jsou mírné, ale už jsem zvyklá, že ráno a večer se ozve. Někdy i během dne, když se jí něco nelíbí.\n24.05.2017 - Příjezd domů\nTak a konečně po týdnu stráveném v nemocnici doma. Už sem se moc těšila na svou postel. A dokonce na nás čekalo překvapení od tatínka a babičky v podobě vymóděné postýlky pro malou. Malá se zatím aklimatizuje v novém prostředí a já si zase užívám své známé a milované obydlí.\n23.05.2017 - Kontrola\nTak dneska úspěšná kontrola na gynekologii. Naše konvalinka krásně roste. Jsem 25t+5 a má 650 gramů. Test z cukrovky je OK, hodnoty úplně ukázkové, tak jsem si oddychla :) Občas prožívám křeče a tak mám magnesium. Snad se vše zlepší.\n19.05.2017 - Narození Kristýnky\nPo přijetí do nemocnice na pozorování a všech možných testech se lékaři usnesli, že mi porod vyvolají. Bylo to dlouhých 22 hodin než se malá narodila. Ale víte co dámy? Za ten pocit, když vám to dítě přiloží na břicho a vy vidíte jaký nádherný uzlíček jste nosili pod srdcem tak za to, to opravdu stojí. Malá se narodila v 39+1tt. Přeji hladký porod všem.\n13.05.2017 - Atopický exém...proč??\nDrahé maminky, Musím říct, že to pro mě i tatínka byl šok když se malému objevila zarudlá místa v podpaží, loktech a lýtkách. Zkusily jsme bepanthen ale nepomohl a tak sme se ptali naší dětské lékařky a ta nám oznámila že jde o druh suchého atopického exému a že některá miminka jej mají a pak zhruba od roka a půl to může zmizet a nikdy se to neobjevit znova. Dala nám mast ale vůbec nepomohla stále si to škrábal a mel to rudé a do živého. Pak následně dala zase jiný mastnější krém ale bylo to to samé. Už jsme s tatínkem měli hroznou hlavu co s tím a pak sem zkusila tělové mléko sebamed 5,5ph a musím říct, keště že tak. Sebamed používáme na koupání na zadeček proti opruzeninám a nyní i toto tělové mléko díki němuž se vše krásně zahojilo a vrátilo se mu to do barvy kůže a už to pomalinku ustupuje. Další mel na tvářičkach a na ten naštěstí pomohl od sebamedu krém na obličej také s 5,5ph. Musím říct že na to jaké jsme měli obvy tak můžu říct že sebamed nás zachránil a exém ustupuje tak snad už budeme mít vyhráno.\n12.05.2017 - Mávání\nDnes první odběry krve.... Při pohledu na tolik zkumavek se mi udělalo špatně,ale po chvilce se mi nálada zlepšila,protože mi na obrazovce poprvé zamávalo naše zlatíčko :)\n12.05.2017 - Těhotenská cukrovka\nTak už tu cukrovku mám za sebou. Nejdřív byl strach, jak to zvládnu. Podle některých maminek, který už byly, tak strašily jak je to hrozné, že se to skoro tři hodiny nedalo vydržet. Tak já se den před tím hodně stresovala. Za mě mohu říct, že úplně v pohodě. Paní, co mi brala krev, tak úplně super. Pořád mě kontrolovala, jak na tom jsem a hodně si se mnou povídala. Skoro tři hodiny mě rychle utekly, že jsem si sebou táhla i zbytečně nějaké časopisy. Tak teď uvidím jaké budou výsledky. Doufám, že vše bude v pořádku. Maminky - pokud vás v budoucnu čeká test těhotenské cukrovky, tak se nebojte :)\n10.05.2017 - Strach\nTak jsem poprvé měla výjezd v deset večer do nemocnice - porodnice. Včera jsme s manželem uklízeli v´byt, jelikož nám přijeli renovovat dveře v bytě a já odpojovala seto box ze zásuvky a dostala jsem pecku. Ten strach, že malé jsem ublížila byl hrozný. Ani nevím jak jsem dorazila z Litvínova do Mostu, ale šla jsem rovnou do porodnice. Kde se o mě postarali a vyšetřili. Nejdříve mi dělali ozvy srdíčka, ale jak je malinká, tak to moc nešlo. Po pár minutách sestřička srdíčko našla a zřetelně bilo :). Pak mi udělali ultrazvuk a vše bylo v pořádku. Paní doktorka byla hodně pečlivá i na takhle hysterickou budoucí matku. Musím si dávat POZOR!\n07.05.2017 - Nachlazení\nTak už je mi konečně lépe :) Už mě jen trápí rýma, ale není tak hrozná jako na začátku (to jsem nemohla ani dýchat)... Akorát jsem ještě stále odpočívala a zítra ještě odpočívat budu - doma s manželem. Je fajn, když doma někoho máte, kdo se o vás postará.\n03.05.2017 - Nachlazení\nTak mám velkou radost :(. Jsem od včerejška nemocná. Naštěstí jsem teplotu srazila a teď už mám jen rýmu a žádné chuťové buňky. Jíst musím, kvůli mé holčičce milovný. Samozřejmě jsem byla radši i u doktora a ten nařídil totální klid na lůžku a žádné fyzické přemáhání. Takže doma totální bordel, ale aspoň jsem zvládla uvařit kuřecí polévku :). Všechny práce, co jsem měla naplánované, tak musí zůstat na příští týden.\n02.05.2017 - A je na světě\nNervozita mě přepadla až teprve v pul osmé, kdy dorazil manžel a mě došlo, že je to fakt tady. Za necelou půlhodinku poznám svou holčičku na kterou se už dobrý třičtvrtě rok těším. Po příchodu na sál ještě zvládnout píchnutí epidurálu a už už na mě lepí sestřičky roušky a připravují operační místo. Manžel, převlečen do lèkařského a sterilního, usedá po mé pravici a lékaři konečně přicházejí k hotovému. Můj druhý císař, vím do čeho jdu takže mám obavy od té doby co jsem zjistila že na něj budu muset. Mé obavy nebyly ale na místě. Malá na svět zakřičela něco málo po půl deváté ráno. Celý pobyt v nemocnici a zotavování byl pro mě skvělý, jen malá Elisabeth měla zvýšené hodnoty bilirubínu tak jsme si pobyt prodloužily o dobré dva dni. Teď jsme už spolu třetí týden doma a vzpomínám na tenhle zážitek jako by to bylo už před léty...\n02.05.2017 - Seznamování\nStěžejním bodem mého porodního plánu bylo, krom brzke mobilizace po operaci, hodně brzo po porodu kojit a často přikládat Elí k prsu. Bohužel u prvního syna, který musel na svět kvůli poloze koncem pánevním také císařem, jsem laktaci a pokusy o kojeni začala až dva dni po jeho narození!!! Na to jsem si peo tentokrát dávala pozor a ani nevím jak se mi podařilo 4hodiny po zákroku hned sedět a poprosit si sestřičky o nošení Elisabethky a snahu přikládat si jí. K mému úžasu nám kojení jde od začátku moc dobře a předchozí nepříjemnosti u syna se neopakovaly. Dnes doma v klidu přibíráme, občas nás přepadne hladová-dáme si dávku navíc nebo si pospíme o dobrou půlhodinku navíc. Co vám budu povídat, každý den který můžu kojit je pro mě pohodový, pohodlný a hlavně nás obě holky plně spojuje ;)\n30.04.2017 - Opět zase pohyby\nTak včera se naše malá pořádně rozšoupla... Musela jsem se smát jak od rána byla hodně akční. V jednu chvíli jsem si myslela, že snad ani nespinká. Sice jsme našli s manželem na žádné pálení čarodějnic - aby nás nespálili - měli jsme hodně odpočinkový den. No a dneska 1. Máj lásky čas a sice počasí trochu nepřeje, ale odpoledne se půjdeme podívat na slavnosti v Litvínově. Chodíme tam každý rok. Tentokrát to bude bez langoše, bylo nám před 14-ti dny pěkně blbě, ale trdelník ten to jistí :)\n25.04.2017 - Kontrola u doktorky\nDneska jsem opět viděla tu naší malou holčičku a konečně mám i další fotečku s ultrazvuku :)) Konvalinka naše.. Jak já jí s manželem milujeme :-* Obdržela jsem i další balíček "Moje mateřství" No pěkně nám kope a pořád otevírá pusinku a mává ručičkami - jen jedno slovo - KRÁSA...\n18.04.2017 - Druhé těhotenství\nDobrý den,taky se podělím o své zážitky. Teď už mám po druhé návštěvě genetiky a čekám holčičku, jsme moc nadšeni, protože už doma máme 4 letèho syna.... Holčička se bude jmenovat Lucie. Teď jsem skoro v 5.měsíci a konečně mi začíná být lépe. Celé 4 měsíce mi bylo hrozně špatně... U prvního mi bylo špatně necelý měsíc a to jen trošku....Takže všem maminkám držím palečky ať je vše v pořádku.\n18.04.2017 - Porod\nNáš chlapeček by byl na Velikonoce kdybych si zavolala sanitku dříve. Bohužel jsem nevěděla nebo nepoznala o jaké bolesti jde i když jsem rodila po druhé. Měla jsem bolesti v podbřišku ale že to bylo přerušované. Tak jasně jsem věděla že pak jde o kontrakce ale nejdříve jsem si myslela že jsem se přejedla a že mi je z toho blbě. Ale ani po půlnoci mi bolesti nepřešly. Vstala jsem tedy a zavolala si sanitku. Bolesti jsem měla nepravidelné po 5-10 minutách takže by mě nenapadlo že jde o porod. V nemocnici mě vyšetřili, natočili srdíčko atd. a jelikož mi zjistili že už jsem otevřená na 6 prstů připravili mě na sál, píchli vodu a dali vyvolávačku. U prvního to tak rychlé nebylo to si mě nechali v bolestech na noc na pokoji a druhý den vyvolávačka a lítání na wc. :D To tady u druhého jsem tak neměla. Na wc jsem si sice došla ale na malou a zbytek se nestihlo já ani v sobě nic neměla. :) Takže jsem porodila rychle svého druhého chlapečka. V 1 hod. pro mě přijeli a ve 2:13 se narodil Davídek. Měla jsem sice komplikace že si mě museli nechat do rána na sále ale v 6:15 mě převezli na pokoj a v 6:30 přivezli syna. První porod jsem měla teda ukrutnější ale druhý rychlejší i když bolestiví ale o to víc jsem tlačila jelikož to nešlo čekat na kontrakce. :) Nebyla jsem tolik šitá snad jen 3 stehy venku. Šití se rychle zahojilo co jsem doma. Malího si užíváme. Otec sice u porodu nebyl a já se bála sama ale zvládla jsem to sama. Tatínek přijel ještě ten den při propuštění z nemocnice a byl šťastný a měl na krajíčku.:) Náš vztah se zdá být pevnější než před tím. Plně kojím i když se zdá že o mléko přicházím takže začnem dokrmovat. U prvního jsem kojit nemohla z důvodu zánětu, antibiotik atd. Ale u Davídka se to zdá být lepší. Pěkně roste už má 58 cm a 4170 g. U porodu měl 51 cm a 3300g. A to mi paní doktorka říkala že budu mít skřítka jelikož první syn měl 49 cm a 2900 g. Ale rychle roste takže se zdá každýmu větší Davídek. :) První syn už nastupuje do školy v září. Uvidíme co nám ještě Davídek ukáže. :)\n18.04.2017 - První předporodní cvičení\nTak jsem šla konečně cvičit. Doma cvičím 3x týdně jógu pro těhotné jen 20 minut a konečně jsem potřebovala jít mezi lidi :) Byl to super! Cvičím přímo s porodní asistentkou a říká hodně základních věcí. To jsem ani nevěděla. Takže za mě bych doporučila takovýto kurz každému - kdo tedy nemá v těhotenství problémy. Já jen mám nízký tlak a s tím bojuji celý život. Těším se na další hodiny cvičení. Je fajn si trochu zaposilovat a pak se učit dýchat. Do budoucna nás čeká i hodina s tatínky, tak se manžel těší :) a ani tam nepůjde z donucení.\n17.04.2017 - Pohyby v bříšku\nTak už druhý týden mám pohyby našeho miminka :).... Je to krásný pocit. Vím, že každý den pravidelně ho mám mezi 7-8 hodinou ráno a pak jak se jí chce, tak se ozve. Někdy se jí podaří ozvat se, když hladím bříško... Nevím jestli se mám těšit až chudinka poroste ještě víc a prostor v bříšku se jí bude zmenšovat a bude se ozývat více. Uvidím ... Jsem na všechno takový cinprlich. Mám kolikrát strach, aby se jí něco nestalo, ale tak to má každá maminka, která čeká miminko ať už první, druhý atd.\n11.04.2017 - Druhý velký ultrazvuk\nTak máme za sebou další ultrazvuk :) Opět jsem byla hodně nervózní jestli je vše v pořádku. Naše miminko je ZDRAVÉ a máme konečně potvrzeno, že je to holčička. Jeee, to je radosti. Sice mám strach, že bude od rodiny přerůžováno, jelikož všeho moc škodí, ale snad to zvládneme. Jméno naší malý konvalinky je "Pavlínka" - jméno po mamince .....\n03.04.2017 - Ultrazvuk\nTak včera jsem byla po měsíci se podívat na mrňouska a přála jsem ji konečně, aby ukázalo to své pohlaví :) A ejhle miminko hodilo zádíčka a vesele si spinkalo... Ani fotečku s ultrazvuku nemám. Nevadí :) Hlavní je, že vím, že to naše malinké štěstí je v pořádku. Příští týden v úterý nás čeká další screening, tak se s manželem moc těšíme.\n01.04.2017 - Miminko se ozvalo\nTak to naše malinké maminko se ozvalo. Při koukání na fotbal s mým manželem, jsem ucítila malinké kopnutí. Konečně miminko dalo o sobě vědět :) No není to nádherný pocit, že se konečně jednou za čas ozve. Další následující den můj manžel lehl vedle bříška a na bříško položil ruku a ejhle miminko asi ucítilo jeho dotek a koplo ho 2x :) Byl tolik šťastný...\n29.03.2017 - Narození syna\nNáš malý krasný klučík, jménem Sebastián se dostal na svět 29.3.2017 v 18:31, měřil krásných 51 cm a vážil 3670 g. Jsme za něj moc rádi.\n25.03.2017 - Jak docílit, aby si dítě čistilo zoubky samo a ještě rádo\nČištění zubů nepatří mezi oblíbené činnosti. Evelínka je u vytržení z aplikace, která využívá klasické zábavní prvky a vede děti krok po kroku k cíli – čistým zubům a získání odměny. Aplikaci Super Zoubek vytvořila ERGO pojišťovna ve spolupráci se Zdravotní pojišťovnou ministerstva vnitra. Hrou provází virtuální mistr v čištění zoubků (kovboj, víla nebo včelka), který nejprve ukáže správný postup čištění na návodném videu. Následuje skutečná hra, v níž jde o odstranění příšerek, které se na zubech usídlily. Aplikace je zdarma ke stažení na www.superzoubek.cz ve verzi pro Android a iOS. Dítě si telefon nastaví tak, aby přední kamera snímala pohyb kartáčku a zároveň ukazovala, kde se postupně objevují příšerky, které je třeba vyčistit. Vše probíhá v jasném pořadí a dítě si tak nenásilnou formou vštěpuje správný návyk čištění. Hra končí po uplynutí 3 minut signálem a udělením hvězdičky. Cílem je získat 5 hvězdiček, za které se odemkne nová odměna ve formě obrázku a zvuku. Dítě se tak může „pročistit“ k lepším odměnám. Součástí aplikace je i krátké shrnutí zásad správné péče o zuby, což je pro mne jako pro rodiče fajn návod, je tam i pár zajímavých informací.\n13.03.2017 - těhotenství\nJsem velmi mladá na to abych měla miminko ve svých letech bych se měla mít jiné zájmy ale já si vybrala miminko. V listopadu 2016 jsem se dozvěděla že jsem ve 26tt. Nevěděla jsem zda se radovat nebo brečet. Přítele jsem měla byl i otcem dítěte. Nakonec jsem se rozhodla si miminko nechat a jsem za to moc šťastná. Přišly i jiné starosti. rodiče mě přijali i se synem dobře. Mám v nich velkou oporu. Hlavně v mamce. v den porodu už jsem to nějak čekala. Těšila jsem se a zároveň jsem se bála, ale zvládli jsme to. Přítel byl u porodu a já jsem za to hrozně ráda. Po porodu jsem nastoupila do školy a dokončila ročník. Od září jsem začala znovu, ale už v tom byli měnší komplikace. Mamka přes prázdniny přišla o nohu takže se o malého nemohla starat. Byla na pomoc moje babička. Obě s mamkou z toho šťastné :D ale vydrželi jsme to až do prosince. Od té doby jsem doma jak s malým tak s mamkou. Vrátil se jí nádor a ještě se lěčí. Takže nevím zda je ona moje mamka nebo já její. V každém případě jsem moc šťastná. Přítel je moc skvělí, pomáhá s čím se dá.\n07.03.2017 - Další kontrola\nDnes jsem byla na další kontrole, nic mě nebolí ani netrápí. Jelikož jdu 15.3 na další kontrolu na genetiku, doktor mě jen prohrábl a mohla jsem jít domů. Jo a přibrala jsem 2kg!\n04.03.2017 - Tehotenstvi\nDobry den vsem budoucim maminkam chci se svama podelit a o svych zazitkach v tehotenstvi jsem ve 4 mesici a jsem stasna nedavno jsem byla na ultrazvuku a budu mit kluka podle nich tak nevim tesim se na dalsi ultrazvuk tak zatim se tu mejte\n03.03.2017 - Uvědomnění si těhotenství\nDobrý den, dnes první přihlášení sem mezi Vás :-) Byla jsem si dnes vyzvednout těhotenskou průkazku, odevzdala "hektolitry" krve. Začínám si opravdu uvědomovat a připouštět, že jsem těhotná :-)\n01.03.2017 - výsledky\nTak jsem se dneska konečně dovolala na výsledky cukrovky a jsou v pořádku. Musím se přiznat že jsem z toho měla větší strach nez při prvním těhu.\n28.02.2017 - jaké dělá Ema pokroky\nDíky tomu, že Emička klesla s kyslíkem na 23% mi sestřička nabídla zkusit poprvé malou nakojit. Přisála se asi 3x jen na chvilku trápilo jí bříško takže skoro pořád zkoušela tlačit, ale hlavní je že se přisála :-) Váží 1720g. Bráška má dnes rizikovou poradnu tak jsem zvědavá kolik přibral, je z něj už velký kus chlapa :-)\n28.02.2017 - První bublinky\nByl to krásný zážitek, když jsem ucítila na konci 17+0 první bublinky. Dnes jsem 18+1 a už pár dní jsou bublinky silnější vždy ráno a večer. Někdy i když jím a jednou cestou tramvají. :)\n24.02.2017 - jak rosteme\nEmička je naše malá šikulka včera vážila 1640g a když jsem jí krmila vypila 13 ml ze stříkačky s dudlíkem. Takže se pomalu, ale jistě blížíme ke dni kdy půjde za námi domů :-) Bráška má za sebou tento týden kardio, ušní a kyčle vše v pořádku a příští týden ho čeká oční, riziková poradna a neurologie tak snad to dopadne dobře :-)\n23.02.2017 - Screening ve 13 týdnu těhotenství\nNaše miminko je zdravé a hodně hravé. Byl to nepopsatelný zážitek. Poprvé jsem slyšela být to malinké a silné srdíčko. Mám pokaždé slzy v očích,když si na to vzpomenu. Manžel byl šťastný,že jel se mnou. Miminko nám i pěkně zamávalo,ale nožičky od sebe to ne. Pořád nevíme jaké čekám pohlaví. Je to náš malý cipísek a je jedno jestli holčička nebo chlapeček.\n22.02.2017 - Test na cukrovku\nTak jsem dneska byla na testu na cukrovku. První krev mi sestřička vzala bez velkých problémů. Druhé a třetí už byl problém. Napíchla mi dvakrát žílu ale ani kapka. Takže nakonec mi musela sestřička vzít krev z prstu.Ještě ted mě ty prsty bolí. Co všechno pro ty naše zlatíčka musíme vytrpět.\n21.02.2017 - cukrovka\nZítra mě čeká test na cukr. Vůbec se mi tam nechce když si představím že se najím nejdřív v deset hodin.\n16.02.2017 - jak rosteme\nHonzík, už je velký kluk má krásných 2760g z porodní váhy 930g dnes mu brali krev na kontrolní obraz tak snad to bude mít dobré je to nás malý šikulka :-) Emička měla včera 1530g z porodní váhy 480g a je už z ní krásná malá slečna kyslík má na 30%. Je neuvěřitelné jaký to jsou oba bojovníci a snad bude malá brzy na tom tak moc dobře, že bude moc jít domů za bráškou\n16.02.2017 - návštěva alergologie\nDnes jsme byly s nejstarší dcerou na alergologii a výsledky nic moc nesmí citrusové plody, smí pít jen vodu a čaj, má alergii na psa a trochu i na zakrslého králíčka co máme doma a na plevel :-( braly jí krev kde se zjistí jestli jí ještě něco nepřibude tak doufám, že to bude všechno.\n15.02.2017 - Genetika\nDnes jedu s dědou na kontrolu do Plzně, na genetiku. Bojím se kvůli vrozené vadě u prvního syna. Máme tak být ve 12, jsme tam dříve, ale už tam počkáme. Zapíšou si mě. Po chvilce si mě vyzvedne doktor a odvede do své kanceláře, kde se mě ptá na rodokmen a nemoci v rodině. Sedím tam celkem dlouho, asi půl hodiny. Pak mi bere krev-3 ampule a pošle mě zpět do čekárny. Za další chvíli přijde jiný doktor, bude ultrazvuk! Vezme si mě do ordinace, kde si lehnu a budeme koukat na miminko. No, prý je to kluk. Ale po vyšetřením se zdá být zdraví a je taky pěkně čilí. Pustil mi jeho srdce, nádhera! Odejde, zaplatím 1000kč, za vyšetření na Downům syndrom a jedeme domů. Za měsíc na kontrolu. Pořád vážím 53kg a miminko není o moc větší.\n08.02.2017 - postel\nDruh: Větší děti\nMaminky mám dotaz, když jste dítě dávali z malé postýlky do větší. Kupovali jste už klasickou velkou(200cm) a nebo poloviční (160 cm). Nějak se nemůžu rozhodnout kterou mám koupit\n07.02.2017 - Moje chlapíci\nDruh: Aktivity s dětmi\nMoje krásní kluci , Tomik letos oslavi 4 té narozeniny a Davidek je ještě malej skřítek :)\nTomik velkej braska\nNaše první ''rychlá,, procházka ;)\n07.02.2017 - Průkazka\nDneska mi zařizovali průkazku a dostala jsem první fotku. Vážím 53kg, miminko je velké 5,4cm a jsem 8tt. Byl to skvělí pocit. Brali mi krev a moč, aby mi mohli udělat základní testy. Když to bude holka, bude to Victorie, pokud kluk tak Lukas. Mám se objednat na genetiku. Bojím!\n04.02.2017 - kopálista\nTak mám pocit že nosím malého fotbalistu. Jsem teprve v 21. týdnu, ale jak mimčo kope je des. Nedovedu si představit co bude za měsíc. Takhle mě první dítě vůbec nekopalo.\n03.02.2017 - pohyby\nje neuveritelne jak rychle to utika jeste nedavno jsem byla na zacatku tehu,kdy i bylo neskutecne zle a ted kdyz citim jak se tam to moje zlaticko hybe tak jsem nejstastnejsi.\n02.02.2017 - Narození\nDne 2.4.2017, se nám narodil náš milovaný syn Sebastián Marco ❤ jsme hrozně pyšní! A moc rádi že ho máme konečně na světě ❤\n01.02.2017 - II screening\nDneska jsem byla na druhém screeningu. Máme potvrzeno že to bude kluk. Má 375g a vše je v pořádku. Také máme i video.\n01.02.2017 - Janě Bohačíkové\nJani, moc Vám děkuji :) teď začínám druhý trimestr, tak postupně začnu shánět a kupovat.\n01.02.2017 - Stěhování a nový byt\nDnešním dnem mám zařízený byt, na který se půjdeme po 16.2. podívat. Doufám, že všechno dobře dopadne, aby jsme se s přítelem mohli přestěhovat do většího. Pak začnu konečně shánět a nakupovat vše potřebné pro to naše malé :)\n01.02.2017 - Výsledky\nTak jsem si v pondělí volala na výsledky krve ještě z 1. screeningu a sestra mi oznámila, že je vše v naprostém pořádku. Jsem za to velice ráda, ale připadá mi, že ten průběh toho těhotenství mám až moc klidný, když jsem ani jednou nezvracela všechno jde hladce. Čekám s nějakým zádrhelem, tak uvidíme.\n31.01.2017 - Kontrola\nDnes jsem byla na první kontrole. Potvrdilo se to. Jsem těhotná! Jsme nadšeni. Vážím 53kg a miminko je velké 1,5cm. Právě jsem 6 týdnů.\n30.01.2017 - odpověď pro Kateřina Mecnerová\nPři prvním těhotenství mě žáha pálila skoro celou dobu. Ted při druhém vůbec. A oblečení a ostatní vybavení jsem začala postupně shánět asi od druhého trimestru.\n29.01.2017 - 1. screening\nKatarína Matějeková - screening dopadl dobře, týden před mi brala krev, pak v den ultrazvukového screeningu. Každý doktor má jinou cenu. Já platila 750 Kč plus 50 Kč za fotku, kterou přikládám. Měří se šíjové projasnění a zda je přítomna nosní kůstka. Pokud je šíjové projasnění menší než 3 cm, tak je vše v pořádku a pokud je přítomna nosní kůstka, tak se narodí zdravé dítě bez jakéhokoliv postižení. Je možné se na určité % dozvědět i pohlaví dítěte. Pojišťovna mi to proplatí. Jdu to v tomto týdnu podat :)\n27.01.2017 - Jiřík\n5 měsíců a 8 dní a vážím 7,03 kg a měřím 66,5 cm. Zkrátka kluk jako buk!\n26.01.2017 - dotaz na Kateřina Mecnerová\nDobrý deň. Ako Vám dopadlo v utorok vyšetrenie? A zaujímalo by ma,či ste za to niečo platili :) Ja som tiež prvorodička,tak neviem,čo ma čaká.Ďakujem\n20.01.2017 - Příkrmy\nDnes jsme zkoušeli červenou řepu. Docela Jiříkovi chutnala. Trochu je to vidět :-)\n19.01.2017 - Radost\nDneska mi přítel udělal velikou radost. Odsouhlasil mi, že se mnou půjde na 1. screening, který bude teď v úterý. Dala jsem mu totiž 14 dní na rozhodnutí... :)\n18.01.2017 - Spánek\nNedostatek spánku trápí většinu z nás, ale zajímalo by mě, co všechno děláte, když nemůžete usnout, tak aby jste nevzbudily partnera?\n17.01.2017 - 1. poradna\nDnes ráno jsem musela přijít na lačno. Čekal mě první krevní odběr. Konečně jsem se dozvěděla, kolik jsem za ty necelé 3 měsíce přibrala. Změřila mi tlak a odebrala krev. Dostala jsem konečně svou těhotenskou průkazku. Sestra mi dala balíček HAPPY BABY a já měla plné ruce práce, jak se obout a kde to dám :D Nakonec jsem všechno dala do kabelky. A pak, že nejsou nafukovací :D Jsem konečně spokojená. Jak jste se maminky cítily vy jako prvorodičky, když jste dostali průkazku?\n17.01.2017 - 1. screening\n24.1. mě čeká 1. screening, máte s ním nějaké zkušenosti? Jak to probíhalo apod.? Já osobně si myslím, že se jedná jen o speciální ultrazvuk. Doktorka mi řekla, že tentokrát můžu i jíst, což jsem byla ráda po tom ranním hladovění kvůli odběrům krve :D\n17.01.2017 - Nakupování\nMaminky, ještě bych měla otázku. Jsem prvorodička. Od kdy jste začaly nakupovat oblečení, postýlku apod.?\n17.01.2017 - nakupy\nUz nakupuji saticky pro holcicky :)\n17.01.2017 - Pálení žáhy\nMaminky, od kdy Vás začala pálet žáha? Ja jsem mezi 11.- 12. týdnem a nemůžu se toho po celý den zbavit.\n17.01.2017 - Pálení žáhy II.\nTak jsem si uvařila heřmánkový čaj. Snad trošku pomůže... :)\n17.01.2017 - Ukecanost\nKdyž jsem chodila ještě na základní školu, tak jsem byla hodně ukecaná. V pubertě jsem se zklidnila a teď, co jsem těhotná, tak musím pořád mluvit. :D Máte to některá taky tak? Přítel už šílí, protože ho kolikrát ze mne bolí až hlava a já nevím, jak jinak se mám vykecat :D a to si kolikrát píšu s kámoškama ;) :)\n16.01.2017 - 2 screening\nTak mame 2 holky\n15.01.2017 - Jsem těhotná!\nUž to bylo dva měsíce, co jsem nedostala menstruaci. Když jsme byli s přítelem v obchodě, koupila jsem si těhotenský test a hned ho běžela zkusit. Byl pozitivní! Ještě ten den jsme se objednala na kontrolu.\n09.01.2017 - Ahojky\nAhojky maminky :) Jsem v 21 tt s dvojčátky a mám dvouletého syna :) Jsem moc št'asná a těším se na velkou a veselou rodinku:)\n09.01.2017 - Přestup\nPoprvé u jiné gynekoložky. Už mě totiž nebavilo platit tolik za vyšetření. Zrcadlo mě stálo 120 Kč, každý ultrazvuk 70 Kč a za fotku 50 Kč, což je všude. Navíc jsem si měla zaplatit těhotenský balíček ve výši až 2.550 Kč Díky mé rodinné známé jsem přešla k MUDr. Černotové. Sestra je velice milá a všechno mi vysvětlila. Poprvé, co mi změřila tlak. Tohle třebas na Gynetu nedělali vůbec. Vypsala se mnou kartu a pak mě poslala zpátky do čekárny. U paní doktorky jsem se domluvila na všem, co jsem potřebovala a domluvila se se mnou na dalším termínu.\n09.01.2017 - Zázrak\nTento den byl jako každý jiný, jen s tím rozdílem, že mě hodně pobolivala prsa a menstruace stále nikde.. ale jelikož jsem brala antikoncepci, tak jsem to nějak nebrala na vědomí. Šla jsem do města a i tak mi to nedalo a řekla jsem si, že za zkoušku nic nedám a tak jsem zašla rovnou i do lékárny pro těhotenský test. Přišla jsem domů a hned jsem si ho udělala a nechala jsem ho položený na skleničce s močí. Asi po třech hodinách uklizení jsem si na něj vzpomněla a šla jsem ho tedy vyhodit. Jenže, jen co jsem ho vzala do ruky, tak jsem se koukla a byla tam jedna silná čárka a druhá slabší... Hned jsem koukala co to může znamenat, ale jak jinak může to být, že ano, ale i, že ne... Tak jsem to volala své matce a ta, že to může být těhotenství, ale vážně byla tak slabá a navíc ještě jsem brala tu antikoncepci... No jela jsem ke strýci na kávu a tak jsem jim to tam hned povídala a on, že tedy raději pojedeme do nemocnice neboť jsem tady ještě neměla ani žádnou svou gynekološku. Tak jsme tam tedy jeli doktor mi při kontrole našel hormon hcg , ale řekl, že je mimo dělohu... Nechápala jsem co se tedy semnou děje?!!! Řekl, že mi udělá odběr krve a tak jsem tam hodinu a půl čekala na to co mi tedy je nebo není... Poté, když už si mě tedy konečně zavolal k sobě do ordinace, tak jen řekl, že se jeho mínění potvrdilo a hormon hcg v krvi je, ale prý je mimo dělohu... Co to znamená??? Prasklá cysta jak jsem myslel to není, ale jste mimodelozne těhotná a za dva dny mám přijít na laparoskopii a plod mi odeberou. No hned jsem začala brečet... Miminko jsme s mužem neplánovali , ale ten pocit byl děsný :( přijela jsem domů a hned jsem to volala mužskému, byl z toho sám celý špatný :( Když jsem mluvila se sestrou obě dvě jsme breceli jako želvy... Nakonec řekla, že mám jet hned druhý den za ní do Chebu a zkusíme ještě nemocnici tam... Mě už se moc nechtělo, nechtěla jsem znovu procházet to samé a dělat si hlavu jak to teď bude... Nakonec jsem i tak jela... V chebské nemocnici to bylo úplně znovu... Vzali mi krev a čekali jsme... Nakonec vyšla sestra a, že si mě tam musejí nechat na pozorování, že je to tak maličké, že se neví kde ten plod přesně je.. 6 dní jsem tam ležela a bála se každého dne a přemýšlela zda chci aby bylo miminko a nebo raději ne... Nakonec přišla vizita a doktor mi s úsměvem řekl, že můžeme jít domů, že plod roste tak jak má\n02.01.2017 - Zjištění, že čekáme miminko\nMěsíc prosinec byl pro mě hodně pracovní.. V práci samí stres a dodělávky do konce roku. Takto to měl i můj manžel a to jezdil ještě i pozdě domů. No kdo by řekl, že v prosinci, kdy jsme ani nemysleli na miminko, se nám to povedlo :). Zjištění 2.1.2017 - ráno jsem přišla do práce a neměla jsem náladu, byla jsem hodně přecpaná ze svátků a bylo mi hodně nevolno. Kolegyně v práci "hele nejsi těhotná" a já jsem se tomu jenom smála. Večer jsem šla na moje pravidelné cvičená a hodně jsem se divila, že jsem to neudýchala a bylo mi ještě více zle. Nedalo mi to a po cvičení jsem si zajela koupit těhotenský test do lékárny. Manželovi jsem to doma říkala a on "no podle těch tvých nálad, co jsi měla během svátků, bych se nedivil". Šla jsem si ho udělat a můžu říct, že jsem nemusela čekat ani 5 minut a byly tam dvě čárky a hodně viditelné během chviličky. Takže spocená, vykulená ve spodním prádle jsem přišla z koupelny a říkám "jsem těhotná". Manžel byl hodně šťastný až se mi z toho opil. Druhý den jsem samozřejmě jela k doktorce na potvrzení, že jsem těhotná a "ANO". Naše štěstíčko se narodí přelom srpen - září a my už teď se strašně těšíme. Povedlo se nám to 4 měsíce po naší nádherné svatbě.... A to jsem si myslela, že se nám to podaří až za hodně dlouhou dobu, jelikož jsem takových 15 let brala antikoncepci :)\n30.12.2016 - 2. ultrazvuk\nDalšího ultrazvuku jsem se dočkala až mezi svátky. Později u doktorky jsem se dozvěděla, že jsem na začátku 9. týdne těhotenství (8+3). Vysvětlila mi, že je vše v pořádku a že prckovi bije i srdíčko a měří 18 mm. Vytiskla mi fotku na mou žádost. Pak už jsem jen šla za sestrou. Domluvila jsem se na dalším termínu a šla jsem domů.\n29.12.2016 - Strach o prcka 2\nStrach už opadl, včera jsme byly na kontrole a jelikož provádíme 3x denně cvik z vojtovy metody a krásně zabírá, otáčíme už hlavičku doleva, srovnala se nám zádíčka, prostě vše jak má být. Jsem šťastná a těším se na další chvilky s Klárinkou :-)\n25.12.2016 - Druhátko\nTak jsme se dnes poprvé začali bavit o druhátku. Kubík bude mít za pár dnů 3 roky, tak je možná čas zkusit zapracovat na sourozenci...kdy jste měli druhátko vy?\n25.12.2016 - První Vánoce\nNa Vánoce jsem se těšila jako nikdy, sice nám ještě nejsou ani 4 měsíce, ale byla to paráda. Na ty další se těším ještě víc, vím, že už to nebude jen o světýlkách, malá už bude žvatlat, snad i chodit a bude to prožívat úplně jinak :-) Na Boží hod jsme měli velkou návštěvu, mezi nimi i osmiletou sestřeničku Aničku, ta naší Klárku tak dlachnila, že chudáček malá před osmou vytuhla a spala nám celou noc až do půl osmé :-D\n21.12.2016 - Cesta k těhotenstvi\nAhoj milé snažilky Píšu to hlavně pro ty ženy které jsou zoufale ,protože ne a ne otěhotnět.S mým partnerem sme se snažily otěhotnět opravdu dlouho a protože to nešlo rozhodli sme se dát do rukou odborníků a šli do Gyncentra v Ostravě (můžu doporučit,profesionální chování a vřelé tváře vždy se usmívající) výsledky sme neměli nijak špatné až na mojí nepravidelnou menstruaci a opožděnou ovulaci,na nic se nečekalo a měli sme první inseminaci bohužel nezdárnou,ale to nás samozřejmě neodradilo a těšily sme se na další.Přišla další menstruace ale bez ovulace tak to pokračovalo ještě 3x po té padl verdikt,ovulace u mě probíhá jen asi 4 do roka néže by se s tím nedalo otěhotnět ale šance byly mizivé.A tak sme šly na první umělé oplodnění,na fasovala sem hormony a začlo dvou týdení stimulování,odběr oocytů,kultivace embryí a následný embryotransfér.Po týdnu absolutního klidu však přišla ms a nezkutečné zklamání\n13.12.2016 - Strach o prcka\nTento den jsem šla k doktorce na očkování a chtěla ji sdělit, že při pasení koníčků nebo chování ve vzpřímené poloze malá neotáčí hlavičku na levou stranu. Byly jsme odeslány na neurologii a nyní nás bude čekat navštěvování fyzioterapuetky na vojtovu metodu. Byla jsem uklidněna, že to prý nic vážného není a ještě více mě uklidnilo, když ta moje láska párkrát hlavičku otočila už sama aspoň na chvilku. Asi je trošku lenošná a doufám že to bude vše v pořádku :-)\n10.12.2016 - Očekávání\nZjistila jsem,že čekám miminko. 12.12.2016 mi to potvrdil i můj lékař a oznámil mi že jsem 6 týdnů těhotná.Nikdy nezapomenu na ten úžásný pocit :-)\n09.12.2016 - 1. ultrazvuk\nTak rychle těch pár dní uteklo, že jsem se v pátek zase ocitla na gynekologii. :D Tentokrát jsem šla na 1. ultrazvuk. Později u doktorky jsem se dozvěděla, že jsem na začátku 6. týdne těhotenství (5+3). Vysvětlila mi, že je vše v pořádku a že prckovi bije i srdíčko. Vytiskla mi fotku na mou žádost. Pak už jsem jen šla za sestrou. Domluvila jsem se na dalším termínu a šla jsem domů.\n05.12.2016 - Potvrzení\nHned ráno jsem se rozhodla, že zajdu k doktorovi, i když jsem nebyla předem objednaná. Když jsem dorazila do čekárny, počkala jsem až vylezla sestra a zeptala se, zda mne přijmou. Řekla mi, že ne, tak jsem se posadila a počkala jsem než přijdu na řadu. Po delším čekání si mě sestra zavolala k sobě a zeptala se na pár základních informací ohledně adresy, menstruace apod. Poté mě poslala na židličku, kde jsem měla počkat na zavolaní doktora. Vyšetření proběhlo jako obvykle, jen bylo trošku jiné v tom, že mi doktor potvrdil těhotenství a domluvil se se mnou na další návštěvě. Pak už jsem se jen domluvila se sestrou na další termín a šla jsem domů.\n01.12.2016 - Genetika\nDnes jsem už v osmém měsíci,na genetice mě vyšly pozitivní výsledky na downův syndrom,rozhodla jsem se,že si miminko nechám.Ale čím se to blíží,tím mám větší strach,ale v hloubi duše,pořád věřím,že miminko bude zdravé.\n01.12.2016 - Zjištění\nRozhodla jsem se, že si po 8 dnech, kdy mi nedorazila menstruace udělám test. Bylo to těsně předtím, než jsem se měla setkat se svým přítelem na tzv. pivku :D Dorazila jsem na sjednané místo, objednali jsme si a začali jsme se spolu bavit. Zároveň jsme slavili naše 4.leté výročí. Jakmile mu obsluha donesla pivo, tak jsem vytáhla pozitivní test a položila jsem to na stůl vedle piva (před něj). Měl totiž každý měsíc předtuchu, že nejsem těhotná, tak jsem mu tentokrát udělala čáru přes rozpočet. :D Byl v šoku. Pomalu, ale jistě mu to dochází a snaží se.\n29.11.2016 - porod\n29.11. 2016 se mi narodily akutním císařem dvojčátka Jan a Ema ve 28T. Naštěstí vše dopadlo dobře Emička vážila 480g a její bráška 930g. Jsou to velcí bojovníci :-)\n27.11.2016 - Samoživitelka\n27.11.2016 se mi mile maminky stala neprijemna vec...odpustil nas tatinek nezemrel ale rozesel se s nami z duvodu ze uz mi dal nechce ublizovat ale ze me podle jeho slov miluje dale.. Moc nas to s miminkem ktere ma v kvetnu na svet prijit boli a me jeste vice hlavne ta predstava ze budu na to miminko bez tatinka jako ja kdyz jsem byla jeste v mamky brisku tak ji to udelal muj biologicky otec udelal to same ale z duvodu jine zeny do dnes se s nim neminim bavit a nepriznavam ho jako otce Omlouvam se ze nepisi hacky a carky nad slovy ale jsem na telefonu a velice zoufala ze sotva na to vidim Chtela a snazila jsem se ho ziskat zpatky ale vzdavam to,jelikoz to uz nema cenu bojovat za neco o co ten druhy nestoji Nejhorsi je ze zacinam paty mesic a uz citim prvni pohyby ktere jsou neskutecne uzasny az k placi. Nikdy jsem nic tak krasneho nezazila a mrzi me ze on to vsechno neuciti se mnou. V breznu se budu s miminkem stehovat do sveho rodneho mesta kde mam rodinu a kamarady coe v tom chteji podporit a pomoci abyh na to nebyla uplne sama. Ale uprimne mile maminky mam z toho stejne strach a nejsem moc stastna ze budu tam bez nej Nedokazu uz si jen tak nekoho pripustit k telicku tak jako jeho. Byl pro me vsim a vzdy bude. Mozna ani nebyl ten pravy a jednou na me ten top bude cekat a nebude mu vadit ze mam miminko. Meli jsme se i brat a takhle ze dne na den se vse omluvte co napisi podelalo. Nebyt miminka co mi roste v brisku vse bych uz asi vzdala protoze zivot bez nej nema zadnou cenu... vim ze je plno maminek bez tatinka a dali to tak jako moje mamina ale potrva to nez se clovek oklepe a pujde dal. Miminko je jinak zdrave roste jak ma ale zatim zadne brisko nemame Mam jen 3kg nahore sama se tomu divim ale na jednu stranku jsem i rada ze nemam takovy brisko aspon se vsude jeste procpu :D Napisu zase nekdy az bude volna chvile tak se mile maminky mejte s pozdravem A.N.\n26.11.2016 - Taky jste se bály testů?\nVe 12+2tt jsme absolvovali NT screening, protože nám ho doporučila moje doktorka. Sice se to platí, ale asi se to vyplatí :) Dokonce dokážou říct i pohlaví. To jsme si nenechali utéct. Díky bohu testy všechno v pořádku jako podle učebnice. Takže teď již mohu s klidným svědomím začít nakupovat oblečky v růžové (a samozřejmě všech dalších barvách). Měli jsme vybraná jména Lily a Sofie v případě holky, a Tadeáš nebo Daniel pro kluka. Teď jsem si jistá, že to bude Anička :D Tak jo, Aničko, uvidíme se na UZ a doufám, že již brzy začneš kopat!\n18.11.2016 - jídelní židlička\nDnes jsme dostali od babičky novou jídelní židličku\n13.11.2016 - Odpověď Aničce\nAhoj Aničko, záleží na tom jestli pracuješ manuálně nebo v kanceláři. Já jsem pracovala ve výrobě (dost těžké věci se tahaly) a šla jsem také v cca 4-5 týdnu na nemocenskou, hrozilo, že bych potratila. Vůbec bych nikoho v práci neposlouchala, ty máš na nemocenskou nárok (na riziko). Je to kvůli práci kterou děláš, nebo věk, zdravotní stav, atd. Já jsem čekala 8 let, než jsem otěhotněla a žádná práce mi nestojí za riskování.\n10.11.2016 - Mam strach\nAhojky, jsem na uplnem zacatku tehotenstvi 6 tyden. Nic mene jsem to v praci nezvladla mela jsem zavrate a bylo mi strasne na zvraceni, ted jsem na neschopence ale v praci doufaji ze jeste prijdu abych si odpracovala nejake minusove hodiny atd. Nevim kolik maminek s timto ma zkusenosti, ja se bojim abych prckovi neublizila.\n07.11.2016 - Kolečko v nemocnici\nak mám za sebou kolečko v nemocnici. Kardiologie v pořádku, podrobný ultrazvuk už byl horší. Pohlaví prostě neukázalo a ještě k tomu ani obličej, který si zakrývalo ručičkami. Čekalo mě 30 minut chození po nemocnici, aby se miminko pohnulo. Sotva, ale paní doktorka položila na břicho ultrazvuk, už zase letěly ručky před obličej, naštěstí se nechalo na pár vteřin ukecat. Takže obličej a nosánek v pořádku také. Pohlaví zase ne, před tím nohy křížem, pak prdelka a nyní si nohama hrálo s pupeční šňůrou a vrtělo prdelkou. Odešla jsem opět v rozpacích. Ještě jsem běžela s výsledky na genetiku, tam to proběhlo v pořádku až na jednu zvýšenou hodnotu v krvi. Také by dělali rozbor mých chromozomů, prý nemám žádný vadný, ale jeden mi chybí. Tzn. že takové ženy mají problém s početím, musí absolvovat asistované početí nebo jsou přímo sterilní. Dost mě překvapilo, že tento chybějící chromozom má každá 4000 žena. Já sama jsem se nechránila 8 let, vůbec si nedokáži představit, že bych byla neplodná. Zrovna teď když cítím jak ve mě roste život a já bych to nikdy nepoznala. Přeji všem nastávajícím maminkám, aby si těhotenství a mateřství nádherně užily, jelikož je spoustu žen, které toto nikdy nepoznají.\n03.11.2016 - Kontrola ve 20. týdnu\nDnes jsem absolvovala pravidelnou kontrolu ve 20. týdnu u své gynekoložky. Konečně jsem nabrala 1 kg, od začátku jsem jen hubla cca 12 kg. Už jsem se těšila, že dnes konečně už budu vědět jestli bude kluk nebo holka. A nic. Mimčo bylo otočené prdelkou, takže nic nebylo vidět, jen pěkná páteř, rukama si drželo hlavičku a vyšvihlo nám na ultrazvuku i nožku za hlavu. Bude to akrobat. No takže z kontroly jsem odešla v rozpacích, protože budu muset všem příbuzným, známým, rodině a hlavně manželovi říct, že prostě pořád nevíme co to bude za broučka. V pondělí mě čeká kolečko v nemocnici: podrobný UZ, kardio a konzultace na genetice, tak tam snad něco ukáže.\n25.10.2016 - 3v1\nNás bude o 2 vice :)\n25.10.2016 - Fotka\nPrvní fotečka mého chlapečka :*\n17.10.2016 - amniocetéza\nV říjnu jsme byli na amniocentéze v Brně na Veveří,proběhlo to dobře paní doktorka byla velice zkušená a vzala mě plodovou vodu bez napíchnutí placenty takže mě nemuseli dávat injekci.Výsledky na Dawnův syndrom jsem věděla ještě ten den večer a ostatní do 14 dnů,testy dopadli dobře a naše miminko je v pořádku.Máme z toho velkou radost.Jana\n15.10.2016 - :)\n12.10.2016 - Trochu strachu v těhotenství....\nZdravím.Mám téměř 16-ti letou dcerku,která je už v učení.A když jsem se v červnu dozvěděla,že jsem těhotná,nemohla jsem tomu uvěřit,ale byl to krásný pocit.Před 7lety jsem přišla ve 22.týdnu o chlapečku,kvůli vrozené stdeční vadě.A tak jsem se strašně bála a strašně se bojim.Jsem celkem hlídáná,několikrát jsem byla na genetice.Tam mi objevili Leydenskou mutaci krve:-( Tzn,že si budu muset nějaký čas před porodem a po porodu píchat heparin.Zítra jdu na vyšetření kvůli cukrovce,tak toto vyšetření snad odpadne dobře.Každý den myslím na moji holčičku,kterou nosím pod srdcem,a tak strašně se bojím,aby se něco nestalo.Strašně moc se na miminko těším,budu si to užívat,bude to moje princezna.I když jsem zůstala sama,tatínek se nám pěkně vybarvil,tak vím,že to zvládnu,vychovala jsem jednu dceru,vychovám i druhou .Vždyt přece-DĚTI JSOU NÁŠ ŽIVOT,NAŠE BUDOUCNOST....\n11.10.2016 - 1.ROK\n11.10.2016 - EMICKA SEDI\nEMICKA POPRVE SAMA BEZ POMOCI SEDI A CHTELA BY SI UZ DOKONCE STOUPAT :d\n07.10.2016 - Okolí\nTaké jste měly pocit, že z Vašeho těhotenství mělo okolí větší radost než Vy? Já tedy ano. Jakmile jsem to prozradila sousedce (má malou holčičku, skoro rok) tak se tvářila jako kdyby byla těhotná ona sama. Úplně se rozplývala, byla rozněžnělá a hned začala šišlat :-) Podobná situace se odehrávala u mé kamarádky. Ta byla také nadšená. A hned se mnou chtěla všechno rozebírat, co mě čeká a nemine... A hlavně, všichni mi chtějí dávat oblečení a vybavení. Nejsou ta milá slova jen pastí? Není to jen proto, aby se zbavily věcí, které už nepotřebují, ale je jim líto je vyhodit? :-D Jak to vidíte Vy? Vnímáte to podobně? PS: Nechápejte to jako nevděk ;-)\n06.10.2016 - těhotenství\nDnes jsem byla na gynekologické kontrole jelikož jsem v 8tt a 6dní těhotná a zážitek to byl pro mne velice uchvatný. Viděla jsem jak moje miminko mi roste. Mám menší obavy,jelikož jsem po tromboze a mám strach o moje miminko aby bylo zdravé,bohužel muj přítel to nebere tolik vážně jako já..Dá se říci že pomalu se mnou necítí a já bych si tolik přála kdyby byl natěšený jako já na každou prohlídku,zmínku o našem potomku jak nám hezky roste. Dnes když jsem přišla domů nezeptal se ani pomalu jak to šlo nic.. Mimochodem dostala jsem těhotenský balíček :)) v něm byla i foka mého roztomilého miminka kterému už začína vynikat srdénko a být pomalu živím tvorečkem jako jsme my. Jsem z každé návštěvy jak nervozní tak natěšená,je to mé první tak pochopte mé pocity,jestli Vám to nedává smysl,mě samotné ne co mám sama za pocity,mám veliky strach z jedné stránky že to nezvládneme a přítel se otočí zády protože jsem občas na pěstí mám změny nálad a on mi to vyčítá,že mám změněné hormony,ale kdyby byl žena tak věřím že to určitě pochopí. Pro něj je to totiž také něco nového. Teď sedím tady a píšu si svuj první záznam o mém těhotenství,které je nádherné,starostlivé a to nemluvím ještě o těch konrolách co mě ještě čekají! :(( Nerada chodím na kontroly k doktorům,ale kvuli dětátku to zvládnu :)) Dá se říci že už teď se těším až toho špunta uvidím znovu a že si ještě bohužel počkám měsíc než ho uvidím:) Už teď ho miluji od prvního okamžiku kdy jsem to zjistila,dá se říci že mi těhotenství vlezlo do snu,že mám vedle sebe čerstvě narozené dětátko a tento sen jsem měla týden v kuse než jsem si udělala test. Pro mě je těhotenství veliký dar,elikož mi doktoři řekli že děti mít jen tak nebudu potom čím vším jsem si prošla..mimochodem je mi 23a chci se s vámi poradit o celém stadiu těhotenství a vše kolem s přítelem o tom pořádně ani mluvit nemohu. Snad Vám tady nepřipadá že žvaním nějaké nesmysly ale jsem tak nadšená že sama nevím co vše tady píši ale snad každá maminka ty pocity pochopí a omluví mé žvatlání :)) s Pozdravem A.N.\n04.10.2016 - Bráška volá miminku\n04.10.2016 - Těhotenství\nAsi to některá z Vás zná také :-) Skončíte školu, plánujete práci, která nakonec nevyjde a tak se po třech měsících bídy (zároveň posledních letních prázdninách) přihlásíte na ÚP jako žhavá adeptka na "super" pracovní pozice. Ale pár týdnů na to zjistíte, že jste vlastně těhotná a už nejste tak žhavá adeptka :-) Nakonec Vám dojde, že nebudete mít nárok na mateřskou a že patrně budete muset "absolvovat" čtyřletou variantu rodičovského příspěvku. A všechno se děje tak, jak jste si to nepředstavovaly. Ale pak Vás přepadnou myšlenky, že se docela těšíte, až budete chodit ven na procházky s kočárkem :-) a z toho najednou plynou další krásné představy. Čekám své první miminko, takže jsem plná příjemných očekávání, zároveň i strachů :-) Každý den se podívám do aplikace, která mi řekne, že je miminko zase o další den starší, jako kdyby se mi tam mělo zobrazit bůh ví co :-) Můj přítel je také fajn, ptá se mě, kdy už mi konečně vyroste břicho. Na miminko se moc těší a to mi hrozně pomáhá, když propadám depresivním náladám. Dnes jsem 10+3. Mám za sebou první poradnu, takže už to vypadá vážně ;-) Mám svojí vlastní těhotenskou průkazku :-D\n30.09.2016 - 28tt\nMimi je stále OK ale aj myóm rastie ... Doktor nie je nadšený rastom myómu - obáva sa komplikácii pri cisárskom reze (myóm je presne v línii rezu...). Bojím sa, že prídem o maternicu a doktor ma začína na túto možnosť pripravovať.\n30.09.2016 - Narození našeho Adámka\n"Je tomu 2 týdny a 5 dnů co se nám narodil náš brouček Adámek Janota narozený 30.9.2016 s mírami 51 cm. Váhou 3920 g. Stále tomu nemohu uvěřit,že máme to naše malé štěstíčko u sebe porod byl těžký ale zvládly jsme to :) jsem ta nejšťastnější máma na světě..:-*\n30.09.2016 - Slabost pokračuje, bolest hlavy navrch-ušní svíčka\nPřed více než týdnem se ke všem nepříjemnostem přidala bolest hlavy. Týden trvající středně silná, tupá, o to však urputnější a nikdy nepolevující. Z obav o malé jsem o práškách ani neuvažovala, ale nic lepšího než studený "hadr na ksicht" mě taky nenapadlo. Nakonec jsem si vzpomněla na ušní svíčku. Používala jsem ji na svých klientech proti hučení v uších, nespavosti, nedoslýchavosti, jako prevenci při častých zánětech vedlejších nosních dutin nebo středního ucha a proti všeličemus jinému. Na mou bolest hlavy po týdnu zabraly za půl dne. Zítra to pozichruju a věřím, že bude dobře:-) Ne, že by mě už nic jiného netrápilo a já už zase "skákala přes kaluže", ale už vydržím v kuchyni postát dokonce tak dlouho, než si připravím něco jednoduchého k jídlu. Takže na pohodu a svěží:-)\n22.09.2016 - Prvotrimestrální screening\nMáme za sebou 12tt a prvotrimestrální screening. Kdo se pro toto ultrazvuové vyšetření ještě nerozhodl, protože není placené pojišťovnou, mohu vřele doporučit:-) Mě zviklaly hlavně obavy, aby se včas odhalily případné vrozené vady. Takže jsme s manželem mohli s výkladem pana doktora vidět rozestupy obratlů v páteři, taky zakončení v lebce, nosní kůstky, všechny ručičky a nožičky včetně prstíčků, rozmístění vnitřních orgánů a jejich náplň a taky množství plodové vody. Samozřejmě jsme si neodpustili dotaz na pohlaví a přesto, že ještě není vyvinuté, tipnul si pan doktor předběžně podle nachystaných kostiček na holčičku. Od samého začátku jsem stejně jako u první dcery o tom měla podobné mínění:-)Všechno je v pořádku. Na konec pan doktor "přepnul" obrazovku a viděli jsme miminko jako živé v životní velikosti a fotku přikládám, abyste měli také představu. Hezký zážitek a zase pěju chvalozpěv vymoženostem moderní medicíny:-)\n21.09.2016 - Porod\nDne 20.9.2016 večer kolem 22h jsem začala mít poslíčky...nepravidelné i pravidelné..kolem 3 ráno se bolesti stupnovali. Kolem 6 ráno už začali být pravidelné. V 9 ráno jsem přijela do nemocnice. Dne 21.9.2016 v 18:03 se narodil Michal s váhou 3510g a 51cm. Je to nejkrásnjší co m v život potkalo <3\n20.09.2016 - Potničky\nNejdříve jsme měli, rýmu, pak zvýšenou teplotu a teď asi potničky. Jenom na obličeji. Synovi to vůbec nevadí. Já se jen zděsím, když to má červený.\n20.09.2016 - Tak ani zázvorová limonáda\nMilé maminky, slíbila jsem sdílení úspěchů se zázvorovou limonádou proti těhotenské nevolnosti. Musím konstatovat, že se nedostavila žádná změna stavu. Jsem těhotná potřetí, mimo to mám za sebou nějaké operace i vážnou nemoc, ale tak mizerně jako momentálně mi nebylo nikdy v životě. Už se mi zvedá žaludek i jen z myšlenky na knihu nebo televizi. Včera večer mi bylo tak zle, že jsem nemohla ani usnout a pomohl až otevřený balkón i přes teploty pod 10°C. Z postele koukám z balkónu a tehdy je mi relativně dobře.\n15.09.2016 - Včerejší pokus o normalizaci\nPři věčném ležení v posteli mi i díky manželovi sice relativně nic nechybí, ale nebyla bych to já, aby mě zas nenapadaly takové ty zodpovědné myšlenky aktivní ženské jako, že zlenivím, ubyde mi svalová hmota, v jaké kondici asi tak budu při porodu, když se tak válím..... Tak jsem tedy vstala ku příležitosti ohřátí oběda. Nebylo to špatný, říkala jsem si, to pude:-) Asi 2x jsem se v kuchyni otočila, něco vytáhla ze skříňky, z myčky, a už jsem byla zadýchaná víc než při drapáku na horách, tepovka minimálně 120/min., vzápětí nohy z gumy a než jsem došla do ložnice k okamžité poloze ležícího střelce, ozvala se zatím asi nejhorší závrať. Už jsem jenom volala na manžela, že je příprava oběda zase na něm. Jako, mě je to fakt blbé, ale jinak to asi nejde. Ještě bych mohla vypilovat svou mobilitu na kuchyňské židli jako ta postarší paní ve Vratných lahvích.:-)) Dočetla jsem se o domácí zázvorové limonádě na těhotenskou nevolnost, tak ji teda prubnu a příště se pochlubím s výsledky.\n13.09.2016 - 2. ultrazvuk 10tt\nDneska jsem byla na druhém ultrazvuku v 10tt a vystavili mi těhotenskou průkazku. Miminko má 3,56cm a poprvé jsem mohla omrknout jeho srdíčko. Uprostřed už tak malého se mihotalo něco ještě mnohem menšího. Doktor si pochvaloval jak je to super, než před 30 lety, kdy mohli maminkám sdělovat tak maximálně: miminko je velké asi jako ženská nebo mužská pěst a všechno ostatní zůstalo skryto až do poslední chvíle, do porodu. No, já jsem byla naposledy těhotná před více než 11 lety, a když vidím, co všechno se za tu dobu změnilo, a to jsem teprve na začátku, tak mi příjde jako sci-fi i chvějící se srdíčko miminka v 10tt. Ale protože všechno asi nemůže být jen růžové, aby to nebylo podezřelé, tak nevolnost ne a ne ustoupit. Všechny rady téměř marné, jen na nemocenské ležím jak placka, vysílená víc, než když jsem kdysi 3 týdny ležela v nemocnici na atb s meningitidou. Kombinace nechutenství a vlčího hladu jsem dosud nepocítila a je to fakt prekérní situace. Takže když zjístím, že uplynuly asi dvě hodiny od posledního dopingu a nevolnost už se bude zase jen stupňovat, tak spustí mozek na plné obrátky, aby vymyslel v ledničce menší než velké zlo v podobě jakéhokoliv jídla, které budu schopná pozřít. Nezvracím, ale než strčím něco do úst, to mi připomíná boj kdo z koho. Nechutenství versus vlčí hlad. Na nohou se neudržím jak jsem slabá, ležím a kolem plotny se motám v sedě. Kolikrát z posledních sil dovařím, ale na talíře už musí servírovat manžel a já se seberu až za pár minut než svedu svůj boj s jídlem. Někdy dokonce za noc musím i 2x vstát a rychle něco sníst, připadám si jako to novorozeně už teď, a ráno samozřejmě vstávám unavená. Ale sláva!, na večer se mi uleví do té míry, že jsem dokonce schopná ve sprše ustát hygienu. Takže všechny nastávající podobně postižené maminky nebojte se, je to normální, za všechno můžou ty hormony a hlavně to není na furt. Bože, jak já už se těším až budu zase soběstačná a plná síly! :-))\n13.09.2016 - První velký ultrazvuk\nSdělili nám, že to bude kluk.\n05.09.2016 - 1. náběry\nDnes jsem byla na 1. náběrech krve, vzala jsem s sebou syna, ale byl protivný tak jsme se sestřičkou se snažily, aby to bylo rychle za námi, bohužel pro mne, sestřička nemohla najít žílu a tak s jehlou v mé ruce kroutila hroznou dobu, ale nakonec se to povedlo. Vzala mi 4 skumavky krve a dostala jsem pár dárků. Konečně jsme se mohli vydat se synem domu :)\n04.09.2016 - EMICKA 4.MESICE\nEMICCE SOU 4mesice.Vaha:6020g VYSKA:66cm\n02.09.2016 - 10tt+5d\nNa dnešní kontrole bylo už poznat, že je to lidská bytost :) bylo pro mne krásné slyšet tlukot srdíčka a pohyby :) miminko bude čilé :)\n02.09.2016 - 24tt\nBaby je Ok. Som veľmi rada. No najvačší problém je myóm na stene maternice (veľkosť) 7-8 cm.\n02.09.2016 - Tak máme za sebou 1 rok\nTak první rok utekl jako voda. Jen ten náš brouček ne a né ťapat.\n28.08.2016 - zoubky\nTak už máme 2zoubky.Frantík je zlaté miminko hraje si se svou sestřičkou Verunkou a oba jsou zlatíčka.Verunce bude v prosinci 6let a Frantíkovi bude 1rok v lednu utíká to jak voda, připadá mi to jako kdyby se narodily nedávno\n25.08.2016 - Boty\nDnes jsme jeli koupit botky. Začal nám ťapkat. Vybírali jsme a hrozně se mu líbili s letadlem. Vyzkoušeli jsme mu je a už je nechtěl sundat z nožiček. Tak jsem museli jít k pokladně už s botami na nohách. Měli jsme velkou radost, že se mu líbili. :-)\n20.08.2016 - V tatínkově naruči\nU tatínka je bezpečno :-)\n19.08.2016 - Konečně rodina!\nTak už jsme kompletní :-)\n19.08.2016 - Vítej na světě!\nVítej na světě! Všichni jsme se na Tebe moc těšili!\n17.08.2016 - Čiči\nŠli jsme na procházku. Nejmladší syn viděl poprvé jezevčíka. Místo aby řekl baf baf, tak pejsek byl čiči. Měl z toho hroznou radost :-)\n17.08.2016 - Jsem těhotná!\nDnes jsem byla u své doktorky a je to potvrzeno! Doufám, že všechno bude v pořádku. Nevím, co dřív, tolik věcí, které se budu muset naučit a najít si jak se co děla a co bude potřeba. Můj partner má naštěstí taky radost, sice jsme plánovali a nemysleli jsme si, že to půjde tak rychle :) Mám takovou radost a cítím se úplně zvláštně, jinak, asi to má každá těhotná poprvé, že jo. A ani mi zatím není špatně. Ale raději už žádné kafe 4x denně. Půjdu se podívat do knihovny a nastudovat nějaké dobré rady. A pak sem zase napíšu, co je nového. A jdu to sdělit mamce a skoro-tchánovcům!\n17.08.2016 - Tři sestry\nJsem máma ... Jsem máma už bezmála 6 let. Jsem máma tří holčiček a říkáme, že máme doma kapelu TŘI SESTRY\n12.08.2016 - kojime :)\n11.08.2016 - Narodil se Matoušek\n11.08.2016 - První pohyby\nMilé čtenářky, maminky,chtěla bych se s vámi podělit o svůj zážitek během těhotenství. Den začínal jako každý jiný, ráno jsem vstala,udělala si snídaňi, vzala si tabletku (gravital) které mám předepsané od svého gynekologa. Po snídaňi jsem si chtěla na chvilinku ještě odpočinout ale zpět do postele se mi již nechtělo takže jsem si lehla v obýváku a koukala na televizi. Koukala jsem asi hodinu a najednou jsem v podbřišku ucítila takový zvláštní tlak a pak pohyb ale nebyla jsem si jistá protože v těhotenství jsem poprvé,takže jsem to neřešila a dál jsem se koukala na tv, ale nepřestalo to,těch pohybů bylo více a intenzivnější,tak jsem si tedy položila ruku na bříško a pociťovala jsem to nejintenzovněji jak jen to šlo. Náš miláček se začal hýbat, nádherný pocit. Dnes takové pocity mám každou chvíli a už se těším až ten drobeček bude vedle nás. Děti jsou ten nejkrásnější dar na světě. S Pozdravem Aneta.\n10.08.2016 - Oznámení o těhotenství atak\nJe mi 25 let a přítelovy 32 let. Poslední menstruaci jsem měla 5.7.2016. Menstruaci mívám pravidelnou vždy po měsíci 5 dní. Tudíž mi bylo divné že jsem menstruaci v den nástupu nedostala ale připadalo mi to i normální. Čekala jsem tedy do 10.8. Až mi to po práci nedalo a ten den jsem si koupila těhotenský test. Přišla jsem domu a test si udělala. Vyšel pozitivní. Jelikož jsme dítě neplánovali že jsme spolu krátce a čekali jsme tak za 3 roky něco plánovat. A já jsem proti plánování, prostě budˇ to přijde nebo ne jak jsem mu říkala :)Najednou jsem nevěděla co dělat. Bála jsem se to říct přítelovy se kterým jsme spolu 1 rok a 2 měsíce, do toho jsme se stěhovali i kvůli práci, dostala jsem smlouvu 1.8. tak ještě strach co bude dál prostě zmatek ve mě. Nakonec jsem to přítelovy ukázala tedy test a chudák z toho byl vyjevený a zmatený a ještě se mu bůh ví co honilo hlavou. :) No já prostě také, hlavně z toho jak to vezme a zda to přijme atd. Ještě ten den jsem se objednala na druhý den na gyndu a tam se ukázalo že jsem v 5 týdnu těho. :)Zavolala jsem tchyni a oznámila jí to ta byla ráda. :) Doma jsme probírali zda vůbec si dítě nechat. Nakonec teda že ano a že by se toho nevzdal a já se potratů bojím a vůbec sálu. V pátek to hned musel přítel oslavit. :D A teď? Jsem v 9 týdnu a porod nám vychází na 11.4.2017. Na miminko se těšíme, máme už doma první fotku z UZ i když je tam zatím jen puntík :), přítel mi doma pomáhá ikdyž to dělal i normálně, plánujeme a dokonce chce jít semnou na další kontrolu která je ve 12 týdnu a už to bude znát. :) Bála jsem se hlavně asi toho že se na mě vyprdne a teď to náš vztah více stmelilo a já jen brečím radostí. :D Hold uřvaná. :D Každý den se cpu jak divá a někdy zas chuť ani k jídlu nemám. Těším se až příznaky odezní a bude to úplně fajn. V práci to dopadlo taky dobře tam mi i pomáhají abych netahala to těžké. A můj první 6 letý syn kterého mám s jinym partnerem tzv. bývalím se na sourozence těší. :) Bála jsem se a vše dopadlo vpořádku a s radostí.\n09.08.2016 - Novorozenecká žloutenka\nNáš malý měl hned den po porodu silnou novorozeneckou žloutenku. Pořád mi ho brali na světlo a pak zase odnášeli, že je v pořádku a na večer zase, že to má strašně vysoké ty hodnoty.. takhle to probíhalo 10 dní a já už byla v depkách,že je něco špatně a že musím jako jediná být tak dlouho v nemocnici. Nesnášel jsem větu: "On je nedonošeneček, to je normální..." Každý den mu odebírali krev a vždy si tu ručičku tak smutně držel... Pořád jsem brečela a užívala si každou minutu s malým. Pak už jsem asi hodinu přemlouvala dětskou doktorku ať nás pustí, že klidně přijdeme na kontrolu. Ta se nad námi slitovala a konečně jsme šli domů!!!\n06.08.2016 - Svatba\n05.08.2016 - Frantík\nFrantík ma v 8měsících 78cm a 11,5kg\n04.08.2016 - Tehotenstvi\nJsem v 21tt a miminko je v poradku uz se moc tesim az bude s nami doma uz mame skoro 6 letou predskolacku\n02.08.2016 - pomazánkové máslo\nZanechala jsem pomazánkové máslo na kraji stolu a aniž bych si toho všimla tak se ho zmocnila Marička. použila ho jako krém na obličej pomádu na vlasy a samosebou i k jídlu.\n02.08.2016 - těhotenství\nMilé maminky, čekám své první miminko, holčičku.Jsem ve 34.týdnu a nemohu uvěřit tomu, jak hrozně rychle to uteklo. Příjde mi to jako včera, co jsem se dozvěděla, že jsem těhotná a zachvilku už budeme tři.Na miminko se moc moc těším, já i partner.\n01.08.2016 - Ještě v bříšku\nKocour Mikeš hlídá Jiříčka :-)\n22.07.2016 - První návštěva gynekologa\nKdyž byla provedena prohlídka, gynekolog mi potvrdil těhotenství kdy jsem byla v 4t+ 5d :-) a viděla jsem poprvé své miminko :-)\n18.07.2016 - 1 týden na světě\n15.07.2016 - Pozitivní test\nDnes jsem si udělala těhotenský test a dle očekávání se objevily 2 čárky. :-)\n14.07.2016 - 1 sc v ostravě\nNejkrásnější den v tomhle těhotenství, protože jsme se dozvěděla že čekám vytouženou holčičku. jak mi to paní dr.řekla tak jsme štěstím plakala\n04.07.2016 - Těhu foceni\n28.06.2016 - Být mladou maminkou je super ♥\nAneb těhotná v 18 letech. 28.6.2016 byl den, kdy se mi změnil život a začala mně nová etapa mého dosavadního života a nového dobrodružství, kdy stále poznávám nové pozitivní i negativní věci, což k tomu všemu prostě patří.. Konečně jsem si vůbec uvědomila, že to není jen nějaký sen, ale realita a že budu máma. V první moment jsem měla myšlenky jinde, brečela jsem, bylo mi špatně a byla jsem zcela bezbranná. Rozhodovala jsem se, jestli interrupci podstoupit, a nebo jestli udělat ten životní krok a miminko si nechat. Byly to dlouhé dny plné stresu a strachu, že to nezvládnu. Naštěstí mám přítele, který mě podporuje a je mou největší oporou, za což mu hrozně děkuju a jsem hlavně i díky němu šťastná jako ještě nikdy. Samozřejmě, že jsem měla jiné plány, ale hnedka co jsem dokončila úspěšně školu, se to stalo. Vždycky jsem si říkala, že první miminko chci tak ve 30 letech, kdy budu mít vlastní zázemí a nějaké našetřené peníze, auto a vše okolo. Měla jsem možnost jet na půl roku pracovat do Německa, ale jak se říká: „Člověk míní, Pán Bůh mění.“ Proto jsem se tomu rozhodla postavit čelem, všeho se zříct a věnovat se jen mému těhotenství, které chci zdárně dokončit. Vždycky jsem si přála stát se matkou a vychovávat své dítě, jen by mě nikdy nenapadlo, že to bude takhle brzy. Každopádně jsem hrozně šťastná, že pod svým srdcem nosím nový život, je to veliký dar, kterého si cením, a určitě nikdy nebudu litovat, že jsem se takhle rozhodla. Navíc rozhodnutí bylo na mně a já si pak srovnala všechny své priority a přiklonila se k miminku. Když jsem poprvé uviděla miminko na ultrazvuku, tak ze mě vše spadlo a já měla slzy v očích, když mi poprvé paní doktorka ukázala moje miminko, to malé velké štěstí, které teďka u mě bude 9 měsíců bydlet. Nikdy nezapomenu, jak se na každé kontrole krásně vrtí, kope, mává ručičkou, cucá si paleček, nic na světě není víc než tenhle okamžik! Navíc já naivka si představovala, že těhotenství je hračka, no ale při mé první nevolnosti, velké únavě, s ucpanými střevy, bolavými prsy a pupínkatým obličejem jsem velice rychle svůj názor změnila. Ale musí se zatnout zuby a prostě vydržet. Konečně jsem spokojená se svým životem a nic mi nechybí, mám velkou podporu jak od přítele, tak od obou rodin, za což jsem hrozně ráda! Jinak nevím, jak bych to sama zvládla. Sice jsem se první bála, jak to rodiče přijmou. Jelikož mám docela přísného tátu, tak se bojím, aby mi to časem nevyčítal, že jsem ho zklamala, a hned tak brzo otěhotněla a nedokázala ty cíle, které mi především stanovil on. Vzdát se i narozeného miminka bych nedokázala, podle mě je to zbabělost, ale samozřejmě taky záleží na tom, kdo je v jaké situaci. Nechci chodit na párty, být každý pátek na baru slitá a tak, nevidím v tom žádný smysl života. Pro mě je teď přednější má rodina a hlavně miminko. S přítelem si zařizujeme vlastí byt, kam se za měsíc nastěhujeme a já si pomalu začínám vyhlížet výbavičku pro naší holčičku. Možná zase vše vidím moc optimisticky, ale to k mému věku v podstatě patří. Už jsem si vyzkoušela čekat na úřadech, což za mě vždy dělali rodiče (ty věci, které musí řešit jen oni), takže začínám poznávat ten pravý život a všechna povinnost je teď na mně. Musím se postavit na vlastní nohy a budovat si svůj vlastní život. Uvědomuji si, že vše nemusí být zas tak růžové, ale chci to zvládnout a dokázat si hlavně sama sobě, že dokážu z mého dítěte vychovat slušného a poctivého člověka. Holčička se má narodit v únoru, kdy mi už bude 19 let. Zatím jsem si našla práci na půl úvazku, abych měla více peněz na výbavičku pro miminko. Plus přítel vydělává, tak se to dá pěkně zvládnout. :) Snad mě štěstí hnedka neopustí a já si budu moct mateřství užívat naplno…\n20.06.2016 - 13 tt\nPočiatočná radosť z tehotenstva je stále viac a viac pokrývaná smútkom z toho, že nielen baby rastie ale aj myóm na stene maternice. Dúfam, že sa rastom dieťaťa bude myóm zmenšovať.\n13.06.2016 - předDen D\nPondělí 13.6.2016, 4 dny po TP. Ten den to začlo. Ráno jen pohodová kontrola v poradně, sdělení lékařky, že jsem otevřená na prst a půl, čípek ovšem stále celý, dřív než na konci týdne určitě rodit nebudu a pravděpodobněji příští týden nastoupím na vyvolání. Odhad váhy 3300g Kdyby jen tušila... Při odchodu z nemocnice (10:05) zjištěno lehké zašpinění a slabounké bodání v podbřišku. OK, to je tím jak se ve mně šťourala. Cesta domů nekomfortní, ale zvládlo se.. Co doma? Břicho pořád pobolívá, musím to rozhýbat.."Miláčku, měli bychom vytapetovat ten obývák, než se žabka narodí.." Tapetujem tapetujem.. lezení po čtyrech, šplhání na schůdky, ze schůdků, na schůdky, ze schůdků... břicho dloube čim dál víc. 15h. Musím se posadit, motá se mi hlava a je mi krapet šoufl. Stopky naměřily pravidelnost po cca 8mi minutách... Tak jo je to lepší, jedeme dál, už chybí jen poslední pás, začištění a úklid.. 17h. Od prohlídky stále špiním, postupně to zesiluje. Voláme PA. "v klídku si dej doma sprchu a přijeď na sál, mrknem na to". Razíme domu (tapetování v novém, rekonstruovaném, toho času neobývaném bytě). Cesta k autu už není nic moc, jdeme pěkně pomaloučku polehoučku. Cesta z auta celkem horor (kdybych tušila co přijde za několik hodin, v tuto chvíli bych si zpívala :D). Stopky měří střídavě 3 minuty...7 minut. Budoucí taťka musí být trpělivý. běžně tříminutová cesta od auta ke dveřím se nám značně prodlužuje. Doma teplá sprcha..chvilka úlevy a následně se mi nejací šotci rozhodli rozpárat podbřišek. Tečou mi slzy. Rychle (haha) se oblékám, připomínám kde je taška do porodky a běžíme (hahaha) zpátky do auta. Cesta ujde, na bolest už jsem si celkem zvykla, děláme si srandičky, snad neporodím na dálnici. Neporodila. Posledních pár minut v autě už zas tak fajn není. Můj výraz je asi hodně zoufalý, jelikož při vstupu do budovy nemocnice na nás kdosi volá zda by se nám nehodil vozík. Jsem moc hrdá - nehodil, díky to zvládnu. Za rohem už si nadávám, ale nevracíme se. 22h. Konečně dveře porodního sálu a u nich můj anděl, moje PA, moje skvělá Kateřina. Svléknout, šup na kozu.. chvilka napětí.. stále prst a půl, stále celý čípek.. cože??? Monitor.. kontrakce se ustálily po 6ti minutách, bolí jak čert. Porod proběhne spíš až nad ránem. Budoucí tatínek domů, budoucí maminka na čekatelák. 23h. Sprcha. Bez úlevy. Injekce pravdy / plegomazin/ (jestli jsou tohle jen poslíčci tak mě omejou). Slzy už netečou, ale stříkají proudem. 14.6.2016 1h. Přichází další budoucí maminka na čekatelák. Stejný nález jako já. Taky dostává injekci. Dobrá zprává, bolesti nepřešly, značně zesílily, nejsou to poslíčci. Ovšem stále se víc neotvírám. Čípek snad i narůstá. 2h. Stejný nález odnaproti skučí bolestí. Odchází na sál.Kde je spravedlnost? Kde je nějaká spravedlnost? Kroutím se bolestí. Chci spát, nejde to. 3h. "Začínáš se trochu otvírat, pojedeme na sál" Na sále monitor, sprcha, klystýr, wc, sprcha.... po klystýru krušné chvíle 4h. Budoucí taťka se vrátil. Tiše trpí se mnou. Já trpím nahlas. Jak zvládne někdo nevydat hlásku?? 5h. Přesun na lůžko, kontrola jak to jde. Otevřená na 8 prstů, hurá za chvíli to bude. (nebude). Budoucí tatínek masíruje záda, skáču na míči. Myslím že umírám. 6h. Víc nevydržím.. bolest, únava, vyčerpání.. Dotaz na epidural. Pane Bože, kdo by ho nechtěl???? Sem s ním. Malá včelka a po ní mega úleva. Ahoj světe, já zas vnímám. 8h. "Tak jo, jdeme tlačit" Říkám si príma, všude píšou "3x jsem zatlačila a bylo venku". hmm jasně :-) 3x jsem zatlačila a ono prd. Hlavička nechce ven. 8:30 "už vidím hlavičku s dalšíí kontrakcí pořádně zatlač" Pěkný prd. S další kontrakcí a tlačením se nic zásadního neděje. Sahám si mezi nohy a poprvé cítím kůži toho drobečka (haha). Miluji! Uff uff... Další zatlačení, daší zatlačení a další... 8:47 Tak teď, zatlačit, šmik a je venku. Moje krásná, úžasná, dokonalá, báječná dcera. Ne, vážně nemá 3300g. Vážně to není drobeček. Eliška měří 50cm a váží 3710g. I tak ji miluju. Porodila jsem si největší lásku svého života.\n02.06.2016 - 1.narozeniny\n18.05.2016 - Ema\nPoprve jsem te spaterila 18.5.2016 ve 14:10 byla tak malicka merila 45cm a vazila 2690g.bala jsem se te chovat abych ji neublizila..otec jeji nas poslal do haje kdys sem byla v 7mesici tehot.radsi ma automaty a kamarady me nadelal dluhy a rozprodal vse co mohl :( emicka je moje vse miluju ji ted nam jsou dva a pul mesice a mame 54cm a 4550g.:*\n18.05.2016 - Emicka\n18.5 jsi prisla na svet poprve sem te ten den vydela ..narodila se mi Ema Volejnikova 18.5,2016 ve 14:10.. Poprve kdys sem ji zpatrila tak sem vedela ze pro ni tonnejlepsi miluju ji ..bala sem se ji i vzit do ruky mela hu 2690g a vysku 45cm...ted jsou emicce 2;mesice a cca dva tydny a mame uz 55cm.a 4550g..otec emika nas poslal do haje a vybral si kamarady a automaty zadluzil me a rozprodal vse co mohl..\n02.05.2016 - ako som nakoniec otehotnela\nMala som problémy rok roku 2009 (špinavý-až hnedo_čierny, zapáchajúci výtok mimo menzes), ktorý naznačoval, že niečo nie je v poriadku. Návšteva doktora, prehliadka, konzultácia mojich problémom prebehla bez nálezu. Kontrola nič neodhalila až do listopadu 2014. Výsmechy doktora, že prečo si každá ženská myslí, že výtok z pošvy má mať vždy bielu farbu...som neniesla dobre a bolo mi trapne. V prosinci 2014 som znova bola otravovať doktora so svojimi problémami, bála som sa rakoviny, tušila som, že tie výtoky nie sú normálne napriek tvrdeniu môjho gynekológa... A čo sa nestalo? Ten istý doktor čo ma ošetroval mi povedal, že mám myómy a jeden z nich má dokonca veľkosť 4 cm.... Každých 6 mesiacov som chodila poctivo na kontrolu a tam sa iba konštatovalo, že myómy rastú ... Stratila som ďalší rok a stále nič sa nedialo. Vedela som, že musím zmeniť doktora. Počkala som 1/2 roka od poslednej kontroly u môjho pôvodného doktora (to iba pre istotu, lebo som cudzinec a nechcela som mať problémy s poisťovňou..)a šla som začiatkom roku 2016 za novým doktorom - Jan Řičánek, Telč. Napriek môjmu veku (37 rokov, žiadne tehotenstvo) a myomatóze (mám ich po celej maternici, navyše jeden myóm blokuje ľavý vaječník) som otehotnela... Doktor Řičánek dokážal nemožné. Som rada, že som sa nakoniec rozhodla pre zmenu doktora. Ak máte podobné skúsenosti - nebojte sa urobiť zmenu u doktora. Neurobte takú istú chybu ako ja.\n28.04.2016 - První pohled na miminko\nSamotný porod trval asi 8 hodin, bolesti byly hrozné a jak jsem se snažila miminko vytlačit tak to nechtělo jít ven. :-) Ale nakonec jsem tak moc zatlačila s pomocí mého manžela tak naše malá princezna konečně poprvé vykoukla na svět. Byla nádherná a hned jsem se do ní zamilovala.\n25.02.2016 - Tulo-těhotenství, no a co?\nJsem téměř u konce svého „tulo-těhotenského“ stavu, kde do dnešního dne (do 35 týdne) jsem nabrala celkově krásných 26 kg a to ještě asi není zcela finální cílová rovinka. Vzhledem k tomu, že jsem vysoká, tak se ta kila tak nějak na štěstí rovnoměrně rozprostřela do všech částí těla, takže jsem taková menší, téměř 1,8m Godzillka, jak mi bylo řečeno v práci kolegou. Co je ovšem důležité, tak ta kila mě vůbec netrápí (podotýkám, že zatím mě netrápí, po těhotenství se tento stav přehoupne o 180° jiným směrem). Ale nyní je mi dobře, nic mi nechybí, malý „Píďa“ v bříšku si taky nestěžuje a partner mě alespoň nepřehlédne, když se valím a do všeho tak nemotorně narážím – prostě jsem nyní středem pozornosti a já si to docela užívám. Dokonce si možná i myslím, že drahá polovička mé těhotenství v určitém směru i oceňuje, protože hodně vařím a peču. Né že bych to do doby svého těhotenství nepraktikovala a kuchyň pro mě byla jen občasná strojovna na výrobu víkendových pokrmů, to rozhodně ne. Ale momentální stav beztrestného jezení je prostě božský a tak mě o to víc baví zkoušet, vyrábět a následně i konzumovat různé pokrmy. Také se mi občas nyní ke konci tulo-těhotenství stává, že se večer probudím a nemůžu usnout a to můžu počítat ovečky do kolika chci. Ovšem když se přemístím do kuchyně a něco „požeru“ tak to je zaručený recept na to, že lehnete a spokojeně dál spím. Takže rozhodně mějte plnou lednici a tajné skrýše! Vše je dobré si hlavně správně odůvodnit. Můj jídelníček se neskládá jen ze sladkých zákusků - kde je dokázáno, že cukr vám dodá energii, slaných oříšků – kde oříšky jsou dobré na železo, zinek a hořčík, gumových medvídků – které jsou dobré na kosti, čokolády – která je dobrá na navození příjemné nálady a spoustu jiných dobrot, ale i z ovoce, zeleniny, masa a ryb. To jen na mou obhajobu, že jsem v průběhu těhotenství jedla jen samé zdravé a doporučené věci, takže ta kila vážně nevím, z čeho mám. Kdybych to měla shrnout. Tak těch devět gastronomických měsíců vůbec nebylo špatných, ba naopak – užívala jsem si, co to šlo a podle mého by to tak mělo být. Neomezovat se, ale všeho jídla s mírou.\n08.02.2016 - Porod\nAnoo celé těhotenství jsem se tak trochu toho dne bála. Nesnášela jsem větu: " zvládla toona, takto zvládneš taky". A pak.... to přišlo a dřív než jsem se stačila pořádně připravit. Ve 36. tt mi vyvolali porod, kvůli preeklampsii. Při první pilulce večer mi doktor řekl, že ráno mi dají ještě další, protože jedna prý často nestačí. Že můžu v noci cítit mírné stahování břicha a mírné křeče v podbřišku, ale že bych se měla vyspat v pohodě a nemělo by mě to nějak otravovat... No sotva jsem slezla z toho lůžka, tak jsem měla tvrdé břicho a pocit, že mi tíhne dolů. Když jsem si lehla na pokoji, tak začali ty mírné křeče, které se ale zvětšovali až to začalo být jako pri menstruaci - a to pri nich mívám strašné bolesti a nevolnosti. Tak se dostavila taky, tak jsem zašla za sestřičkou. Řekla, že se podívá, ale že porod je určitě ještě daleko... Při té její kontrole přímo vytryskla plodová voda. Odnesla mě ve 4:20 na sál a tam mě opět doktor ujišťoval že je to daleko, ale kontrakce byli pořád silnější. Porodní asistentky mi dali klistýr a já byla vděčná, protože to opravdu pomohlo od bolesti. O horké vodě ani nemluvím... Když jsem vylezla, tak mi pomalu nestihli podat antibiotika a ani analgetika. Ještě, že přítel už čekal na chodbě... Bolest byla silnější a já ho škrábala, i když sestřička řekla, že si mám zakřičet... Vážně?? Ha nikdy jsem při bolestech neřvala, raději jsem byla zamýšlená a soustředěna a nehodlala začít řvát, jen proto že to dělají ve filmech... Konečně mi řekli ať začnu tlačit. Po nějaké době mi bylo dost slabě a měla jsem pocit jako bych byla.... na drogách a přitom mi nic nepodali... Pak jsem viděla, že je doktor se setrou tak trochu nervózní a chteli přejít na císář, protože malý se sekl. Najednou tam bylo plno lidí a doktor mi tlačil na břicho a druhý malého vytahoval zvonem. Konečně byl můj boxer z bříška venku!! Nedošlo na boding, protože musel na vyhřátou deku, takže proběhlo rychlé pohlazení a už byl pryč. Doktorka mě šila strašně dlouho a pak jsem měla hodinu ležet na sále. Pomalu jsem nevnímala co mi přítel říkal, jen vím že jsem měla strašnou žízeň ale napít jsem se mohla až po té hodině. Když mě chteli odvézt tak jsem 2x odpadla a na potřetí jsem to zvládla!! Taková mladá hodná sestřička mě co půl hodiny kontrolovala.. Odpoledne mi přivezli můj malý pomačkaný uzlíček. Konečně jsem ho mohla hladit, a koukat na něj. Tak šťastná jsem ještě nebyla!!!\n27.11.2015 - Cesta ke štěstí+\nTo byl den, krása jen pohledět. Zase jsme makali na bytu, který už byl skoro hotov a pak si udělali krásný večer a onehdá večer, jak se říká jsem uklouzla na přítele :D Začal proces oplodňování. Po měsíci na Vánoce jsme jeli za taťkou strávit s rodinou krásné chvíle, které byly bohužel nejen radostné, ale i plně smutku, protože na druhé straně planety nás pomalu opouštěla babička. Okolo 26. prosince jsme si tak seděli na verandě a v tom se ozvalo mé zažívání. Tak jsem si řekla, že to asi bude nějaká viróza, když už jsem šla takhle třikrát za sebou blinkat dostalo se mi podezření, že by to možná mohlo být těhotenství. Na Silvestra jsme měli pozvanou partu už do nastěhovaného bytu a tenkrát začali mé pochybnosti o mém zdravotním stavu nabývat obrátky. Špatně mi bylo, pít jsem nemohla a záchod byl můj nejmilejší přítel. Proto jsem se rozhodla, že až bude trochu prázdnější byt zkusit si těhotenský test. 2.1.2016 takhle dopoledne jsem skočila do lékarny pro těhotenský test a vše udělala podle pokynů a ejhle II čárky. Nikdy se mi neukázala II čárky, že by jsem byly opravdu těhotná..? Zkusím to tedy ještě příští týden pro sichr. Dva dny po mém šťastném zjištění (samozřejmě přítelovi jsem nic neřekla) mi bylo řečeno , že má babča zemřela, nemohla jsem uvěřit svým uším, zkolabovala jsem. Proplakala jsem celý večer. Na druhou stranu jsem byla kvůli miminku, které už ve mě vyrůstá. Prostě rozpoložení na dvě věci :)\n24.10.2015 - můj zážitek byl porod\nkdyž sem začala rodit byl to krásný pocit že zachvilku budeme mít naší krásnou cerku u sebe dala mi hodně zabrat ale zato to stálo rodila jsem 24hod.a 8min. když sem jí poprve uviděla bylo to něco krásnýho že už jsme konečně všichni 3 pohromadě věděla jsem že je vše zamnou a tu naší krásnou princeznu už nafurt budeme mít doma je to tak nedávno co jsem naší krásnou princeznu porodila a před 6 dněma jsme oslavily 1 Rok...!! to asi tak zatím vše..\n02.06.2015 - Narodila se Terezka\n03.12.2012 - Vítek bojuje\nVidět dítě zmodralé 3.12.2012 Den začal krásně, všichni jsme se prospaly do pul 9 ráno a začali si užívat dalšího dne. Víteček nám krásně spinkal a pil. Já jsem si zašla z kamarádkou na Břišní tance, chodíme se tam uvolnit a procvičit si tělo. Víteček šel tentokrát semnou byl šikovny a vysmaty. Celou dobu to tam prospinkal hudba se mu libila. Kontrolovali ho tam všechny maminky co tam byli. Krásně spinkal a sem tam se pousmal. Když jsme zkončili jeli jsme domů a stále spinkal. Když jsme přišli domu už se probudil a chystali jsme mu jidlo. Vypil sice jen 30ml, ale krásně to vypil a začal jsi hrát se svym tatinkem. Smál se s dovaděl s nožičkami. Když už plakal, že chce jit spinkat, tak jsme ho šla v náručích uspat. A tady začína naše bezmoc. Když jsem ho šla dávat do postylky, tak najednou se na mě podival svymi očkami a nemohl se nadechnout, najednou jsem začala po něm křičet dychej, dychej Víto nadechni se a lehce jsou ho bila do zadiček. Dlouha minuta mi připoměla hodiny. Manžel začal volat okamžitě zachranku byla u nás za 3 minuty. To už jsem Vítečka rozdychala. Moc jsem mu děkovala za to, že dycha, ale vidět ho jak mi modra a fialovi pod očima v mé naruči dosmrti nezapomenu. Nakonec ho odvezli do Hranické nemocnice a nechali si ho tam na pozorovaní. Když jsem se šla za ním rozloučit a uspat tak jsem byla moc ráda. Plakal a sestry mi ho dali do naruče at ho uspim, že budou moc rádi. Tak jsem ho v náručích uspavala a zpivala mu. Najednou zavřel oči a usmal se. Pak najednou otevřel oči a já věděla že je zle opět ta sama scéna co byla doma. Volala jsem hned sestru a už to začlo přišlo tam najednou tolik lidí, že já musela jit vem. Nevím co sním dělali, ale ten jeho pláč stále slyšim. Nakonec mě i Vítečka odveli do Olomouce rychlou a z majáčkami. Manžel jak to viděl že nás odvažeji začal taky plakat. Bylo to pro něho moc těžké. V sanitce zase ztrácel saturaci a museli jsme zastavit. Pro mě to už bylo tak hrozné, že jsem nevěděla co mam dělat. Začala jsem si vyčítat, že za to můžu já, já jsem ho nosila pod srdcem a u mě ztrádal. Když jsme přijeli na JIP do Olomouce tak se o něho moc krásně postarali. Ja jsem vyplnila veškere informace a šla se na něho podivat. Manžel jel nakonec pro mě. Byla jsem u něho pul hodiny a krásně jsem ho zklidnila a uspala. Při cestě jsme oba měli na krajičku a jeli domu i když se nám nechtělo. Dnes 4.12 Jsme volali je stabilizovan, další vypadek dechu nebyl. Další dny budu dopisovat a do snad štastného konce. 5.12. Další zprávy: Je na tom dobře, mozeček je v pořádku a bříško taky. Jen zatim zjistili, že se mu potrava vraci do pulky jicnu a jak má problémy s dychaci záklopkou tak se mu to může dostavat do plic a tím se mohl začit dusit. Ale zatim je to jen doměnka budou dělat další vyšetření. Má sondu nechce jim papat. 6.12. Nové zprávy: Je pry moc šikovny chlapeček, očička má v pořádku, ouška taky. Nejspiš ho už přeloži na normalní pokoj. Zítra se na něho jedeme podívat už se moc těším. Jinak mu nasadily podporné léky co by měli zpevnit záklopku v žaludku, aby se mu nevracela potrava zpátky. A nevdechl to a nedusíl se jako to udělal v ponděli. Zatim určili, že to je to co to způsobilo. 7.12. Byly jsme se za naším Vítečkem podivat, nějak nám povyrostl za ten týden. Je to šikulka náš. Váži 4085g. Všechny výsledky dopadly dobře. Jen nás dr trochu vystrašil, že odmita papat, že si ho vezmeme domů se sondou nebo popřipadě, že daji vyživu přimo do žaludku( direčkou co bude mit v bříšku). tohle všechno jsme zavrhly. Nic takového nechceme. U mě vždy papal krásně. Tak uvidíme co bude dal. Proč už nemůže byt zdraví jako každé zdravé miminko! Jak bych si to přála a klidně jako jedinny dáreček pod stromeček. 9.12. Dneska jsme si tam volali, pije tak střidávě jednou sám bez problému a někdy ho dokrmuji přes sondičku. Je šikovny, říkali sestřičky. zítra se dovíme kdy si ho vyzvedneme a pojede domů. Těším se na zítřek. 10.12. Tak nakonec si ho nevyzvedneme dneska, protože ho neviděl ještě jeden lékař, zítra snad ho uvidí. Jinak nejspiš zítra nám ho převezou do Hranic, bude alespoň blíž a maminka bude moci za nim chodit popřipadě ji přijmou a další den bychom šli domů 11.12 Po dnešní zprávě jsem byla opět vytočená. Tak Vítek je zdravy a aby ho nemuseli dneska převážet tak mu vzali komplet vyšetření krve. Tohle měli čas udělat během minuleho týdne né oni dneska, aby se něco dělo. No uvidíme zítra co bude. Už jsem ale zoufala. Doufám že už se nikdy nic nestane a už nebudeme muset nikam do nemocnice je to jen o nervy. Né už bude dobře a Vítek už bude stále snámi. Je to šikulka a doma na něj čekame stou největší láskou a s otevřenou náruči. Milujeme tě 17.12- Je to přesně rok co jsme oběvili dusika na testu, tak moc jsme se těšila na další miminko. A dnes je to taky 14 dni co nemáme doma své dítě, je stále v nemocnici a jak to pry byva a musíme stím počitat, tak se nakazil od děti co ve dle něho leží. Má kanylu v hlavě, má 4 měsice umí jen ležet a sem tam se usmat a ani to už mu moc nejde, snažíl se zvedat hlavu, to už nedokáže vůbec, přetačel se na bok, taky mu to už nejde. Je to jen ležíci miminko, Maminka ho nakrmila vždy 80-90ml ted nevipije ani 60ml. Nevím co jsme komu udělali, ale je to silná a bolestiva rána. 19.12. - stále je v nemocnici, vypada dobře, ale je sklesly, že není doma. Stále na nás kouka těmi očkami a říká nám vemte mě domů. Jak rádi bychom to udělali, ale je tam všude kolem nemoci, že on to všechno chyta, zítra na 99% už bude doma, maminka s tatínkem a babičkou už bojuji, aby šel domů, kde mu bude líp než tam. Tak Vítečku celou noc budeš už bez teplot a zítra dopoledne si tě vyzvednu, bud silny a vydrž to. S tatínkem a sestřičkou tě milujeme. 21. 12 - Včera, mu píchali obě ouška dostal tam zánět. Teploty klesl,y protože ho už nic netrápi. Dostavá antibiotika a snad to bude za pár dni v pořádku a na Nový rok bude zdravy a ten další si bude jen užívát zdravý a bez jakych koliv problému. Víc si nepřeji než mít zdravé děti a byt štastná v manželství to bude mé největší přání na Nový rok. Zítra ho možná pustí 22.12 jsme si ho v 11 dopoledne donesli domu, má 7 druhu léku, ale jsou na podporu žaludku, aby se rychleji zpravil a mohl krásně pak papat. + antibiotika na 10 dní.\n30.07.1995 - Pár věcí o mě! ❤\n12.07.0018 - Porod\nPred 2 lety,kdyz jsem poprve porodila jsem si myslela,ze pokud budeme mit nekdy dalsi dite,porod urcite nebude rychlejsi. Ten 1. totiz trval od prvnich bolesti nejakych 5 hodin necelych,a takove to nejhorsi kdy na vas krici nadechnete se a tlacte trvalo 5 minut. Tak druhy porod prekvapil jeste vic. Nic zadne priznaky, bolesti,odpoledni sloficek a najednou okamzite bolesti po 2 minutach. Volani zachranky a do pul hodiny odrozeno. Tim chci rict,pokud vahate kdy jet do porodnice,urcite co nejdriv,muze se totiz stat ze byste to pak nemuseli stihnout :-D\n24.05.0018 - Tvůj kočárek\nDneska jsme se moc nevyspali. Tvůj tatínek jel darovat krev a mě čekal test na těhotenskou cukrovku. Naštěstí mi ty tři hodiny utekly a jedeme do Polska. Mysleli jsme, že se zatím jen podíváme, ale asi ve čtvrtém obchodě tam stál. Přesně takový, jaký jsem pro tebe chtěla. Šedo modrý s černým rámem. No je prostě boží. Za dva měsíce k vyzvednutí\n27.04.0018 - 15+0\nTak jsem se konečně odhodlala k tomu, abych neco napsala.. Máme za sebou návštěvu Predika ve Zlíně. Pan doktor byl velice milý a já jsem měla neuvěřitelnou radost, že mého miláčka uvidí i jeho tatinek.. Bylo hezké vidět jak nam miláček mává ručičkama.. Výsledky dopadly dobře a pan doktor nám řekl, že na 70 % to bude chlapeček.. Už se moc na miminko těšíme..\n19.02.0018 - První den doma\n19.2.2018 Nás konečně pustily domů z porodnice, po šíleně dlouhém a vyčerpávajícím týdnu, kdy naše sluníčko bylo kontrolováno kvůli podezření na žloutenku. Díky bohu se to neprokázalo a tatínek si nás mohl konečně odvést domů. A jak krásné bylo zjištění, když to bylo na tatínkův svátek. Pro něj to byl ten nejhezčí dárek jaký si mohl přát\n18.01.0018 - Laura\nNarození druhé dcery\n15.01.0018 - Zjištěno těhotenství\nJeden den, mi bylo nevolno, zrovna když jsem byla v práci. Říkala jsem si že je to od hladu, nabrala jsem si pořádnou porci jídla a šla obedvat. Takhle to šlo tři dny za sebou. Až si ze mě v práci začali dělat srandu, že jsem těhotná. Řekla jsem jim, že by do me musel prve hrom uhodit, abych byla těhotná a druhý den jsem zjistila, že jsem vážně těhotná. Přišla obrovská radost, ale vzápětí to zastoupil obláček strachu "druhé dítě, Filipovi jsou teprve dva roky, zvládnu to já?".. Plánovala jsem si, jak originálně oznámím své těhotenství příteli, ještě před tím než jsem otěhotněla.. Teď, když jsem zjistila že jsem těhotná, jsem vyrazila do ložnice, kde ještě stále přítel spal, a začala jsem na něj křičet že už vím proč mi je špatně, a že za to může jenom on.. Za to že jsem těhotná.. Pak přišla další vlna radosti a vzápětí se opět objevil ten mracek pochybnosti "nebude se Filípek cítit odstrceny?, nebude mít pocit, že ho máme teď méně rádi? Nebude zarlit?" Vše jsem odsunula stranou a rozhodla se že Filipa na příchod sourozence připravíme a nedáme mu žádnou záminku aby si myslel cokoliv špatného.. Takzeee, jsem těhotná, huraaa.\n27.09.0017 - Jenom cesta pro lístek\nDnes jsem si měla dojít pro lístek na peníze, jelikož jsem od 7tt na neschopence pro děsné zvracení a bolesti žaludku. Při této návštěvě se mě sestřička ptá zda mám průkazku, jelikož již má výsledky krve a chce mi je ochotně zapsat. Tak jsem jí ji podala a ejhle, špatný krevní obraz. Před 15 lety jsem byla chudokrevná, ale to již bylo dlouhodobě v pořádku. Každopádně toto těhotenství mi dává zabrat a vyfasovala jsem k magneziu ještě železo :-). Doufám tedy, že ten screening bude zcela v pořádku, jelikož už nic dalšího nechci :-D .\n22.09.0017 - Kontrola v 10+6tt\nDnes jsem byla poprvé v poradně, od poslední kontroly před 3 týdny se toho spoustu událo. Chytla jsem od dcery chřipku, dostala zánět močového měchýře a s tím rovnou i gynekologickou infekci :-o. Do toho všeho ještě to zvracení a bolavý žaludek. Z kontroly jsem tudíž měla hrozné obavy. Přesto všechno je naše fazolka statečná a krásně nám vyrostla na necelé 4 cm a zatím vypadá vše v pořádku. Vzhledem k potížím a pnutí v bříšku jsem stejně nafasovala magnezium (což mi vůbec nevadí, protože to je jediné pití co mi chutná :-) ). Byla mi odebrána krev a jelikož jsem se rozhodla pro prvotrimestrální screening, tak mi již odebrali krev i na něj. Objednaná jsem na 3.10. a strašně se na podrobný ultrazvuk těším.\n20.06.0017 - Můj pan dokonalý\n20.6.2017 ve 20:16 se narodil můj pan dokonalý Samuel\n25.05.0017 - Všední den\nAhoj těhulky! Jsem ve 13tt a všechno je v pořádku. Sice jsem unavená a trápí mě zažívací potíže, ale chodím do práce a snažím se i trochu sportovat. Občas jezdím na kole a také chodím s kamarádkou do bazénu, je to vždycky úžasný relax. Také jsem se rozhodla, že půjdu na cvičení pro těhotné, na to se už moc těším. Teď mi začaly otékat nohy, ale zatím to neřeším, protože k řešení je spousta jiných věcí a to velmi příjemných, jde o věci pro miminko. Pár věcí už mám, ale zbývá ještě spousta dalších a chce to nakupovat postupně. Jednak aby jsme si dělali radost a jednak aby toho ve finále nebylo moc najednou. Milé maminky čekatelky ať jste zdravé a šťastné, pa\n19.04.0017 - Klidné spaní\nOdběr plodové vody a konečně první vydařená fotečka našeho chlapečka\n19.02.0017 - narození Anetky\n06.01.0017 - Prvni screening\nDruhý ultrazvuk a první screening,vše dopadlo na jednicku <3\n07.00.0017 - Kontrola u gyn po odběru\nDnes jsem se dobelhala ke své gynekoložce, aby mě zkontrolovala jak je na tom fazolka po odběru jehlou. Už doktorka mě litovala, že jsem musela být v hrozného stresu, když mě takhle vyděsili. Jsem vděčná, že je takhle empatická. Na ultrazvuku je však fazolka úplně v pořádku a hezky si tam lebedí. Jsem ráda, že je zatím vše v pořádku a do další poradny se chystám až 23.10.2017. Do té doby budu řádně odpočívat :-).\n05.00.0017 - První ultrazvuk\nPrvní ultrazvuk a potvrzení těhotenství <3\n03.00.0017 - Nachlazení\nJsem pěkně nachlazena, pustila se do mě pěkně hnusná rýma. Hlavně nic nebrat.. Jen odpočívat..\n28.08.0016 - Váha\nAhojky maminky, tak nato, že nás před 6m nechtěli pustit domů z porodnice teď to vypadá, že nás malá zbaští všechny.. Z 3040g už máme 8kg..\n00.00.0000 - Konec těhotenství\nTak maličký má asi stále čas. Zítra je termín porodu a vypadá to, že se mu ještě nechce. Už jen s přítelem čekáme na našeho drobečka a těšíme se na něj. O spaní raději nemluvím a jak mám nateklé nohy.. Hotové balóny, které mě děsí...\n00.00.0000 - Moje Druhe těhotenství\nJak jsem zjistila že jsem po Druhe těhotna tak jsme byli z přítelem opravdu moc šťastni a moc se na miminko těšíme a na pohlaví nám nezaleží spíš aby to bylo zdrave :)\n00.00.0000 - Neštovice\nTak jsme si ze školky přinesli s sebou domů Neštovice. První 2 dny byly horší, Dominiček měl zvýšenou teplotu a průjem, ale zbylé dny než Neštovice zmizely byly celkem hračka. Dominiček si na nic nestěžoval, neškrábal se a ani nevypadal, že by mu něco bylo :) mazali jsme tekutým pudrem a Virasoothem a za 11 dní mohl jít znovu do školky :)