Johnny Cash - Johnny Cash - qaz.wiki\nAmerický zpěvák, skladatel a hudebník\nTento článek je o zpěvákovi. Pro jiná použití, vidět Johnny Cash (disambiguation) .\nHotovost v roce 1969\n( 1932-02-26 ) 26. února 1932\nKingsland, Arkansas , USA\n12.09.2003 (12.09.2003) (ve věku 71)\nZahrady paměti Hendersonville\n( m. 1954; div. 1966) \n( m. 1968; zemřel 2003) \n5, včetně Rosanne a Johna\nTommy Cash (bratr)\nJohn R. Cash (narozený JR Cash , 26. února 1932 - 12. září 2003) byl americký zpěvák, skladatel, hudebník a herec. Hodně z Cashovy hudby obsahovalo témata smutku, morálního soužení a vykoupení, zejména v pozdějších fázích jeho kariéry. Byl známý svým hlubokým, klidným basbarytonovým hlasem, výrazným zvukem své doprovodné kapely Tennessee Three, která se vyznačuje vlakovými rytmickými rytmy kytary, vzpurností spojenou s čím dál pochmurnějším a pokornějším chováním, bezplatnými vězeňskými koncerty a ochrannou známkou. - černá pódiová skříň, která mu vynesla přezdívku „ Muž v černém “.\nCash, který se narodil chudým pěstitelům bavlny v Kingslandu v Arkansasu , se proslavil na rychle se rozvíjející scéně rockabilly v Memphisu v Tennessee po čtyřech letech v letectvu . Tradičně zahájil své koncerty jednoduchým představením „Hello, I'm Johnny Cash“, po kterém následuje „ Folsom Prison Blues “, jedna z jeho podpisových písní . Vedle „Folsom Prison Blues“ patří mezi jeho další písně jako „ I Walk the Line “, „ Ring of Fire “, „ Get Rhythm “ a „ Man in Black “. Zaznamenal také vtipná čísla jako „ One Piece at a Time “ a „ A Boy Named Sue “, duet se svou budoucí manželkou June s názvem „ Jackson “ (následovaný mnoha dalšími duety po jejich svatbě) a železniční písně jako „ Hey „ Porter “, „ Orange Blossom Special “ a „ Rock Island Line “. Během poslední etapy své kariéry se zabýval písněmi současných rockových umělců té doby; jeho nejpozoruhodnější obaly byly „ Hurt “ od Nine Inch Nails , „ Rusty Cage “ od Soundgarden a „ Personal Jesus “ od Depeche Mode .\nCash je jedním z nejprodávanějších hudebních umělců všech dob a celosvětově prodal více než 90 milionů desek. Jeho žánrová hudba zahrnovala zvuky země , rock and rollu , rockabilly , blues , folku a gospelu . Toto crossoverové odvolání mu vyneslo vzácnou čest být uveden do Country Hall , Rock and Roll a Gospel Music Hall of Fame.\n2.1 Počáteční kariéra\n2.3 Folsom a jiné vězeňské koncerty\n2.4 Aktivismus pro domorodé Američany\n2.5 Johnny Cash Show\n3 „Muž v černém“\n3.1 Dálnice a odchod z Columbia Records\n3.2 Americké nahrávky\n4 Pozdější roky a smrt\n6 Náboženské víry\n8 Ocenění a vyznamenání\n11 Publikovaná díla\nCashův dětský domov v Dyessu v Arkansasu , kde žil od tří let v roce 1935 až do ukončení střední školy v roce 1950; nemovitost, která je zde zobrazena v roce 2013, je uvedena v národním registru historických míst\nCash se narodil jako JR Cash v Kingslandu v Arkansasu 26. února 1932, jako syn Carrie Cloveree ( rozené Rivers) a Raye Cashe. Měl tři starší sourozence jménem Roy, Margaret Louise a Jacka a tři mladší sourozence jménem Reba, Joanne a Tommy (který se také stal úspěšným umělcem pro venkov). Byl primárně anglického a skotského původu. Jeho babička z otcovy strany si také nárokovala původ Cherokee . Jeho skotské příjmení vysledoval na Fife z 11. století po setkání s tehdejším lairdem z Falkland , majorem Michaelem Crichton-Stuartem. Cash Loch a další místa ve Fife nesou jméno jeho rodiny. Je vzdáleným bratrancem britského konzervativního politika sira Williama Cashe . Jeho matka mu chtěla dát jméno John a jeho otec mu dal přednost Rayovi, takže JR byl jediným kompromisem, na kterém se mohli shodnout. Když se Cash přihlásil k letectvu , nesměl používat iniciály jako křestní jméno, a tak jej změnil na John R. Cash. V roce 1955, když podepsal smlouvu s Sun Records , začal používat jméno Johnny Cash.\nV březnu 1935, kdy měl Cash tři roky, se rodina usadila v Dyessu v Arkansasu , kolonii New Deal, která byla založena za účelem poskytnout chudým rodinám příležitost obdělávat půdu, kterou mohou později vlastnit. Od pěti let pracoval se svými rodinami na bavlněných polích a zpíval s nimi, když pracovali. Cash farma v Dyess zažila povodeň, která později vedla Cashe k napsání písně „ Five Feet High and Rising “. Ekonomické a osobní boje jeho rodiny během Velké hospodářské krize mu poskytly celoživotní soucit s chudou a dělnickou třídou a inspirovaly mnoho jeho písní.\nV roce 1944 byl Cashův starší bratr Jack, s nímž si byl blízký, nehlídanou stolní pilou při práci rozřezal téměř na dvě části a o týden později zemřel. Podle jeho autobiografie měl on, jeho matka i Jack v ten den pocit předtuchy; jeho matka naléhala na Jacka, aby přeskočil práci a šel na rybaření s Cashem, ale Jack trval na práci, protože rodina peníze potřebovala. Cash často hovořil o vině, kterou pociťoval kvůli incidentu, a mluvil o tom, že se těší na „setkání s [jeho] bratrem v nebi“.\nCashovým časným vzpomínkám dominovala gospelová hudba a rádio. Naučil kytaru svou matkou a přítelem z dětství, Cash začal hrát a psát písně ve věku 12 let. Když byl mladý, měl Cash hlas vysokého tónu , poté, co se změnil jeho hlas , se stal basbarytonem . Na střední škole zpíval v místní rozhlasové stanici. O několik desetiletí později vydal album tradičních gospelových písní s názvem Moje matka je Hymn Book . Byl také významně ovlivněn tradiční irskou hudbou , kterou slyšel každý týden v podání Dennis Day v rozhlasovém programu Jacka Bennyho .\nHotovost narukovala k letectvu 7. července 1950. Po základním výcviku na letecké základně Lackland a technickém výcviku na letecké základně Brooks v San Antoniu v Texasu byla Cash přidělena k 12. radiotelefonnímu letectvu amerického letectva Security Service at Landsberg , West Germany . Pracoval jako operátor morseovky zadržující přenosy sovětské armády . Během pobytu v Landsbergu vytvořil svou první kapelu „The Landsberg Barbarians“. 3. března 1953 obdržel telegram s poznámkou, že sovětský premiér Stalin zemřel, což z něj dělá prvního obyvatele Západu, který si byl této smrti vědom. 3. července 1954 byl čestně propuštěn jako seržant štábu a vrátil se do Texasu. Během vojenské služby získal výraznou jizvu na pravé straně čelisti v důsledku chirurgického zákroku k odstranění cysty .\nReklamní fotografie pro Sun Records, 1955\nV roce 1954 se Cash a Vivian přestěhovali do Memphisu v Tennessee , kde prodával přístroje, zatímco studoval na rozhlasového hlasatele. V noci hrál s kytaristou Lutherem Perkinsem a basistou Marshallem Grantem . Perkins a Grant byli známí jako Tennessee Two . Cash získal odvahu navštívit studio Sun Records v naději, že získá nahrávací smlouvu. Ucházel se o Sama Phillipsa zpěvem převážně gospelových písní, jen aby se od producenta dozvěděl, že již nezaznamenává gospelovou hudbu. O Phillipsovi se říkalo, že řekl Cashovi, aby „šel domů a zhřešil, pak se vrátil s písní, kterou mohu prodat“, ačkoli v rozhovoru z roku 2002 Cash popřel, že by Phillips učinil jakýkoli takový komentář. Cash si nakonec získal producenta novými písněmi dodávanými v jeho rané rockabilly stylu. V roce 1955 natočil Cash své první nahrávky na skladbách Sun „ Hey Porter “ a „ Cry! Cry! Cry! “, Které vyšly koncem června a setkaly se s úspěchem v hitparádách .\n4. prosince 1956 se Elvis Presley přidal k Phillipsovi, zatímco Carl Perkins byl ve studiu, kde střílel nové skladby, a Jerry Lee Lewis ho doprovázel na klavír. Cash byl také ve studiu a všichni čtyři zahájili improvizovanou jam session . Phillips nechal kazety v chodu a nahrávky, z nichž téměř polovina byla gospelová, přežily. Od té doby byli propuštěni pod názvem Million Dollar Quartet . V Cash: Autobiografie , Cash napsal, že byl nejvzdálenější od mikrofonu a zpíval ve vyšší výšce, aby splynul s Elvisem.\nDíky Cashově další nahrávce „Folsom Prison Blues“ se země dostala do první pětky. Jeho „ I Walk the Line “ se stal jedničkou na grafech země a vstoupil do hudebního žebříčku top 20. „ Home of Blues “ následovalo, zaznamenal v červenci 1957. Ve stejném roce Cash se stal prvním umělcem slunce vydat dlouho- přehrávání alba . Ačkoli byl v té době nejkonzistentněji prodávajícím a nejplodnějším umělcem Sunu, cítil se Cash omezen svou smlouvou s malou značkou. Phillips nechtěl, aby Cash nahrával evangelium, a platil mu 3% licenční poplatek místo standardní sazby 5%. Presley už Sun opustil a Phillips soustředil většinu své pozornosti a propagace na Lewise.\nV roce 1958 opustil Cash Phillips, aby podepsal lukrativní nabídku s Columbia Records . Jeho singl „ Don't Take Your Guns to Town “ se stal jedním z jeho největších hitů a pro své druhé album pro Columbia nahrál sbírku gospelových písní. Cash však po sobě zanechal dostatečný počet nahraných nahrávek se Sunem, ze kterých Phillips pokračoval ve vydávání nových singlů a alb, včetně dříve nevydaného materiálu, a to až v roce 1964. Cash byl v neobvyklé pozici vydávání nových vydání na dvou labelech současně. Vydání Sun z roku 1960, cover verze „ Oh Lonesome Me “, se dostalo na 13. místo v žebříčcích C&W.\n(Když RCA Victor podepsal Presleyho, koupil také své mistry Sun Records, ale když Cash odešel do Kolumbie, Phillips si ponechal práva na Sunovy zpěváky. Columbia nakonec licencovala některé z těchto nahrávek k vydání na kompilacích po Cashově smrti.)\nTennessee Three s hotovostí v roce 1963\nNa začátku své kariéry dostal Cash škádlivou přezdívku „Undertaker“ od kolegů umělců kvůli jeho zvyku nosit černé oblečení. Řekl, že si je vybral, protože na dlouhých prohlídkách bylo snazší udržovat jejich čistotu.\nNa začátku šedesátých let Cash cestoval s Carter Family, která do této doby pravidelně zahrnovala dcery Matky Maybelle , Anitu , June a Helen . June si později vzpomněla, že ho během těchto cest obdivovala z dálky. V 60. letech se objevil v krátkém televizním seriálu Pete Seegera Rainbow Quest . On také hrál v, a psal a zpíval úvodní téma pro, 1961 filmu s názvem Five Minutes to Live , později re-povolený jako Door-to-door Maniac .\nCashovou kariéru zvládl Saul Holiff, promotér z Londýna v Ontariu. Jejich vztah byl předmětem životopisného filmu Saulova syna Můj otec a muž v černém .\nKdyž se jeho kariéra rozjížděla koncem padesátých let, Cash začal hodně pít a stal se závislým na amfetaminech a barbiturátech . Na krátkou dobu sdílel byt v Nashvillu s Waylonem Jenningsem , který byl hluboce závislý na amfetaminech. Cash používal stimulanty, aby zůstal vzhůru během prohlídek. Přátelé vtipkovali o jeho „nervozitě“ a nepravidelném chování, mnozí ignorovali varovné příznaky jeho zhoršující se drogové závislosti .\nAčkoli se v mnoha ohledech vymknul kontrole, Cash mohl díky své frenetické kreativitě pořád házet. Jeho ztvárnění „ Ring of Fire “ bylo hitem crossoveru , který se dostal na první místo v žebříčcích zemí a dostal se do první dvacítky v hitparádách. To bylo původně provedeno sestrou June, ale signaturu klamu ve stylu mariachi poskytl Cash. Řekl, že mu to přišlo ve snu. Vivian Liberto prohlásil jinou verzi původu „ohnivého kruhu“. Ve své knize I Walked the Line: My Life with Johnny Liberto říká, že Cash dal Carterovi z peněžních důvodů poloviční autorskou zásluhu.\nV červnu 1965 Cashův táborník začal hořet během rybářského výletu se svým synovcem Damonem Fielderem v Los Padres National Forest v Kalifornii a spustil lesní požár, který spálil několik stovek akrů a téměř způsobil jeho smrt. Cash tvrdil, že oheň byl způsoben jiskrami z vadného výfukového systému na jeho karavanu, ale Fielder si myslí, že Cash zahájil oheň, aby zůstal teplý, a ve svém zdrogovaném stavu si nevšiml, že se oheň vymknul kontrole. Když se soudce zeptal Cashe, proč to udělal, Cash řekl: „Neudělal jsem to, udělal to můj náklaďák a je mrtvý, takže to nemůžete zpochybnit.“\nOheň zničil 508 akrů (206 ha), spálil zeleň u tří hor a zahnal 49 z 53 ohrožených kalifornských kondorů . Cash nelitoval a tvrdil: „Nestarám se o ty zatracené žluté káňata.“ Federální vláda ho žalovala a byla mu přiznána částka 125 172 $. Hotovost nakonec případ urovnala a zaplatila 82 001 USD. Od roku 2018 žije 488 kalifornských kondorů žijících divoce nebo v zajetí.\nAčkoli si Cash vypěstoval romantický obraz psance , nikdy si neodseděl trest odnětí svobody. Přestože za přestupky přistál sedmkrát ve vězení , zůstal na každém pobytu pouze jednu noc. 11. května 1965 byl zatčen v Starkville v Mississippi za neoprávněné vniknutí pozdě v noci na soukromý majetek a trhat květiny. (Kdysi to psát píseň „Starkville City vězení“, který on diskutoval o jeho živé At San Quentin album.) Zatímco na turné v tomto roce, byl zatčen 4.října v El Paso, Texas , pomocí narkotik týmu. Policisté podezření, že se pašuje heroin z Mexika, ale našel místo 688 Dexedrin tobolek (amfetaminy) a 475 Equanil (sedativa nebo uklidňující) tablety, že zpěvák měl skryté uvnitř jeho kytaru případ. Protože pilulky byly spíše léky na předpis než nelegálními narkotiky, dostal podmíněný trest . Cash poslal dluhopis ve výši 1 500 $ a poté byl propuštěn až do svého obvinění.\nV tomto období poloviny 60. let vydal Cash řadu koncepčních alb . Jeho hořké slzy (1964) byly věnovány mluvenému slovu a písním, které se zabývaly situací domorodých Američanů a špatným zacházením ze strany vlády. Zatímco se původně dostávalo do hitparád, toto album narazilo na odpor některých fanoušků a rozhlasových stanic, které odmítly jeho kontroverzní přístup k sociálním otázkám. V roce 2011 o tom vyšla kniha, která vedla k opětovnému záznamu písní současných umělců ak natáčení dokumentárního filmu o Cashově úsilí s albem. Tento film byl vysílán na PBS v únoru a listopadu 2016. Jeho film Sings the Ballads of the True West (1965) byl experimentálním dvojitým záznamem, v němž se mísily autentické hraniční písně s Cashovým mluveným vyprávěním.\nKdyž dosáhl minima se svou těžkou drogovou závislostí a destruktivním chováním, byl Cash rozvedený se svou první manželkou a jeho představení byla zrušena, ale i nadále nacházel úspěch. V roce 1967 získal Cashův duet s June Carterovou „ Jacksonem “ cenu Grammy .\nCash byl naposledy zatčen v roce 1967 v Walker County v Georgii poté, co policie zjistila, že nese tašku s léky na předpis a měl autonehodu. Cash se pokusil podplatit místního zástupce, který peníze odmítl. Zpěvačka byla uvězněna na noc v LaFayette ve státě Georgia . Šerif Ralph Jones ho po dlouhém proslovu propustil a varoval ho před nebezpečím jeho chování a promarněným potenciálem. Cash tuto zkušenost připsal a pomohl mu otočit se a zachránit mu život. Později se vrátil do LaFayette hrát benefiční koncert; přilákalo 12 000 lidí (počet obyvatel města byl v té době méně než 9 000) a získal 75 000 $ pro střední školu. Když uvažoval o své minulosti v rozhovoru z roku 1997, poznamenal Cash: „Chvíli jsem pilulky a pak mě pilulky začaly brát.“\nExistuje nepotvrzený příběh, že na začátku roku 1967 měl Cash duchovní zjevení v jeskyni Nickajack . Příběh říká, že Cash se pokusil o sebevraždu pod silným vlivem drog. Sestoupil hluboko do jeskyně, pokoušel se ztratit sebe a „prostě zemřít“, ale omdlel na podlaze. Zcela odradil a cítil Boží přítomnost ve svém srdci a vyběhl z jeskyně (navzdory vyčerpání) slabým světlem a mírným vánkem. Incident pro něj představoval jeho znovuzrození. June, Maybelle a Ezra Carter se na měsíc přestěhovaly do Cashova sídla, aby mu pomohly s drogami. Cash navrhl na jevišti 22. června 1968 na koncertě v London Gardens v Londýně v Ontariu v Kanadě. Pár se vzal o týden později (1. března) ve Franklin, Kentucky. Souhlasila, že se provdá za Cashe poté, co „uklidil“.\nCashova cesta zahrnovala znovuobjevení jeho křesťanské víry. Přijal „ oltářní volání “ v Evangelském chrámu, malém kostele v oblasti Nashvillu, který pastoroval reverend Jimmie Rodgers Snow, syn legendy country hudby Hanka Snowa . Podle Marshalla Granta však Cash v roce 1968 zcela nepřestal užívat amfetaminy. Cash až do roku 1970 neukončil veškeré užívání drog a zůstal bez drog po dobu sedmi let. Grant tvrdí, že narození Cashova syna Johna Cartera Cashe inspirovalo Cashe k ukončení jeho závislosti.\nCash začal znovu používat amfetaminy v roce 1977. Do roku 1983 byl opět hluboce závislý a stal se pacientem pro léčbu na klinice Betty Ford v Rancho Mirage . Několik let přestal s drogami, ale došlo k relapsu. V roce 1989 byl závislý a vstoupil do Nashville's Cumberland Heights Alkohol and Drug Treatment Center. V roce 1992 začal v Centru behaviorální medicíny Loma Linda v Loma Linda v Kalifornii péči o svou finální rehabilitační léčbu. (O několik měsíců později ho jeho syn následoval do tohoto zařízení k léčbě).\nFolsom a další vězeňské koncerty\nCash začal koncertovat ve věznicích koncem 50. let. Svůj první slavný vězeňský koncert odehrál 1. ledna 1958 ve státní věznici San Quentin. Tato vystoupení vedla k dvojici velmi úspěšných živých alb, Johnny Cash ve věznici Folsom (1968) a Johnny Cash ve San Quentinu (1969). Obě živá alba dosáhla čísla jedna v country hudbě alba Billboard a ta přešla na vrchol žebříčku popových alb Billboard. V roce 1969 se Cash stal mezinárodním hitem, když zatměl dokonce i The Beatles prodejem 6,5 milionu alb. Ve srovnání s tím byly vězeňské koncerty mnohem úspěšnější než jeho pozdější živá alba jako Strawberry Cake zaznamenaná v Londýně a Live at Madison Square Garden , která dosáhla vrcholu 33 a 39 v žebříčcích alb.\nZáznam Folsom Prison byl představen vydáním jeho „Folsom Prison Blues“, zatímco nahrávka San Quentin zahrnovala crossover hit „ A Boy Named Sue “, novinku Shel Silverstein, která se dostala na první místo v žebříčcích a číslech zemí dva v top 10 amerických hitparád. Verze AM druhé verze obsahovala vulgární výrazy, které byly upraveny mimo vysílanou verzi. Moderní verze CD jsou neupravené, což je prodlužuje oproti originálním vinylovým albům, i když si zachovávají overdubs originálních reakcí publika.\nHotovost byla provedena ve věznici Österåker ve Švédsku v roce 1972. Živé album På Österåker ( At Österåker ) vyšlo v roce 1973. „San Quentin“ bylo nahráno s Cashem, který nahradil „San Quentin“ výrazem „Österåker“. V roce 1976 byl koncert v Tennessee State Prison natočen na videozáznam pro televizní vysílání a po Cashově smrti získal opožděné vydání CD jako Koncert za zdi vězení .\nAktivismus pro domorodé Američany\nV roce 1965 se Cash a June Carter objevily v televizní show Pete Seegera Rainbow Quest , kde Cash vysvětlil svůj začátek jako aktivista pro domorodé Američany:\nV roce 57 jsem napsal píseň s názvem „Old Apache Squaw“ a pak jsem na chvíli zapomněl na takzvaný indický protest, ale zdálo se, že nikdo jiný nepromluví hlasitostí.\nColumbia, značka, pro kterou Cash nahrával, byla proti uvedení písně na svém dalším albu, protože ji považovala za „příliš radikální pro veřejnost“. Pěvecké zpěvové písně indické tragédie a násilí osadníků šly v padesátých letech radikálně proti hlavnímu proudu country hudby, kterému dominoval obraz spravedlivého kovboje, který jednoduše dělá půdu rodáka svou vlastní.\nV roce 1964 nahrál úspěch svého předchozího alba I Walk The Line a nahrál výše zmíněné album Bitter Tears: Ballads of the Indian .\nJeště jsme tu: Dokumentární film Johnnyho Cashe Bitter Tears Revisited , autor Antonino D'Ambrosio (autor knihy Srdce a kytara: Johnny Cash a Výroba hořkých slz ) vypráví příběh kontroverzního koncepčního alba Johnnyho Cashe „Bitter Tears: Balady o indiánech “, pokrývající boje domorodých Američanů. DVD k filmu bylo vydáno 21. srpna 2018.\nNa albu se objevily příběhy mnoha domorodých národů, většinou o jejich násilném útlaku ze strany bílých osadníků: Pima („The Ballad of Ira Hayes “), Navajo („Navajo“), Apache („Apache Tears“), Lakota („ Big Foot “), Seneca („ Dokud tráva vyroste “) a Cherokee („ Talking Leaves “). Cash napsal tři písně sám a jednu s pomocí Johnnyho Hortona , ale většinu protestních písní napsal lidový umělec Peter La Farge (syn aktivisty a držitel Pulitzerovy ceny Oliver La Farge ), s nímž se Cash setkal v New Yorku v r. 1960 a koho obdivoval za svůj aktivismus. Singl alba „ The Ballad of Ira Hayes “ (o Ira Hayes , jedné ze šesti vztyčujících americkou vlajku na Iwodžimě), byl v té době nepolitickým rozhlasem zanedbáván a gramofonová společnost mu kvůli jeho provokativní protestující a „lákavá“ povaha. Cash čelil odporu a byl dokonce vyzván redaktorem country hudebního časopisu, aby opustil Country Music Association : „Vy a váš dav jste příliš inteligentní na to, abyste se stýkali s obyčejnými country lidmi, country umělci a country DJs.“\nV reakci na to 22. srpna 1964 zveřejnil Cash dopis jako reklamu v Billboardu a zbaběle nazval nahrávací průmysl: „DJs - manažeři stanic - majitelé ... kde máš vnitřnosti? Musel jsem se bránit, když jsem si to uvědomil mnoho stanic se Iry Hayese bojí. Jen jedna otázka: PROČ ??? Ira Hayes je silný lék ... Stejně tak Rochester, Harlem, Birmingham a Vietnam. “ Cash stále propagoval píseň sám a využil svého vlivu na rozhlasové diskžokejy, které znal, aby se píseň vyšplhala na číslo tři v žebříčcích zemí , zatímco album vzrostlo na číslo dvě v hitparádách alba .\nPozději na The Johnny Cash Show pokračoval ve vyprávění příběhů o indiánské situaci, a to jak v písních, tak prostřednictvím krátkých filmů, jako je historie Trail of Tears .\nV roce 1966 byl zpěvák v reakci na svůj aktivismus adoptován želvským klanem národa Seneca. V roce 1968 působil v rezervaci Rosebud v blízkosti historického mezníku masakru ve Wounded Knee , aby získal peníze na vybudování školy. On také hrál na DQ University v roce 1980.\nJohnny Cash využil svou slávu a ekonomický status k tomu, aby upozornil na problémy spojené s domorodými Američany. Cash zpíval písně o domorodém lidstvu ve snaze čelit vládě USA. Mnoho nepůvodních Američanů se o těchto věcech nezdržovalo.\nV roce 1970 zaznamenal Cash čtení eseje 80. narozenin Johna G. Burnetta z roku 1890 o odstranění Cherokee pro Asociaci historických památek (Nashville).\nOd června 1969 do března 1971 hrál Cash ve své vlastní televizní show The Johnny Cash Show v síti ABC . Produkce Screen Gems , show byla provedena v Ryman Auditorium v Nashvillu. Bratři Statlerovi se mu otevírali v každé epizodě; Carter Family a legenda rockabilly Carl Perkins byli také součástí pravidelného doprovodu show. Cash si také užíval rezervaci mainstreamových umělců jako hostů; včetně Lindy Ronstadt v jejím prvním televizním vystoupení, Neila Younga , Louise Armstronga , Neila Diamonda , Kennyho Rogerse a The First Edition (objevila se čtyřikrát), Jamese Taylora , Raye Charlese , Rogera Millera , Roye Orbisona , Dereka a Domina , Joni Mitchella a Bob Dylan .\nOd 15. do 18. září 1969 v Albuquerque v Novém Mexiku předvedl sérii čtyř koncertů na Státním veletrhu v Novém Mexiku, aby propagoval první sezónu The Johnny Cash Show . Tato živá vystoupení byla vyrobena s pomocí ABC a místního producenta koncertu Bennie Sancheza, během těchto setů společně vystupovali Johnny Cash a Al Hurricane . Také během The Johnny Cash Show éry, on přispěl titulní píseň a další písně k filmu Malý Fauss a Big Halsey , který hrál Robert Redford , Michael J. Pollard a Lauren Hutton . Titulní píseň „The Ballad of Little Fauss and Big Halsey“, kterou napsal Carl Perkins, byla v roce 1971 nominována na cenu Zlatý glóbus.\nCash se poprvé setkal s Dylanem v polovině 60. let a sousedi se stal na konci 60. let ve Woodstocku v New Yorku . Cash byl nadšen, že znovu zavedl samotářského Dylana do svého publika. Cash zpíval duet s Dylanem „ Girl from the North Country “ na Dylanově venkovském albu Nashville Skyline a také napsal poznámky k nahrávce Grammy, které album vyneslo .\nDalším umělcem, který získal velkou kariéru v The Johnny Cash Show, byl Kris Kristofferson , který si začal dělat jméno jako písničkář. Během živého vystoupení Kristoffersona „ Sunday Mornin 'Comin' Down “ Cash odmítl změnit text tak, aby vyhovoval manažerům sítě, zpíval píseň s neporušenými odkazy na marihuanu :\nNa chodníku v neděli ráno si\npřeji, Pane, aby mě ukamenovali.\nZávěrečným programem The Johnny Cash Show byl gospelový hudební speciál. Mezi hosty byli Blackwood Brothers , Mahalia Jackson , Stuart Hamblen a Billy Graham .\n„Muž v černém“\nCash obhajoval reformu vězení na svém setkání s prezidentem Richardem Nixonem v červenci 1972\nNa začátku 70. let Cash vykrystalizoval svůj veřejný obraz jako „Muž v černém“. Pravidelně vystupoval ve zcela černých oblecích s dlouhým černým kabátem po kolena. Tento outfit stál v kontrastu s drahokamovými obleky a kovbojskými botami, které nosila většina významných country aktů své doby. V roce 1971 napsal píseň „ Man in Black “, aby vysvětlil svůj dress code:\nDěláme moc dobře, předpokládám, že\nv naší řadě bleskových aut a maškarního oblečení\nAle jen tak si připomínáme ty, kteří jsou zadržováni\nNahoře vpředu by měl být muž v černém.\nHotovost v Brémách v západním Německu v září 1972\nCash uvedl, že měl celé černé oblečení pro chudé a hladové, „vězně, který dlouho platí za svůj zločin“, a pro ty, kteří byli zrazeni věkem nebo drogami. Dodal: „S vietnamskou válkou v mé mysli tak bolestivou, jako to bylo u většiny ostatních Američanů, jsem ji nosil‚ truchlivě 'za životy, které by mohly být „... Kromě toho, že válka ve Vietnamu skončila, já ne“ Nevidím mnoho důvodů ke změně mého postavení ... Staří jsou stále zanedbáváni, chudí jsou stále chudí, mladí stále umírají před časem a neděláme mnoho kroků, abychom věci napravili. Stále je tu spousta temnoty odnést. “\nHotovost v „jednom kuse po druhém“ Cadillac\nJeho kapela a on zpočátku nosili černé košile, protože to byla jediná odpovídající barva, kterou měli mezi různými oděvy. Na začátku své kariéry měl na jevišti jiné barvy, ale tvrdil, že má rád černé na pódiu i mimo něj. Uvedl, že kromě politických důvodů má prostě rád černou jako svou barvu na jevišti. Zastaralá zimní modrá uniforma amerického námořnictva byla námořníky označována jako „Johnny Cashes“, košile, kravata a kalhoty uniformy jsou černé.\nV polovině 70. let začala Cashova popularita a počet hitů klesat. Točil reklamy pro Amoco a STP , nepopulární podnik v době energetické krize 70. let . V roce 1976 natočil reklamy pro Lionel Trains , ke kterým také napsal hudbu. Jeho první autobiografie Muž v černém však vyšla v roce 1975 a prodalo se 1,3 milionu kopií. Druhá, Cash: The Autobiography , se objevila v roce 1997.\nCashovo přátelství s Billym Grahamem vedlo k jeho produkci filmu o životě Ježíše, The Gospel Road , který Cash napsal a vyprávěl. Bylo vydáno v roce 1973. Cash na film pohlížel spíše jako na prohlášení své osobní víry, než jako na prostředek proselytizace.\nCash a June Carter Cash se několikrát objevili v televizních speciálech Billy Graham Crusade a Cash na mnoha svých albech nadále uváděl gospelové a náboženské písně, ačkoli Columbia odmítla vydat A Believer Sings the Truth , gospel double-LP Cash zaznamenaný v 1979 a který byl nakonec propuštěn na nezávislém labelu, dokonce s Cashem stále na základě smlouvy s Columbia. 22. listopadu 1974 provozoval CBS hodinový televizní speciál Riding The Rails , hudební historii vlaků.\nNa konci 70. a na začátku 80. let hostoval v televizi vánoční speciality na CBS . Pozdější televizní vystoupení zahrnovala hlavní roli v epizodě Columbo s názvem „Labutí píseň“. June a on se objevil v epizodě Little House on the Prairie s názvem „The Collection“. Vystoupil jako abolicionista John Brown v televizní minisérii americké občanské války z roku 1985 na severu a jihu . V 90. letech se Johnny a June objevily v Dr. Quinn, Medicine Woman v opakujících se rolích.\nByl přátelský s každým americkým prezidentem, počínaje Richardem Nixonem . Byl nejblíže Jimmymu Carterovi , s nímž se stal blízkými přáteli a který byl vzdáleným bratrancem jeho manželky June.\nKdyž byl pozván, aby vystoupil v Bílém domě poprvé v roce 1970, požádala kancelář Richarda Nixona, aby hrál „ Okie from Muskogee “ (satirická píseň Merle Haggarda o lidech, kteří pohrdali hippies, mladými uživateli drog a protestujícími z vietnamské války), „Welfare Cadillac "(píseň Guy Drake, která trestá integritu příjemců dobrých životních podmínek), a" Chlapec jménem Sue ". Cash odmítl hrát první dva a místo toho vybral další písně, včetně „The Ballad of Ira Hayes “ (o statečném indiánském veteránovi z druhé světové války, který byl týrán po svém návratu do Arizony ) a vlastních skladeb „ What Is Truth "a" Muž v černém ". Cash napsal, že důvody pro popření Nixonovy volby písní byly, že je neznal a měl poměrně krátkou dobu na to, aby je nacvičil, spíše než jakýkoli politický důvod. Cash však dodal, i když Nixonova kancelář poskytla Cashovi dostatek času na to, aby se naučil a zkoušel písničky, jejich výběr skladeb, které vyjadřovaly sentiment „ antihippie a antiblack “, mohl selhat. Ve svých poznámkách při představování Cashe vtipkoval Nixon, že jedna věc, kterou se o zpěvákovi dozvěděl, byla, že mu neřekl, co má zpívat.\nJohnny Cash byl velkým maršálem přehlídky dvoustého výročí Spojených států . Měl na sobě košili od Nudie Cohn, která se v aukci v roce 2010 prodala za 25 000 dolarů. Po přehlídce koncertoval u washingtonského památníku.\nDálnice a odchod z Columbia Records\nThe Highwaymen členové Kris Kristofferson , Johnny Cash, Waylon Jennings , Willie Nelson\nV roce 1980 se Cash stal nejmladším žijícím induktorem Country Music Hall of Fame ve věku 48 let, ale během 80. let jeho záznamy neměly zásadní vliv na žebříčky zemí, přestože úspěšně pokračoval v turné. V polovině 80. let nahrával a cestoval s Waylonem Jenningsem , Williem Nelsonem a Krisem Kristoffersonem jako The Highwaymen , čímž vytvořil tři úspěšná alba, která vyšla počínaje původně pod názvem Highwayman v roce 1985, následovaný Highwaymen 2 v roce 1990 a závěrem s Highwaymen - The Road Goes On Forever v roce 1995.\nBěhem tohoto období se Cash objevil v řadě televizních filmů. V roce 1981 si zahrál ve filmu The Pride of Jesse Hallam a získal skvělé recenze pro film, který upozornil na negramotnost dospělých . Ve stejném roce se Cash objevil jako „velmi speciální hostující hvězda“ v epizodě Muppet Show . V roce 1983 se objevil jako hrdinský šerif ve filmu Vražda v okrese Coweta , který vycházel ze skutečného případu vraždy v Georgii, kde si zahrál Andy Griffith jako jeho nemesis a v malé, ale důležité roli představoval June Carter. Cash se roky snažil natočit film, za což si získal uznání.\nHotovost se dostala do závislosti poté, co mu v roce 1983 byly podány léky proti bolesti na vážné poranění břicha způsobené neobvyklým incidentem, při kterém byl kopnut a zraněn pštrosem, kterého choval na farmě.\nPři návštěvě nemocnice v roce 1988, tentokrát kvůli hlídání Waylona Jenningsa (který se zotavoval z infarktu), Jennings navrhl, aby se Cash sám zkontroloval v nemocnici kvůli svému vlastnímu srdečnímu stavu. Lékaři doporučili preventivní operaci srdce a Cash podstoupil operaci dvojitého bypassu ve stejné nemocnici. Oba se vzpamatovali, i když Cash odmítl užívat jakékoli léky proti bolesti na předpis, protože se bál relapsu závislosti. Cash později tvrdil, že během své operace měl něco, čemu se říká „ zkušenost blízká smrti “.\nCashova nahrávací kariéra a jeho obecný vztah s Nashvillským establishmentem byly v 80. letech na historickém minimu. Uvědomil si, že jeho téměř 30letá nahrávací společnost Columbia k němu začala být lhostejná a řádně ho neuváděla na trh (během té doby byl „neviditelný“, jak uvedl ve své autobiografii).\nV roce 1984 vydal Cash sebeparodizační nahrávku s názvem „Kuře v černém“ o tom, že Cashův mozek byl transplantován do kuřete a Cash na oplátku dostal mozek bankovního lupiče. Životopisec Robert Hilburn ve své knize Johnny Cash: The Life z roku 2013 zpochybňuje tvrzení, že Cash se rozhodl nahrát úmyslně špatnou píseň na protest proti tomu, jak s ním Columbia zacházela. Naopak, píše Hilburn, byla to právě Columbia, kdo představil Cashovi píseň, kterou Cash - kdo předtím zaznamenal velké hitparády s komediálním materiálem jako „A Boy Named Sue“ a „One Piece at a Time“ - přijal s nadšením, předvádění skladby živě na jevišti a natáčení komediálního hudebního videa, ve kterém se obléká do kostýmu superhrdiny jako bankovní lupič. Podle Hilburna Cashovo nadšení pro tuto píseň opadlo poté, co Waylon Jennings řekl Cashovi, že ve videoklipu vypadá „jako blázen“ (který byl představen během speciální vánoční vánoční TV od roku 1984) a Cash následně požadoval, aby Columbia stáhla videoklip z vysílání a připomenout singl z obchodů - přerušit jeho úspěch v dobré víře - a nazval tento podnik „fiaskem“.\nV letech 1981 až 1984 natočil několik relací se známým countrypolitským producentem Billy Sherrillem (který také produkoval film „Chicken in Black“), který byl odložen; byly by vydány sesterským labelem Columbia, Legacy Recordings , v roce 2014 jako Out Among the Stars . Kolem tentokrát Cash také nahrál album nahrávek evangelia, které skončilo vydáním jiného labelu v době jeho odchodu z Kolumbie (kvůli tomu, že Columbia ukončila divizi Priority Records, která měla nahrávky vydat).\nPoté, co v letech 1984 až 1985 vyšlo více neúspěšných nahrávek, Cash opustil Kolumbii (přinejmenším jako sólový umělec; pokračoval v nahrávání pro Columbia na jiných projektech až do roku 1990, kde nahrával album duetů s Waylonem Jenningsem a dvě alba jako člen. The Highwaymen).\nV roce 1986 se Cash vrátil do Sun Studios v Memphisu, aby se spojil s Royem Orbisonem , Jerry Lee Lewisem a Carlem Perkinsem a vytvořil album Class of '55 ; podle Hilburna měla Columbia v té době stále smlouvu na hotovost, takže bylo nutné učinit zvláštní opatření, která mu umožnila účast. Také v roce 1986 vydal Cash svůj jediný román Muž v bílém , knihu o Saulovi a jeho přeměně na apoštola Pavla. V roce 1990 nahrál Johnnyho Casse Čte celý nový zákon .\nJohnny Cash zpívá s poručíkem námořnictva během vojenské události c. Leden 1987\nPoté, co Columbia Records zrušil Cash ze své nahrávací smlouvy, měl krátkou a neúspěšnou stint u Mercury Records v letech 1987 až 1991. Během této doby nahrál album nových verzí některých svých nejznámějších hitů Sun and Columbia. jako Water from the Wells of Home , duetové album, které ho spárovalo mimo jiné s jeho dětmi Rosanne Cash a John Carter Cash , stejně jako Paul McCartney . Jednorázový Vánoce album zaznamenaly Delta Records následoval jeho kontrakt Mercury.\nAčkoli Cash od roku 1991 až do své smrti nikdy nebude mít další hitparádu (jedna z mnoha starších zemí, která má být vykolejena změnami v tomto roce), jeho kariéra byla v 90. letech omlazena, což vedlo k popularitě u publika, které tradičně nebylo považován za zájemce o country hudbu. V roce 1988 sestavili britští post-punkoví hudebníci Marc Riley (dříve Fall ) a Jon Langford ( Mekons ) tribute album „ Til Things Are Brighter“ , poctové album představující interpretace Cashových písní převážně v britských indie-rockových aktech. Cash byl tímto projektem nadšený a řekl Langfordovi, že se jedná o „posílení morálky“; Rosanne Cash později řekl: „Cítil skutečné spojení s těmito hudebníky a velmi ověřený ... Bylo to pro něj velmi dobré: byl ve svém živlu. Absolutně chápal, do čeho se pokouší, a miloval to.“ Album přitahovalo pozornost tisku na obou stranách Atlantiku. V roce 1991 zpíval verzi „Man in Black“ pro křesťanskou punkovou kapelu One Bad Pig s albem I Scream Sunday . V roce 1993 zpíval „The Wanderer“, závěrečnou skladbu alba U2 Zooropa . Podle spisovatele Rolling Stone Adama Golda „The Wanderer“ - napsaný pro Cash Bonem, „vzdoruje kánonům U2 i Cash, kombinuje rytmické a texturní prvky devadesátých let synth-popu s countrypolitickým nářkem vhodným pro závěrečné titulky sedmdesátých let západní."\nUž vyhledávané velkých nahrávacích společností, on byl nabídnut kontrakt s producentem Rick Rubin ‚s American Recordings štítku, který byl nedávno rebranded od Def American, podle kterého jméno bylo známější pro rap a hard rock . Pod Rubinovým dohledem nahrál ve svém obývacím pokoji American Recordings (1994), doprovázený pouze kytarou Martin Dreadnought - jeden z mnoha Cashů, které hráli po celou dobu své kariéry. Album obsahovalo obálky současných umělců vybraných Rubinem, včetně „Tam dole vlakem“ od Toma Waitse . Album mělo velký kritický a komerční úspěch a získalo Grammy za nejlepší současné folkové album . Cash napsal, že jeho přijetí na festivalu v Glastonbury v roce 1994 bylo jedním z vrcholů jeho kariéry. To byl začátek desetiletí ocenění hudebního průmyslu a komerčního úspěchu. Spojil se s Brooks & Dunn, aby přispěl „Folsom Prison Blues“ do benefičního alba AIDS Red Hot + Country produkovaného Red Hot Organization . Na stejném albu předvedl oblíbeného Boba Dylana „ Forever Young “.\nCash a jeho manželka se objevili v řadě epizod televizního seriálu Dr. Quinn, Medicine Woman . Rovněž propůjčil svůj hlas roli portrétu v epizodě Simpsonovi „ El Viaje Misterioso de Nuestro Jomer (Tajemná cesta Homéra) “ jako „Vesmírného kojota“, který vede Homera Simpsona na duchovním úkolu.\nKe Cashovi se přidali kytarista Kim Thayil ze Soundgardenu , basista Krist Novoselic z Nirvany a bubeník Sean Kinney z Alice in Chains za obálku „ Time of the Preacher “ od Willieho Nelsona , uvedenou na tribute albu Twisted Willie , vydaném v lednu 1996.\nV roce 1996 se Cash připojil k doprovodu Toma Pettyho a Heartbreakers a vydal Unchained (také známý jako American Recordings II ), který v roce 1998 vyhrál Grammy za nejlepší country album. Produkci alba provedl Rick Rubin se Sylvií Massy a mixováním. Většina Unchained byla zaznamenána v Sound City Studios a představovala hostující vystoupení Lindsey Buckingham , Mick Fleetwood a Marty Stuart . Věřil, že ve své autobiografii Muž v černém z roku 1975 dostatečně nevysvětlil , napsal Cash: The Autobiography v roce 1997.\nPozdější roky a smrt\nCashův původní hrob (nahoře) a památník Cash / Carter\nHotovost s prezidentem Georgem W. Bushem a první dámou Laurou Bushovou v roce 2002\nV roce 1997, během cesty do New Yorku, byla Cashovi diagnostikována neurodegenerativní choroba Shy – Dragerův syndrom , forma atrofie více systémů . Podle autora životopisů Roberta Hilburna byla nemoc původně špatně diagnostikována jako Parkinsonova choroba a Cash svému publiku dokonce oznámil, že měl Parkinsonovu chorobu poté, co se 25. října 1997 téměř zhroutil na jevišti ve Flintu v Michiganu . Brzy poté byla jeho diagnóza změněna na Plachý-Drager a Cashovi bylo řečeno, že mu zbývá asi 18 měsíců života. Diagnóza byla později znovu změněna na autonomní neuropatii spojenou s cukrovkou . Nemoc přinutila Cashe omezit jeho turné. V roce 1998 byl hospitalizován s těžkým zápalem plic , který mu poškodil plíce.\nBěhem poslední etapy své kariéry vydal Cash alba American III: Solitary Man (2000) a American IV: The Man Comes Around (2002). American IV zahrnoval cover verze několika rockových umělců z konce 20. století, zejména „ Hurt “ od Nine Inch Nails a „ Personal Jesus “ od Depeche Mode . Trent Reznor z Nine Inch Nails uvedl, že byl zpočátku skeptický ohledně Cashova plánu pokrýt „Hurt“, ale později na něj zapůsobilo a dojalo jej ztvárnění. Video k filmu „Hurt“ získalo kritické a populární ohlasy, včetně ceny Grammy.\nJune Carter Cash zemřel 15. května 2003 ve věku 73 let. June řekl Cashovi, aby pokračoval v práci, a tak pokračoval v nahrávání a za poslední čtyři měsíce svého života dokončil 60 skladeb. Dokonce předvedl překvapivá vystoupení v Carter Family Fold před Bristolem ve Virginii . Na koncertě 5. července 2003 (jeho poslední veřejné vystoupení), před zpěvem „Ring of Fire“, si Cash přečetl prohlášení, které napsal krátce před vystoupením:\nDuch June Carterové mě dnes večer zastiňuje láskou, kterou ke mně měla, a láskou, kterou k ní mám. Spojujeme se někde mezi tady a Nebem. Přišla na krátkou návštěvu, myslím, z nebe, aby se mnou dnes večer navštívila, aby mi dodala odvahu a inspiraci jako vždycky. Nikdy pro mě nebyla, kromě odvahy a inspirace. Děkuji Bohu za June Carterovou. Miluji ji z celého srdce.\nCash pokračoval v záznamu až krátce před svou smrtí. „Když June zemřel, roztrhalo ho to,“ vzpomínal Rick Rubin. „Řekl mi:‚ Musíš mě nechat pracovat, protože pokud nebudu mít co dělat, zemřu. ' V té době už byl na invalidním vozíku a umístili jsme ho do jeho domu ve Virginii ... Dva roky po jeho smrti jsem nemohl poslouchat ty nahrávky a bylo to srdcervoucí, když jsme to udělali. “ Hotové finální nahrávky byly pořízeny 21. srpna 2003 a sestávaly z „Like the 309“, který se objevil na American V: A Hundred Highways v roce 2006, a finální písně, kterou dokončil, „Engine 143“, nahrané pro jeho syna Johna Cartera Cash je plánované tributní album Carter Family.\nBěhem hospitalizace v baptistické nemocnici v Nashvillu zemřel Cash na komplikace způsobené cukrovkou kolem 2:00 ráno, 12. září 2003, ve věku 71 let - necelé čtyři měsíce po jeho manželce. Byl pohřben vedle ní v Hendersonville Memory Gardens poblíž jeho domova v Hendersonville v Tennessee .\nCash a jeho druhá manželka June Carterová v roce 1969\n18. července 1951, během základního výcviku letectva , se Cash setkal se 17letou italsko-americkou Vivian Liberto na kluzišti v San Antoniu v Texasu . Chodili spolu tři týdny, dokud nebyl Cash nasazen do západního Německa na tříleté turné. Během této doby si pár vyměnil stovky milostných dopisů. 7. srpna 1954, měsíc po jeho propuštění, se vzali v římskokatolickém kostele sv. Anny v San Antoniu. Wedding Mass byl nabídnut Vivian strýce, katolický kněz jmenoval Father Vincent Liberto. Měli čtyři dcery: Rosanne , Kathy, Cindy a Taru. V roce 1961 přestěhoval Cash svou rodinu do domu na kopci s výhledem na Casitas Springs v Kalifornii . Předtím přestěhoval své rodiče do oblasti, kde provozoval malý přívěsový park s názvem Johnny Cash Trailer Park. Jeho pití vedlo k několika útokům s místními donucovacími orgány. Liberto později uvedla, že podala žádost o rozvod v roce 1966 z důvodu těžkého zneužívání drog a alkoholu v hotovosti, stejně jako kvůli neustálému cestování, opakovanému cizoložství s jinými ženami a blízkému vztahu se zpěvačkou June Carterovou . Jejich čtyři dcery poté vychovala jejich matka.\nCash se na turné setkal s June slavné Carter Family a oba se navzájem zamilovali. V roce 1968, 13 let poté, co se poprvé setkali v zákulisí Grand Ole Opry , navrhl Cash do června během živého vystoupení v Londýně v Ontariu . Pár se vzal 1. března 1968 ve Franklin v Kentucky . Měli spolu jedno dítě, John Carter Cash , narozen 3. března 1970. Byl jediným synem Johnnyho i June. Kromě svých čtyř dcer a Johna Cartera se Cash stal také nevlastním otcem Carlene a Rosie ; Juneiny dcery z prvních dvou manželství. Cash a Carter pokračovali v práci, vychovávali své děti, vytvářeli hudbu a společně cestovali po dobu 35 let až do června, kdy zemřela v květnu 2003. Po celou dobu jejich manželství se June pokoušela zadržet Cash amfetaminy , často brala jeho drogy a spláchla je na záchod. June s ním zůstala i po několikanásobném přijetí na rehabilitační léčbu a po desetiletí drogové závislosti . Po červnové smrti v roce 2003 Cash věřil, že jediným důvodem k životu je jeho hudba. Zemřel čtyři měsíce po ní.\nHotovost získávali jeho rodiče v jižním baptistickém vyznání křesťanství. Byl pokřtěn v roce 1944 v řece Tyronza jako člen Ústřední baptistické církve v Dyessu v Arkansasu .\nCash, který byl ustaraným, ale oddaným křesťanem, byl charakterizován jako „objektiv, kterým lze nahlížet na americké rozpory a výzvy“. 9. května 1971 odpověděl na oltářní volání v Evangel Temple, shromáždění Assemblies of God, které pastoroval Jimmie R. Snow, s dosahem na lidi v hudebním světě.\nBiblický učenec , Cash napsal křesťanský román , muž v bílém v roce 1986 a v úvodu píše o reportér, který má zájem o náboženské víry Cash zpochybnil, zda je kniha je psána z Baptist, katolík, nebo židovského pohledu. Hotovost odpovídá: "Jsem křesťan. Nedávejte mě do jiné krabice."\nV polovině 70. let Cash a jeho manželka June dokončili studium Bible na Christian International Bible College. Často vystupoval na křížových výpravách Billyho Grahama. Na křížové výpravě Tallahassee v roce 1986 zazpívali June a Johnny svou píseň „One of These Days I Gonna Sit Down and Talk to Paul“. Na pozoruhodném představení v Arkansasu v roce 1989 promluvil Johnny Cash k účastníkům svého závazku k záchraně drogových dealerů a alkoholiků. Poté zpíval „Family Bible“.\nOn zaznamenal několik alb evangelia a udělal mluvené slovo záznam celého New King James Version z Nového zákona . Cash prohlásil, že je „největším hříšníkem ze všech“, a celkově se považoval za komplikovaného a rozporuplného muže. Podle toho má Cash „obsažené zástupy“ a je považován za „filosofa-prince americké country hudby“.\nCash je připočítán s převáděním herce a zpěváka Johna Schneidera na křesťanství.\nOblečení a kytara Johnnyho Cashe vystavené v Galerii umělců muzea hudebních nástrojů ve Phoenixu\nCashova dcera Rosanne (první manželka Vivian Liberto) a jeho syn John Carter Cash (do června Carter Cash) jsou samy o sobě pozoruhodnými hudebníky.\nCash živil a bránil umělce (například Boba Dylana) na okraji toho, co je v country hudbě přijatelné, i když sloužil jako nejviditelnější symbol country music establishmentu. Na hvězdném koncertu, který se konal v roce 1999 na TNT , mu vzdala hold různorodá skupina umělců, včetně Dylana, Chrisa Isaaka , Wyclefa Jeana , Norah Jonesové , Kris Kristoffersona, Willieho Nelsona, Dom DeLuise a U2. Na konci se objevil Cash a vystupoval poprvé za více než rok. Krátce před jeho smrtí byla vydána dvě poctová alba; Kindred Spirits obsahuje díla od zavedených umělců, zatímco Dressed in Black obsahuje díla od mnoha méně známých hudebníků.\nCelkově napsal přes 1 000 písní a vydal desítky alb. Box set s názvem Unearthed byl vydán posmrtně. To zahrnovalo čtyři CD nevydaného materiálu nahraného s Rubinem, stejně jako Best of Cash na americkém retrospektivním CD. Sada také obsahuje 104stránkovou knihu, která pojednává o každé skladbě a obsahuje jeden z finálních rozhovorů Cash.\nV roce 1999 získala Cash cenu Grammy za celoživotní dílo . V roce 2004 společnost Rolling Stone zařadila Cash číslo 31 na svůj seznam „100 největších umělců všech dob“ a číslo 21 na svůj seznam „100 největších zpěváků“ v roce 2010. V roce 2012 Rolling Stone zařadil Cashovo živé album z roku 1968 At Folsom Prison a 1994 studiové album American Recordings na čísle 88 a 366 na seznamu 500 největších alb všech dob.\nJako uznání jeho celoživotní podpory SOS dětských vesnic pozvala jeho rodina přátele a fanoušky, aby mu na jeho památku darovali pamětní fond Johnnyho Cashe. Měl osobní kontakt s vesnicí SOS v Diessenu , u jezera Ammersee v jižním Německu poblíž místa, kde byl umístěn jako GI , a s vesnicí SOS ve městě Barrett Town u zálivu Montego Bay poblíž jeho prázdninového domu na Jamajce .\nV lednu 2006 byl Cashův dům u jezera na Caudill Drive v Hendersonville prodán zpěvákovi Bee Gees Barrymu Gibbovi a manželce Lindě za 2,3 milionu dolarů. 10. dubna 2007, během velkých rekonstrukčních prací provedených pro Gibba, vypukl v domě požár, který se rychle šířil kvůli použitému konzervačnímu prostředku na hořlavé dřevo. Budova byla úplně zničena.\nJedna z finálních spoluprácí Cashe s producentem Rickem Rubinem, American V: A Hundred Highways , byla vydána posmrtně 4. července 2006. Album debutovalo u čísla jedna v hitparádě Billboard Top 200 za týden končící 22. července 2006. Února 23. prosince 2010, tři dny před tím, jaké by byly 78. narozeniny Cashe, vydali Cash Family, Rick Rubin a Lost Highway Records svou druhou posmrtnou nahrávku s názvem American VI: Ain't No Grave .\nHlavní ulice v Hendersonville v Tennessee na dálnici 31E je známá jako „Johnny Cash Parkway“. Muzeum Johnnyho Cashe, které se do roku 2006 nacházelo v jedné z nemovitostí Cash v Hendersonville, přezdívané House of Cash , bylo prodáno na základě vůle Cashe. Před tím, co bylo několik let zavřeno, bylo muzeum vystupováno v hudebním videu Cash pro skladbu „Hurt“. Dům následně při rekonstrukci novým majitelem vyhořel. Nové muzeum, založené Shannonem a Billem Millerem, bylo otevřeno 26. dubna 2013 v centru Nashvillu.\nVe dnech 2. – 4. Listopadu 2007 se ve Starkville ve státě Mississippi konal festival Johnny Cash Flower Pickin 'Festival, kde byl Cash zatčen před více než 40 lety a držen přes noc ve vězení města 11. května 1965. Incident inspiroval Cashe k napište píseň „Starkville City Jail“. Festival, kde mu byla nabídnuta symbolická posmrtná milost, ocenil Cashův život a hudbu a měl se stát každoroční událostí.\nJC Unit One, soukromý zájezdový autobus Johnnyho Cashe od roku 1980 do roku 2003, byl vystaven v Rock and Roll Hall of Fame and Museum v Clevelandu ve státě Ohio v roce 2007. Muzeum nabízí sezónní veřejné prohlídky autobusu (to je uložen v zimě a během těchto časů není vystaven).\nLimitované edice Forever razítko ctít Cash šel na prodej 5. června 2013. Na známce je k dispozici propagační obraz hotovosti vzít kolem 1963 vydáním Ring of Fire: The Best of Johnny Cash . Undertaker používá Cashovo verzi „ Není No Grave “ u WrestleMania XXVII jako jeho vstupní téma.\nDne 14. října 2014 představilo město Folsom veřejnosti 1. fázi Johnnyho Cash Trail s věnováním a slavnostním přestřižením pásky, které se zúčastnila Rosanne Cash. Na trase bude osm veřejných uměleckých děl v životě vyprávět příběh Johnnyho Cashe, jeho spojení s vězením Folsom a jeho epické hudební kariéry. Johnny Cash Trail obsahuje umění vybrané komisí, která zahrnovala Cindy Cash , 2-akrový (0,81 ha) Legacy Park a více než 4 míle (4,8 km) víceúčelové cyklostezky I. třídy. Umělci odpovědnými za sochy jsou Romo Studios, LLC se sídlem v Sacramentu a Studio výtvarného umění Rotblatt Amrany z Illinois.\nV roce 2015 byl poblíž věznice Folsom identifikován nový druh černé tarantule, který byl na jeho počest pojmenován Aphonopelma johnnycashi .\nV roce 2016 přidal tým Nashville Sounds Minor League Baseball k zábavě mezi směnami „Country Legends Race“. Uprostřed páté směny závodí lidé v nadměrných pěnových karikaturních kostýmech zobrazujících Cash, stejně jako George Jones , Reba McEntire a Dolly Parton kolem varovné dráhy v parku First Horizon Park od středu pole k domácí straně prvního základní výkop.\nJohnny Cash Heritage Festival se každoročně koná v Dyessu v Arkansasu. Navazuje na hudební festival pořádaný po čtyři roky v areálu Arkansas State University v Jonesboro. Festival oceňuje Johnnyho Cashe a zkoumá programy New Deal, které formovaly jeho dětství v Dyessu. Festival zahrnuje koncert v poli sousedícím s Cash home a kořenovou hudbou Arkansasu v Colony Circle.\n8. února 2018 bylo oznámeno album Forever Words , které dalo hudbu k básním, které Cash napsal a které byly knižně vydány v roce 2016.\nDětský domov Johnnyho Cashe v Dyessu byl 2. května 2018 uveden v Národním registru historických míst jako „ Farma č. 266, Johnny Cash Boyhood Home “.\nThe Arkansas Country Music Awards poctilo dědictví Johnnyho Cashe cenou za celoživotní dílo 3. června 2018. Ceremonie se konala ve stejný den, což bylo pondělní večer na University of Arkansas v Little Rock v Little Rock v Arkansasu . Nominace proběhly počátkem roku 2018.\nV roce 2019 vydala Sheryl Crow duet s Cashem ke své písni „Redemption Day“ pro její finální album Threads . Crow, který píseň původně napsal a nahrál v roce 1996, nahrál nové vokály a přidal je ke zpěvu Cashe, který píseň nahrál na své album American VI: Ain't No Grave .\nV dubnu 2019 bylo oznámeno, že stát Arkansas umístí sochu hotovosti do Národního sochařského sálu ve snaze představit moderní historii Arkansasu. Guvernér Arkansasu Asa Hutchinson uvedl, že hotovostní příspěvky k hudbě z něj učinily vhodnou postavu, která by vyprávěla příběh státu.\nVenkovský zpěvák Mark Collie ztvárnil Cashe v oceněném krátkém filmu Johna Lloyda Millera z roku 1999 Chybí mi někdo .\nV listopadu 2005 byl ve Spojených státech propuštěn životopisný film Walk the Line o životě Cash, který získal značný komerční úspěch a uznání kritiky. Ve filmu vystupoval Joaquin Phoenix jako Johnny (za který byl nominován na Oscara pro nejlepšího herce ) a Reese Witherspoon v červnu (za kterou získala Oscara za nejlepší herečku ). Phoenix a Witherspoon také získali Zlatý glóbus pro nejlepšího herce v muzikálu nebo komedii a nejlepší herečku v muzikálu nebo komedii. Oba předvedli svůj vlastní vokál ve filmu (s jejich verzí „Jackson“, která vyšla jako singl) a Phoenix se pro tuto roli naučil hrát na kytaru. Phoenix obdržel cenu Grammy za svůj příspěvek k soundtracku. John Carter Cash, syn Johnnyho a June, působil jako výkonný producent.\n12. března 2006, Ring of Fire , jukeboxový muzikál Cashova díla, debutoval na Broadwayi v divadle Ethel Barrymore , ale uzavřen kvůli drsným recenzím a neuspokojivým prodejům 30. dubna Million Dollar Quartet , muzikál zobrazující rané Slunce nahrávání, na nichž se zúčastnili Cash, Elvis Presley, Jerry Lee Lewis a Carl Perkins, měli premiéru na Broadwayi 11. dubna 2010. Casha ztvárnil herec Lance Guest . Muzikál byl nominován na tři ceny na Tony Awards 2010 a jedno získal.\nRobert Hilburn , veterán kritiky populární hudby Los Angeles Times , novinář, který doprovázel Cashe na jeho turné ve vězení ve Folsomu v roce 1968, a s Cashem hovořil mnohokrát po celý svůj život, včetně měsíců před jeho smrtí, vydal v roce 2013 688stránkovou biografii s 16 stránkami fotografií . Pečlivě popsaná biografie údajně vyplnila 80% neznámého Cashova života, včetně podrobností o Cashových bojích se závislostí a nevěrou. Kniha údajně nezadržuje žádné podrobnosti o temnější stránce Johnnyho Cashe a obsahuje podrobnosti o jeho údajném poměru se sestrou těhotné manželky June Carterové.\nPodrobné seznamy hudebních cen viz Seznam cen obdržených Johnnym Cashem .\nKdyby existovala síň slávy pro vytváření osobností větších než život, nepochybně by do ní byl zvolen i Cash. Jeho píseň „Man in Black“ z roku 1971 kodifikovala obraz, který zpěvák v té době přirozeně předpokládal více než patnáct let. Částečný venkovský kazatel, částečně psanec Robin Hood, byl dělnickým prorokem, který, oblečený v ostrém kontrastu s třpytivými kamínky a třpytivou dobou psychedelie, mluvil pravdu k moci.\n—Johnny Cash: Vzpomínka na nesrovnatelnou legendu o zemi, rock and rollu, Rolling Stone .\nCash získal několik ocenění Country Music Association Awards , Grammy a další ocenění v kategoriích od hlasových a mluvených vystoupení po poznámky k albům a videím. V kariéře, která trvala téměř pět desetiletí, byl Cash personifikací country hudby pro mnoho lidí po celém světě. Cash byl hudebník, který nebyl definován jediným žánrem. Nahrával písně, které lze považovat za rock and roll , blues , rockabilly , folk a gospel , a měl vliv na každý z těchto žánrů.\nO jeho rozmanitosti svědčila přítomnost v pěti hlavních hudebních síních slávy: Síň slávy písničkářů v Nashvillu (1977), Síň slávy country hudby (1980), Síň slávy Rock and Roll (1992), Hala Gospel Music Hall slávy (2010). a Memphis Music Hall of Fame (2013). Při příležitosti své smrti v roce 2003 uvedl Rolling Stone jiný než Elvis Presley Cash, jediný umělec, který byl uveden jako umělec do síně slávy country hudby i do síně slávy Rock and Roll.\nJeho příspěvky do žánru byly uznány Rockabilly Hall of Fame . Cash získal Kennedy Center Honours v roce 1996 a uvedl, že jeho uvedení do síně slávy country hudby v roce 1980 bylo jeho největším profesionálním úspěchem. V roce 2001 mu byla udělena Národní medaile umění . Film „Hurt“ byl nominován na šest VMA na MTV Video Music Awards 2003. Jediné VMA, které video získalo, bylo video za nejlepší kameru. S videem se Johnny Cash stal nejstarším umělcem, který byl kdy nominován na cenu MTV Video Music Award. Justin Timberlake , který v tomto roce získal cenu za nejlepší video za film „ Cry Me a River “, řekl ve své přijímací řeči: „To je výsměch! Žádám přepočítání. někdo z nás tady dnes večer. “\nHlavní články: Johnny Cash alba diskografie , Johnny Cash singles diskografie , a Johnny Cash Sun Records diskografie\nViz též: Seznam skladeb nahraných Johnnym Cashem\nJohnny Cash se svou žhavou a modrou kytarou! (1957)\nBáječný Johnny Cash (1958)\nHymns od Johnnyho Cashe (1959)\nPísně naší půdy (1959)\nNyní byla píseň! (1960)\nKrev, pot a slzy (1963)\nDuch Vánoc (1963)\nKeep on the Sunny Side (with the Carter Family ) (1964)\nBitter Tears: Balads of the American Indian (1964)\nJohnny Cash zpívá balady o pravém západě (1965)\nVšichni milují ořech (1966)\nPokračovat s Johnnym Cashem a June Carterovou (s June Carterovou ) (1967)\nOd moře k zářícímu moři (1968)\nSvatá země (1969)\nDobrý den, jsem Johnny Cash (1970)\nMuž v černém (1971)\nVěc zvaná láska (1972)\nAmerica: A 200-Salute in Story and Song (1972)\nJohnny Cash a jeho žena (s June Carter Cash) (1973)\nDětské album Johnnyho Cashe (1975)\nJohnny Cash zpívá vzácné vzpomínky (1975)\nPodívejte se na ně fazole (1975)\nJeden kus po druhém (1976)\nRád bych tě znovu viděl (1978)\nJohnny Cash zpívá s křesťanskou školou BC Goodpasture (1979)\nKlasické Vánoce (1980)\nDobrodružství Johnnyho Cashe (1982)\nDálnice (s Waylonem Jenningsem , Williem Nelsonem a Krisem Kristoffersonem ) (1985)\nHeroes (s Waylonem Jenningsem) (1986)\nTřída '55 (s Royem Orbisonem , Jerry Lee Lewisem a Carlem Perkinsem ) (1986)\nVěř v něj (1986)\nJohnny Cash přichází do města (1987)\nClassic Cash: Síň slávy Series (1988)\nVoda ze studny domova (1988)\nHighwayman 2 (s Waylonem Jenningsem, Williem Nelsonem a Krisem Kristoffersonem) (1990)\nTajemství života (1991)\nAmerické nahrávky (1994)\nThe Road Goes on Forever (s Waylonem Jenningsem, Williem Nelsonem a Krisem Kristoffersonem) (1995)\nAmeričan III: Osamělý muž (2000)\nHymnická kniha mé matky (2004)\n1961 Pět minut života Johnny Cabot Také s názvem Maniac od dveří ke dveřím\n1967 Cesta do Nashvillu Sám\n1971 Přestřelka Abe Cross\n1973 Gospel Road: Příběh Ježíše Vypravěč / sám\n1983 Kairei Strýčku Johne Japonský film\n1994 Gene Autry, Melody of the West Vypravěč Dokumentární film; role hlasového herce\n2003 The Hunted Vypravěč Role hlasového herectví\n2014 Vinutí Stream Předmět rozhovoru Dokumentární film; archivní záběry\n1959 Brokovnice Slade Šerif Epizoda: „The Stalkers“\n1959 Vagón Frank Hoag Epizoda: „Příběh CL Hardinga\n1960 Rebel Pratt Epizoda: „The Death of Gray“\n1961 Zástupce Bo Braddock Epizoda: „The Deathly Quiet“\n1969–1971 Johnny Cash Show Sám - hostitel a performer 58 epizod\n1970 Rodina Partridge Variety Show Host Epizoda: „Co? Vypadněte ze showbiznisu?“\n1973–1992 Sezame, otevři se Sám 4 epizody\n1974–1988 Hee Haw Sám 4 epizody\n1974 Columbo Tommy Brown Epizoda: „Labutí píseň“\n1974 Johnny Cash Ridin 'the Rails - The Great American Train Story Sám\n1976 Johnny Cash a přátelé Sám 4 epizody\n1976 Malý dům na prérii Caleb Hodgekiss Epizoda: „The Collection“\n1976–1985 Speciální nabídky Johnny Cash (různé tituly) Sám 15 speciálů\n1978 Thaddeus Rose a Eddie Thaddeus Rose Televizní film\n1978 Steve Martin: Divoký a bláznivý chlap Sám Televizní speciál\n1980 Muppet Show Sám Epizoda: „# 5,21“\n1981 The Pride of Jesse Hallam Jesse Hallam Televizní film\n1982 Sobotní noční život Sám Epizoda: „Johnny Cash / Elton John“\n1983 Vražda v kraji Coweta Lamarr Potts Televizní film; také producent\n1984 Baron a dítě Baron\nWill Televizní film\n1985 sever a jih John Brown 6 epizod\n1986 Poslední dny Franka a Jesseho Jamese Frank James Televizní film\n1986 Dostavník Curly Wilcox Televizní film\n1988 Kouzelný svět Disney Starší Davy Crockett Epizoda: „Duha v hromu“\n1993–1997 Dr. Quinn, lékařka Kid Cole 4 epizody\n1996 Odpadlík Henry Travis Epizoda: „The Road Not Takeen“\n1997 Simpsonovi Vesmírný kojot Epizoda: „ El Viaje Misterioso de Nuestro Jomer (Tajemná Homerova cesta) “; role hlasového herce\n1998 Všichni moji přátelé jsou kovbojové Sám Televizní speciál\n2014 Johnny Cash: Muž, jeho svět, jeho hudba Sám Televizní film; BBC Bio Documentary od Roberta Elfstroma; archivní záběry\nMuž v černém: Jeho vlastní příběh jeho vlastními slovy , Zondervan , 1975; ISBN 99924-31-58-X\nMuž v bílém , román o apoštolovi Pavlovi, HarperCollins , 1986; ISBN 0-06-250132-1\nHotovost: Autobiografie , s Patrickem Carrem, HarperCollins, 1997; ISBN 978-0-06-101357-7\nJohnny Cash čte Nový zákon , Thomas Nelson, 2011; ISBN 978-1-4185-4883-4\nVzpomínky Johnnyho Cashe , editoval dcera Tara, 2014; ISBN 978-0-930677-03-9\nMuž, který nosil hotovost: Saul Holiff, Johnny Cash a Výroba americké ikony od Julie Chadwickové, Dundurn Press, 2017; ISBN 978-1-459737-23-5\nClapp, R (2008), Johnny Cash a velký americký rozpor: Křesťanství a bitva o duši národa , Louisville, KY: Westminster John Knox, ISBN 978-0-664-23657-1 .\nGross, Terry (2004). Zeptal jsem se jen na: konverzace se spisovateli, herci, hudebníky a umělci (vázaná kniha). Hachette.\nMiller, Stephen (2003), Johnny Cash: Život americké ikony , Omnibus, ISBN 978-0-7119-9626-7 .\nStreissguth, Michael (2004). Johnny Cash ve vězení Folsom: The Making of a Masterpiece (vázaná kniha ed.). Cambridge, Massachusetts: Da Capo Press. ISBN 978-0-306-81338-2 . .\nStreissguth, Michael (2005) . Johnny Cash ve vězení Folsom: The Making of a Masterpiece (ed. Paprback). Cambridge, Massachusetts: Da Capo Press. ISBN 978-0-306-81453-2 . .\nTurner, Stephen (2004), Muž jménem Cash: Život, láska a víra americké legendy , Nashville, TN: W Publishing, ISBN 978-0-8499-1820-9 .\nUrbanski, David (2003), The Man Comes Around: The Spiritual Journey of Johnny Cash , New York, NY: Relevant Books, ISBN 978-0-9729276-7-3 .\nJonathan Silverman, Devět možností: Johnny Cash a americká kultura, Amherst: University of Massachusetts, 2010, ISBN 1-55849-826-5\nGraeme Thomson, The Resurrection of Johnny Cash: Hurt, Redemption, and American Recordings , Jawbone Press, ISBN 978-1-906002-36-7\nChristopher S. Wren, Johnny Cash: Winners Got Scars, Too , Abacus Editions, ISBN 0-349-13740-4\nRobert Hilburn, Johnny Cash: The Life , Back Bay Books, New York: Little Brown and Company, 2013, ISBN 978-0-316-19474-7 (pb)\nD'Ambrosio, Antonino (2009). Heartbeat and A Guitar: Johnny Cash and the Making of Bitter Tears . Knihy Perseus / Národní knihy. ISBN 978-1-56858-407-2 .\nWeb společnosti Sony Music Johnny Cash\n"Kandidáti - indukční Johnny Cash" . Hit Parade Hall of Fame . Archivovány od originálu 6. ledna 2008. .\nJohnny Cash na AllMusic\nJohnny Cash na IMDb\n„Johnny Cash“ . Najděte hrob . Citováno 30. listopadu 2013 .\nProfil Johnnyho Cashe na martinguitar.com\nŽádný dříve rozpoznán\nPrvní dodatek Center / AMA "Spirit of Americana" Free Speech Award\nBuddy & Julie Miller AMA Album roku (umělec)\nLauderdale Umělec roku\n2003 AMA UspělLoretta\nTato stránka byla naposledy upravena 13. ledna 2021 v 10:37 (UTC) .\nThis page is based on the copyrighted Wikipedia article "Johnny_Cash" (Authors); it is used under the Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported License. You may redistribute it, verbatim or modified, providing that you comply with the terms of the CC-BY-SA.


News> EGGER slaví 60. výročí\nEGGER slaví 60. výročí\nK příležitosti 60. výročí představila naše společnost nové firemní video. Od svého založení roku 1961, kdy EGGER začínal jako tyrolská pila, se vypracoval na jednoho z předních světových výrobců materiálů na bázi dřeva. Průkopnická povaha zakladatele Fritze Eggera charakterizuje společnost dodnes.\nRůst založen na vlastním úsilí\nFritz Egger st. základ společnosti EGGER položil na svém mottu „Dřevo je příliš cenné na to, abychom ho jen tak vyhodili“. Když se rozmýšlel, jakou cestou se bude dál ubírat, zavřel svou úspěšnou pilu, aby se vydal jiným směrem: přeměnit zbytky dřeva na hodnotný produkt a 18. prosince 1961 byla v St. Johannu v Tyrolsku vyrobena první dřevotřísková deska.\nO 60 let později se EGGER rozrostl na 20 výrobních závodů v 10 zemích a 24 prodejních kanceláří s více než 10 000 zaměstnanci. Nabídka produktů zahrnuje komplexní produktová řešení materiálů na bázi dřeva v odpovídajících dekorech a strukturách využitelných pro nábytek, interiérový design a podlahy. Hodnoty a vize zakladatele jsou dodnes zákładem našeho podnikání.\nCo nás spojuje již 60 let?\nNové firemní video vypráví příběh společnosti EGGER. K příležitosti našeho výročí, představujeme firemní video, které se snaží zachytit minulost, přítomnost a také budoucnost skupiny EGGER. Soustředíme se na pohled zaměstnanců, majitelů a vedení společnosti – od prvního ředitele závodu v St. Johann Manfreda Dittricha po učně na strojního inženýra Alexandra Dorfera, od ruské manažerky kvality Anastasiyi Cherkasova po obchodního zástupce Romana Klejzerowicze z Polska. Všechny spojují sdílené hodnoty v rámci skupiny a nadšení pro dřevo jako materiál.\nVideo znázorňuje témata, která vždy charakterizovala společnost EGGER. Jsou jimi mezinárodní růst, zákaznický pohled na produkt, služby, odpovědné a transparentní vedení, výzkum a vývoj, zaměstnanecké příležitosti a hodnotu dlouhodobých obchodních partnerství.\nPusťte si video a dozvíte se o nás více


Jsme povinni informovat matku dítěte, co s ním o víkendech děláme? - Modrý koník\nJsme povinni informovat matku dítěte, co s ním o víkendech děláme?\nAhoj, jen jsem se chtela zeptat, mate nekdo zkusenost? Jsme ze zakona povinni informovat matku ditete, co s nim o vikendech delame, kam jezdime a s kym se stykame? Ziju s otcem ditete, vidame ho cca 1 az 2 krat za mesic na vikend. Matka chce vzdy dopredu vedet nase plany...ma na to pravo? Mame povinnost ji informovat? A jak je to s cestami do zahranici? Diky\nU cest do zahranici musite mit souhlas druheho rodice,mohlo by se vam stat ze vas bez toho na letisti nepusti.\nJinak nevidim duvod proc byste nemohli matku ditete informovat o svych planech?Docela chapu,ze chce vedet co budete delat,uz jenom aby mu mohla zabalit adekvatni obleceni.\npokud informuje i ona vás tak v rámci korektních vztahu by jste měli informovat i vy ji. Jinak k tomu nevidím sebemenší důvod. Pokud tedy partner (otec dítěte) není bývalý trestanec, feťák nebo tak něco...\nNeznam tedy vase vztahy mezi sebou, ale ze sveho pohledu mamy bych take chtela znat priblizne plany - pro svuj vnitrni klid. Jestli je to normalni milujici mama, ktera s ditetem bezne travi vetsinu sveho casu, muze byt velmi nervozni, kdyz ma najednou dite v peci tata. I kdyby byl sebelepsi, tak porad tam strach a nervozita muze byt. Kdyz bych se ted mela sbalit a odjet na vikend pryc a deti by mel na starost manzel, budu stejne neskutecne nesva a myslenkama stale u det a manzelovi budu kazdou chvili volat a ubezpecovat se o tom, ze vse doma probiha hladce. Berte to tak, ze to nemusi byt vubec nic proti vam, ale zkratka sveruje svoje vsechno nekomu jinemu, nema pocit plne kontroly. Jestli jsou jeste vztahy u vas ke vsemu vypjate, muze to byt pro ni o to tezsi.\n@ninaa1 ja se matce nedivim, taky bych to chtela vedet. Je to prirozene, az budes mit sve deti, budes to chapat. Jestli ma na to narok, to nevim, ale co se tyce zahranici, urcite musi dat souhlas.\n@ninaa1 tak tohle nechápu...jako proč by jste byli povinni ji to hlasit...zahraničí ano,a stejně by vám musela dát pas,ale takhle.. Jsem taky rozvedená a v životě by mě nenapadlo se na tohle ptát..\n@caverina tak me to prijde zase naprosto normalni ze chce aspon zhruba vedet kde bude jeji dite a co bude o vikendu delat\n@zelenaesmolda tak bude snad u svého otce ne? Tohle fakt nechapu,i když svého ex fakt nemusím,tak tohle mi příjde moc..\n@caverina ja nevim mi to prijde logicke,uz jenom z toho duvodu,ze vi jake ji nachystat obleceni nebo jine veci.\n@zelenaesmolda vždy když syn jde k otci tak mu nabalím věci tzv.na pěkno,věci ven,v létě kratasy...co je na tom složitého?\n@caverina nerikam ze je to slozite ale ja bych osobne asi taky radsi vedela co ma otec meho ditete v planu kdyz ho ma.aspon ramcove,nemyslim tim,ze ho budu vyslychat s kym a kde bude minutu po minute...\n@zelenaesmolda rámcově...ale i to se přece může změnit...a jenom proto,aby neměl problémy tak budou raději sedět doma...mě to prostě příjde jako hloupost a schválnost,kteří si ti bývalí manželé dělají a bohužel vždy na to doplatí to dítě...opravdu není povinný to říkat...\nze zakona povinni ji sdelovat napln volneho casu nejste, nicmene zalezi jake panuji vztahy. Jako matka bych to třeba chtěla vědět. Kdyz si mé děti půjčí tchánovci tak chci také vědět co plánují. protože je občas napadnou fakt hovadiny.\n@caverina samozrejme ze se to muze zmenit,asi nepujdou do zoo kdyz venku lije ze? 🙂\n@zelenaesmolda a nebo naopak...řeknou,že budou doma a pak nakonec pojedou na hory...a bude pak zle?\nNemáte povinnost matku dítěte o svých plánech informovat. Záleží jen na vaší dobré vůli a vztazích, které panují mezi vámi a matkou dítěte.\nKdyby slo o to, kam jedete na dovcu (i po Cechach), tak v pohode... ale z vlastni zkusenosti bych neinformovala...\nV dobe, kdy jsme rekonstrukovali pres prazdniny (cervenec-zari) dum, abychom mohli co nejdrive bydlet (docasne jsme bydleli u mych rodicu), jsme poslouhali, proc nejedeme do ZOO, proc nejedeme sem na vylet, proc nejedeme tam na koupaliste, proc nedelame tohle a tamto, ze chudak holka.... pritom - holka tu mela na prazdniny kamaradku, aby se nenudila (mala vesnice, venku mraky deti na kolach atd.) a predem jsme ji nabizeli, jestli nechce jet na 14 dni na tabor (na kterem byla uz X krat predtim) a nechtela ani jedna a pak jsme krome starosti s domem meli jeste hlavu v pejru, aby byly maminka i dcerenka spokojene. Tudle nudle! Kdyz ji posle do ciziny, ani se nam to neobtezuje sdelit ani se zeptat. Ve 13 ji pusti na festak na 3 noci se stejne starou kamaradkou a ani to s otcem nekonzultuje... takze proste NE. Jestli ma problem, at to naridi soud 😉\nHolky, vy balite diteti veci k tatovi? 😯 my musime mit vse vlastni, protoze si to maminka preje. Tskze shrabne aliky a stejne kupujeme vse podruhe - kdyz tu je 1x za 14 dni, tak je to vazne super s oblecenim a obuvi, kdyz ji teda nechci nicit nohy nekvalitni obuvi, kterou ji kupuje mama a samozrejme za 2-3 mesice ji to uz neni 😦 A to ji nacini na sport - kolo,lyze, brusle, kolobezku kupujeme my a samozejme si to muze vzit i k mame... To jsme asi docela trubky koukam 😂\n@marii90 To je maminka opravdu vy**caná, to se jinak říct neda... Oblečení a obuv je snad skoro povinnost sbalit, ne?\n@cuuza hmmmm no u nas ne... copak obleceni... ale s tema botama je to na prd. A to ze zacatku zkousela, ze chce k alikum jeste pulku na boty,ktery by u nas stejne nesmela nosit, ale to uz jsme s ni vybehli 😂\n@marii90 co to je za trubku proboha. Vy*cana jak díra do sněhu fakt.\nTo je jak bejvalka od brachy. Furt brachu tahá po soudech ze chce víc a víc aliku. Samozřejmě ze ji soud prikyvne a když bracha řekl ze ať teda nepočítá s tím ze bude mslymu nakupovat oblečení atd tak spustila ze ty onoseny hadry co já posílám po mem synovi nebere jako ze to brachu něco stalo atd. Ale to ze mamka mu furt něco nakupuje já to samé a stejně k bráchovi dojede ušmudlsnej v zapsaných kalhotách tak potom nevím co s tím oblečením děla. Některým matkám proste nestačí nic.\n@luciebx Taky k nam jezdila umyslne v kratkych kalhotech a teplacich, abychom ji teda museli prevliknout 😂 a to byly ty nejmensi starosti. Ale beru to tak, ze to nepotrva vecne ☺\n@marii90 nejste jediní "hloupí "🙂\nManželův syn si balí sám, zavoláme mu vždy co je třeba ať nezapomene, boty a většinu oblečení taky my(on), zrovna dnes jdeme koupit kolo, které si vezme domů, jeho dětské vybavení (ať už sportovní, či jiné) zmizelo kdesi v černé díře (nejspíš bazoš, atd).\nAle je to jeho syn a nikdy by mě nenapadlo mu ty peníze vyčítat.\nMimoto jeho mamka dodnes ani netuší kde bydlíme, občas mu večer zavolá jak se měl a co dělal, je u nás všechny víkendy i volna(alespoň výhoda toho že se moc nestará).\n@ninaa1 Souhlas do zahraničí od druhého rodiče mít musíš, když jí má ten druhý v opatrování. Jinak pokud je maminka vyčůraná, tak bych se na ní vykašlala a nic jí neříkala, jen třeba jednu věc co budete dělat. Ona se vám asi taky nesvěřuje co bude dělat. jako z pohledu maminky bych chtěla vědět, kde dítě bude, ale pokud jste schopní se o něj postarat, tak v pohodě, ale záleží jaké mezi sebou máte vztahy.\n@marii90 já tyhle matky nechápu. Měli sme s mužem před x lety krizi. MalYho si bral na víkendy. Já vždy vše nabalila a ještě malej přijel s nákupem od muže. V životě by mě nenapadlo ho poslat nepripraveneho. Ať se děje vodě děje mezi rodiči tak děti by to rozhodne neměli odnášet\nSamozřejmě otec je povinen,matce říci a informovat,kde s dítětem bude a kdy ji vrátí matce.matka je za dítě zodpovědná.i do zahraničí musí dát matka souhlas.lepe přes úřad a písemně.rodice mají o rozhodování nárok ať žije s jakýmkoliv řidičem dle zákona.\nRodicem překlep,. stejně je to ať je to s matkou nebo s otcem zodpovědní jsou oba\n@fifina1234 na základě čeho by měl být otec povinen hlásit kde a jak bude trávit čas se svým dítětem? Případně matka otci?\n@fifina1234 to si v praxi neumím dost dobře představit.....jako hlásit ex každý den kde jdeme...\nNa základě zákona oba rodiče se musí dohodnout oba jsou zodpovědní za své dítě i když nebydlí společně je to i logické\nPovinné přesčasy - jak to je?4\nPovinný poslední rok školky - kdo nedal?52\nSvěří soud kojené dítě o víkendech otci?10\nSnažení o mimi jen o víkendech, zadařilo se vám?9\nSankce za nedodržení povinného očkování v roce 201321\nPovinna skolni dochazka v zahranici133


Hvězdárna Vsetín zve na oslavu | Kultura | Echo Valašska\nZdenek Kment 18. 08. 2020\nVsetín - Jubilejní 70. výročí svého otevření si letos připomíná Hvězdárna Vsetín. Hlavní oslava proběhne v sobotu 22. srpna od 16:00 do 23:00 hodin. Čeká vás bohatý program plný zábavy i zajímavostí ze světa astronomie.\nStavbu Lidové hvězdárny na Vsetíně iniciovala skupina nadšenců z místní pobočky Československé astronomické společnosti. Stavět se začalo v květnu 1949, slavnostní otevření proběhlo 30. července 1950. Dnes patří hvězdárna do rodiny Muzea regionu Valašsko, které zde krom pravidelných pozorování a exkurzí pořádá i spoustu zábavně-vzdělávacích programů pro děti i dospělé.\nNahlédnout hlouběji do její nabídky budete moci v sobotu 22. srpna, kdy se zde koná oficiální oslava 70. narozenin. Program odstartují v 16:00 hodin pozorování Slunce a herní i výtvarné aktivity pro děti. Následovat bude dvojice přednášek – Příběh Mezinárodní kosmické stanice (17:00 hodin) a 70 let vsetínské hvězdárny (18:00 hodin). Po celé odpoledne a podvečer budete mít možnost absolvovat oblíbenou pátračku po „truhle“ s pokladem, která se stala hitem letošní letní sezony v objektech Muzea regionu Valašsko. Rozhodně si s sebou nezapomeňte vzít špekáčky, protože v 19:00 hodin bude zapáleno ohniště a v 19:30 hodin i velká vatra. Od 20:00 hodin vás čekají projekce na venkovním plátně a poté i další dvě zajímavé přednášky – Česká stopa ve světové kosmonautice (21:00 hodin) a Přituhuje aneb legální zbrojení na oběžné dráze (22:00 hodin). Tečku za slavností udělá blok pozorování noční oblohy zdejšími dalekohledy (21:00 až 23:00 hodin). „Upozorňujeme, že za nepříznivého počasí se venkovní projekce a ohně ruší, venkovní aktivity se částečně přesunou do vnitřních prostor. My ale pevně doufáme, že na tuto variantu nedojde a společně si užijeme příjemnou oslavu bez jakýchkoliv omezení. Všichni jsou srdečně zváni,“ vzkázal vedoucí Hvězdárny Vsetín Petr Stolařík.\nO nadcházejícím víkendu pro vás mají vsetínští hvězdáři ještě jednu zajímavou akci. V neděli 23. srpna na zámku Vsetín „rozbalí“ své mobilní planetárium a pozvou veřejnost na úžasnou vizuální procházku blízkým i vzdáleným vesmírem. Projekce začínají ve 14:00, 15:00, 16:00 a 17:00 hodin. Kapacita každé je omezena na 25 osob, doporučujeme proto dorazit s předstihem, aby se na Vás ve vámi zvoleném čase dostalo. Více informací najdete na www.muzeumvalassko.cz.


Bata Barevná dámská kabelka s krémovými držadly - Všechny kabelky | Baťa.cz\nBata Barevná dámská kabelka s krémovými držadly\nNebojte se barev, dodají vašemu outfitu na zajímavosti. Jemně barevná kabelka s mřížkovým vzorem je přesně to pravé pro vás. Uvnitř se skrývá jedna prostorná přihrádka. Jednoduchá držadla v krémové barvě skvěle doladí celý její vzhled. Tato větší kabelka vám může posloužit i na jednodenní výlet.


Navrhování šikmých střech bylo dlouhou dobu u nás opomíjeno. Bylo to dáno tím, že převážná část bytové výstavby se realizovala panelovou technologií s plochými střechami. Správný návrh skladeb šikmých střech je důležitý hlavně u staveb s využitím podkroví jako obytných vytápěných místností. Závady šikmých střech se nejčastěji projevují v oblasti vlhkostního režimu a v poruchách krytin. Při přestavbě půdního prostoru na vytápěné podkroví se vždy musí rekonstrukce střechy realizovat s cílem zajištění či zlepšení tepelně technických vlastností. Realizaci rekonstrukce šikmé střechy nelze provádět podle jednoho univerzálního projektu, ale rekonstrukci je nutné provést na základě znalostí konkrétních výchozích podmínek, požadavků majitele objektu a na ekonomických možnostech investora.\nSoučasná ČSN 73 0540:02 požaduje při rekonstrukci střešních plášťů splnění následujících hodnot součinitele prostupu tepla: ¨\nSystémy dodatečných tepelných izolací šikmých střech\nDodatečné tepelné izolace šikmých střech mají, proti ostatním obvodovým konstrukcím specifické požadavky. Jde zejména o problémy spojené s difuzí vodní páry u nosných krovových konstrukcí, dále nutnost zajištění vodotěsnosti skládaných taškových krytin pomocí specielních paropropustných folií a splnění požadavků na tepelně technické vlastnosti požadovanou tloušťkou tepelně izolační vrstvy při dané výšce krokví. Problémem je i splnění požadavků na vnitřní povrchové teploty v místech krokví (hlavně ocelových). Další problémy vznikají při zajištění těsnosti parotěsných vrstev, hlavně u pronikajících konstrukcí či v návaznosti střechy na štítové stěny apod.\nDodatečné tepelné izolace šikmých střech se realizují s následujícím cílem:\nsnížit tepelné ztráty obvodovými konstrukcemi či zajistit základní požadavek na tepelně technické vlastnosti konstrukce\nzabránit nebezpečí kondenzace vodní páry a plísní či odstranit její negativní působení,\nzajistit požadavky legislativy (ČSN, požadavky na energetickou náročnost budovy).\nDodatečnou tepelnou izolaci střešních konstrukcí lze provádět z vnější i vnitřní strany konstrukce. Oba způsoby mají své výhody i nedostatky. Izolace z vnější strany konstrukce je realizačně u stávajících staveb výhodnější, neboť nenarušuje vnitřní provoz objektu, ale úprava spočívá i v rekonstrukci krytiny. Dodatečná tepelná izolace z vnitřní strany konstrukce je konstrukčně složitější, neboť nesmí narušit trvanlivost dřevěných krovových konstrukcí a musí vycházet z jejich dimenzí.\nU šikmých střech lze dodatečné tepelné izolace z vnější strany provést:\npoložením tepelně izolační vrstvy z desek pěnového polystyrenu na stávající konstrukci krovu s laťováním – systém TERMODACH,\npoložením opláštěných desek s tepelnou izolací z pěnového polyuretanu na krokve s položením nové skládané krytiny,\nprovedením nástřiku pěnového polyuretanu na stávající krytinu (používá se převážně u šikmých střech průmyslových hal.\nU šikmých střech lze dodatečné tepelné izolace z vnitřní strany provést:\nvložením tepelně izolační vrstvy mezi krokve se zakrytím podhledem\nprovedením zavěšeného podhledu s tepelně izolační vrstvou\nSystém dodatečné tepelné izolace TERMODACH.\nDodatečná tepelná izolace šikmé střechy z vnitřní strany konstrukce.\nDodatečná tepelná izolace šikmé střechy PUR deskami.


Deník milovníka filmů: Biliárový král, Single Man, Král Škorpion - Bitva osudu, Speed Racer, Star Trek V: Nejzazší hranice\nBiliárový král, Single Man, Král Škorpion - Bitva osudu, Speed Racer, Star Trek V: Nejzazší hranice\nBiliárový král (The Hustler, 1961) - 70 %\nDobré drama, ale přišlo mi opravdu především dobré, ne až tak výjimečné. Paul Newman je zde skvělý, stejně tak i Scott a Laurie, ani jeden z nich to jinak neumí, ale je to opravdu jen v tom temném pojetí, které se nad člověkem vznáší, co z toho dělá dobrý film. Člověk je sám sobě pořádný problém, ale to tak nějak víme všichni.\nSingle Man (A Single Man, 2009) - 80 %\nTen film má spoustu prvků, pro které by se mi neměl líbit, ale já si nemůžu pomoct, sledoval jsem snad každý detailní záběr se zalíbením. Ano, na první pohled se zdá, že forma je tu hlavní, práce s kamerou, která má ráda přiblížení a filtry, ale on je tu i obsah, který skvěle zapadá do doby. Hlavním esem jsou ale herecké výkony, především pak Colina Firtha a Julianne Moore, která se mi líbí stále víc a víc.\nKrál Škorpion - Bitva osudu (The Scorpion King 3: Battle for Redemption, 2012) - 55 %\nPo druhém dílu mě tohle docela mile překvapilo. Je to strašná slátanina, ale herecké výkony, hlavně tedy Billy Zane, mě prostě bavili. Béčko, které chcete vidět, protože máte možnost se u něj zasmát a navíc nedostanete zbytečný zástup nepovedených triků, z kterých se vám dělá nevolno. Po dvojce je tohle opravdu skok vzhůru.\nSpeed Racer (Speed Racer, 2008) - 95 %\nTenhle film je prostě pecka. Ten příběh je dobrý, ale pokud máte trochu vztah k japonské manze a anime, tak pro vás bude skvělý. Jsou to vizuální orgie, které jsou neskutečně akční a přitom je to pořád vhodné pro rodinu. Mohou za to hlavně výborné postavy, které jsou jasně seriálové, ale přitom fungují i v uzavřeném filmu. Sourozenci Wachowští si dopřáli dostatek prostoru a využili ho naplno.\nStar Trek V: Nejzazší hranice (Star Trek V: The Final Frontier, 1989) - 65 %\nA mě tohle docela bavilo. Je to takové místy docela naivní a nesnaží se to o akci, což mi ale nijak nevadilo. Seriál nemám nakoukaný, ale s těmi postavami jsem se celkem snadno sžil a dalo se s nimi tuhle rádoby filosofickou podívanou projít. Kirk, Spock a Bones jsou výborní a stojí to hlavně na nich, ale oni se zapojí i ostatní. A tak nějak to prostě stačí.\nŠtítky: akční film, colin firth, diář milovníka filmů, fantasy, historický, martin štefko, romantika, sci-fi, sportovní, star trek


KDU-ČSL nemůže porušit své předvolební sliby\n1. Čestný člověk, čili i politik, by neměl kvůli výhodnosti nějaké smlouvy popřít své krédo, k němuž se výrazně veřejně hlásil a s nímž šel do voleb a dostal hlasy voličů, byť by se někomu jeho přesvědčení zdálo sebehloupější.\n2. Kdo může věřit tomu, že by KDU-ČSL mohla prosadit svůj program a mít politický vliv, když by pro každý zákon, který by bylo třeba prosadit, potřebovala hlasy ČSSD a KSČM, jejichž dlouhodobá politika nemá v žádném případě procírkevní a provatikánskou orientaci. Zejména KSČM, která by se smluvně v případě vlády KDU-ČSL + ČSSD, k ničemu (!) nezavázala, by mohla blokovat jakýkoli lidovecký zákon s čístým štítem, bez porušení koaliční smlouvy.\nNabídka ČSDD vůči KDU-ČSL byla podle mého názoru pastí, která měla plnit více účelů najednou: dostat se k moci, diskreditovat antikomunismus, zničit a znemožnit KDU-ČSL a naprosto ji mravně rozložit. Všichni ti pragmatici, kteří nad KDU-ČSL kroutí hlavou, by si měli položit otázku, jak by oni sami vypadali před svými voliči, kdyby kvůli vládním postům a podivnému spolehnutí se na úhlavního politického nepřítele, porušili významně a bezohledně své předvolební sliby.


30.8.2005 RUBRIKA: Informace, glosy, polemiky\nReferendum o veřejnoprávní televizi\naneb Jak se Slovinsko zhlédlo v českém vzoru\nŠkoda, že neumím slovinsky. Lépe bych porozuměl diskusím o veřejnoprávním rozhlasu a televizi ve Slovinsku. Pravicová vláda, ustavená pod vedením SDS (Slovinská demokratická strana) vloni v říjnu, předložila letos na jaře návrh nového zákona o veřejnoprávní RTV Slovenija.\nTen byl sice Národním shromážděním 22. června přijat, ale druhá komora parlamentu, čtyřicetičlenná Národní rada ho 29. června vetovala a při dalším projednávání v dolní komoře opoziční liberální strana LDS ve spolupráci s levicovými sociálními demokraty prosadila, že o přijetí zákona rozhodne celonárodní referendum. (O ústavním pořádku Slovinska viz text Ústavy.)\nRTV Slovenija vyhradila návrhu zákona zvláštní webovou stránku, na které jsou zachycena základní fakta, jakož i probíhající diskuse – bohužel jen slovinsky. I bez znalosti jazyka je zřejmé, kudy vede hranice sporu, a o čem se nejvíce diskutuje. Až dosud byla vrcholným orgánem veřejnoprávního rozhlasu a televize pětadvacetičlenná Rada RTV Slovenija, jejíž členy nominovaly vyjmenované organizace, jen pět členů jmenovala dolní komora parlamentu (detaily složení rady v angličtině zde).\nNový zákon nahrazuje dosavadní Radu RTV Slovenija 29člennou Programovou radou RTV Slovenija, v níž naprostou většinu 21 členů jmenuje dolní komora parlamentu, z toho pět přímo a šestnáct na návrh veřejných a společenských organizací, podobně jako v Česku. Kromě toho se posilují pravomoce generálního ředitele RTV Slovenija jmenovaného touto Programovou radou.\nSečteno a podtrženo – ve Slovinsku se nyní pokoušejí o to, co se podařilo v České republice, tj. veřejnoprávního vysílatele zapřáhnout do chomoutu zájmů politických stran, které ho budou kočírovat tak, jak se právě složí jejich síla v jedné jediné komoře parlamentu. Není asi náhodou, že pohled na webovou stránku vládnoucí slovinské SDS tak velice připomíná stylem i prezentací svých politiků (předseda vlády Janez Janša zlézá horské vrcholky) českou ODS.\nReferendum se bude konat 25. září, kampaň začala 25. srpna, náklady na referendum se odhadují na 620 milionů slovinských tolarů, což je 2,6 milionů Euro, tedy našich cca 75 milionů korun. Slovinsko má necelé dva miliony obyvatel. Otázka referenda zní: “Ali ste za to, da se uveljavi zakon o Radioteleviziji Slovenija, ki ga je na predlog Vlade RS sprejel Državni zbor RS 15. julija 2005?"\nP.S. Do diskuse se zapojil i známý teoretik médií Karol Jakubowicz. Oponenti zákona jeho názor okamžitě prezentovali jako autoritativní názor Rady Evropy, kde Jakubowicz zastává významnou funkci v mediální sekci. Snahu zatáhnout do sporu Radu Evropy však SDS rozhodně odmítla. O Karolu Jakubowiczovi viz také jeho starší interview s Janem Čulíkem.


Hasiči likvidovali vosy na hradní bráně Buchlova - Slovácký deník\nHasiči likvidovali vosy na hradní bráně Buchlova\nSlovácko – Teplé počasí posledních týdnů přeje bodavému hmyzu, který může být především pro lidi s alergií velmi nebezpečný. Hasiči proto evidují zvýšený počet výjezdů k likvidaci vosích a sršních hnízd.\nLikvidace vosího hnízda. Ilustrační foto.Foto: DENÍK/archiv\nO víkendu musely jejich jednotky zasahovat v hlucké Zahradní ulici, kde roj sršňů ohrožoval děti, stejně jako v uherskohradišťské ulici Svatováclavské. Tam se usídlily vosy před vchodem do mateřské školy. V pondělí ráno pak hasiči odstraňovali hnízdo z brány hradu Buchlova. V celém kraji se jen za víkend událo deset takových případů.\n„Hasiči však k události vyjíždějí pouze tehdy, kdy bodavý hmyz ohrožuje zdraví nebo život obyvatel. Jedná se tedy především o okolí škol, zastávek, nemocnic, parků, dětských táborů, nebo jiných frekventovaných míst včetně případů, kdy hmyz ohrožuje osoby alergické na bodnutí," upozornil hasič Pavel Řezníček z krajského oddělení ochrany obyvatelstva na to, že k hnízdu umístěnému v koutku vaší zahrady muži v kombinézách pravděpodobně nevyjedou.


Američtí studenti jsou z Písku nadšení. Vyměňují si zkušenosti s filmaři - Českokrumlovský deník\nAmeričtí studenti jsou z Písku nadšení. Vyměňují si zkušenosti s filmaři\nPísek – V ulicích Písku se v posledních dnech pohybovali mladí filmaři, a to nejen z místních filmových škol, ale také z Ameriky. Stejně jako v loňském roce přijelai letos na pozvání píseckých filmových škol skupina dvaceti nadšených studentů filmu z Northern Virginia Community College v USA se svým pedagogem Josefem Lustigem, synem slavného spisovatele Arnošta Lustiga.\nAmeričtí studenti filmu navštívili Písek. | Foto: Archiv filmových škol\nBěhem celého června se studenti účastní nejrůznějších workshopů s českými i zahraničními pedagogy. „Vyzkoušejí si i atraktivní natáčení na klasický 35mm film, a to jak ve školním ateliéru, tak i v nádherných exteriérech historického města Písku,“ zmínil za filmové školy Michal Sup. Prozradil také, že letos studenti vytvoří “remake“ čtyř klasických filmů ze 60. let v moderním pojetí, které si přivezli už z Ameriky.\nPři natáčení spolupracují američtí studenti s píseckými, kteří je vedou produkčně i technicky a pomáhají jim tak při realizaci jejich scénářů. „Je to pro obě strany skvělá příležitost seznámit se s jinou kulturou i jazykem a také navázat profesionální vztahy,“ poznamenal Michal Sup.\nI letos jsou podle něj američtí studenti z Písku naprosto nadšeni. „Určitě jste je také alespoň jednou potkali, ať už při natáčení nebo při plavání v řece, ochutnávání skvělého českého piva nebo jen při procházkách v přírodě,“ dodal Michal Sup.\nSpolupráce českých a amerických studentů, respektive škol, by měla pokračovat i v dalších letech, protože obě strany si ji velice chválí.\n/VIDEO/ Zamotaného srnce v provazech nalezl v úterý 1. prosince na konci Nových Hodějovic…\nElektronické jesličky u sousedů\nVolkswagen Touareg první majitel, servisní knížka Volkswagen Touran první majitel, servisní knížka Volkswagen Sharan první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Volkswagen Golf první majitel, servisní knížka, koupeno v CZ Volkswagen Touran první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Volkswagen Caddy první majitel, servisní knížka, nehavarované Volkswagen Touran první majitel, servisní knížka, koupeno v D Volkswagen Passat servisní knížka, koupeno v CZ


21-08 Pyramidy a obelisk v Bosně - novycestovatel.cz\nDomů » 21-08 Pyramidy a obelisk v Bosně\n21-08 Pyramidy a obelisk v Bosně\n18. 7. 2021\t0\tOd Jiří Matějka\n5 – 9.8.2021. Poznávací cesta do údolí pyramid v Bosně a obelisk\nKamenné koule, záhadný obelisk v Olovu, pyramida Slunce a Měsíce, labyrint Ravne, Mohyla Vratnica, termály a Sarajevo.\nKamenné koule v Zavidoviči, obelisk v Olovu, bosenská pyramida Slunce a Měsíce, archeologický park Ravne 2, podzemní labyrint Ravne 3, ozdravné pobyty v podzemním chodbách Ravne pod pyramidou Slunce, královská mohyla ve Vratnici, koupání v přírodní termální vodě, večerní výlet do Sarajeva.\nTermín: 5. – 9. 8. 2021 / Cena: 7.800 Kč / 310 €\nNástupní místa: Brno (21.00), Bratislava (22.45). Minimální počet 6 osob.\nPro vstup do Bosny potřebujete test PCR, nebo antigenní test, oba ne starší 48 hodin, nebo potvrzení o očkování, nebo lékařské potvrzení o prodělání Covidu. Rád uvidím všechny, neočkované i očkované.\n2. den: Kamenné koule v Zavidoviči – Mečevici s desítkoi koulí a Podubravlje s největší kamennou koulí na světě (s možností grilu u koulí) , navštívíme záhadný obelisk u Olova, příjezd do Visoka, ubytování v hotelu. Po večeři možný výstup na vrchol pyramidy Slunce, nebo jiné po dohodě.\n3. den: Po snídani vyhlídka Belveder a seznámení s historií objevu pyramid, mnohatunové bloky na severní pyramidě Slunce, výstup na vrchol pyramidy. Po večeři volný program, nebo návštěva labyrintu Ravne po zavírací době. případně termálního bazénu.\n4. den: Po snídani přejezd na mohylu ve Vratnici, výstup na pyramidu Měsíce. Navečer prohlídka pěší zóny starého města v Sarajevu.\n5. den: Po snídani odjezd v 7.30 hod. domů. Předpokládaný příjezd do Bratislavy je v 19.00, do Brna 20.30.\nV ceně je: autobusová doprava tam i zpět, 3 x ubytování v hotelu s polopenzí, překladatel a průvodce po celou dobu pobytu, měření bioenergie přístrojem LEM.\nV ceně není: vstupy dle programu s průvodcem Nadace, osobní cestovní pojištění, fakultativní pohoštění u koulí a na pyramidě Měsíce.\nJeště k dotazům: ano, můžete přijet i vlastní dopravou a bydlet jinde. Potkáme se u koulí, a pak 2 další dny budete s námi zkoumat a užívat svobodného ducha pyramid bez předsudků. Každý den s námi si ceníme 40 eur/osoba/den. Jsou to celkem tři dny naprosté duchovní svobody, pohody, výzkumů, zábavy a skvělých zážitků.. Těším se na vás. / Pozn: vstupné do tunelu a za průvodce nadace BPS si platíte sami… Tedy, sraz 6.8.2021 v cca 10.00 na koulích pro odvážné:) J.M.\nA tímto zvu všechny, kdo se mnou byli alespoň jednou v Bosně na tuto skvělou cestu. A bylo vás se mnou asi 800. Nenabízím slevu, ale mimořádné překvapení:) Těším se na vás všechny….\nPyramida Slunce – výstup na vrchol s průvodcem Nadace (v rámci programu*). € 5\nPohoštění u kamenných koulí: € 10 (podle počasí, místní masové a vegetariánské speciality, kafe, čaj, voda)\nPohoštění na vrcholu pyramidy Měsíce: € 10(podle počasí, místní masové a vegetariánské speciality, kafe, čaj, voda)\nTermální bazén – vstup € 3 + doprava naším autobusem € 5, nebo taxi (€ 20 za auto)\nZapomeňte na práci a starosti, vnímejte jedinečnost místa. Vždy skvělá parta lidí, vzrušující nová poznání a velký příběh, to je Bosna. Ne nadarmo se tvrdí – kdo nebyl v bosenském údolí pyramid, jako by nežil.\nRedakční fotoarchív →\nKlub Nový cestovatel spojuje přátele cestování s časopisem WM magazín Skryté Skutečnosti. Poznávací cesty nejsou vedeny cestovní kanceláří. Informace: jirimatejka@wmmagazin.cz, Tel: +420777770609\nBosenské údolí pyramid navštěvuji od roku 2005. Dr. S. Osmanagiche jsem poprvé pozval do Česka a na Slovensko v roce 2014, kdy o pyramidách v Bosně ještě nikdo nic nevěděl. Dokument z přednášky v Praze můžete shlédnout zde → O nejnovějších archeologických objevech v Bosně se dočtete v časopise WM magazín Skryté Skutečnosti →\nČasopis WM magazín vybudoval v novém parku podzemní energetické spirály jako dar Nadaci BPS. Více o energii spirál najdete zde → Energie spirál\nKategorieBosna Články Plán cest\n21-08 Konec prázdnin v Bosně\nLéčivá síla bosenských pyramidy\n21-07 setkání v Evě a Netopýrce\n21-09 Průzkum chorvatských pyramid\nObelisk a kod 3–6–9 video


Kuriózní zranění běžce na lyžích Klaeba. Norský reprezentant si zlomil prst u boxovacího automatu | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Sport / Zimní sporty | Související témata: Johannes Hösflot Klaebo běžecké lyžování Světový pohár v běhu na lyžích Petter Northug\nKuriózní zranění se přihodilo obhájci celkového vítězství Světového poháru v běžeckém lyžování Johannesi Hösflotovi Klaebovi. Nestalo se tak ale na zasněžených tratích. V boji o křišťálový glóbus ztratí norský závodník proto, že si v týdnu zlomil prst na ruce u boxovacího automatu.\nOslo/Falun 12:59 7. února 2020 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nJestli jste někdy navštívili nějakou hernu, pravděpodobně tento přístroj také znáte. Napřáhnete se, pěstí udeříte do pytle a pak doufáte, že se na displeji rozsvítí co nejvyšší cifra.\nJohannes Klaebo si přivodil zlomeninu prstu kuriózním způsobem. Více v příspěvku Davida Nyče\nPo jednom takovém nešikovném boxerském úderu Johannese Klaeba možná zazněl i bolestný výkřik.\n„Hrál jsem s přáteli bowling. Tam bylo všechno v pohodě, ale když jsme odcházeli, uviděli jsme ten boxerský automat. Taková ta věc, do které musíte praštit vší silou, a ona vám ukáže výsledek. Dal jsem pořádnou ránu, a udělal nový rekord. Jenže já jsem strašně soutěživý, a tak jsem ho chtěl ještě vylepšit,“ popsal Radiožurnálu průběh nešťastného momentu Klaebo.\nNor ale vylepšil tak maximálně vyhlídky Rusa Alexandra Bolšunova na zisk křišťálového glóbu. Ten už Klaebo zřejmě nezíská, protože jako boxer trochu promáchl, ruka se mu svezla a on poznal, že střet s jiným vedle stojícím kovovým strojem dost bolí. A také, že nemá kosti z oceli.\nBohužel pro něj – se zlomeným prstem se dost špatně drží madlo lyžařské hole. A zatímco o víkendové závody ve Falunu určitě přijde, označení „nešika“ se asi jen tak nezbaví. V Norsku sice oblíbence Klaeba litují, zároveň se ale tímto kuriózním incidentem také docela dobře baví.\n„Jo, to je teď velký příběh. Lidi si z toho dělají legraci. Přece jen je to snad největší jméno běžeckého lyžování a stane se mu to zrovna teď. No, snad se ještě vrátí,“ říká legendární běžec Petter Northug.\nO Klaebovi se často mluví jako o jeho nástupci, jestli chce ale mladý Nor navázat na úspěchy svého staršího krajana, snad aby se příště boxovacím automatům vyhýbal obloukem.


Sam Peckinpah #36 rozhovor Darko Zupčević\nMoffom / hudební festival... #36 glosa Tomáš Marvan\nDiscovery Campus / evropský... #36 glosa Vít Janeček\nTrier a jeho filmy #36 kniha Zdeněk Holý\nDruhý ediční počin z řady Filmoví tvůrci nakladatelství Orpheus snad přináší nový impulz do zdejší tradice autorsky inspirovaných monografií. Ty v Čechách před rokem 1989 vycházely...\nPlynutí času v Městě... #36 kritika Eliška Děcká\nObdobí mezi léty 1945 až 1949 patří v dějinách Tchajwanu k těm nejtraumatičtějším. Tamní obyvatelé byli "osvobozeni" od japonských kolonizátorů a navráceni zpět k rodnému ochránci,...\nFilm a thriller #36 téma Jan Křipač\nThriller patří k těm nemnoha žánrům, které stabilně po téměř celou dobu existence kinematografie prokazují značnou životaschopnost opřenou o velkou diváckou popularitu. To ostatně dokládá...\nEditorial č.36 #36 editorial Zdeněk Holý\nJak to tak bývá, někdy nás nepředpokládané události nutí k smělým činům. V nedávné době jsme na sebe chtěli upozornit potenciální předplatitele, a požádali jsme proto našeho webmastera,...\nS Kafkou do kina #35 kniha Zdeněk Holý\nLupiči paní domácí #35 kritika Jindřiška Bláhová\nShrek 2 #35 kritika Kamila Boháčková\nPlaytime #35 kritika Jakub Arpel\n66 sezón utopených v... #35 zoom David Kumermann\nThe Big Lebowski #34 soundtrack Aleš Stuchlý