Vliv Howarda Phillipse Lovecrafta na okultismus, část 2 – almanach.cz\nHomeDélský potápěčVliv Howarda Phillipse Lovecrafta na okultismus, část 2\n28. února 2018, 23:48 RSS feedDélský potápěč\nPro běžné lidi splývá definice pojmu zlo a Satan a tak se nesmíme divit, že pro většinu lidí budou pojmy jako mýtus Cthulhu a satanismus téměř totožné. Západní či židovsko-křesťanské pojetí „satanismu“ jakožto „zla“ je zcela běžné. Pokročilí mágové, jako například Crowley a Grant vidí satanismus jako příliš omezený na to, aby s ním ztotožnili své magické systémy. Nicméně arabské slovo Šajtan se objevuje i v Thelemě a to zejména u Granta. 64] Lidstvo v průběhu dějin a napříč různými etniky a kulturami mělo vždy potřebu nějaké koncepce dobra a zla, a považovalo je za nutnou součást náboženství. Různá tabu a přikázání, popřípadě božské sankce byli vždy koncipovány tak, aby napomáhaly vytvářet společnost. Lovecraft shledával své noční můry jako čistě negativní či zlé a život popírající, zatímco samozřejmě věřil v „dobro a zlo“ definované jako to, co slouží sociální struktuře. Crowley, Grant i satanisté přijímají tvrzení, že vesmír je souhrou polarit a zlo či negace zastoupená v židovsko-křesťanském pojetí jako Satan (žalobce a protivník) je pro okultisty nezbytnou součástí kosmologie, jinak by totiž došlo k městnání a následné stagnaci. 65] Koncem 19. století se Satan dokonce stal pro některé politické buřiče heroickým a archetypálním rebelem. 66]\nU uctívačů Cthulhu je však těžké najít rebelii či kacířství v jejich horlivém závazku obnovit svrchovanou vládu Prastarých nad tímto světem. Svět Prastarých by vypadal jako ve filmu Válka světů (byl by doslova nasáklý obrazy zabíjení, krve a vyhřezlých střev) 67] a měl by určitě dost daleko k romantické vizi Lucifera ze 17. století, jak ji kupříkladu ztvárnil Milton ve svém Ztraceném ráji či pozdější básníci 19. století. Miltonova vize pozvednutého a osvobozeného lidstva má velmi blízko ke Crowleyho Thelemě. I tak ale existují různé pokusy okultistů dát návratu Prastarých pozitivní a osvobozující náboj. Phil Hine však uvádí realističtěji:\n„Prastaří jsou uctíváni různými jednotlivci, ba dokonce celými nelidskými kulty v divočině a na odlehlých místech civilizace. V Lovecraftových povídkách jsou uctívači popisováni jako degenerovaní obyvatelé bažin nebo třeba jako incestní rod Whateleyů, co obývá fiktivní kraj Dunwich. Tyto kulty se neustále připravují na návrat Prastarých a umlčí každého, kdo narazí na jejich strašlivé tajemství.\nNávrat Prastarých zahrnuje, jak to dokládá Wilbur Whateley na povídce Hrůza v Dunwichi, 68] konečné zúčtování s obyvatelstvem Země, což znamená kompletní zničení lidstva vyjma pár otroků a několika uctívačů. Tyto apokalyptické náznaky mohou být vnímány jako metafory nebo jako skutečné katastrofy obrovského rozsahu – třeba nukleární výbuchy. Dle mého názoru chtěl Lovecraft zdůraznit, že pro Prastaré neznamená myšlenka na vyhlazení lidstva nic menšího, než pro nás znamená utřít vodu z pobryndaného stolu. Důvod, proč se Prastaří chtějí vrátit na planetu Zemi, není nikde vysvětlen, ale můžeme s jistotou předpokládat, že to není proto, že se Země se nachází v blízkosti barů a pohodlných autobusových zastávek!\nLovecraft opatrně poukazuje na to, že většina Pratarých je ve skutečnosti bezduchá či přímo dokonce šílená. Pouze ti, co jsou již duševně nemocní nebo degenerovaní je tedy mohou uctívat zcela upřímně. Ze všech Prastarých pouze Nyarlathotep má alespoň nějaké zdání lidské inteligence.“ 69]\nČlověk by řekl, že Phil Hine popisuje Prastaré spíše jako „šílené“ bohy, než jako učitele lidstva a rovněž dodává, že jim slouží pouze slaboduší jedinci. Cílem Prastarých je dle něj odstranit lidstvo, vyjma několika jejich podřadných služebníků. Proto zajisté překvapí, že Phil Hine nezavrhl mýtus Cthulhu, ale je jedním z předních členů magického řádu Esoteric Order of Dagon. 70] Popíšu ho níže.\nNení proto divu, že o mýtus Cthulhu mají značný zájem lidé popisující se jako satanisté. Nejznámějším projevem současného satanismu je dnešní Církev Satanova založená Antonem LaVeyem v San Francisku v roce 1966. 71] Hlavním představitelem mýtu Cthulhu v ní byl Michael Aquino, jež zde obdržel IVº Magus a byl LaVeyovým zástupcem. LaVeyova Satanská bible 72] se postupně stala bestsellerem a LaVey tedy za pomoci Aquina sestavil i pokračující knihu Satanské rituály 73] a vydal ji v roce 1972.\nAquinovy literární příspěvky o kultu Cthulhu jsou tyto: Kapitola o lovecraftovské metafyzice, Ceremonie Devíti úhlů a Volání Cthulhu. Žádné další kapitoly v knize Satanské rituály se již tolik nezaměřují na mýtus Cthulhu.\nAquino zde vzdává hold Lovecraftovi a píše, že dotyčný napsal „ty nejpřesvědčivější a nejděsivější díla makabrózní literatury moderních dob“. 74] Aquino se v eseji zaměřuje i na Lovecrafta jakožto mystika – navzdory tomu, že se Lovecraft díval na metafyziku se značným opovržením. Aquino na mýtu Cthulhu především obdivuje faustovské téma, tj. lidskou touhu po poznání, jež vede až k nejzazšímu bodu reprezentovaném sebezničením. U Lovecrafta tento bod reprezentují Prastaří:\n„Téma konstantního vztahu mezi konstruktivními a destruktivními aspekty lidské osobnosti tvoří základní kámen doktríny satanismu i přesto, že teismus tvrdí, že lidská osobnost může být pozvednuta skrze odmítnutí tělesného a skrze podřízení se konvenční morálce.“ 75]\nAquino se snaží prezentovat monstrositu mýtu Cthulhu poněkud benevolentnějším způsobem vůči lidstvu a prezentuje Prastaré jako učitele, co nevyžadují žádné speciální uctívání, ale chtějí být jen vyvoláváni skrze ceremonie. Aquino nabádá čtenáře, aby porovnali tyto ceremonie s „prvky servility“ v křesťanských, ale i jiných náboženstvích. V jeho pojetí tak ožívá romantická představa 19. století o ďáblu, jakožto kosmickém rebelovi a učiteli lidstva. Aquinovo pojetí připomíná božské bytosti (Strážce), z nichž se stali „padlí andělé“, protože se vzbouřili proti Hospodinu a pod vedením Azazela sestoupili na Zem, aby se spářili s lidskými dcerami a zplodili mocné a proslulé potomstvo, 76] ale také aby naučili lidstvo všechny znalosti civilizace.\nAquino pracuje i nadále s tímto tématem a snaží se naznačit, že Lovecraft považoval Prastaré za božstva mimo „dobro a zlo, kdy Prastaří spíše neustále kolísali mezi dobročinností a krutostí“. Protagonista každého příběhu dle něj „opouští ustálenou skutečnost“ a pouští se do faustovského pátrání po znalostech. Naproti tomu Kenneth Grant vždy tvrdil, že Lovecraft považoval tvory svých nočních můr za zcela zlé, destruktivní a naprosto cizí lidskému vědomí.\nPrávě faustovského pátrání po znalostech se stalo Aquinovým základním kamenem při tvorbě jeho dvou rituálů pracujících s mýtem Cthulhu. Ceremonie Devíti úhlů 77] má být prováděna v „uzavřeném prostoru bez zakřivených ploch“, a má být osvětlena jen jediným ohništěm nebo zdrojem světla před oltářem, za kterým se nachází symbol trapezoidu. Shromáždění nosí masky, aby byla narušena jejich přirozená vizáž obličeje. Yugotický jazyk zformuloval Aquino proto, aby došlo ke zvýšené evokační atmosféře při obřadu. Yugotický jazyk používá pouze celebrant a účastníci na něj reagují už jen svým rodným jazykem. Bytosti jsou volány jako Azathoth „Velký střed kosmu“; Yog-Sothoth, „Pán rozměrů“; Nyarlathotep, „Černý kníže Hlubiny“; a Shub-Niggurath, „Otec Světa hrůz“. Po evokaci devíti úhlů, z nichž každý představuje jednu kosmickou sféru reprezentovanou jedním Prastarým, následuje celebrantova pasáž: „Hrůzyplní jsou vypuštěni do světa a my neustoupíme; ale nastane chvíle, kdy se hrůzyplní před námi skloní, a člověk promluví jazykem bezrohých bytostí. Cesta je Yog-Sothoth a klíč je Nyarlathotep. Sláva, Yog-Sothothovi. Sláva, Nyarlathotepovi.“ 78]\nRituál „Volání Cthulhu“ se provádí v odlehlé oblasti „v blízkosti velké vodní plochy“, nejlépe pokud je zataženo a vodní hladina je rozbouřená. Celebrant představuje přítomnost Cthulhu, zatímco účastníci obstoupí v kruhu velký oheň. Účastníci vyvolávají rozličná vodní božstva a oddávají se Krakenovi, Poseidonovi, Tyfónovi, Dagonovi, Neptunovi, Leviatanovi, Midgardovi a Cthulhu. 79]\nAquinovy positivní aspekty mýtu Cthulhu se však vytrácejí, když účastníci zpívají unisono, že „Cthulhu překročí abyss a bude kráčet po Zemi, aby učil lidstvo znovu se smát a hrát si, aby učil křičet a zabíjet.“ Tato deklamace silně připomíná šílenou utopii, jak ji popisuje například Frater Tenebrous. Frater Tenebrous se také odvolává na Lovecraftovu povídku Volání Cthulhu, v níž Prastaří mají učit lidstvo novým způsobům, jak se zabíjet navzájem pomocí toho, co se již lidstvo naučilo před tisíciletími.\nÚčastníci v rituálu pokračují unisono: „Slyšte mne, protože já vyhlašuji konec boha smrti a boha umírání a vyhlašuji zákony života, kterými můžete odmítnout prokletí smrti beze spánku.“ Rituál tedy končí odvržením křesťanského Boha, jakožto „Božstva smrti,“ co bude svrženo při návratu Prastarých.\nAquino vysvětluje v článku pro časopis Nyctalops, 80] že zkonstruoval yugotický jazyk dle vzorů navržených Lovecraftem při zaklínání v již zmíněné povídce Volání Cthulhu: „Ph’nglui mglw’nafh Cthulhu R’lyeh wgah’nagl fhtagn.“\nNení nic podvodného na tom, pokusit se vynalézt nový okultní jazyk bez hlubokosáhlé historické tradice. Všechny tyto magické jazyky používané pro okultní účely jsou odvozeny z magické abecedy. Základem jejich použití je jejich neznalost publikem a právě to z nich dělá velmi evokativní jazyky. Obecně lze říci, že latinská mše byla daleko více evokační k nelatinsky hovořícímu publiku. Nejznámější z okultních jazyků je enochiánština, tak, jak ji formuloval alžbětinský vzdělanec Dr. John Dee. Ten kolem ní vytvořil ucelený magický systém, později ho praktikoval v různých obměnách anglický magický řád Golden Dawn. O enochiánštině se tvrdí, že je jazykem andělů a že ji John Dee v průběhu času obdržel od enochiánských andělů i s příslušnými sigily. Člověk si tedy může myslet, že enochiánština je opravdový nadpřirozený jazyk, co obdržel John Dee, anebo si může myslet, že si ho John Dee vymyslel, ale i tak zůstává enochiánština účinným evokačním jazykem. 81] Nejznámější formou evokačních jazyků je tzv. „mluvení v jazycích“ u některých letničních církví. K mé velké radosti se mi to povedlo spatřit před několika dekádami. Nicméně jeden můj letniční přítel indického původu mi nedávno nabídl zcela racionální vysvětlení tohoto jevu. Kněz letničního hnutí ví, že existují účinné prostředky (podobné hypnóze), k tomu, jak měnit něčí vědomí a ty také neváhá použít na nebohého věřícího. Za stejným účelem se používají třeba i mantry při meditacích u východních náboženství.\nAquino dále vysvětluje, že Devět úhlů je 5 bodů pentagramu a 4 hrany pravidelného fí-lichoběžníku zvaného trapezoid. Ten je umístěný v pentagonu v pentagramu. 82]\nV roce 1972 byly vydány Satanské rituály a Aquino napsal do časopisu Církve Satanovy Cloven Hoof článek o svém výzkumu ohledně umístění místa zvaného jako R’lyeh. 83] Aquino identifikuje toto místo jako Nan-Madol v Pohnpei v Mikronésii. Pohnpei bylo také konečným cílem námořního kapitána Ahab Marshe v Lovecraftově povídce Stín nad Innsmouthem. 84] Obrovské a záhadné kamenné zdi Nan Madolu jsou dodnes považovány ostrovany za zlověstné místo, kde byli pronásledováni jejich předkové. Místo je rovněž přesvědčivě umístěné i dle Lovecraftových popisů, ten ho totiž popisuje jako uzavřený ostrov R’lyeh s tajemnými megalitickými stavbami někde v Pacifiku. Aquino tvrdí, že ostrovní domorodá tradice vypráví o městě, co bylo založeno rasou bohů Anti-Aramach, co sestoupila na Zem z oblohy ve velkých kanoích. Stalo se tak v časech, kdy ohromné kameny města slétly z nebes.\nAquino se stejně jako Grant pokoušel vytyčit objektivní paralely mezi mytologií a obrazy presentovanými v Lovecraftově mýtu Cthulhu. Aquino tak ale činil v přítomnosti a dělal z mýtu Cthulhu něco jako aktuální intelektuální zkušenost, samu o sobě, zatímco Grant kladl doslovný význam na mýtus a hledal v něm ozvěnu dávných tradic, kultů a mýtů pocházejících z démonologie Egypta a Sumeru.\nEsoterický řád Dagona\nEsoterický řád Dagona (Esoteric Order of Dagon – EOD) je pojmenovaný podle okultní společnosti v Lovecraftově povídce Stín nad Innsmouthem 85] a byl založen v roce 1981. Randolf/Randolph Carter nabyl tvaru „myslící hmoty“ existující pouze ve světě snů (nebo v astrálních sférách) už za Lovecraftova života, jež pouze čekala na správný okamžik, aby se mohla promítnout do lidského vědomí. K tomu došlo až v 60. letech, kdy v průběhu drogové seance mladý muž Steven Greenwood 86] přijal jméno a charakter Cartera. Poté vydal Manifest aeonu Cthulhu, což vedlo až k vytvoření Chrámu Dagona, z něhož vznikl později EOD. Greenwood (alias Randolf Carter) zahájil také svůj vlastní aeon/eón, podobně jako Crowley zahájil aeon Hóra a Michael Aquino aeon Seta. Greenwoodův aeon má numerologickou hodnotu 23 a je známý jako Current 23. Tento Aeon je ztotožňován s chaosem či Kaosem a představuje jej Prastarý Azathoth. 87]\nV roce 2007 Obed Marsh, jako zástupce nejvyšší rady Esoteric Order of Dagon, odjel do Anglie, navázal kontakt s Michael Staleym z Grantova Tyfónského Ordo Templi Orientis a EOD se tak stal pobočkou Tyfónského OTO. 88]\nEOD osvětluje lovecraftovské záhady jako další okultisté. Dle EOD jsou tak Lovecraftovy představy ohledně Prastarých součástí skutečné tradice, ačkoliv Lovecraft sám nebyl schopen „překročit abyss/propast“ 89] a stát se adeptem.\nEOD zahrnuje tradice thelemy, wiccy, tantry a stejně jako Grant sleduje svou tradici až do Sumeru a Egypta, a uctívání hvězdy Sirius (Psí hvězdy), již Grant identifikoval se Setem. 90]\nEOD je založený na sebe-iniciaci se třemi stupni: neofyt, iniciovaný, adept. 91]\nEOD má na okultní scéně zvláštní význam, jelikož v jeho rámci působili hlavní zástupci řady magických systémů a/nebo organizací, včetně Kennetha Granta, který měl vliv při formování EOD a „laskavě přijal své čestné členství“; Michaela Staleyho, mluvčího Grantova Tyfónského OTO; Nicholaje de Mattose Frisvolda z Ecclesia Gnostica Catholica; 92] Phila Hineho, jak již bylo zmíněno, byl to filozof magie chaosu; Johna Balance z britské industriální skupina Coil; Nema, co formuloval tzv. Maat Magick. 93] Ale tento Řád ovlivnil i Michaela Aquina, který adaptoval lovecraftovské prvky do Church of Satan a později založil Temple of Set. 94] Mimo tyto zmíněné bylo členy EOD mnoho autorů, vydavatelů, filmových tvůrců a umělců.\nZ toho je patrné, že se EOD skládá ze zástupců thelemy, magie chaosu, industriální subkultury, Maat magick a sétismu.\nV novodobé historii proběhlo několik pokusů představit obávaný grimoár vyvolávání Prastarých Necronomicon okultní veřejnosti, tak jak ho zmiňoval Lovecraft ve svých příbězích. Jak se dalo předpokládat, tak Kenneth Grant se pokusil dokázat existenci Necronomiconu na základě svých objektivních kritérií a tvrdil, že dotyčná kniha skutečně existuje, ale pouze na astrální rovině, kde je přístupná okultními praktikami nebo skrze sny, jak se se k němu nevědomky dostal Lovecraft.\nNecronomicon Lovecraft poprvé zmínil roku 1922 v povídce Pes. Hlavním hrdinou povídky byl nejmenovaný hrdina a jeho nyní zle roztrhaný mrtvý přítel St. John. Oba byli úplně posedlí faustovským pátráním po zlu a dekadenci, až se uchýlili k vykrádání hrobů a sběratelství ďábelských starožitností:\nJen ponurá filozofie dekadentů nám mohla pomoci, a v ní jsme nacházeli sílu pouze tím, že jsme postupně zvětšovali hloubku a ďábelskost svých pátrání. Baudelaire i Huysmans nás brzy přestali vzrušovat, a nakonec nám zůstaly jen přímé stimuly nepřirozených osobních zážitků a dobrodružství. Právě tato strašlivá emocionální potřeba nás nakonec dovedla na onu odpornou dráhu, o níž se i ve svém současném stavu zmiňuji ostýchavě a plaše – k té ohavné krajnosti lidské nehoráznosti, odpuzujícímu vylupování hrobů. 95]\nOdhalili mrtvolu ukrytou před zraky lidí po 500 let, jednalo se o starého satanského kněze. Byl ozdoben amuletem nesoucí označení, co připomínalo symbol nalezený v Necronomiconu. Knihu poté představuje Lovecraft čtenářské veřejnosti poměrně neokázale:\nJistě, byl cizí všemu umění a literatuře, které znají duševně zdraví a vyrovnaní čtenáři, ale poznali jsme v něm věc, na kterou v zapovězeném Necronomiconu naráží šílený Arab Abdul Alhazred, příšerný symbol duše kultu požíračů mrtvol z nedostupného Lengu ve Střední Asii. Až příliš dobře jsme pozorovali zlověstné linie popsané starým arabským démonologem, rysy, jak napsal, převzaté z jakéhosi tajemného nadpřirozeného zjevení duší těch, kteří znepokojovali a ohlodávali mrtvé. 96]\nLovecraft také poskytl původní popis Necronomiconu, jeho jméno znělo Al Azif. Arabové údajně používali toto slovo k označení nočního zvuku hmyzu, považovaném za vytí démonů. 97]\nSpisek Al Azif dle Lovecrafta vytvořil šílený Arab Abdul Alhazred z jemenského Saná v období chalífátu okolo roku 700 n.l. Dotyčný navštívil ruiny Babylonu a objevil podzemní tajemství Memfisu, strávil v osamění deset let ve velké poušti jižní Arábie na Rúb al Chálí a na „Velké pustině“ Prastarých, dnes nazývané „Dahna“ či „Karmínová poušť“. Tyto pouště podle místních chrání zlý duchové a příšery smrti. 98]\nAbdul Alhazred údajně napsal spisek Al Azif v Damašku a zde také zemřel či zmizel v roce 733 n. l. Důvěryhodnými svědky byl naposledy spatřen, jak byl pohlcen neviditelným démonem za denního světla. Předtím žil mnoho let v naprostém šílenství a uctíval neznámé entity, jež nazýval Yog Sothoth a Cthulhu.\nV roce 950 n. l. byl Al Azif přeložen do řečtiny jakožto Necronomicon Theodorem Filétským z Konstantinopole a poté během středověku následovaly překlady do latiny a do španělštiny. 99]\nLovecraft tak poskytl poměrně přesvědčivou historickou chronologii a Necronomicon se stal předmětem mnoha spekulací o své skutečné existenci.\nNakladatelství Avon Books publikovalo tento děsivý dokument v roce 1980 společně s varováním, že jeho pouhé držení vyvolává šílenství a obsahuje zakázané rituály. Před nimi spisek publikoval Herman Slater (majitel knihkupectví Magickal Childe) v roce 1977 vlastním nákladem na Manhattanu. Inspirací byla myšlenková forma, která vstoupila do vědomí L. K. Barnesovi, který tak vešel do Slaterova knihkupectví kde „šílený majitel“ mával rukopisem Al Azifu. Naštěstí Barnes už dlouho hledal pravý Necronomicon, protože si byl naprosto jistý, že skutečně existuje. Tento rukopis připravil jistý „Simon“, který údajně předložil patřičnou dokumentaci k prokázání pravosti Al Azifu (100). Toto vydání rovněž jasně dává najevo, že jde o aspekt thelemy a předmluva ke druhému vydání mluví o konci Starého aeonu a vstupu do „aeonu nového, korunovaného a podrobeného Dítěti-Horovi, tomu, jenž se neklaní směrem k Betlému a rodí se v nás okamžiku, kdy porážíme strach číhající v našich vlastních duších“ (101).\nTato verze Al Azifu je poměrně zajímavá, protože navzdory tomu, že takto děsivou knihu vydala společnost Avon Books, tak obsahuje obsáhlý výzkum na téma původu Necronomiconu a sleduje jeho paralely až do Mezopotámie; silně to připomíná přístup Kennetha Granta:\n„Pro okultní učence je mimořádně důležité, že mnoho ze zmiňovaných božstev mělo skutečné protějšky v božstvech sumerské tradice, téže tradici, již Mág Aleister Crowley považoval za nutné ‚znovuobjevit‘.“ (102)\nGraf korespondencí jasně ukazuje jména požívaná Lovecraftem, Crowleym i tradicí Sumeru:\nCthuhlu – Velká Bestie CTHAH 666 – Ctha-lu;\nAzathoth – Aiwass – Azagthoth;\nShub Niggurath – Pan – Shub Ishniggarab;\nMimo prostor – Abyss – Absu;\nIA! – IO! IAO! – IA, EA;\nPěticípá šedá hvězda – Pentagram – Ar;\nVermis Mysteriis – Had – Erim (103).\nNecronomicon od Avon Books pokračuje několika stovkami stránek zaklínání, kouzel a pečetí. Obsahově kniha čerpá především z babylonské mytologie a obsahuje jména božstev, jako jsou Inanna, Ištar, Enki, Marduk atd. ztotožněnými v mýtu Cthulhu se Staršími bohy, co porazili Prastaré. Celý mýtus má svou obdobu v babylonském vyprávění o stvoření světa, kdy Marduk porazil draka Tiamat. Avšak až u zlověstného Textu Urilia nebo Knihu červa dospěje ďábelský adept k rituálům vyvolávání Cthulhu. Tyto knihy obsahují „formule, které vyslovují uctívači chaosu při svých rituálech“. Toto jsou formule „skrytých kněží“ stvoření poražených Mardukem. Autor zde ztotožňuje Tiamat, „Prastarého červa“ s božstvem Kutulu, jehož zabil Marduk. Přesto božstvo nespočinulo mrtvé, ale nadále existuje ve snění. Lovecraft stejně popisuje Cthulhu (104). Rovněž jsou zde zmíněni démoni ze sumersko-babylonské tradice. Jsou to například Humwawa, (105) Pazuzu, (106) a Lilith (107).\nTiamat je v mezopotámských mýtech drakem nebo velkým červem prvotního chaosu a moře, který je poražen bohem Mardukem (108). Analogie mezi těmito mezopotamskými mýty a lovecraftovským motivem Prastarých, poražených staršími bohy, se jeví dost jasná k tomu, aby kolem ní bylo možné vytvořit přesvědčivý a funkční teoretický i praktický magický systém. V každém případě je jasné, že tato témata zaujala dostatečně velký počet nadšenců do mýtu Cthulhu, aby Církev Satanova vytvořila webovou stránku s účelem „odpovědět na velké množství e-mailů, týkajících se vymyšlené knihy Necronomiconu, její historie a pravosti“ (109). Tito nadšenci pomocí svých dotazů přinutili Církev Satanovu, aby vytvořila internetové stránky ohledně mýtu Cthulhu. Autor této odpovědi Peter Gilmore (současný velekněz církve) tvrdí, že rozmlouval s Hermanem Slaterem z Magical Childe a ten mu řekl, že počet zájemců o Necronomicon jasně ukázal existenci dostatečně velké poptávky po takové knize:\n„Kniha zhotovená tajemným Simonem je rafinovanou směsicí pseudo-sumerské a goetické magie. Jména v ní jsou vymyšlena tak, že se podobají skutečným bohům. Ještě důležitější pro aspirující temné mágy ale je, že obsahuje také skutečné obřady a funkční sigila. Bohatě to postačovalo k tomu přesvědčit důvěřivce a i dnes se stále prodává velmi dobře.“ (110)\nAni v kontextu laveyovského satanismu, však není kniha úplně bez hodnoty. Těžko soudit jinak: rovněž Aquinovy obřady napsané pro LaVeyovu knihu Satanské rituály (vydanou taktéž u Avon books) jsou totiž opatřeny úvody víceméně minimálně stejně přesnými jako Simonův Necronomicon. Gilmore k mýtu Cthulhu zaujal stanovisko, že člověk by se neměl nechat zmást a myslet si, že obřady jsou autentické a jsou tajemným arkánem. Rituály dle něj mají praktické využití jen v tom, že posouvají něčí vědomí, což je zcela v souladu s povahou laveyovského satanismu. Ten je totiž zcela odlišný od myšlenkových směrů vyvinutých Crowleym, Grantem a ostatními a magické subjekty jsou u něj vnímány pouze jako symbolické a bez jakékoliv objektivní existence. V tomto ohledu je laveyovský satanismus spíše jistou formou „ateismu“ s několika s rituálními ozdobami, které ostatně sám neprohlašuje za nic jiného než „psychodramata“ (111).\nTolkien pojal svoji trilogii Prstenu jako mýtus vhodný pro Británii a doufal, že tento mýtus povede k odmítnutí materialismu a industrialismu. Ve svém příběhu se Tolkien zabýval morálním pojetím rytířství a jeho bojem proti „zlu“. Inspiroval se při tom pohanským étosem Anglie a severní Evropy. Lovecraft byl ve svém pojetí zcela odlišný. Byl to racionalista a naprosto tak odmítal, že by jeho příběhy a noční můry měly na zemi nějaké kosmické či morální důsledky. Mýtus Cthulhu nicméně začal žít vlastním životem podobně, jako to činily Lovecraftem kritizované krypt náboženství a mystické revivaly jeho vlastní doby. Není proto divu, že mýtus Cthulhu přilákal zvrácenou fascinaci různých okultistů přitahovaných „temnou“ a „chaotickou“ stránkou života a kosmu. V Lovecraftových příbězích existují dostatečné náznaky, kolem kterých se dá utkat celý okultní systém teorie i praxe, zvlášť pokud dojde k syntéze s jinými podobami temného okultismu, jak byly např. ty Crowleyho. Vzhledem k tomu, že okultismus a v širším kontextu i náboženství z velké části vycházejí z výkladu snů a vizí, často vědomě navozených užitím rituálů a drog, je zcela příznačné, že někteří okultisté došli k závěru, že Lovecraft nevědomky nahlédl na astrální rovinu, tedy do toho, co Jung nazývá kolektivním nevědomím, kde existuje mnoho potlačovaných atavismů už od úsvitu lidstva do podvědomí. Tyto atavismy jen čekají na své vědomé probuzení. Zda člověk nazývá tyto archetypy bohy a démony je spíše otázkou sémantiky nebo morálního relativismu. Mýtus Cthulhu je právě tak „legitimní“ – nebo ne – jako jakákoliv jiná forma okultismu a mysticismu. Pokud má mýtus Cthulhu dostatečný dopad na psychiku jedince, tak je přinejmenším stejně účelný jako kterýkoliv jiný okultní systém, ať už starý nebo nový.\n64. Jako reprezentativní příklad uvádím Grantovu knihu: Outside the Circles of Time, str. 290, kde je Šajtán identifikován jakožto chaldejská forma Seta, byl uctíván Jezídy. Crowley je dle Granta reinkarnací jezídského proroka, který oživil Kult Šajtána / Seta. Šajtán je také u něj označen jako Aiwass, mimozemský posel bohů, co údajně nadiktoval Liber Al vel Legis Crowleymu jakožto bibli Nového Aeonu.\n65. Pro historický přehled o pojmu zla a jeho zastoupení v démonických bytostech, viz: Paul Carus, The History of the Devil and Idea of Evil – From the Earliest Times to the Present Day (Illinois: The Open Court Publishing Co., 1974).\n66. Anarchista Michail Bakunin napsal: Zlo je satanská revolta proti božské autoritě, revolta, ve kterém vidím hojný zárodek všech lidských emancipací a revoluce … Michail Bakunin, Bůh a stát (Praha: Hermann a synové, 2015), s. 112.\nBaudelaire: „Ty, jemuž znám je kout, kout jenom tobě známý,\nkde žárlivý Bůh skryl své pyšné drahokamy, měj soucit, Satane, s mou nekonečnou bídou!…“ Charles Baudelaire, Litanie k Satanovi, Květy zla (Praha: Garamond, 2014), s. 172.\n67. Válka světů, 2005, režisér Steven Spielberg, v hlavní roli Tom Cruise.\n68. H. P. Lovecraft, „Dunwichská hrůza,“ B4U publishing, 2008.\n69. Phil Hine, „H. P. Lovecraft: Visionary of the Void,“ http://www.scribd.com/doc/3054993/Chaos-Magick-Using-The-Cthulhu-Mythos-by-Phil-Hine (použito 29. září 2010).\n70. The Esoteric Order of Dagon, http://www.esotericorderofdagon.org/eod%20additional%20information.html (použito 29. září 2010).\n71. Arthur Lyons, Satan tě chce, Kapitola VIII, Satanova církev, s. 123-146.\n72. Anton S. LaVey, Satanská Bible (Praha: Baronet, 2003).\n73. Anton S. LaVey, Satanské Rituály (Praha: Baronet, 2010).\n74. Michael A. Aquino, „lovecraftova metafyzika,“ Satanské Rituály s. 191. Má poznámka je z: Michael A. Aquino, The Church of Satan (Temple of Set, 1989), Appendix 69: „The Metaphysics of Lovecraft.“\n77. Michael A. Aquino, „Ceremonie devíti úhlů,“ Satanské rituály s. 199. V angličtině dostupné v The Church of Satan, Appendix 70: “The Ceremony of the Nine Angles.“\n78. Všechny „satanské rituály“ začínají oslavou démonů a božstev a znamením rohů.\n79. Michael A. Aquino, „Volání Cthulhu,“ Satanské rituály s. 215. The Church of Satan, Appendix 71: “The Call of Cthulhu.“\n80. Michael A. Aquino, Nyctalops Magazine, No. 13, May 1977; přetištěno v Aquinově, The Church of Satan, Appendix 72: „Lovecraftian Ritual.“\n81. Donald C. Laycock, The Complete Enochian Dictionary: A Dictionary of the Angelic Language as Revealed to Dr. John Dee and Edward Kelley (London: Askin Publishers, 1978). Osobně jsem slyšel plynně mluvit enochiánsky autora a okultistu z Nového Zélandu Pata Zalewského, když jsem pracoval jako vykladatel tarotu na trhu Wellington Tarot a mohou dosvědčit účinnou znělost tohoto jazyka.\n83. Michael A. Aquino, tamtéž, Appendix 55: „Expedition to R’lyeh,“ přetištěno z The Cloven Hoof #6, July-August, 1972.\n84. H. P. Lovecraft, „Stín nad Innsmouthem,“ (Praha: Laser-books, 2014), dostupné online http://www.yankeeclassic.com/miskatonic/library/stacks/literature/lovecraft/novellas/shadowin4.htm (použito 29. září 2010).\n85. Obed Marsh, „An Introduction to the Esoteric Order of Dagon“ (Oregon: Yaddish Lodge, 2007), s. 3.\n86. Esoteric Order of Dagon, http://www.esotericorderofdagon.org/eod%20additional%20information.html (použito 29. září 2010).\n87. Crowleyho Aeon Thelemy (Vůle) je numerologicky vyjádřený „Proudem 93.“\n88. Obed Marsh, „An Introduction to the Esoteric Order of Dagon“ (Oregon: Yaddish Lodge, 2007), s. 2.\n89. Tamtéž, s. 3.\n90. Kenneth Grant, Outside the Circles of Time, s. 289.\n91. Obed Marsh, s. 7.\n92. Brazilský autor, psychoterapeut, astrolog. Ecclesia Gnostica Catholica je eklektickou odnoží OTO.\n93. Nema, aka Andahadna, vyhlásil Aeon Maat v Ohiou v roce 1976. Kenneth Grant, Outside the Circles of Time, s. 137-163.\n94. Michael Aquino se rozešel s LaVeyovou Church of Satan v roce 1975 a vyhlásil Aeon Seta. Arthur Lyons, s. 149.\n95. H. P. Lovecraft, „Ohař,“ v Stín nad Innsmouthem (Praha: Zlatý kůň, 1990).\n97. H. P. Lovecraft, „The History of The Necronomicon,“ Miskatonic University, http://www.yankeeclassic.com/miskatonic/library/stacks/literature/lovecraft/stories/hplnecro.htm (použito 29. září 2010). Čtenář je zde odkázán na velkou sbírku listin z Miskatonické univerzity z oddělení literatury, http://www.yankeeclassic.com/miskatonic/dliterature/authors/lovecraft/hplmain1.htm#hplstories\n100. Necronomicon podle Murahawy (Brno, Spiral Energy, 2011).\n104. Necronomicon, Urilia Text, s. 218.\n105. Bratr Pazuzu s vousem z lidských vnitřností.\n106. Démon hladu a kobylek.\n107. V talmudické tradici je Lilith první ženou Adamovou. Její jméno je odvozeno od sumerského démona Lilitu.\n108. George Smith, Chaldean Account of Genesis (Minneapolis: Wizards Book Shelf, 1977), s. 91-99.\n109. Peter H. Gilmore, „Necronomicon: some Facts about a Fiction,“ Church of Satan, http://www.churchofsatan.com/Pages/FAQnecronomicon.html (použito 29. září 2010).\n111. Anton S. LaVey, Satanská bible, „Kniha Belialova,“ s. 113-143.\nEsej Kerryho Boltona The Influence of H. P. Lovecraft on Occultism vyšla na stránkách Counter-Currents Publishing 16. srpna 2012. Původně publikováno v The Irish Journal of Gothic and Horror Studies.\nZdroj: Vliv Howarda Phillipse Lovecrafta na okultismus, část 2


Smažené překvapení - TopRecepty.cz\n1. 5. 2009 20:10\nŽampióny opláchneme, vylomíme nožičku a klobouček žampiónu vydlabeme (viz foto) nejlépe malou lžičkou.\nOloupanou cibuli nakrájíme najemno a na oleji orestujeme do voňavorůžova. Žampiónové nožičky spolu s vydlabanou směsí z kloboučků nasekáme najemno, přidáme k cibulce a dusíme dosucha (až se odpaří šťáva).Odstavíme a necháme vychladnout.\nAnglickou, čabajku i Herkules nakrájíme na teňounké plátky a z nich pak jemné nudličky, které ještě několikrát překrojíme napříč.\nUzenou cihlu nastrouháme na hrubším (kerlubovém=kedlubnovém) struhadle. Zelenou petrželku s libečkem nasekáme najemno a vše nakrájené spolu s vajíčkem (nebo vejci podle množství) a škrobovou moučkou přidáme k orestovaným žampiónům a důkladně promícháme.\nTouto směsí naplníme vydlabané žampióny, obalíme v trojobalu a zvolna smažíme ve vyšší vrstvě oleje. Podáváme s bramborovou kaší a tatarkou.\nPlněné žampióny jsem naposled dělal snad před pěti léty a nevzpomenu si na zdroj, odkud jsem čerpal.\nDomnívám se, že dnešní masová náplň je "předimenzovaná",použil jsem, co dům dal. Stačí kombinovat měkký salám s něčím chuťově výraznějším (angickou, čabajkou a pod.)\n23. 9. 2010 10:28\nJendo1 tohle mi ušlo, ale díky náhodným, tu koukám na tu nádheru . Máš to nejen krásně naservírované ( jako vždy ), ale nejvíc mě na tom láká, ten detail na řezu (druhá odzadu). To je... . Ty máš boďku s č. 22 a já opět něco dobrého do sbírky .\n...smažené jsou bezva, ale špatné není plněné žampiony zabalit do teňounkého plátku anglické, naskládat na pekáček a bez obalování upéct...jojo, žampiony můžëme, posílám taky bodík...\n27. 1. 2010 13:48\npřipomíná mi tento recept mojí návštěvu v restauraci,dala jsem si plněné žampiony tam byly plněné zeleninou.Zkoušela jsem to doma bylo to dobré,jen se to už neobaluje v trojobalu,ale naskládáte je do malého pekáčku,nastrouháte na ně sýr a trošičku podlejete vodou a šup do trouby.asi 15minut.Též výborné,vyzkoušejte. Dávám bodík\nvypadá to výtečně\nTo je nádhera ... plněné žampiony určitě vyzkouším +18\n6. 6. 2009 21:23\nJendo, tahle dobrůtka mi nějak utekla, je to a Ty máš bodík\nTo musí být veliká dobrota . Krásný recept, krásné fotky\n2. 5. 2009 18:00\nJendo, vůbec jsem si nevšimla toho receptu, až teď Dělám podobně, jako pipre, především proto, že to má pak fakt chuť žampionů. Máš krásné žampiony, tdy jsou v obchodě takové mrňavé, ale máme to kousek do Polska, to jsou hlavy-nádhera a s tím už se dá něco dělat\n2. 5. 2009 16:03\nJendo, to neva, byly z toho ale hezké kouličky z příchutí houbičky\n2. 5. 2009 09:40\nIluš, máš pravdu, po rozkrojení a ochutnání, té žampiónové chuti je tam velice málo. Udělal jsem chybu i v tom, že jsem do směsi nepoužil všechny nožičky a nahradil je čabajkou a Herkulesem.\nProto jsem dal jídlu název Smažené překvapení, ať konzument uhodne, co vlastně jí.\n2. 5. 2009 06:04\nTento recept dělám také, spíše ale jen jako Pipre, nožičky s vajíčkem a trochu nivy a nebo hermelínu (který je žampionové chuti velmi blízký). Tato kombinace se mi zdá velice "agresivní", zdá se, že totálně potlačí chuť žampionů. Ale každému chutná něco jiného. Už když se podívám na obrázek, z té houby tam tedy opravdu "houby" zůstalo.\n1. 5. 2009 23:03\nJendo, koukám, že jsi moje krevní skupina Plněné žampióny dělám podobně i já, jen s tím rozdílem, že vydlabanou část žampiónů upravím jednodušeji jako houbovou smaženici s vajíčkem, kterou plním žampióny, obalím v trojobalu, občas i v kombinací s pivem. Tvoje ingredience pro náplň jsou chuťově moc lákavé. Ukládám a určitě vyzkouším Bodík!\n1. 5. 2009 21:19\nPlněné žampiony taky dělám ale jen takové obyčejné (uzenina, sýr, jarní cibulka) takže posílám bodík už jen za kombinaci surovin\n1. 5. 2009 21:07\nTaková dobrota na noc,no to je vrchol .Ale nápad skvělý,bodík je tady Úplně slintám,žampiony a smažené,to je mana nebeská\n1. 5. 2009 21:05\nJendo, to znám, jen s malinko jinou nádivkou: niva+nožičky ze žampiónů+šunka+cibule+česnek a zahustím solamylem. Někdy jí i všelijak měním, ale tyhle tvoje improvizované vyzkouším, takové recepty jsou nejlepší Protože to znám, dávám ti bodíka rovnou a šupem\nTématické fráze: překvapení smažené žampiony nejlepší recept smažené vepřové nožičky smažená anglická slanina smažená cibule žampionova smaženice smažený hermelín plněný recepty žampiony s vajíčky plněné žampiony s vajíčkem zampiony s vajickem smaženice ze žampionů smažené žampiony s vajíčkem smažené plněné žampiony smažené plněné žampionové kloboučky recept na smažené houby smažená vejce v trojobalu plněné žampiony smažené smažené žampiony na cibulce smažená vepřová nožička smažená cibule v trojobalu\nSuroviny: žampióny, slanina anglická, čabajka, salám herkules, sýr cihla uzená, vejce, solamyl, petrželka zelená, libeček, cibule, olej, strouhanka, mouka hladká, vejce, pivo světlé


17.9.2010 v 09:36\nV prùmyslovì-turistickém komplexu sklárny a minipivovaru Novosad a syn se vám nabízí spousta vìcí k vidìní, zábavì i relaxaci.\nVe sklárnì v Harrachovì se zachoval tradièní zpùsob výroby, který mùžete vidìt i vy v rámci exkurze po sklárnì.\nSklárna Novosad a Syn je druhou nejstarší sklárnou v Èeské republice. Již od roku 1712 se sklárna zabývá výhradnì ruèní výrobou luxusního nápojového, dekorativního a broušeného skla a lustrù. Za svou mnohaletou historii si sklárna a její skláøi vypracovali povìst tìch nejlepších mistrù ve svém øemesle, což dokládá i unikátní sbírka v místním muzeu a nespoèet udìlených ocenìní\nSouèástí areálu je také Muzeum skla, minipivovar s restaurací a hotel s Pivními láznìmi. Sklárna Novosad a syn byla založena na jilemnickém panství hrabat Harrachù. Unikátní je 100 let stará historická brusírna skla, která je pohánìná transmisemi a vodní turbínou.\nPondìlí - Nedìle 8 - 15 hod.\nBìhem exkurze navštívíte:\nHutní halu s pecemi\nZázemí brusírny - turbínu s transmisemi\nVše je v témìø pùvodní podobì a plnì funkèní. Sortiment výroby tvoøí luxusní nápojové sklo, užitkové sklo a køiš�álové lustry. V roce 2002 byl pøímo v areálu sklárny pøistaven minipivovar s restaurací. Zde se naskýtá vyhlídka do hutní haly s pecemi a tak návštìvníci restaurace mohou zhlédnout skláøe pøímo pøi práci. Souèástí sklárny je Muzeum skla. Obsahuje historicky a technologicky ucelenou sbírku historického skla z produkce harrachovské sklárny. Zde je možné si zakoupit videokazetu se zábìry výroby ve sklárnì.\nMuzeum skla s unikátní sbírkou, která je tvoøena více než pìti tisíci exponáty a je tedy nejvìtší a nejcennìjší sbírkou skla v Èeské republice.\nVirtuální prohlídka 360° - Unikátní 100 let stará historická brusírna skla\nNejmladším objektem areálu je hotel s Pivními láznìmi, které byly otevøeny v roce 2007. Zde si mùžete dopøát terapii v klidném a malebném prostøedí. Mùžete si ji vychutnat zcela sami ve vanì pro jednotlivce a nebo jako pár ve dvojvanì. Tento zážitek mùžete obohatit o relaxaèní masáž. Pøi každé fázi této terapie si mùžete vychutnat jedno malé pivo z místního pivovaru, odkud také pochází veškeré používané pivní produkty.\nHarrachovské kvasnicové pivo vyniká svou jedineènou chutí a vysokou kvalitou. K jeho výrobì se používají tradièní pøírodní suroviny, pøedevším slad a chmel. Mimoøádnì pøíznivého a zdraví blahodárného úèinku je dosaženo i díky využití vlastní vody z více než 100 let staré horské studny. Zlatá Pivní peèe� pro Františka\nVirtuální prohlídka 360° - Pivní láznì v Harrachovì


Novinky.cz: Podvod s auty má dohru, exekuci čelí podvedení klienti\nUž před čtyřmi lety definitivně odsouzený podvod s auty na úvěr má nečekanou dohru. GE Money Auto uhání o ušlý zisk namísto podvodníka podvedené klienty. Jde o desetitisíce korun. Většina ve strachu ze složitého a drahého procesu platí, jeden z napálených již soud překvapivě prohrál. Jedním z těch, který se přesto brání dál, je pan Pavel z Prahy. více\nMladá fronta Dnes: Převádění aut v Unii bude snazší. Ubude byrokracie i kontrol\nPřevádění vozidel mezi jednotlivými zeměmi v rámci Evropské unie se zjednoduší. Evropský parlament řeší novou směrnici, podle níž nebudou muset lidé kvůli autu při stěhování do jiné země podstupovat otravné úřední kolečko. V dlouhodobém horizontu by mohlo dojít k tomu, že jednou bude v Evropě jednotná poznávací značka. více\nAuto ESA: Luxus bohatých je zaplacen bídou chudých. Také jsme byli zákazníky autobazaru Auto Esa. Kupovali jsme vůz na protiúčet. Do bazaru jsme přijeli ve 14:00 a odjížděli v neuvěřitelných 19:00. Takhle dlouho trval výkup našeho vozu a koupě jiného. Pokud máte v úmyslu zakoupit v Auto Esa vůz, nejprve si přečtěte jejich ceník za administrativní služby. Možná si to potom rozmyslíte. více


Jízdní kolo: Jak se o něj na podzim postarat? | Blesk.cz\n31. října 2012 ● 12:12\nAť už máte kolo za silniční, trekové, nebo horské, péče o něj se příliš neliší. Až vrátíte z posledního podzimního výletu, věnujte mu dostatek času, aby bylo na jaře jako nové. Doporučujeme postupovat následovně:\nPrvním krokem je samozřejmě pečlivé očistění kola od všech nečistot. Kolo rozebereme - sundáme obě kola. Bláto, listí a kamínky z rámu i kol odstraníme mokrým hadrem. Na řetěz, přehazovačku, ložiska apod použijte naftu nebo petrolej a jemný hadřík nebo štětec. Dbejte na to, abyste žádnou součástku nevynechali. Spousta nečistot může být například unitř přehazovačky nebo na ložiscích, věnujte jim proto obzvláštní péči.\n2. Je konstrukce v pořádku?\nKdyž je kolo čistě, pustíme se do kontroly konstrukce kola. Zaměříme se na všechny sváry na rámu, výplet kol i pláště. Pokud jsou pláště opotřebované nebo zpuchřelé, měli bychom je vyměnit. Stejně tak je třeba zkontrolovat opotřebení brzd.\n3. Můžeme mazat\nPokud shledáme, že je vše v pořádku, případně poškozené součástky nahradíme, můžeme přistoupit k promazání kola. Namažeme řetěz a všechny části přehazovačky. Ložiska kol se doporučuje mazat vazelínou, na odpruženou vidlici bychom pak měli použít silikonový olej. Pozor - za všech okolností musíme dbát na to, aby se maziva nedostala na brzdový systém - brzdové destičky a ráfky! Nefunkční brzy na kole mohou být samozřejmě velmi nebezpečné.\n4. Najděte vhodný prostor pro zazimování\nKolo by mělo být zazimováno na suchém místě se stálou teplotou - ideální je garáž, půda, lze využít i sklep. Duše mírné podhustíme, přehazovačku stáhneme do nejnižší polohy, uvolníme brzdová lanka. Pokud můžete, zavěste kolo na speciální hák. Ulevíte tak plášťům i výpletu, které mohou vahou kola a nízkou teplotou trpět.\nNejprve kolo očistěte vlhkým hadrem.\nkolo, jízdní kolo, zazimování, moje hobby\nFOTO: Cyklista ve stavu beztíže\nNebezpečí na silnicích: Polovina cyklistů si při vyjíždce neodpustí...\nhofihofi: Schovat u cikanu.\n(04. 11. 2012 02:09)\ndocent1111: Jdi už s tou reklamou do P....!!!!\n(31. 10. 2012 20:51)


Kriticke situace s genakrem - jachting.info\nPrávě je pát kvě 29, 2020 2:39 am\nKriticke situace s genakrem\nPříspěvekod SamElanius » úte zář 18, 2018 9:47 am\nbehem nasledujiciho jara si budu delat kapitansky prukaz C. Nacitam teorii a koukam na ruzna videa. Dostal jsem se k kritickym momentum s genakrem/spinakrem.\nPrijde mi ze velke problemy nastavaji, kdyz se do genakru zacne opirat primy bocni vitr. Napr.:\nJak efektivne takovymto situalcim predchazet?\nPokud uz se toto stane, a potrebuji co nejrychleji situaci vyresit, zvladne se to pouze kormidlem zpet do zavetri?\nPokud ne, co je lepsi zpusob, pustit uplne otez, nebo shodit vytah genakru?\nPokud jsem uplne mimo, prosim o shovivavost, snazim se zjistit co nejvice z teorie/videii. Toto bych velice nerad zjistoval az pomoci praxe.\nPříspěvekod mck » čtv zář 20, 2018 10:58 am\nPokial ide o predchadzanie takymto situaciam, dolezite je vediet co robis (skusenosti), sledovat okolie (pocasie, situacia) a predvidat co sa moze stat. Aj tak k tomu moze prist, v tom pripade ale neexistuje univerzalna odpved co spravit, kazda situacia je ina. Ty ako skipper bude musiet vediet na mieste vyhodnotit co spravit a rozhodnut sa.\nPříspěvekod Jarda885 » čtv zář 20, 2018 12:30 pm\nJako nový skipper budeš mít na moři spoustu starostí zvládnout loď. Spinaker/genaker se má brát, až máš pocit, že základní ovládání lodě jsi zvládnul.\nDoporučil bych alespoň tisíc mil jako skipper.\nTeorii si studuj dle libosti.\nNic proti Tobě. Děsí mne nováčci, kteří se tváří jako mistři. Přičemž nemají zažité základní manévry. Bohužel je potkávám.\nPříspěvekod err_ » čtv zář 20, 2018 1:22 pm\nJa jsem jej dodnes nevytahl Nejak na to porad nemam koule. I kdyz uz laskuju s tim, ze pristi rok nekdy v lete, az nebude foukat ho zkusim nastrojit. Vsak jsem o tom tady vytvoril vlakno\nPříspěvekod Pepa Š » čtv zář 20, 2018 2:10 pm\nTisíc mil bych nebral jako milník. Radši potkám rozumného skipera s pár sty, který má rozum. Pluje s lodí, kterou zvládne a v odpovídajících podmínkách. Nerad potkám chlapíka, co má přeci napluto tisíce, ale jezdí jednou za rok s kamarády a potřebují se ukázat s každej rok větší lodí a pak u mola s 45 stopou lodí otloukají v silném větru ty ostatní.\nJá jsem třeba jel na závody se zkušeným kapitánem, abych se to naučil, super zkušenost, vytáhne se plachta i v silnějším větru a jede se s tím často. Pak jsem si půjčoval spinakr i na dovolenkový plavby, ale používal jsem ho jen v podmínkách, kdy jsem si byl jistý, že je situace pod kontrolou a vždycky jsem schopný plachtu uklidit. To znamená třeba stálý vítr 5 uzlů a ve volnějším prostoru.\nPříspěvekod SamElanius » čtv zář 20, 2018 2:26 pm\nChapu, ze tohle chce zkusenost a nikde jsem nenapsal, ze budu tahat genakr hned na prvni, druhe ... x-te plavbe (jestli vubec nekdy). Chapu take, ze diky zkusenosti, lze delat vse pro to abych se do takove situace nedostal. Ale opravdu by me zajimaly nazory tech zkusenych, co delat (viz otazky vyse), kdyz uz se to stane.\nPříspěvekod vili69 » čtv zář 20, 2018 6:52 pm\nJá bych to viděl asi takto: když už jsi v situaci, která začíná smrdět průšvihem, případně průšvih nastal (a nebudu se pouštět do debaty co jsi měl anebo neměl udělat, aby tato situace nenastala a kolik jsi toho měl natrénovat), tak dle mého názoru je nejdůležitější dostat plachtu z tahu. Věz, že kormidlem to už velmi často nejde řešit. Spinout se spinakrem se opravdu kormidlem uřídit nedá. To ti loď vyostří sama, ať chceš nebo ne (a většinou přesně do směru, do kterého fakt nechceš). Takže, jak už jsem psal, je nutné dostat plachtu z tahu. Moc možností ale není. Nabízí se povolit otěž u genakru (závětrnou u spinakru) a to částečně nebo úpně, podle situace. Jen pro info: pokud se někde něco jako naschvál zadrhne a otěž povolit nejde, tak se v kritických situacích bere nůž a řeže. Povolení návětrné otěže situaci neřeší, protože plachta pak táhne spíš víc než méně. Povolovat výtah nevidím jako dobré řešení, protože ti plachta většinou padne před a posléze pod loď, což se pak řeší blbě. Viděl jsem, že posádka vypustila/odřezala obě otěže a nechala spinaker jen na výtahu (on sice dlouho nevydržel a dojeli jen s metrovým kusem, zbytek zmizel), ale zvolili toto řešení. Takže, pokud už kritický okamžik nastane, často je nutné udělat rychlé rozhodnutí a volit mezi řešeními, z nichž ani jedno není levné nebo dobré. A proto jsou nutné ty zkušenosti. Takže jezdit, jezdit a jezdit.\nPříspěvekod stani119 » čtv zář 20, 2018 7:40 pm\nJenom si dovoluji doplnit, že genakr/spinakr je lepší používat na volném moři.\nMezi ostrovy a za silného provozu to přísluší jen opravdu mistrům\nPříspěvekod Martin88 » pát zář 21, 2018 9:50 am\nChvíli jsem se na video díval, moc plachet, moc větru. Takže předcházet problému = míň plachet nebo míň větru.\nŘešení problému je pak už jen výběr ze špatného nebo ještě horšího.\nKdyž to budeš zkoušet, tak jako začátečník bys to měl lehčí, když by s tebou plul někdo, kdo to už dělal.\nZ hlediska ovládání a zkoušení je lepší začínat s genakrem, odpadá práce se spin. peněm.\nZa mírného větru je schopna začínající posádka plout pod genakrem, stáhnout ho a opět vypustit, nafouklý balon je bude bavit.\nZa bezvětří jsme na zpětný chod vytvořili potřebný zdánlivý vítr a trenovali vypouštění a ovládání spinakru, bylo to bez rizika jakékoli nehody,\nrychlost větru jsem reguloval pákou motoru\nPříspěvekod Jarda885 » pát zář 21, 2018 10:11 am\nMartin88 píše: .....\nTaky jsme tak začínali.\nRegistrován: pát bře 04, 2016 8:22 pm\nBydliště: Lúky (okr. Púchov)\nPříspěvekod Vlado H » ned říj 21, 2018 10:38 pm\nPodobnú situáciu so spinakrom som zažil a bol som aj "spoluatorom" chyby ktorá spinout spôsobila. Kormidlom sa to riešiť nedalo, spinaker nás stále prevracal na lavobok. Pomohlo až vypustenie pravej oťaže spinakra, loďka sa okamžite ukľudnila. Potom sme spinaker stahli za ľavú oťaž dolu. Možno by bolo vhodnejšie vypustiť ľavú oťaž, ale ľavé višne boli dosť dolu, možno občas aj mori? neviem. Bezpečnejšie nám prišlo vypustiť pravú -náveternú oťaž. A mimochodom kombinácia spinout a MOB ? Radšej nie. Hoci skipper bol bol niekto iný, nie ja\nPříspěvekod prcekee » úte říj 23, 2018 5:47 pm\nPokud mohu za sebe, na genakr a spinakr potřebuješ lidi co už to viděli nejen v knize, pokud chceš pojeď s náma na Cladu 2019 bud na svoji lodi nebo s někym z našich a velice rychle přijdeš na to co dělat abys předcházel problémům. (myslím že toho budeš mít plné brejle)\nPříspěvekod Jarda885 » stř říj 24, 2018 10:23 am\nPrcekee dává dobrou nabídku. Ber to. Hodně se naučíš a nebude to na Tvoji zodpovědnost.\nPříspěvekod Pavel63 » čtv říj 25, 2018 10:22 pm\nNa videu se jednalo obvykle o záběry ze závodů. To jsou značně jiné situace, to není rekreační plavba.\nPlul jsem několikrát s balonem na menší lodi (6 m), vyzkoušeli jsme si potom genaker na 12 m lodích na Clada Cup 2015 a 2016 a řeknu asi tolik.\n1) Na genaker i spinaker pro učení je lepší menší loď, menší plachty, tedy i menší síly. Je obrovský rozdíl při stejném větru, jestli mám plachtu třeba 25 m2 na malé šestimetrovce, nebo se budu prát s plachtou 120 m2 na dvanáctimetrovce. To je asi jako moped a litrová mašina.\n2) Zcela zásadně je třeba používat zejména na rekreační plavbě genaker nebo spinaker pouze za stabilního počasí a slabšího větru. Pokud začne vítr zesilovat, nečekat na průser a okamžitě stáhnout.\n3) Vždy je třeba přihlédnout kormě bodu 2) ke zkušenostem posádky. Pokud foukne do plachty o ploše 120 - 140 m2, není v lidských silách udržet otěž rukama, to by vytáhlo z lodě i pořádného chlapa. Takže posádka musí vědět, o co jde, skiper není schopen (obvykle od kormidla) pouze dávat příkazy nováčkům a myslet si, že to zvládnou dle jeho představ. Musí to být lidi, kteří už někdy byli na lodi, mají představu o chování plachet a musí být dopředu seznámeni s tím, jak se spinaker/genaker vytahuje a jak se bezpečně stahuje.\n4) Z výše uvedených bodů bych udělal jednoduchý závěr - teorie je krásná věc, ale vlastní zkušenost je prostě zkušenost, kterou žádná teorie nenahradí. Takže jak psal Prcekee - přidat se k nějaké posádce, kde je předpoklad, že genaker bude používat, tam si to "osahat" a pak teprve použít při vlastní plavbě. Asi nemá smysl vyjmenovávat možné problémy, které mohou nastat při zesílení větru při vytaženém spinakeru/genakeru. Moře hrubé chyby neodpouští a jak již bylo psáno, za této situace řešit MOB - raději nemyslet.\nJinak je to spíš o zkušenostech, nikoli jen o naplutých mílích. Někdo má štěstí na počasí, nezažil bouřku a nebo silný vítr a pak může mít klidně 1000 mil a nebude v případě problému honem vědět, co dřív. Až si prožije (propluje) pár bouřek, na vlastní kůži si vyzkouší, co to obnáší, jak se chová za silného větru loď, plachty, kormidlo, mimochodem není ani od věci připomenout, že pro takové případy je teba mít i odpovídající oblečení, protože za bouřky (liják, vítr) i v létě za teplého počasí budete za 10 minut v běžné větrovce zmrzlí tak, že neudržíte lano v ruce, tak teprve potom bude vědět, o čem to je, na co se před příchodem bouřky musí připravit, jakou výbavu musí mít někde po ruce pro podobné případy a podobně.\nPříspěvekod Pavel63 » ned říj 28, 2018 8:15 am\nJeště proúplnost dodám pár postřehů:\n- proč asi děti - jachtaři se učí na těch malých hranatých "neckách", kde plachta má plochu snad 3 m2, při problému ji jachtař jednoduše prostě nechá vyvlát a nic se neděje. Žádná škoda, žádné vážné ohrožení a podobně. Nechávat vyvlát plachtu o ploře 40 m2 je trochu jiný šrumec, nehledě na to, že v některých situacích to ani nejde.\n- osobně jsem si prošel vývojem windsurfing, kajutovka 6 m se závěsným motorem na moři, a pak teprve 8 m kautovka na Orlíku a pak 12 m plachetnice na moři. A základní školu života jsem dostal na té malé 6 m kajutovce, kde první rok bylo počasí jako z propagačních materiálů, druý rok (to jsem už byl hrdý skiper a myslel si, jaká je to pohoda ...) jsem za týden schytal 8 bouřek a samozřejmě díky nezkušenosti jsem udělal i pár průserů, naštěstí beze škod, situace zvládnul a ten týden s bouřkami pro mne byl klíčový a pochopil mnohé. Od té dobyasi 30 týdnů na moři coby skiper) už nic neponechávám náhodě, a např. mi nikdy uuž nepovolila kotva (bez její kontroly nebo 110% jistoty, že nebude silnější vítr), bez předpovědi počasí (i tak může přijít něco neočekávaného) prostě nejdu spát (podotýkám, že u mola nebo na bóji jsem za ty roky spal snad 5x).\nOno je to asi jako na silnici, udělat si první papíry a rovnou sednout za volant kamionu asi taky není to pravé. Doporučil bych opravdu začínat spíš na menších lodích, pokud se něco stane, i rozměr případného problému je trochu menší ...\nPříspěvekod kapo » úte říj 30, 2018 11:21 am\nPavel to napsal pěkně, ještě bych dodal že gramáž dacronu u těchto plachet je podstatně menší takže nevydrží dlouho flatrovat a vesele se trhají, je to běžně při závodech vidět,závodníci to moc neřeší, znám jachtaře, který klidně sedne ke stroji a ze dvou roztrhaných genakrů sešije jiný a ještě větší.\nPříspěvekod Ondrais » čtv říj 31, 2019 10:58 pm\nnapíšu pár svých zkušeností coby bowman na několika regatách, kde bych ti i doporučil začít s někým kdo to ovládá, protože jinak to bude hodně pokus/omyl a omyl jsou právě tyhle potíže které mnohdy končí jeho roztrháním. A neni to pak zrovna levný.\nNejdřív bych trochu rozlišil klasickej spinnaker od gennakeru. Klasickej spinakr je symetrickej, ve tvaru rovnoramenného trojúhelníku. Potřebuješ na něj peň ( na návětrný straně ) a je s ním nejvíc té "zábavy" kterou jsi dal ve videu. Používá se výhradně na zadní vítr nebo hodně mírně zadoboční. Úhly větru pro různý spinakry najdeš v mnoha diagramech.\nNeni úplně lehký ho zvládnout ovládat a HODNĚ záleží na kormidelníkovi! Je potřeba na něj držet kurz, sledovat poryvy a ono vlastně mít vubec početnější zasvěcenou posádku.\nJakmile se s ním jednou dostaneš do takového spinoutu že pokládáš skoro stěžeň na hladinu, neni lehký se z toho dostat, někdy vyvlátí otěže už ani nepomůže protože už je tak zalitej vodou že s ním najednou lovíš ryby. Tady hrozí jeho roztrhání obrovským odporem vody. A jak bylo řečeno, kormidlem už to teď nejde. Nejčastěji po srovnání lodě přichází další a další spinout takže je nejlepší ho co nejrychleji "schodit" a rychle vytáhnout na palubu. Může pomoct vytažení geny, která ho zastíní, pokud už není moc ve vodě kde by ho tah lodě mohl začít trhat. Přes vytaženou genu je taky způsob jak se většinou vytahuje a sundavá, tedy pokud neni vyloženě slabej vítr. Gena ho zastíní a nedovolí do něj naprat hned plnou sílu větru.\nTrochu jiné je to s tím genakrem. Jde o asymetrickej spinakr, kterej se zase dělí ještě na další podkategorie jako Code 0 ( code zero ) Code D atp...\nJde už z názvu odečíst že se víc podobá geně a je teda stavěnej i na boční vítr. Tady stejně jako u geny ti pomůže povolení otěže nebo v nejhorším bývá často možné jej navinout na roll furler stejně jako genu. Pokud je ten furler jeho součástí. To záleží. Samozřejmě se dá vytahovat z bagu na přídi, nebo se ještě používaj ty vytahovací rukávy který ho rychle sbalej do neškodný formy.\nKdyž máš genakr na furleru s průběžným lanem, zvládneš jeho obsluhu , tedy vytažení a smotání klidně sám z kokpitu. Pokud ne, další člen posádky je nutnost. Je to mnohem snažší než s klasickým spinakrem. Klasickej genakr je také dělanej na zadní vítr, spíše zadoboční, ale žádnej ze spinakrů už neni tak efektivní jako klasickej symetrikáč.\nJá mám na lodi 4 spinakry, klasiku, genakr, code 0 a screecher ( což je vlastně code 0 ). Na code 0, kterej je považován za nejuniverzálnější spinakr ( či plachtu vubec ) se dá vesele i stoupat proti větru.\nAle vše záleží jak fouká a podle toho vytahovat, respektive podle toho zatahovat. Pak už přichází nepříjemnosti.\nA jak už bylo řečeno, neni nad to osahat si to na nějaký okruhovce\nPříspěvekod Ondrais » čtv říj 31, 2019 11:15 pm\nChtěl bych ještě dodat, když se ptáš na ty problémy. Nejvíc problému vzniká ještě před jeho plným vypuštěním jeho překřížením a špatně provlečenými otěžemi.\nVždy překontrolovat před vypuštěním ručkováním z jednoho rohu k druhýmu jestli je vše "čisté" a nezapomenout zkontrolovat taky výtah u špičky stěžně jestli je volnej a tak vůbec... je toho docela dost co se může přimotat do cesty


Co učinilo z Itálie tak vynikající základnu pro gigantickou říši, jak sem přišli lidé a jak si vedli před tím, než se začaly psát dějiny Věčného města?\nItálie má uprostřed Středozemního moře vynikající polohu pro rozvoj civilizací na vysokém stupni vývoje. Apeninský poloostrov netvoří bariéru mezi východem a západem, naopak tyto části spojuje. Kromě toho disponuje Itálie po Řecku druhou nejdelší pobřežní linii v Evropě - na každých sto kilometrů čtverečních pevniny vychází zhruba 1 kilometr pobřeží. Pro srovnání, Španělsko má 240 kilometrů čtverečních na kilometr pobřežní linie. Rovněž v ose sever - jih na tom Itálie není zle. Je od vnitrozemských států dostatečně daleko, aby ji minuly jejich zmatky, ale zároveň se může podílet na kulturním rozvoji.\nPovrch Itálie je tvořen převážně pahorkatinami a horskými masivy. Celou zemí se táhne mohutný hřeben Apenin. Na úpatí těchto hor se nachází planiny bohaté na vodu, a tedy vhodné pro pěstování plodin. Ve srovnání s Řeckem je místní podnebí považováno za příznivější pro zemědělství. Největší rovinou Itálie je Pádská nížina mezi Apeninami a Alpami. Tato oblast, nazývaná Římany Předalpská Galie, je však spíše součástí kontinentální Evropy a Řím ho získal zhruba půl tisíciletí od svého legendárního založení. Na jihu však nalezneme také bohaté a Římu bližší nížiny v Kampánii a Latiu.\nŘeka Tiber má nejrozsáhlejší povodí ze všech italských řek a je také řekou nejdelší, byť Pád teče mnohem mohutněji. Tiber je na dolním toku splavný a právě tam se 24 kilometrů od moře (32 km po vodě) nachází nejspodnější bezpečný brod - tam dodnes leží město Řím. Brodem vedla jedna z nejdůležitějších obchodních cest Itálie, která spojovala sever a jih země. Z města pak vedly schůdné stezky ve východním směru přes Apeniny. Město má také dobrou vodní polohu - je dost daleko od nájezdníků z moře a přitom může moře bez problémů využívat.\nDíky této kombinaci přírodních podmínek sídlili lidé v oblasti Říma od pradávna. Půda pod jedním z předměstí vydala lebku neandrtálce z doby před 30 000 lety. Další nálezy ukazují na výskyt bronzových nástrojů z počátku druhého tisíciletí před n.l.\nNedlouho poté, kolem roku 1600 před n.l., se v Itálii objevili noví přistěhovalci. Své mrtvé pohřbívali do země, provozovali polonomádské hospodářství a zhotovovali dovedně vyrobené bronzové nástroje a keramiku. Tato kultura je známá jako apeninská a její příslušníci se vyskytovali od Pádu po Etrurii. Kolem roku 1400 před n.l. pronikly tyto kmeny až k území dnešního Říma a zanechali po sobě jisté stopy. Je možné, že tito lidé už mluvili jakousi primitivní latinou a že od jejich doby je místo nepřetržitě osídleno - tedy že Řím pochází zhruba z roku 1400 před n.l. Jde však pouze o teorii.\nZhruba na počátku prvního tisíciletí před n.l. přicházejí do oblasti noví migranti. Pravděpodobně to byli potomci osadníků oblasti zvané Latium, tedy dobře zavlažované krajiny zvlněných plání, která se rozprostírala v délce 100 a šířce 50 kilometrů od hranic Kampánie až k Římu. Ve stejné době se pravděpodobně k novým osadníkům přidávaly malé skupinky podnikavých obyvatel Balkánu, kteří přepluli Jadran a usadili se u Tiberu. Tyto nové skupiny obyvatelstva již pravděpodobně hovořily primitivním dialektem podobným latině. Uměly už také zpracovat železo. Na rozdíl od svých předchůdců však svá pole oraly pluhy a své mrtvé spalovaly. Vedle této entity koexistovala v Latiu také skupina obyvatel, kteří své mrtvé pohřbívali a kteří také postupně převládli. Jejich zvyky jsou podobné jako u jejich předchůdců z roku 1600 před n.l.\nCentrem celého tohoto osídlení v Latiu byla Albanská hora, asi 900 metrů vysoký sopečný kužel, který vyhasl přibližně před 6000 lety. Hora byla přirozenou pevností, která svým obyvatelům poskytovala velmi úrodnou půdu sopečného původu, bohatou na potaš, fosfor a rostlinné zbytky z blízkých lesů.\nPočátkem prvního tisíciletí před n.l. se osídlování albanské oblasti a Latia chýlilo ke konci a nomádství ustoupilo intenzivnímu obdělávání půdy. A právě v této době se četní osadníci albanské oblasti dali do pohybu směrem k Tiberu a začali si stavět chatrče na římských pahorcích. Jako první osídlili lehce bránitelný Kapitol a bažinatou oblast Fora Romana. V devátém a osmém století se populace rozrostla natolik, že byly osídleny vrchy Quirinal a Esquilin. Kdy přesně byl osídlen Caelijský pahorek není jasné, ale pravděpodobně ve stejně době jako Kapitol. Z nálezů hrobů a uren těsně u sebe vyplývá, že příslušníci obou základních etnik se v Římě promísili.\nBěžně se traduje založení Říma k roku 753 před n.l., ale to je pouhý mýtus. Datum je příliš pozdní na vznik prvního pravidelného osídlení a příliš brzké na dobu urbanizace. Datum vzniklo dost složitými cestami. Timaeus datuje založení Říma k roku 814 před n.l. a to z ideologických důvodů, neboť tak by se Řím vyrovnal datu mýtického založení Kartága. Fabius Pictor pak na základě chybného předpokladu, že se tím získá období čtyř set let před zaznamenanými oslavami stoletních her, navrhl rok 748 - 7 před n.l. Cato razil rok 751 před n.l., neboť potřeboval vsunout do seznamu každoročně volených konzulů osm jmen - přidal tedy Římu čtyři roky. Ze stejného důvodu pak Varro potřeboval získat další dva roky a tak vzniklo ono legendární založení Říma roku 753 před n.l., které se ujalo. Je však stejně vykonstruované jako všechna ostatní.\nDošli jsme tedy k době, kdy je Řím pomalu rostoucí vesnicí u řeky Tiberu. Další bombastický rozvoj Říma se nám poněkud skrývá v nánosu příběhů o legendárních počátcích Říma a poněkud tajemném vlivu Etrusků na Řím...\nK lokalitám viz. Mapa antického světa, modul Itálie a okolí


Medicína na kašel - Lebenhartarchiv\nje k odhlenění, namísto mukosolvanů atd. Sama zaručuji, že je to opravdu zázrak!!! Mám 3 děti a vařím při každé větší rýme. 1 sáček tymiánu (8-9gramů). 200 gr cukru. 250ml vody\nMusíme přidat celý sáček tymiánu ( jeden, kupovaný tymián) a nechat louhovat do vychladnutí. Scedit, a po lžičkách třeba 5 krát denně.\nNenamáčet do lektvaru olíznutou lžičku!!!!\nDávám medicínu do skleněné lahvičky.\nVydrží dlouho. Skladuji při pokojové teplotě i 2 měsíce. Vlastně, nevím jak dlouho, ale nikdy se mi nezkazila. a dětem moooc chutná\nČesnek nasekáme na drobno a dáme do vody s cukrem. Zamícháme a pomalu vaříme 10 min. Necháme uležet několik hodin a scedíme. Uchováváme v ledničce. To je recept, který používám už léta. Moje děti ho jedí normálně, ani se nešklebí, není to až tak strašná chuť. Velmi rychle zabírá na kašel, nejpozději druhý den zaznamenáte velkou změnu. Malé dcerce 16.měsíční dávám 4ml 3x denně a té starší(10 let) 5ml pokaždé, když si vzpomenu, třeba i 6x denně. Je to opravdu zaručený lék na jakýkoliv kašel. Můj bratr si ho udělal i na bolavý zub,(měl zánět) a tvrdí,že mu můj lektvárek pomohl, tak nevím......Není to můj lektvárek, ale vyčetla jsem ho v jedné babské medicínské knize, kde bylo spoustu receptíků s bylinkami. Opravdu zabírá!!!!!!\nJelikož mi stále píší maminky s prosbou o zaslání této metody na mejl, uveřejnuji "recept" sem a budu jen ráda, když zabere i ostatním, tak jako nám.\nStarší syn velmi trpěl na zánět vedlejších nosních dutin, užili jsme si...až nám naše paní doktorka odešla do důchodu a dostali jsme nového pana doktora, který nám poradil tuto metodu, která prý zabírá i na opravdu těžké případy, které by jinak čekala punkce.\nLze praktikovat i u dětí ,které již vydrží sedět v klidu.\nVezmete si tyčinky do uší, pořádně pokapete nosními kapkami nebo postříkáte nosním sprejem, a opatrně zasunute CO NEJHLOUBĚJI do nosu. Můj syn je velký strašpytel a to je mu 11 let, takže jsem musela nejdříve vyzkoušet na sobě, aby viděl, že to nic není. Tyčinky jdou skutečně zandat dost hluboko, kouká z nich nějaký 1-2 cm, nebolí to, pouze to asi díky kapkám lehce šimrá. Toto se praktikuje 3x denně po dobu 15 minut /obě dírky současně/.\nJak nám doktor vysvětlil, jde o to, takhle se kapky dostanou i do postranních dutin a uvolní je.\nVelmi dobré je zkombinovat tyčinky+horká vana,zaručuji, že Vám pak nudle potečou jedna radost:-)))))\nLucie T. (levandule) ID 30083 (5.4.2010, 23:08) Dobrý večer, i nám tato metoda pomohla, tak se podělím o zkušenost.\nDcera na ucpané dutiny též velmi trpí, po ant. má do týdne opět rýmu, takže jsme zkusili toto:\n2 x denně dát nožičky do horké osolené vody po kotníky (jakou nejvíc snese, né ale aby si je tam popálila!) a do nosu taky dle svých možností strčit lehounce vatové tyčinky namočené v kapičkách do nosu. Je jí skoro 7 let a strčí si je tam sama tak do půlky. Hodně při tom pšiká, ale dá se to vydržet. Do 10 minut rýma teče jak o závod....jak zelená, tak bílá, různě se to střídá. Takže vysmrkáme a jedeme za chvíli to samé ještě jednou, dvakrát.\nDělali jsme to tři dny a od té doby nesmrká a nemá ucpaný nos, snad to vydrží... děkujeme za inspiraci!\nVČELÝ MED 250g ČESNEK 35g KŘEN 35g KOSTKA MÁSLO 50g\n3. PŘIDÁME ROZMAČKANÉ MÁSLO A UTŘENÝ ČESNEK S KŘENEM\n=VŠE DŮKLADNĚ ROZMÍCHÁME=\nV CHLADNU LEDNICE\nPODÁVÁ SE 2-3 DENNĚ 1 ČAJOVÁ LŽICE\nPRO DĚTI OD 1.ROKU AŽ DO STÁŘÍ\nNA CO JE URČENÝ:\nVÝBORNÁ KOMBINACE ÚČINNÝCH LÁTEK PRO POSÍLENÍ IMUNITY, TAKÉ PŘI NACHLAZENÍ A NEMOCI\nMÁ SVOU NEZAMĚNITELNOU CHUT A OSOBNĚ DOPORUČUJI TROCHU ZAJÍST ASPON PIŠKOTEM A POŘÁDNĚ ZAPÍT\n( JÁ OSOBNĚ JSEM TENTO "FUJTAJBL" JAK JSEM TO JAKO DÍTĚ NAZÍVALA, MUSEL BRÁT KVŮLI VELMI ČASTÝM ONEMOCNĚNÍM PRŮDUŠEK A OSLABENÉ IMUNITĚ A I KDYŽ MI TO NECHUTNALO, JE PRAVDOU, ŽE JE VELMI ÚČINNÝ)


Literatura, mapy, DVD Ostatní výrobci | Boatpark.cz\nLiteratura, mapy, DVD Ostatní výrobci\nVodácký průvodce Hronu\nVodácký průvodce v měřítku 1 : 60 000 je kvalitně a přehledně zpracován. Předností je velké množství fotek všech jezů a tábořišť s důrazem na nebezpečná místa. Bez inform... 300 Kč Detail produktu\nCentral Nepal kayaking and rafting\nMapa Centrílního Nepálu v měřítku 1/500,000. Zvýrazněné řeky, obtížnosti, průtoky, optimální doba pro sjíždění. Mapa doplňuje kilometráž Nepálu pro snadnou navigaci. Obl... 450 Kč Detail produktu\nEastern Nepal kayaking and rafting\nMapa východního Nepálu v měřítku 1/500,000. Zvýrazněné řeky, obtížnosti, průtoky, optimální doba pro sjíždění. Mapa doplňuje kilometráž Nepálu pro snadnou navigaci. Obla... 450 Kč Detail produktu\nWestern Nepal kayaking and rafting\nVodácká+cyklistická+turistická mapa SOČA\nVodácká mapa - kilometráž Soči ve vodotěsném provedení, určená pro vodáky, cyklisty i pěší turisti.Měřítko: 1:50 000 Autor: Max PollnerFormát: 50x70 mmRok vydání: 2007Ja... 415 Kč Detail produktu\nVodácká mapa Rakouska\nMapa povodí celého Rakouska. Přehledně popsané všechny úseky na všech řekách a potocích. To všechno na automapě, to dohromady dělá z této mapy nepostradatelnou věc při vý... 285 Kč Detail produktu\nVodácká mapa Ardeche\nVodácká a zároveň turistická mapa Ardéche, na voděodolné papíru. Jižní Francie Vodácká část v měřítku 1:50.000. Turistická část v měřítku 1:40.000... 360 Kč Detail produktu\nKilometráž DKV č.7 SEVEROVÝCHODNÍ EVROPA\nNejpodrobnější vodácký průvodce po Severovýchodní Evropě. Popisy jsou v němčině, ale to základní jako kde nasednout, zjištění obtížnosti, vodočty, atd. zvládne každý i ... 600 Kč Detail produktu\nKilometráž DKV č.6 Severní FRANCIE/BENELUX\nNejpodrobnější vodácký průvodce po severní Francii a Beneluxu. Popisy jsou v němčině, ale to základní jako kde nasednout, zjištění obtížnosti, vodočty, atd. zvládne každý... 600 Kč Detail produktu\nKilometráž DKV č.5 JIHOVÝCHOD. Evropa\nNejpodrobnější vodácký průvodce po jihovýchodní Evropě. Turecko, Řecko, Balkán... .Popisy jsou v němčině, ale to základní jako kde nasednout, zjištění obtížnosti, vodočty... 600 Kč Detail produktu\nDKV-Vodácký turistický průvodce po Německu\nPodrobný vodácký průvodce po celém Německu. Najdete v něm veškeré vodácké informace a popisy toků od turistických řek v nížinách, až k divokým potokům alp. Je pouze v ně... 660 Kč Detail produktu\nVAROVÁNÍ: Tato kilometráž by Vás donutí opustit svou práci!River Gypsies guide to north America je neobyčejně skvěle zpracovaný průvodce o pádlování v severní Americe, kt... 1 080 Kč Detail produktu\nBretaň, to je třpytící se moře! Bretaň je rájem seakajakářů díky svému 2700 km dlouhému pobřeží s více než 800 ostrovy a ostrůvky. 60 tras pádlování po Atlantiku od Le C... 810 Kč Detail produktu\nWhite water Nepal - vodácká kilometráž\nJiž 3 aktualizované vydání vodáckého průvodce Nepálem. Popisy, mapy, grafy průtoků, doprava, zdravotní rady a plno jiných důležitých informací pro hladký průběh Vaší výpr... 890 Kč Detail produktu\nTřetí aktualizované vydání.65 úseků obtížnosti WW II -V pro kajakáře a raftaře. Nejlepší letní oblast, kde je vše pěkně pohromadě. Parádní pádlování, teplo, žádné velké p... 730 Kč Detail produktu\nWhite Water Chile\nWhitewater kayaking v Chile je nejnovější ucelený průvodce po 60 řekách Chile. Průvodce pádlování včetně podrobností o kempování a pobytu v této oblasti, podrobnosti o ch... 980 Kč Detail produktu\nWhite Water Pyrenées - vodácká kilometráž\nPrůvodnce divokou vodou Pyreneí. Autor: Patrick SantalFormát: 17x24cm, 192 stranRok vydání: 2000Jazyk: angličtina... 690 Kč Detail produktu\nThe Lofoten Island, A Sea Kayak Guide\nPrvní komplexní kajakářský průvodce po Lofotech, kouzelných ostrovech v polárním kruhu severního Norska. 50 typů na vícedenní výlety, přechody na vnější ostrovy Vaeroy a ... 750 Kč 730 Kč Detail produktu\nDVD This is Sea\nVýborný akční film o seakajakingu.... 750 Kč Detail produktu\nPádler magazín podzim /2021\nPádler je český magazín pro VŠECHNY vodáky. Vznikl, aby tě potěšil, informoval, pobavil a někdy možná i pěkně naštval a přinutil tě tak vzít do ruky tužku nebo klávesnici... 85 Kč Detail produktu


Kernun: ITSW 2014\nHome→Info centrum→Konference a semináře→ITSW 2014\nKERNUN Clear Web "představte se prosím"\nKernun Clear Web je webový filtr nové generace orientovaný primárně na webové stránky, které uživatelé skutečně navštěvují. Filtruje s katalogem tematických kategorií dle skutečného obsahu. Databáze je stále aktualizovaná o nově navštěvované stránky, které hodnotí a třídí tým operátorů kategorizace. Díky unikátnímu systému zpětného reportingu a znalostem chování uživatelů, vyniká webový filtr Kernun vysokou přesností filtrace, která v reálném nasazení dosahuje až 98% úspěšnost. Zkušenosti našich zákazníků dokazují, že požadovanou kvalitu filtrování dokáže zabezpečit pouze řešení, které správně rozpoznává aktuálně navštěvované servery, zná jejich rizika a dokáže na ně pružně reagovat.\nAdministrační rozhraní umožňuje centrální řízení webového provozu a poskytuje detailní přehled o veškeré komunikaci interní sítě s internetem. Součástí jsou i statistiky přístupů a veškeré logy komunikace. Generované statistiky se zobrazují v podobě přehledných manažerských výstupů, které lze využít při řízení firemních procesů i odpovědném vedení zaměstnanců.\nVýznamné reference a Case Study Kernun\nHome Credit využívá webfilter Kernun Clear Web


«Premier class» byly dříve půllitry × Motoforum.cz\n«Premier class» byly dříve půllitry\n«Premier class» byla dříve v Grand Prix kubatura motocyklů o objemu 500 ccm a první závod se konal 17. června 1949 na Isle of Man v rámci Tourist Trophy; jeho vítězem se stal Harold Daniell z Anglie na motocyklu Norton.\nPoslední závod půllitrů - kubatury do 500 ccm - se potom jel 1. listopadu 2001 na okruhu Nelsona Piqueta v Brazílii a vítězem byl vyhlášen (jelo se totiž nadvakrát) Valentino Rossi s Hondou. Dalo by se říci, že je to období motocyklové historie počínaje od Angličana Harolda Daniella a konče až po Itala Valentina Rossiho.\nPotom se už závodilo pouze v MotoGP, což je současná «premier class». A prvním vítězem kubatury MotoGP se stal v japonské Suzuce 5. dubna 2002 shodou okolností právě «The Doctor».\nAle pojďme ke kubatuře o objemu 500 ccm: Osminásobným šampionem «půllitrů» je Ital Giacomo Agostini, který v letech 1966 a 1972 vyhrál mistrovství světa sedmkrát v řadě. Za ním následuje Mick Doohan s pěti tituly mistra světa v letech 1994, 1995, 1996, 1997 a 1998. Čtyři tituly pak mají na svém kontě Britové Geoff Duke (1951 , 1953 , 1954 , 1955), John Surtees (1956 , 1958 , 1959 , 1960) a Mike Hailwood (1962 , 1963 , 1964 , 1965) a také Američan Eddie Lawson (1984 , 1986 , 1988 , 1989), tři tituly získali další US-Boys Kenny Roberts sr. (1978 , 1979 , 1980) a Wayne Rainey (1990 , 1991 , 1992). Dvakrát se stali mistry světa 500-tek Ital Umberto Masetti, Britové Barry Sheene a Phil Read a také Američan Freddie Spencer.\nV soutěži konstruktérů pak vede bezkonkurečně MV Agusta se ziskem 18 titulů, Honda jich má 13, Yamaha 10, Suzuki a Gilera po 6.\nCo se týká vítězných závodů v této kubatuře, tak vede Giacomo Agostini s 68 vítěznými závody Grand Prix; Mick Doohan byl odmávnut 54x v cíli jako první, Mike Hailwood 37x, Eddie Lawson 31x, Kevin Schwantz 25x a Wayne Rayiney 24x.\nPodle počtu pódiových umístění je na čele Mick Doohan, který se umístil 95x v Top-3, následuje Giacomo Agostini s 88 umístěních na stupních vítězů, Eddie Lawson jich má 78, Wayne Rainey 64 a Max Biaggi 58.\nCo se týká nepřetržitých vítězství na jednom okruhu, tak Giacomo Agostini neprohrál v Imatře celkem 9x v řadě (1965 - 1973). I na druhém místě je «Ago Nazionale» a sice z okruhu Spa-Francorchamps s 8 vítěznými závody v letech 1966 - 1973. Mick Doohan vyhrál v Mugellu 6x v řadě (1993 - 1998) a Giacomo Agostini na Sachsenringu rovněž 6x (1967 - 1972).\nJack Ahearn je nejstarším jezdcem, který ve dvou závodech v řadě dokázal dojet na pódiovém umístění. Bylo to při GP Belgie a GP NDR v roce 1966 a tomuto Australanovi bylo 40 let a 57 dní.\nNaopak nejmladším je Randy Mamola, kterému bylo 20 let a 197 dní, když dojel v Top-3 v Jerezu a v Le Mans 1980.\nNejmladším vítězem, který dokázal vyhrát dva závody po sobě, je Freddie Spencer 21 let a 104 dní - Jižní Afrika/Francie 1983.\nNejvíce bodů si vyjel Mick Doohan, celkem 2.298.\nNejmladším jezdcem, který stál na pódiu je Randy Mamola ve věku 19 let a 261 dní (Imatra 1979), následují Eduardo Salatino - 19 let a 274 dní (Buenos Aires 1962), Norick Abe - 20 let a 10 dní (Rio 1995), Mike Hailwood - 20 let a 77 dní (TT 1960), Johnny Cecotto - 20 let a 91 dní (Le Mans 1976) a Freddie Spencer - 20 let a 98 dní (Buenos Aires 1982).\nZ českých úspěchů je nutno vzpomenout vítězství Františka Šťastného na Sachsenringu 1966, kterého si všimněme podrobněji: Závod královské kubatury 500 ccm byl vypsán na 20 kol a všem tehdejším «teoretikům od klávesnic psacích strojů (hahaha)» bylo už předem jasné, že se o vítězi rozhodne mezi Giacomem Agostinim a Mikem Hailwoodem. Britovi Hailwoodovi ale vydržela jeho čtyřválcová Honda pouhých 5 kol a tak Ital Agostini kroužil se svou tříválcovou MV Agusta osamoceně na špici. František Šťastný jel už ten den svůj třetí závod. Neúnavný bojovník Šťastný se v 11. kole vypořádal s oběma Australany - Jackem Findlayem (Matchless) a Jackem Ahearnem (Norton) a dostal se na druhé místo. Ovšem i jeho v 17. kole předjel Ital Agostini o celý okruh a když dokončil své 19. a tedy předposlední kolo, tak ředitel závodu Hans Zacharias udělal chybu a jako vítěze odmávl následujícího jezdce, tedy Šťastného s Jawou, ačkoliv ten zakončil teprve své 19. kolo. Ve všeobecném zmatku poslal Zacharias za chvíli českého jezdce ještě do dalšího kola. Pak se ředitelství závodu rozhodlo vyhlásit pořadí po 19. kole, ale následovala další chyba, a to jak ředitelství závodu, tak také vedení týmu MV Agusta, které ale s tímto rozhodnutím také souhlasilo, neboť ztratilo přehled o situaci v závodě. Agostini, který spadl ve svém 20. kole, zůstal «nepovšimnut» a vítězem byl vyhlášen náš Šťastný, ačkoliv dle pořadí po 19. kole měl správně vyhrát Agostini, neboť Ago spadl až v kole 20.! Vítězem se tedy stal František Šťastný, druhý byl klasifikován Jack Findlay a třetí další Australan Jack Ahearn.\nA dalším, hodně nedoceněným úspěchem, je rozhodně třetí místo Bohumila Staši z Brna 1969, když byl v cíli s motocyklem ČZ odmávnut na fantastickém třetím místě.\nA když už jsme u Brna, tak se nejdříve podívejme na starý brněnský okruh: Zde se poprvé závodilo v «půllitrech» v roce 1965 a tři roky v řadě zde trumfoval Mike Hailwood (2x s MV Agustou a 1x s motocyklem Honda). Potom nastala éra Giacoma Agostiniho, který nepoznal soupeře v letech 1968 až 1973 (s výjimkou 1971, kdy královskou kubaturou byly v Brně 350ky a motocykly o objemu 500 ccm měly tento rok přestávku).\n1974 vyhrála sice MV Agusta, ale tento stroj pilotoval Phil Read (i v roce 1975). Potom vyhrál hodně překvapivě John Newbold na Suzuki (1976) s půjčenou tovární motorkou od Sheena a posledním brněnským vítězem 500 ccm se stal Johnny Cecotto na Yamaze v roce 1977.\nNa novém Automotodromu nejdříve kraloval Wayne Gardner (1987 a 1988) s motocyklem Honda, po něm přišli ke slovu Američané: Kevin Schwantz (1989 - Suzuki), Wayne Rainey (1990, 1991 a 1993 - Yamaha), Michael Doohan (1994 a 1997 - Honda), Luca Cadalora (1995 - Yamaha), Alex Criville (1996 - Honda), Max Biaggi (1998 - Honda; 2000 - Yamaha), Tadayuki Okada (1999 - Honda) a Valentino Rossi (2001 - Honda).


Internet v obci Korolupy - Porovnejsito.cz\nInternet v obci Korolupy\nHledáte poskytovatele rychlého, stabilního a cenově dostupného internetu v obci Korolupy? Díky Porovnejsito.cz můžete během několika minut porovnat poskytovatele, kteří nabízí internet na vaší adrese. Získáte tak nejen levný internet, ale také celou řadu výhod.\nAť už uvažujete o nejstabilnějším připojení po optice, bezdrátovém připojení, 4G LTE bez omezení dat, nejmodernější 5G síťi nebo o DSL připojení, známém také jako pevný internet po telefonním kabelu, srovnáme za vás nabídky v obci Korolupy.\nSrovnání internetu, televize a tarifů v obci Korolupy\nZískat nejlepší nabídku internetu v obci Korolupy\nProč přes Porovnejsito? Rychlý, stabilní a levný internet v obci Korolupy\nTIP: Získejte nejlepší internet v obci Korolupy


Recepty z biopotravin, recepty pro zdraví - Babyweb.cz\nbabyweb.cz > Žena > Zdravá a fit > Recepty z biopotravin, recepty pro zdraví\n2 špetky šafránu (nebo lžička kurkumy)\nlístek máty peprné\nsvazek hladké petržele\nMrkev oloupeme a nakrájíme na kolečka. Cukety omyjeme, nakrájíme na 2 cm silná kolečka a osolíme. Lilky rozkrojíme na čtvrtky a ty nakrájíme na plátky (Doporučuje se posypat je solí, aby se z lilku dostala nahořklá šťáva). Cibuli a česnek oloupeme a nasekáme.\nZeleninový vývar přivedeme k varu se šafránem a kayenským pepřem. Petržel a mátu omyjeme, otrháme od stonků a jemně nasekáme.\nTři lžíce oleje rozehřejeme na pánvi. Lilky a cukety osušíme a postupně po částech dobře opečeme na rozpáleném oleji. Lilky vyndáme z oleje a na horkém oleji opékáme asi minutu česnek, cibuli a celou skořici.\nNa pánev přidáme kuskus a krátce opečeme. Zalijeme zeleninovým vývarem, přidáme rozinky a nádobu přikryjeme poklicí. Snížíme teplotu a kuskus dusíme při střední teplotě 15 minut.\nDo jogurtu přidáme mátu, sůl, skořici a mletou papriku a dobře promícháme. Do směsi vmícháme dřevěnou lžící kuskus, zbývající olej a petržel a salát upravíme na talíř. K salátu podáváme jogurtovou omáčku.\nNákyp ze zelené špaldy\n200g zelené špaldy\n200g strouhané goudy\n80g šrotu ze zelené špaldy\nlžíce sekané petržele\nsklenice rajčatového pyré (800g)\n3 lžíce balzaminkového octa\nNa nákyp rozehřejeme v hrnci lžíci másla a oleje. Na tuku opečeme špaldu, zalijeme vývarem a necháme asi padesát minut bobtnat.\nJarní cibulky očistíme, omyjeme a nakrájíme na tenké kroužky. Rajčata očistíme, omyjeme a nakrájíme na čtvrtky. Vejce rozklepneme a bílky oddělíme od žloutků. Goudu, šrot, zbývající máslo, vaječné žloutky, čtvrtky rajčat a bylinky smícháme se špaldou, osolíme a okořeníme pepřem a muškátovým květem. Z bílků ušleháme pevný sníh a opatrně ho vmícháme do směsi. Těsto přendáme do hranaté formy a pečeme v troubě při 200 stupních asi 40 minut.\nNa omáčku oloupeme cibuli a česnek. Cibuli nakrájíme na kostičky, česnek prolisujeme.\nNa pánvi rozehřejeme olivový olej. Cibuli a česnek opečeme na oleji. Přidáme rajčata a povaříme asi 10 minut.\nOmáčku propasírujeme sítem. Vmícháme parmezán a omáčku ochutíme solí, pepřem, cukrem a balzaminkovým octem.\nŠpaldový nákyp vyklopíme, nakrájíme na řezy a podáváme s rajčatovou omáčkou.\nJečná polévka se zeleninou\nčtvrt bulvy celeru\n2 mrkve, 1 stonek pórku\n50g ječného šrotu\nZeleninu očistíme a nakrájíme na kostky. Kostky cibule podusíme na horkém zpěněném másle až zesklovatí a pak přidáme zbylou zeleninu s ječmenem. Vše zalijeme 1500 ml vody. Přidáme koření a při mírné teplotě zvolna vaříme půl hodiny.\nPolévku zahustíme žloutkem a smetanou, posypeme pažitkou.\nJáhlíkovy slané placky\n3 lžíce namočených ovesných vloček\nJáhly uvaříme na kaši (1 díl jáhel, 2 díly vody) a necháme vychladnout. Nakrájíme cibuli najemno a osmažíme dozlatova. Smícháme jáhly, cibuli a nastrouhanou mrkev. Nakonec přidáme ovesné vločky tak, aby se hmota dobře spojila. Mokrýma rukama tvarujeme placičky, které osmažíme na trošce oleje nebo upečeme v troubě dozlatova.\nPalačinky královny Pohanky\n1 lžíce moučkového cukru nebo medu\nzavařeninu (doporučujeme Zwergenwiese)\nMouku, olej, cukr a sůl rozmícháme v mléce na hladké těsto. Přidáme vejce a necháme 15 minut odstát. Teflonovou pánev pokapeme olejem, nalijeme na ni těsto a osmažíme po obou stranách. Ještě teplé potřeme zavařeninou, posypeme sekanými ořechy, stočíme a klademe na talíře. Těsně před podáním můžeme dozdobit šlehačkou a posypat kakaem nebo skořicí.\nPomazánka prababičky Cizrnky\n2-3 lžíce sezamové omáčky tahini\nCizrnu namočíme přes noc v dostatečném množství vody. Další den uvaříme doměkka, pozor – solíme až na konci varu. Nevyvařenou vodu slijeme do šálku. Vychladlou cizrnu mixujeme za stálého přilévání vody na hladkou hmotu.\nOchutíme prolisovaným česnekem, olivovým olejem a sezamovou omáčkou tahini. Pomazánka se hodí na celozrnné pečivo nebo crackery. Můžeme dozdobit nasekanou zelenou pažitkou nebo „hoblinkami“ z mrkve. Čerstvý česnek posiluje imunitu. Pokud nemají vaše děti rády česnek, můžete ho nahradit najemno nasekaným pórkem.\n4 plátky lososa (á 200g)\n4 lžíce bylinkového másla\n1 bagetu s bylinkovým máslem (hotový výrobek)\n65g rýže basmati\n2 lžíce instančních ovesných vloček\nkůra a šťáva z poloviny limetky\n30ml citronové šťávy\n20.4.2009 5:42\t| autor: Kateřina Bártová\nVíce o tématu: bylinkydětipánevreceptyzdraví\nMarkéta Zdeněk Jiří Zuzana Vladimír Lenka Lukáš Daniel Petr Martina Jitka Jarmila Marcela Jana Marie Vojtěch Václav Zdeňka Alena Lucie David Martin Tereza Dagmar Ivana Miroslav Jiřina Veronika Antonín Jan Pavel Ladislav Anna Barbora Petra Jaroslav Roman Kristýna Tomáš Monika Dana Kateřina František Michal Ondřej Eva Marek Věra Karel Hana Radek Eliška Jaroslava Stanislav Josef Michaela Ludmila Milan Helena Jakub


Kalifornie 1. a 2. den - přílet, Santa monica, Hollywood - Cestování po USA\nKalifornie 1. a 2. den – přílet, Santa monica, Hollywood\nPosted on 5.4.2014 by admin\nRáno 2.4. vyrážím Regiojetem, budíček na 6 ráno je tvrdý (obvykle vstávám kolem 9). Regio nemá žádné zpoždění, takže paráda, cesta ubíhá díky připravené práci. Do Prahy přijíždím asi s 10-ti minutovým zpožděním a nasedám na bus vedoucí přímo na nádraží za 60Kč (když to kupujete u řidiče jinak 41Kč). Cesta utíká v pohodě, cítím, že to vše bude ok a mám dostatečnou rezervu (2,5 hodiny do odletu když přijíždím na Havlův svatostánek). Hodně milé překvapení je, že na letišti potkávám Dana Spáčila, který letí do Toronta za kámošem. Takže si krátíme dlouhé chvíle vykecáváním a zajdem také do letištní restaurace, která je hlavně pro personál a je ukryta v prvním patře. Je to taková fintička pokud se chcete najíst dobře a za slušnou cenu na letišti. Znám jí, bo jsem tu měsíc brigádničil jako „házeč“ kufrů 🙂\nLetadlo mi dost připomíná ČSA a věk stevardů a letušek je také dost podobný (100 let a více). Londýn je neskutečně obrovský a dochází mi to, když se musíme s Danem přesunovat z terminálu 3 na terminál 5, odkud nám to společně letí (samozřejmě každému trošičku jinam neboť přece nebude vyskakovat z letadla). Než se dostávám k terminálu ujdu velký kus cesty pešky, část busem a část letištím metrem (ano, čtete správně). Celkově to trvá skoro hodinu a měl jsem už i docela bobky, že let nestihnu. „Naštěstí“ mě před gatem čekala fronta asi milionů lidí nastupující do gigantického 2.patrového boeingu.\nOdlet se nakonec opozdil cca o 20minut. Když jsem nastupoval do letadla, procházel jsem první třídou a řekl jsem si, že s ní určitě musím někdy letět. To pohodlí je samozřejmě úplně někde jinde, ale samozřejmě i cena. Seděl jsem vedle 2 drobných žen, takže z tohodle hlediska ok (obrovský černoch naštěstí seděl o řadu přede mnou, takže štígro). Nicméně jsem seděl uprostřed, což je hned po místě u okénka nejhorší místo (musíte pořád otravovat ty u uličky, když chcete někam jít). Samotný let byl klidný a velmi dlouhý. Trval celkově 11 hodin, nikdy jsem tak dlouho ještě neletěl. Bylo to trošku úmorné, ale dalo se to zvládnout, nicméně na cestování je toto ta nejméně oblíbená část pro mě. Obsluha byla dost líná a viděl jsem ji v podstatě jen na začátku a na konci letu. V průběhu jsem měl docela dost žízeň, ale obsluha nikde a Američanku po pravé straně se mi něchtělo budit, takže jsem to zaspal. Největší obavy jsem měl z vízové kontroly na letišti. Slyšel jsem o ní úplné pohádky, jak vás můžou poslat domů, jak to hrozně řeší a ve skutečnosti? Vůbec nic, dokonce jsem nemusel ani ukazovat ESTA víza, která si povinně musíte před odletem online vyřídit. Pouze se mě zeptali na důvod příletu (první přepážka) a odkud jako že jsem, a že musím stopro do Las Vegas (druhá přepážka).\nDále mě čekal přesun z letiště do mojí půjčovny aut ALAMO. Jezdí tady speciální busové linky přímo do vaší půjčovny, takže cajk. Když jsem vystoupil z letištní haly, docela mě překvapilo chladno (bylo přibližně půl 9 večer). Oproti Bangkoku to byla diametrální změna. Po cestě musem jsem si uvědomil, že netuším, jak bez navigace najdu svůj hotel. Tuto situaci jsem nemusel řešit kdybych si stáhnul offline mapu, třeba od Sygicu už doma. Samotné půjčení auta bylo v pohodě, prodejce se mi snažil ještě vnutit vyšší řadu a připojištění a navigaci, ale já odmítnul. Za každý upgrade platíte docela hodně moc, hodně mega penízků. Následoval výběr vozidla v mé třídě, prostě mi řekli, ať si nějaké z té řady aut vyberu a odjedu. Ve dveřích aut jsou klíčky a tak stačí nastoupit, nastartovat a jedete.\nU auta se ještě trošku pozastavím. I když jsem si doma nacvičil jízdu automatem, tak jsem zažil několik stresových situací. 1. nastoupil jsem do auta, kde neseděl počet km na tachometru s papírkem, který byl v autě. Kolemjdoucí člověk z půjčovny mě ujistil, že to není problém (rozdíl byl jen od 30tis mil :-D), nicméně mi to nedalo a raději jsem vzal jiné auto kde míle seděly. Vybral jsem si Chevrolet Cruze, hodně velké auto a velmi pohodlné. Následovalo malé ošahání, kde co je a mohl jsem tedy vyjet. Chvíli mi trvalo, než jsem zjistil, kde je zpátečka a pak následovala klasika pro lidi, kteří nejsou na automat zvyknutí. Já věděl, že si tu levou nohu prostě mám strčit bokem a vůbec jí nebrat v potaz, ale prostě mi to nedalo a samozřejmě můj výjezd z půjčovny působil přesně tak komicky, jako znáte z videí často publikovaných na internetu, kde se smějí ženám. Rozjezd, brzda, rozjezd brzda. Ale pak už to šlo.\nPo cestě jsem si uvědomil, že vlastně vůbec netuším, kam jedu a tak jsem zastavil na benzínce, kde mi Hasan napsal dle Google Maps navigaci a tak jsem jel do zabookovaného hotelu. Abych to zkrátil bez GPS si podle mě v LA ani neškrtnete, pomocí cedulí prostě nemáte šanci. Nakonec jsem to v 11 večer zalomil v motelu u silnice za 55 doláčů na noc. V pokoji byla neskutečná kosa a docela velký hluk z okolí, ale byl jsem tak unavený, že jsem lehnul a spal.\nDalší den jsem si všiml, že tu mají topení, které jsem si zapomněl zapnout, pomocí wifi jsem si stáhnul offline navigaci a šel směr ATT vyřizovat internet do mobilu (ano, opravdu to bylo to první, co jsem nutně potřeboval vyřešit,:-D, žádné jídlo prostě napřed internet). V ATT se o mě postaral LEO, hrozně se chtěl vybavovat, furt se mě na něco ptal a vyzvídal. Američani jsou celkově hodně ukecaní. V ATT bylo relativně dost lidí a nezávazně se lidi bavili i přes půl místnosti a byli k sobě takoví vřelí a přátelští. To v ČR nikdy neuvidíte. Nicméně cesta tam i zpět do hotelu byla docela peklo, musím říct, že pro chodce to tady nemají vůbec dobře vyřešené, strašně se načekáte na dlouhých přechodech a žádné nadchody jako v Bankgoku tu nejsou. Prostě kdo nemá v USA auto, jako by nežil a bez něho si tu neškrtnete. Navázal jsem kontakt s Petrem Lopezem z LA, kterého jsem si přidal na FB a dával mi různé tipy, kam zajet a co dělat. Možná se s ním i sejdu pokud to vyjde a osobně mu poděkuju za zajímavé insidy v LA.\nOdpoledne jsem si zašel do doporučované restaurace na Foursquare, která byla blízko mého motelu Jet Inn. O aplikacích, které tu používám, napíšu ještě samostatný článek. Název restaurace byl The Serving Spoon, zajímavostí bylo, že jsem v této restauraci plné lidí byl jediný běloch, ale lidi kolem se usmívali a nevytahovali nože, takže ok :). Cena 13 doláčů za chicken burger s coleslawem (výborný) je asi normální. Mě to přišlo relativně drahé, ale musím si zvykat :). Dýško jsem nechal 2 dolary, nevím jestli je to moc nebo málo, ale vím z doslechu, že se tu dýška dávat musí a větší než v ČR.\nPoté jsem se vydal směr Venice Beach, když jsem přijížděl k pláži blíže, viděl jsem všude ohromné množství aut a cedulky parkovné za 10 dolarů. WTF? Nakonec jsem podvolil a zaparkoval v hodně zvláštní uličce, kde mě donavigoval usmívající se černoch. Samozřejmě jsem zjistil, že jsem naletěl a měl jsem jet ještě blíže pláže na oficiální parkoviště za 4 dolary na den. No, chybami se člověk učí. Samotná pláž byla krásná a ještě před pláží tu bylo obrovské množství obchůdků a sportovního vyžití. Hráli tu takovou zvláštní hru, vypadalo to jako tenis, ale měli rakety s pevným výpletem, pak v takových betonových kojích hráli o stěnu další prazvláštní hru s míčkem, do kterého mlátili rukou (jako squash, ale místo rakety ruka). Bylo tu venkovní fitko, pak spousta tyčí a lan na venkovní blbnutí. Skatepark, slackliny a mnoho dalšího. Tady bych se zabavil na několik dní, týdnů a neomrzelo by mě to. U moře nebylo moc lidí, protože bylo chladné a vítr byl mrazivý. Nicméně zaujaly mě takové ty budky s plavčíky, jaké znáte z pobřežní hlídky, ale nikde jsem Pamelu nezahlídl.\nPo cestě vás zaujme opravdu obrovské množství sportovců (cyklisti, běžci, skejťáci) a všude jde cítit tráva (Marihuana). Také jsem narazil na několik bezdomovců po cestě. Takovou stezkou jsem asi 40minut šel k Santa Monica Pier, kde je na dřevěném přístavu zábavní centrum s atrakcema. Mě takové věci moc nezajímají, takže jsem šel dál, poslechl si hudebníka (těch jsou tu venku kvanta) a šel zpět. Po cestě jsem se ještě zastavil v pár obchůdcích, nejvíc mě zaujal ten s železnými sochami a soškami. Je tu toho šíleně moc k vidění, k dělání a nakupování. Přijde mi to tu zatím mnohem zábavnější než v Thajsku.\nVečer jsem se chtěl podívat na slavný Hollywood. Jel jsem a po cestě zahlédl Beverly Hills, kromě velkého nápisu a pár luxusních domů nebyla ničím zvláštní. Večerní Hollywood ale tepal životem a světly. Nejvíce mě zajímal chodník slávy (je hrozně dlouhý) a slavný nápis (nejde moc dobře vidět). Chodníček jsem si prošel a na nápis se podíval (checked :-D). Je tu opravdu spoustu vyžití, krásný je Chinese Theatre, je tu plno různých exibicí jako Madame Tussauds, Guinessův svět nebo Believe or not. Vzal jsem pár pohledů a šel jsem zpět k autu a spát. Po cestě jsem potkal mnoho exhibicionistů (takové ty sochy, pak různé komiksové a filmové postavy v převlecích – fakt vypadali neskutečně podobně jako herci). Nestíhám si ani pamatovat a popisovat všechny zážitky a to tu jsem pár dní.\nPoznámka k TV. Na pokoji mám televizi, tak jsem chvíli večer koukal a hrozně mě zaujalo, že se tu v zpravodajských pořadech pořád smějí a hážou vtípky prostě úplně něco jiného, než jsem čekal. Taky mají televizi neskutečně propojenou se sociálními sítěmi a všude vidíte hashtagy na twitter, facebook nebo dokonce instagram. Taky jsem se díval chvíli na pořad The Price is Right, který tu běží bez přestávky již více než 40 let. Ten koncept a význam pořadu mi přišel naprosto hloupý, ale chápu proč je oblíbený. Nemusíte mít téměř žádné znalosti, mimo alespoň částečné orientace v cenách a věřte mi, v nákupních centrech jsou tu Američani jako doma, takže to je jejich silná zbraň :). Navíc je to typická masovka, může se jí zůčastnit kdokoliv a v televizi se mohou dohadovat rodiny také.\n← Kalifornie 0. den – vyrážím na 5 týdnů autem po USA\nKalifornie 3. a 4. den – Universal Studios, nápis Hollywood a cesta do San Francisca →\n10 thoughts on “Kalifornie 1. a 2. den – přílet, Santa monica, Hollywood”\nPic! V 1.řade si užij trip a Cali. S kamarády(4) se tam chystáme v září. Můžeš napsat jak tarif sis dal na data u AT&T a na kolik Tě vychází auto na den? A kolik tam teď stojí Gallon Regularu? Diky a štastnou cestu. Jerry.\nAhoj volani a sms v ramci ATT jsou zdarma plus 2GB dat za 50 dolacu (ATT GoPhone). Auto jsem celkem za 36 dnu platit 19k pres rentalcars.com, regular je na shellce za 4,099\nZdravím, všiml jsem si, že jsi tam sám, spletl jsem se nebo je to tak? Párkrát jsem tak vyrazil, ale nebylo to ono.\nJak jsi to skloubil s prací?\nAno i ne. Sám jsem přijel ale tady rozhodně sám nejsem navíc díky blogu citím docela velkou podporu:). Pro mě je to tedy zatím ono, ale až budu starší možná přehodnotím.\nDá se to skloubit, práci se věnuju každé dopoledne a 1 den v týdnu jsem si na práci vyčlenil celý den takže to jde.\nNabíječku na iPhone bych si určitě koupil v obchodě, ať tak nemusíš kouzlit; stojí to jeden dolar, takže tě to už nezabije 🙂 Jinak auto moc hezké, měli jsme naprosto stejné, akorát v jiné barvě (hraje tam super iPhone a můžeš celý den i nabíjet, takže dvě mouchy jednou ranou) 🙂\nTV je prdel, hlavně Comedy central s vypípaným South Parkem 🙂 Jinak věřím, že je hodně vše uvolněné, zajdi si na něco masakroidního na jídlo a pak uvidíš toho Green Lanterna 🙂 Lidi jsou hodně sdílní, někdy až moc, tak si říkáš, jestli si nedělají z tebe prdel, ale oni fakt budou tak naivní 🙂 Tak enjoy a keep blogging 🙂\nSupr clanek. Tesim se na dalsi. 🙂\nrád bych se zeptal, jak velký depozit jsi platil za auto a jakou kartou? Díky, za spoustu užitečných informaci z tvého blogu.\nAhoj rádo se stalo. Půjčoval jsem přes http://www.rentalcars.com/ a nepamatuju si že bych tam dával nějaký deposit.\nMyslím tím blokaci na kartě. Nepamatuješ si jestli jsi použil debetní nebo kreditní kartu?\nPoužil jsem určitě debetku, nebyl s ní problém ani v Austrálii při půjčování karavanu ale tam byla kauce 100 000 Kč to si pamatuju velmi přesně:)


Již v mládí jsem měla spoustu otázek - proč se někomu daří a jiný je neúspěšný, proč jeden je dobře naladěný a druhý si většinou stěžuje, i když k tomu nemá žádný „objektivní“ důvod. Rozhodla jsem se pro studium psychologie, abych se v tom všem vyznala. Po krátké době studia jsem ale zjistila, že hledané odpovědi zde nenajdu. V psychologii mi chyběl člověk – jeho duše, jedinečný úhel pohledu, jeho touhy, přání a hlavně možnost skutečně porozumět sobě a vlastnímu životu.\nPoté, co jsem ještě prozkoumala několik psychoterapeutických i ezoterických směrů, jsem odpovědi na své otázky začala nacházet studiem filozofie Principy života. Zjistila jsem, že spoustu nepříjemností je možno eliminovat. Došlo mi, že nejsme obětí okolností, štěstí či náhod, ale ti, kteří si svůj život opravdu vytváříme sami. Jen ho netvoříme svou vůlí nebo tím, že prohlásíme, že něco chceme či nechceme, nelíbí se nám apod. Pořádek si musíme udělat ve svých podvědomých představách. Postupně jsem začala sama sobě i lidem okolo víc rozumět, spousta reakcí, chování i situací mi začali dávat smysl.\nOd VŠ se věnuji individuálním a partnerským konzultacím s lidmi, kteří mají problémy a chtějí změnu. Čím víc se konzultacím věnuji (je to asi 20 let), tím víc si uvědomuji, jak jsou jednotlivé oblasti našeho života provázané a jak je obtížné řešit určitý problém, pokud člověk celkově nezmění své životní postoje, svůj pohled na svět, svou filozofii. Mé původně psychologické konzultace se proměnily v koučování, při kterém si klient ujasňuje své životní hodnoty, postoje, odhaluje nefunkční představy. Lépe se pak v sobě i ve světě okolo vyzná, díky tomu se může lépe rozhodovat a mnohé problémy z jeho života vymizí.\nV poslední době však stále více pozoruji, že pokud člověk chce svůj život opravdu změnit a zařídit si ho podle svých představ, tato jednotlivá sezení jsou oproti seminářům méně efektivní. Na semináři účastník získá větší prostor uvědomit si a zmapovat, co v jeho představách a následných akcích způsobuje, že je nespokojený.\nJsem vdaná za Tamase, který se za mnou v roce 2013 přistěhoval z Maďarska, je také tekajen a semináře učíme společně. Tamas se už naučil česky, takže semináře jsou v čj. Pokud by ale byl zájem o seminář v angličtině, rádi jej otevřeme.\nZ prvního manželství mám dva syny, Šimona (2010) a Tobiáše (2012) a vyvdala jsem ještě dvě slečny, Romi (2003) a Natali (2005), které však žijí se svou mámou v Budapešti. S Tamasem jsme chtěli mít také děti společně, proto jsme si pořídili Patrika (2016) a Lukáše (2019). Více o mně.


Popis BIO Bachovky Strach květová esence 20ml - NajduZboží.cz\nNajduZboží.cz » BIO Bachovky Strach květová esence 20ml\nStrach/Fears – kombinovaná esence je doplněk stravy. Kombinované Bachovy květové bio esence Strach/Fears jsou vhodné pro ty, kteří trpí zneklidňující představou přítomnosti nebo hrůzou z budoucnosti. Pomáhá se zbavit pocitů úzkosti, strachu a hrůzy.\nPopis, fotografie a parametry produktu BIO Bachovky Strach květová esence 20ml jsou získány z jednotlivých nabídek internetových obchodů. Před zakoupením produktu doporučujeme tyto informace (v konkrétním internetovém obchodě) překontrolovat.\nDixi hroznový cukr se 7 vitamín a calc. 32 x 45 g display\nHARIBO Gum lišta box 40x(16x2.5g)


Keonaxovy hry: WAR: Nová postava\nTak tohle je nový Keonax- trpasličí Runepriest. Čistý healer, asi nejlepší za Order, ale také slabý ve všem ostatním kromě healingu. Zabíjet cokoliv je s runepriestem porod: sice vydržím, ale trvá to hodně dlouho.\nTrpasličí questy, architektura a celá příběhová linie mi hodně vyhovuje. Musím hrát trošku na efektivitu, abych u toho nestrávil mládí. Runepriest zkrátka září v grupě, není to až tak char na sólo hraní. Ale to jsem věděl předem, než jsem do něj šel.\nCo se mi hoodně líbí je Altdorf. Inevitable City jsem nemusel, jezdil jsem tam jenom když jsem musel do banky. Altdorf je naproti tomu fajn město se spoustou zajímavých staveb, čtvrtí a questíků. Kvetoucí město mi prostě sedne mnohem víc, než chaotické Inevitable City s ploužícími se démony.\nUž za první dva dny hraní za Order jsem Altdorf poznal líp, než jsem kdy poznal Inevitable City. Je tu nějak víc questíků.\nTohle je High King Thorgrim Grudgebearer. Vypadá krásně majestátně. Než nám do hry dodají trpasličí hlavní město, je na návštěvě v Altdorfu.\nVystavil Keonax v 20:03