V úterý 11. dubna v 16.00 hodin začíná v kině Sféra v Kulturním centru Střelnice veřejné představení architektonických studií dostavby Městského divadla v Turnově. Architektonické studie budou prezentovány odděleně autorskými ateliéry:\n* LÁBUS AA - Architektonický ateliér s.r.o. - prof. Ing. arch. Ladislav Lábus\n* AP Ateliér - Ing. arch. Josef Pleskot\nPrezentace bude trvat zhruba dvě a půl hodiny. Následně budou návrhy projednávány v komisích, v radě a v zastupitelstvu města. Oba architekti patří ke špičce v naší zemi a bude se tedy jednat o jedinečnou možnost vyslechnout prezentace v jejich podání.\nJsou tu první velikonoční akce. Po oba víkendové dny budou velikonoční trhy na Sychrově u zámku, v Malé Skále bude v sobotu tradiční vodácko-turistické zahájení sezony…\n* SETKÁNÍ SBĚRATELŮ PIVOVARSKÝCH SUVENÝRŮ. Hasičárna Daliměřice od 7.00 do 12.00 hodin. Pořádá Klub Jizeran Turnov.\n* TRADIČNÍ VELIKONOČNÍ PRODEJNÍ VÝSTAVA RUČNÍCH PRACÍ se koná od 10.00 do 17.00 hodin v prostorách OÚ Karlovice. Občerstvení zajištěno, příjemná atmosféra.\n* ODEMYKÁNÍ JIZERY - zahájení vodácko-turistické sezony na Jizeře. Začátek v 10.00 na Žluté plovárně v Malé Skále. Kromě tradiční živé hudby, občerstvení, grilování a atrakcí pro děti i dospělé bude pro účastníky připravena kouzelná cesta s pohádkovými bytostmi ze Žluté plovárny do Líšného a zpět (trasa je vhodná i pro rodiny s kočárky). Tento den se děti poprvé setkají s postavičkou Slunčíka, který se jistě přimotá i k aktu odemykání řeky. V případě příznivého počasí bude na místě i balón, tzv. Cimrmanova žárovka. Akce vyvrcholí ve 14.00 hodin oficiálním odemčením řeky pro sezonu 2017. Od 14.30 hodin proběhne tradiční závod dvojic Tamzpátky – od Žluté plovárny do Křížek na lodi a zpět na koloběžce. Více informací na www.sundisk.cz.\n* MISANTROP. „Kdo není sebevrah, ten se přizpůsobí.“ Tak zní podtitul abonentního divadelního představení, které do Turnova přiveze pražské Švandovo divadlo, z hereckého obsazení se můžete těšit na Evu Josefíkovou či Filipa Čapku. Městské divadlo Turnov, začátek v 19.30 hodin, vstupné v předprodeji 350, na místě 380 Kč.\n* DISKOTÉKA NA KOZÁKOVĚ. CS/SK disco. Chata Kozákov od 20.00 hodin. DJ Aleš Mastník a DJ Jarda Hoření. Comeback po 25 letech! Vstupné 70 Kč.\nSobota 8. a neděle 9. dubna\n* ZÁMEK SYCHROV – VELIKONOČNÍ TRHY. Tradiční trhy spojené s ukázkami řemesel, prodejem tradičního zboží a bohatým programem pro děti i dospělé, vždy od 9.00 do 16.00 hodin. Viz www.zamek-sychrov.cz.\nV redakci se nám sešlo několik dotazů, proč nyní, v době, kdy svými květy dělala kolemjdoucím radost, padla sakura u kruhového objezdu mezi Nádražní a Bezručovou ulicí v Turnově. Podle Miloslavy Šípošové, vedoucí odboru životního prostředí turnovské radnice, byl strom pokácen na základě řádně projednaného povolovacího řízení. Sakura nebyla zdravotně v nejlepší kondici, v tomto prostoru bude nově řešena kompozičně ucelená výsadba zeleně. To by se mělo stát do konce května t. r. Na snímku kvetoucí sakura vloni – ZDE – a dnešní pahýl – ZDE.\nStarosta Turnova Tomáš Hocke zve obyvatele na další pravidelné setkání do Mašova. Ve středu 12. dubna proběhne od 17.00 hodin v hasičské zbrojnici Mašov setkání s občany. Hlavními tématy setkání budou chodníky a připravovaný projekt přestavby zdejší základní školy.\nHledá se pes městské policie\nMěstská policie Turnov informuje o pohřešovaném služebním psu. V průběhu nočních hodin na úterý 4. dubna byl městskou policií proveden zákrok v Hluboké ulici, při kterém byl použit i služební pes. Ten byl bohužel během zásahu zraněn a při vzniklém šoku utekl na neznámé místo. Prosíme obyvatele, kteří by psa v postroji s nápisem městská policie viděli, aby kontaktovali strážníky na telefonním čísle 156 nebo 158. Vzhledem k zranění prosíme, aby nálezci psa nechytali, ale pouze kontaktovali policii. (TZ města Turnov)\nÚklid černých skládek na Vesecku. Chcete se zúčastnit a pomoci dobré věci? Sejdeme se v sobotu 8. dubna v 10.00 hodin u silničky, která vede od Pivovaru Rohozec do Ohrazenic (na kraji lesa). Uklízet budeme od černých skládek oblast Vesecka. Zde o ně není nouze! Všechny zájemce zve odbor životního prostředí MěÚ\nPo dnešním jednání vedení kraje, tří majoritních dopravců a zástupců odborářů je jasné, že stávka řidičů příměstských autobusů v Libereckém kraji ve čtvrtek 6. dubna nebude. Podle hejtmana Martina Půty se někteří řidiči připojí pouze symbolicky, třeba reflexní vestou na svém oblečení. Ani jeden z autobusových dopravců ale provoz nezastaví. Zástupci dopravních společností na schůzce potvrdili, že pro stávku řidičů v Libereckém kraji chybí faktický důvod. Mzdy řidičů v kraji od nového roku vzrostly podle vydaného nařízení vlády a Liberecký kraj ze svého rozpočtu vyčlenil 60 mil. Kč. Dopravní obslužnost v kraji zajišťuje celkem osm dopravců. „Plošná stávka u žádného z dopravců v Libereckém kraji probíhat nebude. Odboráři nám dnes potvrdili, že se nařízení vlády projevilo už od ledna letošního roku a řidičům se mzdy zvýšily zhruba o 5.000 Kč měsíčně,“ říká hejtman Libereckého kraje Martin Půta s tím, že dopravci přislíbili, že prémiové složky by se měly projevit ve mzdách v dalších měsících.\nLibereckému kraji bylo rovněž potvrzeno, že ve čtvrtek 6. dubna budou zajištěny i mezikrajské linky mezi Královéhradeckým krajem, na které přispívá ze svého rozpočtu. Vzhledem k vyhlášení stávky v Ústeckém kraji není v této chvíli jisté, zda budou zajištěny i tři linky přesahující území Libereckého kraje. Informace o dopravní obslužnosti v Libereckém kraji cestující zjistí na centrálním dispečinku veřejné dopravy, tel: 704 702 000 (funguje denně od čtyř hodin ráno do půlnoci). (Zdroj: TZ LK)\nV neděli 2. dubna v časných ranních hodinách byli lidé na Turnovsku vzbuzeni hromy a blesky a následnou krátkou intenzivní přeháňkou. Nebývá to na začátek jara zcela běžné. „Bouřky v dubnu nejsou v našich končinách zase tak velkou vzácností a objevují se v podstatě každý rok, nejčastěji ale až mezi 10. až 25. dubnem. Na samém počátku měsíce je to spíše méně časté a za posledních 10 let se na Turnovsku bouřky kolem apríla objevily pouze ve třech případech,“ uvádí senzibil a meteorolog Vlastík Brůček. Ten počasí v našem regionu sleduje víc než tři desetiletí a z jeho záznamů vyplývá, že v dubnu běžně bývají tři až čtyři bouřky.\nMimo tento určený čas je zde zakázáno odkládat jakýkoliv materiál. Pokud by sem někdo odložil materiál mimo stanovenou dobu, může být takové jednání klasifikováno jako odkládání odpadů mimo vyhrazená místa. Za toto porušení zákona o přestupcích lze uložit pokutu do 50 tisíc Kč. Prostor bude trvale monitorován městskou policií. V případě potřeby se obracejte na pořadatele akce - Sbor dobrovolných hasičů Turnov (tel. 731 030 553 a 604 176 925).


Roste zájem o nové byty, ve kterých musí být oddělený záchod od koupelny - Popularis.cz\nRoste zájem o nové byty, ve kterých musí být oddělený záchod od koupelny\nMéně jasno mají kupující nových bytů, pokud jde o dispoziční řešení kuchyně. Necelých 40 procent (39,62 %) by chtělo úplně samostatnou kuchyň, šedesát procent (60,38 %) naopak preferuje spojenou s obývacím pokojem. „Líbí se mi, když při vaření můžu sledovat s rodinou televizi a nejsem tak od ostatních úplně odtrhnutá. Je fajn, když kuchyně spojuje nejen místnosti v bytě, ale také jednotlivé členy rodiny,“ vysvětlovala svou volbu jedna z respondentek. „Nemám ráda, když zápach z vaření zvláště těch aromatičtějších jídel jde rovnou do obývacího pokoje. Tomu nezabrání ani sebevýkonnější digestoř,“ oponuje jiná účastnice průzkumu.\nPrevious Article Nové výstavby bytových domů v Praze\nNext Article Příprava zahrady na jaro


17. 05. 2011 | 23:57\nPřečteno 8256 krát\nVybudovat matematice renomé, jaké by si vzhledem ke své důležitosti zasluhovala, je úkol sice nesnadný, ale zajisté reálný. Matematika v sobě totiž skrývá mimořádný potenciál, který spočívá v tom, že je možné rozložit její vzdělávací obsah do obrovského množství poznatků, k nimž může být žák přiveden s prožitkem vlastního objevu. I přes přesycenost dětí, jak materiální, tak nemateriální, zůstává zatím zcela neuspokojena jejich duše objevitelská, takže se v této oblasti skýtají velké možnosti.\nA nejedná se vůbec o oblast neprobádanou. Například profesor Milan Hejný se coby odborník na didaktiku matematiky ve své vědecké práci zaměřuje právě na formy učení matematice, které žákovi neumožňují být pouhým příjemcem informací. Dokonce byly týmem pod vedením profesora Hejného vytvořeny učebnice, které jsou běžně dostupné. Učebnice však nejsou samospasitelné; zásadní role spočívá především na učiteli. Tvořivý učitel se dokáže obejít i bez nich.\nPro řadu učitelů však opuštění známých, z jistého pohledu osvědčených metod představuje velký problém, který se může pojit nejen se strachem a nedůvěrou, ale také s pohodlností. Kdo však má jako učitel zkušenosti s okamžikem radosti, kterou dítě prožívá při objevení něčeho neznámého – třeba při odhalení matematické zákonitosti, pociťuje často nutkání k tomu, aby přicházel s novými podněty, šitými přímo na míru tomu či onomu žákovi. Taková tvůrčí aktivita učitele se pak může stát prevencí rutiny a sama o sobě i odměnou.\nVelký handicap snad většiny učitelů spočívá v tom, že se sami jako žáci nikdy s radostí z objevování ve škole nesetkali. Sám si vybavuji z hodin matematiky spíše nudu, počítání za trest a pocit obtěžování, přišel-li jsem s vlastním nápadem. Naštěstí už tehdy obsahoval fond okresní knihovny několik titulů ze zajímavé matematiky, které dokázaly ukojit dětské objevitelské touhy v matematice i mimo školu. Nynější nabídka v oblasti mimoškolního rozvíjení matematické gramotnosti se zdá být nepřeberná.\nAvšak aktuálním úkolem je zkvalitnění školního vzdělávání v matematice. Zhoršování výsledků a velká neoblíbenost tohoto předmětu již samy signalizují, že je na místě dosavadní vzdělávací postupy přehodnotit a změnit. Tuto nezbytnost by neměli brát na vědomí pouze učitelé, nýbrž také rodiče a celá společnost vůbec.\nBohužel současná generace rodičů prošla školským systémem po reformě v roce 1976, takže její vztah k matematice je velmi často negativní. Za příčinu tehdejšího „úpadku“ považuji přetěžování dětí, přestože se v metodikách zdůrazňovala experimentální práce žáků. Neblahou roli sehrálo již pouhé zkrácení prvního stupně základní školy z pěti na čtyři roky a s tím související úbytek opory o konkrétní představy.\nVztah k matematice a vzdělávání vůbec se začíná formovat v první třídě. Negativní změny ve školství v roce 1976 platí ve své podstatě dodnes, což je patrné u spousty prvňáčků, jejichž prvotní nadšení školou se v průběhu školního roku zvrhne v nechuť. Přemíra abstrakce, pro níž děti nejsou většinou zralé, se stává zátěží a demotivuje. Koneckonců samotné přejmenování předmětu „Počty“ na „Matematika“ a povinné užívání výrazů „plus“ a „minus“ místo do té doby běžného „a“ a „bez“ prozrazuje tendenci ignorovat již v první třídě přirozenou vazbu dítěte na konkrétní svět.\nDalší překážku na cestě ke zkvalitnění matematického vzdělávání u dětí spatřuji v tradičním způsobu hodnocení známkami. Protože význam známek je v obecném povědomí natolik přeceněn, snižují hodnotu objevitelské práce žáků anebo ji přímo znemožňují. Cílem žáka je získání dobré známky, nikoli samo poznání. Při vlastní pedagogické práci jsem se přesvědčil o tom, že se pro děti může stát zcela samozřejmým věnovat se – a to i s velkým zaujetím – vzdělávacím úkolům, aniž by očekávaly hodnocení v tradičním smyslu. Dokonce se svými úkoly zabývají doma, přestože to po nich není požadováno.\nPoslední závažný faktor, který škodlivě zasahuje do vzdělávání v matematice, je nedostatek vůle. Moderní styl života člověka velmi rozmazluje, což má své stinné stránky, které se nevyhýbají výchově a vzdělávání. Děti ještě dříve, než nastoupí do školy, získávají návyk nedokončovat započaté činnosti, nejde-li věc hladce. Dospělí jim k tomu napomáhají tím, že se snaží snižovat jakékoliv jejich úsilí na minimum. Tím výchova vůle trpí. Z tohoto hlediska považuji například zavádění zjednodušeného psacího písma za výdobytek připravující děti o potřebný trénink vůle, které se pak nebude dostávat v matematice.\nKdo nejsi matematik, nevstupuj. Bylo psáno nad vchodem do Platonovy Akademie. Být rozumný, být spravedlivý, umět rozlišovat. To potřebujeme stále, i dnes.\n18. 05. 2011 | 00:11\nMatematika je velice jednoduchá věc, která je složitě formulovaná. Dá se jednoduše vysvětlit, ale to učitelé dnes nedělají. Místo toho přečtou dětem z učebnice složitou formulaci.\nMně děti moc často říkají: "kdybych byl bejval věděl, že je to tak jednoduchý, tak bych tu pětku nedostal".\nDalší problém je v tom, že nestačí jen pochopit. Pro dobrou známku je důležitá ještě jistota a rychlost. Obojí se získá jen cvičením. To je ale moc práce. To dnes nemůžete po dětech chtít. Prý je to proti lidským právům. :-))))\nkdyž si porovnáte úroveň žáků v roce 89 a dnes, tak to určitě není důsledek reformy v roce 76, ať už byla jakkoliv chybná.\nU pana Šreffla jsme měli rok a půl trvající debatní maraton, můžete si ho přečíst. Zejména se můžete kouknout na ten poslední blog (možná jste dnešní blog napsal pod jeho vlivem) a nebudete se divit ničemu. Stačí se podívat na úroveň příštích učitelů matematiky na druhém stupni. Značná část by neobstála ani v úlohách, které se v mých letech (60. léta) dávaly na ZDŠ žákům trojkařům. Nechám stranou doslova fiasko oné generálky minulý rok.\nZa těch dvacet let došlo doslova ke kolapsu, jinak se to nedá nazvat. Pokud to chcete začít řešit, tak musíte od základů. Je třeba učit žáky zase myslet. A tak můžete začít na 1. stupni oněmi úsudkovými úlohami, které jsou pro duševní rozvoj naprosto nezastupitelné (vedle češtiny, tj. četby a studia základů gramatiky). Na to pak lze navázat na 2. stupni a opět pokračovat úsudkovými úlohami. V žácích je ovšem nutné pěstovat hloubavost a vytrvalost, přesně jak napsal pan Čochtan - bez cvičení to možné není.\nNejdříve můžeme začít opatřeními, aby matematiku neučili na druhém stupni tupci. A samozřejmě učitelé opět získali postavení a pravomoci, které kdysi měli ... zkrátka návrat do doby dávno minulé.\n18. 05. 2011 | 00:44\nMatika mi kdysi šla. Ovšem ...\n... koho proboha napadlo, že je třeba se naučit zpaměti několik desítek trigonometrických funkcí.\nA proč se neprobírá více deskriptiva. Mnohem zajímavější.\nsnažím se pochopit napsal(a):\nPřipravovala jsem svého synovce ke zkoušce z matematiky v prvním semestru na elektro fakultě VUT v Brně. Dostal dvojku na první pokus. Je to kluk bystrý, rychle mu to myslí, je cílevědomý, jen neměl žádné základy ze střední školy, ty jsme museli doplnit, z matematiky míval čtyřku. - Jenže proč, o čem to svědčí? Proč dostávají nadané děti na základní a střední škole z matematiky špatné známky?\n18. 05. 2011 | 01:11\nKarel Mueller: Já jsem až v dospělosti pochopil, že matematika nebyla jen samoúčelnou vědou a honbou za obecnými principy, ale že všechny ty postupy měly nějaký účel, filosofické pozadí, společenský kontext že matematičtí géniové byli vlastně i génii v různých jiných oblastech...\nUvědomuji si, že bych vše chápal lépe, kdyby někdo při výuce naznačil nejen správný postup řešení (ten mi spravidla nedělal problém), ale i cíle, osobnostní a dobový kontext, který leckdy s překvapením objevuji dodnes. Nestalo se... :-)\nKluk mi chodí na průmku a zatím v 1.ročníku nic moc.\nBohužel po rozvodu se s ním vidím jen málo a tak mu mohu pomoci jen občas. Když jsem ale uviděl jeho knihu\nmatematiky a dle sešitu to co a jak je učí jejich učitel, bylo mi jasné, že to bude mít těžké. Mizerná učebnice bez příkladů, mizerný učitel navíc, který bude asi trochu na hlavu, protože když ho třeba kluk požádal jestli by si mohl odskočit na WC, tak se ho zeptal proč? Ten z žáků kdo je trochu slabší, tak se okamžitě stává terčem jeho rádobyvtipných keců, to mi potvrdil i jeho spolužák.\nOpravdu naše školství, to je pěkná pakárna...\n18. 05. 2011 | 06:30\nTo snažím se pochopit\nŽe nadané děti mají zamtematiky špatné známky není nic nového, vloni mi končil doktorand prací charakteru (studoval VŠ dohromady 2+5+5 let) aplikované matematiky a ten dělal v první ročníku gymanázia z matematiky reparát. Týká se to i jiných předmětů a je to obecné: po revoluci došlo ke kolapsu pedagogického sboru na většině škol. Protože před rokem 1989 bylo učitelství (minimálně na druhém stupni a SŠ) jedna z mála smysluplných profesí a mnoho lidí se z politických důvopdů nedostal jinam než na pedagogickou fakultu, Jakmile dostali možnost dělat poctivě něco jiného za víc peněz, ze školství odešli. (Totéž se, mimochodem, týkalo vědy a výzkumu na AV a v rezortních výzkumných ústavech. Valná část těch oplakávaných redukcí AV a rušení ústavů byla prostě přizpůsobením reálnému stavu personálu).\nProblém je spíš, že nevyrostli noví učitelé, protože paralelně s tím probíhala kampaň "za česko protitulovanější" a otevíraly se tisíce nových studijních míst na vysokých školách. Dokonce i v pedagogických oborech, ovšem vzhledem k nízké ekonomické atraktivitě SŠ výuky na ně málokdo šel a když už šel, nezůstal učit.\n18. 05. 2011 | 06:36\nmatematika nikdy nebyla obecně oblíbeným předmětem a nikdy nebude. Vyžaduje "otravné" úsilí, které je třeba vědomě vynakládat a k tomu je nutné efektivně motivovat, což není jen záležitost učitele a dokonce si troufnu říct, že to není ani především záležitost učitele. Motivovat by měl někdo úplně jiný, učitel je (měl by být) prostředkem k osvojení vědomostí a dovedností ("kompetencí" :) .\nNe všichni žáci vás (učitele) mohou milovat, mnozí vás budou, alespoň někdy, nenávidět. Můžete se podbízet, pak ale platí "něco za něco" :)\nBohužel, všechny dosavadní vzdělávací reformy a modernistické směry vedly k rigidním tvorbám "manuálů", které učiteli diktují způsob a obsah výuky, například ono povinné "plus" a "mínus" místo zkraje přirozenějšího "a" a "bez", čemuž se sám učitel musí zbytečně učit. Dokud se nezmění přístup k učitelům, nemohou změnit svůj přístup učitelé.\nalmost glossed, naprosto přesně, za námahou musí být vidět smysl a nějaký hmatatelný cíl.\nmaximus, chápu vás, ale ve vaší situaci bývá člověk poněkud senzitivnější. Dnes si žáci mohou dovolit stonásobně víc než dříve, na záchod se během hodin trousívají husím pochodem, myslíte, že se tam něco z látky dozví? Vašeho potomka se to samozřejmě netýká, ten jen doplatil na jednání ostatních - i to se v životě vcelku běžně stává.\n18. 05. 2011 | 07:10\nčlánek vyznívá jako nic neříkající agitka se závěrem, že za vše mohou komunisti.\n18. 05. 2011 | 07:46\nJsem proti výuce matematiky. Je dokázáno, že kdo rozumí aspoň trochu matematice, má straníky za blbce. A jak všichni víme, tak straníci jsou oporou státu. To znamená, že příznivci matematiky jsou rozvraceči státu.\npro mne matematika JE oblíbená právě proto, že vyžaduje úsilí, které ovšem přináší jednoznačné, neoddiskutovatelné, neokecatelné výsledky. Prostě včera jsem nevěděl, že 1+1=2 a dnes to vím. A budu to vědět, dokud to nezapomenu a nikdo to nezpochybní, protože to tak je - na rozdíl od např. dějepisu, kde se o Janu Žižkovi dnes dočtete věci...A co třeba srovnání Čingischán vs. Alexandr("veliký")?\nPan autore, ujišťuji vás, že matematika není kamenem úrazu - nekonkurenceschopnosti naší republiky. Začíná to totiž už od batolecího věku - špatná výchova, špatné návyky, od mravních tak po studijní (jak v rodině tak ve škole), nevhodná koncepce výuky ve školách a samolibost politiků, kteří vymýšlejí, jak by se blýskli a shrábli tučný balík za "inovace" (viz elektronická forma státních maturit, co vyplodil psychouš Dobeš). Je spousta odborníků, kteří z matiky nikdy nematurovali a nikdy ji nepotřebovali a platí za kapacity ve světě i u nás doma (pracují a žijí ale v zahraničí, což se ani nedivím). Zkuste se zamyslet, kde udělali soudruzi chybu...\n18. 05. 2011 | 08:28\ndodatek: Dějiny a jejich srovnání má mnohem větší význam jak pro současnost tak pro budoucnost, ale kupříkladu naši politici nemají páru, co bylo tím problémém, který odstartoval války, potažmo 2.SVĚTOVOU válku...proto nyní prosazují politiku, která směřuje ke stejnému cíli: k lidské nenávisti, nacionalismu, vyhlazování starých a nemocných, ničení rodin s dětmi, trestání poctivých... prostě bleskurychlý návrat k otrokářství. Tak co je víc? Opravdu si myslíte, že je to problém matematiky???\nZáleží na učiteli, jak dokáže látku vysvětlovat a udělat z matematiky zajímavý předmět.\nNa ZŠ jsem matiku nesnášel. Nesmyslné biflování nesmyslů a úča se znaky mimozemské civilizace...\nAž na gymplu se z matiky stal asi nejoblíbenější předmět díky profesorům, kteří věděli jak zaujmout a jak nenásilně naučit. Takže jsem odmaturoval za 1 jak písemně (to bylo povinné) tak ústně a ještě v cizím jazyce. Na dalším stupni vzdělávání se má obliba v matice nijak neměnila...\nTo potvrzuje fakt, že kvalitní učitel je pro výuku takového předmětu prostě nepostradatelný. A tady si dovolim souhlasit s Almostem Glossedem... dobrý učitel se zaměří i na onen dobový kontext, zmíní se i o historii a především účelu té které operace...\n18. 05. 2011 | 08:42\nnepopírám, že i na ZŠ ae najdou uvědomělí jedinci, podobně, jako jste vy ;) Nicméně jste možná malinko přecenil, protože jsem přece psal o obecném a nikoliv konkrétním vztahu k matematice. I pak to budete rozporovat?\n18. 05. 2011 | 08:50\nMatematiku zrušit! A taky fyziku, chemii, mechaniku a podobné předměty. Bolí z nich hlava a nedají se okecat.\nČeský národ budou živit kunsthistorici, filosofové, sociologové, absolventi škol Sociálně právních a škol plzeňských. A pokud se někdo bude náhodou bude chtít vyučit třeba kominíkem, dlaždičem, hrobníkem, automechanikem, zedníkem, obráběčem kovů, hutníkem, nebo jinému řemeslu bude muset mít maturitu (bez matematiky) a min. bakálařské vzdělání. Škol na to máme dost. Téměř na každí vsi už je nějaká ta fakulta.\nA dopadneme jako v Irsku.\nMyslím, že vás nepotěším, pro našince je matematika něco mezi kupeckými počty, algebrou a čímkoli, co lze zaznamenat provázkem mezi dvěma kolíky, je třeba pečovat o vodní hospodářství, návod hledejte na Vysočině, v Poličce nebo v Chrudimi.\nK matematice, na SŠ jsem vůbec netušil, k čemu mi jsou integrály a derivace, došlo mi až na VŠ ve fyzice, k čemuže jsme měli tuto část matematiky. Pravděpodobnost v matematice na SŠ mne bavila, známá úloha o výpočtu pravděpodobnosti výhry ve sportce udělala radost, a pak jsem jednu dobu počítal a počítal. K čemu např. vektorová albegra, to nevím, k čemu byla, možná taky pro fyziku, nevím, nepamatuji se.\nTudíž k matematice bych uvedl, že mi nebylo ani na ZŠ, tak na SŠ v převážné většiny látky vysvětleno, proč se jí vlastně učím, učíme. Stejně tak to ovšem není známo dnešním SŠ. Tím, že odpadlo kouzlo přijímacího řízení na sŠ a VŠ a trychtýř elitářského VŠ vzdělání se rozpadl, nic nenutí a nedonutí žáky, potažmo učitele, či rodiče svou troškou přispět ke zvýšení atraktivnosti předmětu, který trápí generace žáků a studentů.\n18. 05. 2011 | 09:45\ndoplnění: Zajímává shoda je, že se úrovní vzdělání v těchto oblastech, dostáváme na úroveň Gruzie, či rumunska, což jsou státy, které mají taktéž zavedeno rovné zdanění.\n18. 05. 2011 | 09:48\nAd rovna dan, korelace neni totez co kauzalita.;)\npakliže něco významně koreluje, stojí za to kauzalitu prověřit, přestože řada korelací bude náhodných ;)\n18. 05. 2011 | 10:48\nTo Korf: To máte pravdu, na druhé straně nelze nevidět, že místo "dohánění" západu se blížíme a srovnáváme s východem, či vědomými kroky navazujeme na úroveň těchto států.\nTeď ještě po "reformách"rumunské hospodářství a gruzinský politický systém. Tento se jeví jako velice efektivní, vždyť se dokázali ubránit velmoci.\n18. 05. 2011 | 10:50\nNekdo tady psal, ze matematika je predevsim o cvicenich, o drilu, o tom si to odedrit, to jest naprosta pravda. Na VS obcas lituju, ze jsem na stredni v nekterych oblastech toho nespocital mnohem vice, ted mi to obcas chybi. Otazkou zustava jak udelat z pocitani cviceni tzv. IN zalezitost.\nMyslim si, ze jednou z moznosti, je zavest projektovou vyuku, tzn. studentum zadavat pololetni projekty, ktere budou vyzadovat vyuziti cele probrane latky, idealne projekty, ktere jsou uchopitelne(tematicky cilene) i v mimoskolnim svete.\n18. 05. 2011 | 10:53\n"Další problém je v tom, že nestačí jen pochopit. Pro dobrou známku je důležitá ještě jistota a rychlost. Obojí se získá jen cvičením. ..."\nTy podmínky dobrých známek jste určil přesně, ale já s nimi až tak úplně nesouhlasím. Jistě, jsou pak v životě profese, kde potřebujete pracovat právě takto, ale jsou jiné, kde jsou požadovány jiné schopnosti. Právě, že školy jedou v matematice podle jednoho. Vysvětlit během hodiny dvou nový druh příkladů, domácí úkol, příště desetiminutovka (jistota a rychlost), přehodit na jinou látku a tak pořád dokola.\nCo je na tom špatně? Desetiminutovka má třeba 5 příkladů. Jsou si většinou podobné jako vejce vejci. Jde jen o to neudělat chybu a hlavně rychle. Není čas zkoumat, zda je výsledek správný. A dát příklad odlišný od těch naučených? Zaděláno na celotřídní propadák. Pak známky: 1 chyba dvojka, atd.\nŘešíte-li ale v praxi úlohu, jejíž součástí je 5 jednoduchých matematických úloh, musíte mít správně všechny, jinak je výsledek špatný. A hlavně si musíte umět ten výsledek ověřit a provést opravu. A to děti dnešní výuka matematika neučí, ani to neumí ocenit.\n18. 05. 2011 | 11:06\nSouhlasím až na poslední odstavec a zaváděním nového písma. Podle mne by se měly děti učit písmo, které pak budou používat. Dosud se jim takovéto výuky nedostávalo a kvalita písma tím trpěla. Proč trénink vůle kvůli matematice? Proč ne trénink vůle v rámci matematiky samotné?\nVzorce lze lehce odvodit od pravoúhlého a rovnostranného trojúhelníku.\nProblém dnešní matematiky je, že se snaží naučit na ZŠ mnohé různé výpočty, avšak se vůbec neprobírají slovní úlohy. Osobně jsem toho názoru, že na ZŠ by se mělo snažit učit pochopit slovní úlohy (abysi žák osvojil -jistým úhlem pohledu- přemýšlet) a až na SŠ se učit další věci.\n18. 05. 2011 | 11:39\nTo Jan-Michal Mleziva:\nKonečně jste napsal něco, s čím mohu souhlasit od A do Z.\nMyslím, že není moc co dodávat.\nSnad jen tolik, že byste s panem Bromem oba zasloužili vykopnout.\nOvšem nikoli ze školství, alebrž na ministerstvo téhož. Nejlépe pak s pravomocemi Adolfa Hitlera a kata Mydláře v jednom. Pochopitelně pouze vůči těm, kteří tam sedí nyní a dělají naprosté h...o, či naopak ještě navíc škodí coby uvědomělí blbci, kteřížto, jak známo, jsou horší, než třídní nepřítel...\n18. 05. 2011 | 11:41\nPokud budete trénovat vůli jen v matematice, bude to pro děti ještě více cosi obludného, než nyní. Všude jinde pohoda, v matice pakárna. Nemyslím si, že by to bylo dobré.\nTak bych to nechtěl. Mně ale přijde alibistické, když matematika požaduje vůli, ale naučit a zprotivit jim to má jiný předmět a jiný učitel. Jinde pakárna v matice pohoda.\nLaik o vůli jindy než o Vánocích neslyšel. Dnešní doba žádá měkké dovednosti.\nČesko zaplavují vysokoškoláci, kteří jsou chodícími encyklopediemi, ale řešení většiny praktických problémů je uvádí do stavu solného sloupu.\nDůvod? Nerozvinuté logické myšlení, které umí kombinovat získané vědomosti z nejrůznějších oborů, aby našlo cestu ke zdolání překážky.\nMatematika je pro zachování inteligentní populace zcela nezbytná, protože právě tento druh myšlení rozvíjí.\nÚlevy z posledních desetiletí zřejmě jen reagovaly na zoufalý systém, v němž i skvělým pedagogům pod tíhou nabitých osnov chyběl čas na procvičování. A pokud si člověk něco nezažije, schopnost zakrní.\nDnes a denně jsme svědky toho, jak se skutečná systémová řešení nahrazují dočasnými úlevami. Tento přístup nás může časem vrátit zpět na stromy, pokud to vůbec přežijeme.\n18. 05. 2011 | 12:16\nČlověk přichází většinou až příliš často pozdě na to, že se ve školách neučil spoustu věcí nadarmo. Nepoučil se ze stále opakujících se dějin, nečetl doporučenou literaturu (tu si často přečetl až po ukončení školních let), matematiku chápal jako nutné zlo a mateřský jazyk měl velmi, ale opravdu velmi složitou gramatiku... Já jsem maturoval i končil VŠ za hlubokého totáče. Několik mých učitelů učila už za 1. republiky, někteří až za totáče. Rozdíl ani nebyl ve znalostech učitele, ale ve schopnostech naučit věci, které budou k něčemu. Metou bylo naučit samostatně myslet. Kterému z učitelů se to alespoň částečně povedlo, tomu jsem vděčný pořád. Škola ač komunisticky zaměřená, měla určitý řád - napřed se probíralo učivo z matematiky a pak teprve navazující, např. učivo fyziky.\nShodou okolnosti dnes maturuje můj syn. Ve škole často ve fyzice v 1. ročníku probírali učivo, ke kterému v matematice došli až v ročníku třetím...\nMyslím, že ve školství se problémy hromadí stejně jako kdekoliv jinde. Nechápu, jak mohou být prosazovány centrální maturity, když nejsou dopracovány jednotné osnovy učiva, které by měl student ve škole probrat. Nechápu, jak bychom měli změnit chování načí společnosti, když nejsme schopni sjednotit zákony, podle kterých by se měli chovat i zákonodárci...\nNejvíce mi chybí u všech a nejenom u učitelů osobní zodpovědnost. Za mých mladých časů byl na vysokých školách přetlak zájemců. Pokud se tam někdo dostal omylem, max. po 2. semestru byl pryč. Prestiž středních škol se hodnotila podle množství studentů, kteří ukončí vysokou školu.\nParadoxně při přijímacích pohovorech z fyziky se mě VŠ profesorka jako první otázku zeptala, jestli na našem gymnáziu ještě učí jisty pan profesor. Po mé odpovědi, že mě učil celé 4 roky a u něj jsem i maturoval, mi k mému překvapení sdělila, že nemá dalších otázek....\n18. 05. 2011 | 12:20\nTužka napíše, s matematikou to nebude vůbec lehké u dnešních generací dětí a mladých lidí. Jsou zvyklé cvakat knoflíky a mít všechno hned, bez námahy. Jsou zvyklé přijímat informace, nejsou zvyklé se jich pracně dobrat. Je to v celém systému. Od začátku života je domov a okolí plné pomocníků, netřeba se namáhat. Chybí jim manuelní zručnost, trpělivost, mnohdy i touha dopátrat se, naučit se ,...netvrdím, že všem. Ale těch líných kalkulačkových, pudingových dětí, které nevydrží fyzickou i psychickou zátěž, přibývá.\nUž Komenský napsal,...tam, kde jsou líné nohy, tam je i líná hlava. Já bych dodala, tam, kde jsou i líné ruce,...třeba namátkou,...mnoho dětí neumí ukrojit chleba,...odpoví,...máme kráječ,...kupujeme krájený.\nV matematice ubylo rýsování, deskriptivy, přibylo připravených obrázků. Princip výuky,... spojení práce končetin a hlavy, se dostává do pozadí, to k žádnému pokoku ve výuce u průměrných v populaci nepovede. A podle Gaussovy křivky je průměrně nadaných nejvíce. Tužka.\n18. 05. 2011 | 12:24\nHotentot s Tatarstánu napsal(a):\nNechcete pane autore..\n..toho po našich dětech nějak moc?? Tak zjednodušte pravidla ČJ !Tento "národní poklad"je překudrlinkován a přesycen pravidly všeho druhu!\nA to snad proto,že se tím dobře živí Ústav pro jazyk Český ??\nMnoho národů má pravidla podstatně JEDNODUŠÍ a nesložitá-nebo je dokonce\nnemají vůbec!A často jsou úspěšnější než my...\nPotom možná zbude i čas na výuku matematiky a čert ví čeho !\nto Baba 09:03 prosím můžete rozvést: "dva kolíky a provázek - vodní hospodářství"?\nTužka: bravo! ... a do důsledku - na co jsou čínské hračky, které dělají všechno možný ... naproti tomu merkur ze kterého se dá udělat všechno možný!\nKlacek, nůž a provázek - základní nástroje mého dětství s matikou nesouvisí...\nAle víte co, neplačme nad politikou ani matikou a pojďme (kdo máme) si s dětmi zahrát tangramy. To je nejlepší geometrie jakou jsem pro předškoláky objevil!!!\n18. 05. 2011 | 13:26\nmého dětství, ale to už s matikou nesouvisí\n18. 05. 2011 | 13:27\nMatematika na papire je v soucasnosti uz prezitek. Matematika jako formalni kalkul musi byt provozovana na pocitacich podobne jako samotne vypocty. Je konec doby tezkopadnych papirovych technologii v matematice. Matematika na papire je jako by se dnes sociologie vykladala podle moudrych rad starobyleho Pecirkova kalendare. Papiru je konec. S tim uz zadna reforma nic nenadela. Matematici sami jsou dnes jako ta prislovecna kovarova kobyla ktera chodi bosa a k zasadnimu komputerizacnimu kroku na vlastnim dvorecku se zatim tezko odhodlavaji a v nejlepsim pripade pestuji zaklady matematiky jako cistou vedu a povetsinou na papire.\n18. 05. 2011 | 14:04\nMatematika na papire je v soucasnosti uz prezitek. Matematika jako formalni kalkul musi byt provozovana na pocitacich podobne jako samotne vypocty.\nA co jsou asi tak numericke metody (pro reseni dif. rovnic) anebo systemy jako je Maple apod?\n18. 05. 2011 | 15:29\nMyslím, že za mne odpověděla dostatečně Tužka. Osekání výuky v manuálních činnostech až na kost souvisí i s tou matematikou, vůlí a učením.\nVidím to doma na svých potomcích a jejich vrstevnících.\n18. 05. 2011 | 16:55\nKdyž jim tu matematiku tak znechutil, proč stará garda inženýrů (přímo studujících magisterský titul, kdy měli 6 matematických předmětů) byli tak cenění v zahraničí a nyní ne?\n18. 05. 2011 | 16:58\nZe se pocitace pouzivaji horem dolem na miliony vypoctu je prece jasne. Mam na mysli fazi predchazejici vypoctum. Ve ktere se ucime matematiku, vytvarime matematiku, manipulujeme s vetami provadime dukazy, zavadime definice a vytvarime algoritmy.\nCekam spis na odezvu nekoho kdo se orientuje v matematicke logice, zakladech matematiky a tak podobne.\n18. 05. 2011 | 17:12\nTo zenete vodu na muj mlyn. Ti co prijdou po dnesni mlade generace se od ni budou lisit v tom ze budou jeste komputerovatejsi. Na kompu lze delat spoustu bajecnych veci, ktere jeste vetsinou ani nezname a mi strednaci ani nikdy znat nebudeme. Papir pro ne bude neco jako bridlicna tabulka s olůvkem pro nas.\n18. 05. 2011 | 17:21\nBez urážky, ale vy jste nejspíš jak, se v IT branži říká kopač kanálů, tj. progamátor PHP a jiných linkující knihovny pro obsluhu dialogových oken atd. Zajděte si do např. vývojového centra Honeywellu. Na modelovací nástroje založených na FEM výpočtech brztak potřebujete vědět CO daná diferenciální rovnice počítá a jaké jsou její vstupní parametry, jaké jsou definiční obory těchto parametrů atd. Například "maséři" počítající výkonová spektra v Matlabu příkazem psd jsou naivky, co neumí matematiku a neví, že tento příkaz počítá s ideálními nebiasovanými, neví, že ony knihovny neřeší ztáty výkonu signálu okénkováním, prahováním Příkladů Vam vyjmenuji stovky.\nP.S. Lidá z Matfyzu, oproti všeobecně tradovaným klišé, jsou velmi horkým zbožím na trhu práce a zpravidla končí v bankovním sektoru jako velice schopní analytici nebo se starají o datovou bezpečnost ( nemám na mysli linkování knihoven např. RSA)\n18. 05. 2011 | 17:29\nUčení má být zábavné.\nCelebrity se v rozhovorech chlubí špatnými známkami.\nFilm nebo seriál, kde by učitel nebyl vyobrazen jako totální exot snad za posledních 20 let nikdo nenatočil.\nTak čemu se, probůh, divíme?\nMatematiku nelze naučit bez jistého "drilu".\nCo může být zábavného na počítání dvacátého šestého příkladu na složené zlomky?\nVysvětlit, zaujmout, umět odpovědět na otázku: "K čemu je to dobré?", když se ptá žák opravdu zvídavý, to je práce učitele.\nPočítat příklady doma, připravit se na výuku, naučit se vzorečky, ... - to je práce žáka.\nAle kolik z těch současných ji opravdu dělá?\nA kolik rodičů se zajímá častěji, nežli dvakrát do roka?\nAle přesto to bez matematiky do budoucna nejspíš nepůjde.\nTak proč vůbec musíme vést diskuse, zda je potřebná, či nikoliv?\nSamozřejmě, že nikdy nebude potřebná pro všechny.\nAle středoškolské "počty" by měl zvládnout skoro každý, pokud chce mít maturitu.\n18. 05. 2011 | 18:35\nProblém není v tom, jestli datlím rovnici na klávesnici, na dotykové obrazovce, interaktivní tabuli, či papíru.\nProblém je v tom mozku, který řídí ruku.\nDnešní dítka si možná budou umět vygooglit přirozený logaritmus, ale nebudou tušit, k čemu jim to je.\n18. 05. 2011 | 18:41\nJsem přesvědčen o tom, že se reforma v roce 76 negativně podepsala na možnosti dětí vybudovat si během prvního stupně pevný základ pro další vzdělávání. To se netýká pouze matematiky. Postupně se přidávaly další faktory, které mají za následek dnešní úroveň výsledků. Alespoň takhle to vnímám.\nBohužel se také stává, že předem již motivovaného žáka učitel demotivuje. Co potom s tím?\nMyslím, že je třeba cvičit vůli, kde se dá, aby pak mohla posloužit třeba v matematice.\nHotentot s Tatarštinu:\nNa vině asi nejsou samotná pravidla pravopisu, ale podle mě neefektivní způsob jejich výuky.\n18. 05. 2011 | 19:10\nSouhlasím, že "množinová" reforma byla trestuhodná.\nPřesto si myslím, že šlo jen o drobný přestupek v porovnání se zločinem, který se odehrává v našich školách právě teď.\n18. 05. 2011 | 19:50\nv něčem Vám dám za pravdu, v něčem ne.\nKdyž jsem se díval na matematiku ve třetí třídě ZDŠ u mladšího syna, tak jsem měl pocit, že se opravdu autoři zbláznili. Naštěstí byl kluk vyjímečně inteligentní (dnes je úspěšný IT), zvládal to levou rukou a ani se doma nemusel učit.\nAle to nemůže vysvětlit totální propadák za posledních dvacet let. To mi potvrdil každý z učitelů mé generace. V roce 90 jsme stále drželi vysokou úroveň.\nAle tématem je ZDŠ, znovu opakuji, že základním problémem jsou ony slovní úsudkové úlohy, které žáci dnes prostě neřeší. Tam nejde o matematiku, jde o elementárí cvičení logiky, představivosti, kombinačních schopností... Kolem nich se všechno točí a tam není jiná cesta, než žáky přinutit k jejich řešení. Ať už zábavnou formou nebo drilem. Protože kdo si tím na ZDŠ neprošel, tak prostě jeho intelekt nestojí za moc (eufemismus), s tím se nedá nic dělat. To musíte jako učitel vědět sám.\nNa blogu ana Šteffla jsme měli i obsáhlou debatu o významu MO. V případě ZDŠ to jsou ony úsudkové úlohy, jen trochu obtížnější. Tak je vemte a dejte maturantům ... a uvidíte tu hrůzu.\n18. 05. 2011 | 23:18\n"Matematika na papire je v soucasnosti uz prezitek ...."\nA co matematika v hlave? ;-) Taky prezitek?\n18. 05. 2011 | 23:25\nPokud jde o úsudkové úlohy, souhlasím s Vámi. Ale to Vy víte z našich předchozích diskusí.\nPropad je ale, bohužel, už vidět i u elementárních činností.\nŽe mají prváci na střední problém s dělením dvouciferným dělitelem, to už jsem si zvyknul.\nLetos poprvé nedokázala nadpoloviční většina zvládnout triviální převod z desítkové do dvojkové soustavy - v podstatě opakované dělení dvěma se zbytkem.\nA s hrůzou jsem zaznamenal snahu o hledání kalkulačky při dotazu na malou násobilku. Zatím to byly výjimky...\nZato obrovsky uměli někteří diskutovat o tom, že po nich chci zbytečné kraviny...\n18. 05. 2011 | 23:57\nVím z debat, že si rozumíme :-). Tak se jen mrkněte na poslední debatu u pana Šteffla, jde o odkaz na ony testy ukazující úroveň přáštích učitelů matematiky. Hrůza ...\n19. 05. 2011 | 00:13\nJá už to četl, jen jsem neměl čas zapojit se aktivně do debaty.\nJímá mne smutek.\nAle třeba propadající se ekonomika přinutí nastoupit do školství pár schopných lidí z praxe.\nAnebo někdo přičaruje konečně rozumného ministra školství.\nNebo že by se stal ze školství klíčový post na úrovni místopředsedy vlády?\nNejspíš si musíme opravdu nějak pořádně nabít hubu a pak se teprve ze vzdělání stane celospolečenské téma.\n19. 05. 2011 | 00:23\nposte.restante " Že mají prváci na střední problém s dělením dvouciferným dělitelem"\nMozna to svedci o opaku. Jak se traduje, profesor Kořínek mival na seminarich drobne problemy s malou nasobilkou.\n19. 05. 2011 | 02:01\nehad "A co matematika v hlave? ;-) Taky prezitek? "\nTedy tak daleko jako vy bych rozhodne nesel :-)\n19. 05. 2011 | 02:11\nPáni profesoři si mohou dovolit leccos... :-)\nOni na to na rozdíl od středoškolských studentů mají nárok, protože většinou už dokázali, že v něčem dobří jsou.\nProfesura se ještě donedávna jen tak nerozdávala.\nSilně ale pochybuji, že mám v ročníku třicet budoucích profesorů.\nSpíš si myslím, že je někde v systému pořádně velká chyba.\nA že současné "reformní" kroky ten průšvih jenom umocňují.\nNa Matematicko fyzikalni fakulte maji stejny problem jako na zakladni skole. Uci se tam vety a dukazy zpameti a pritom jim nerozumeji. Hlavni je, ze to umeji na zkousce odrikat. Vyssi stupen by byl, kdo to rychleji odrika. Kdyz pak prijde na skutecne otevrene problemy treba i z praxe, pak nesouvisle opakovani poucek zpameti nestaci. Nastesti maji pripravene tvrzeni, ze oni tam jsou vynikajici teoretici a nejakymi hloupymi otazkami, ktere by mohly mit prakticke pouziti, se nezabyvaji.\n19. 05. 2011 | 10:24\nI já jsem se s matematikou skamarádil vpodstatě šťastnou náhodou. Díky suplující paní učitelce Míčkové na základce a profesoru Rémanovi na průmyslovce. Není ale čas na nějaké velké filipiky kolem matematiky. Souhlasím, že většina učitelů matematiky asi nepoznala se své školní docházky radost z objevování matematiky. Je třeba ukázat jim alespoň radost z přivádění žáků k radosti z objevování. Čili učitelé se musí začít učit učit. A nejenom v matematice. MŠMT by mělo zorganizovat prázdninové školy pro učitele, na kterých bude to málo učitelů, kteří ještě umí učit, ukazovat těm zbývajícím, jak to mají dělat, aby to uměli taky. Pak teprve může přijít na řadu i bádání v učených traktátech o didaktice. Budeme-li pokračovat směrem, který naznačily testy ke státní maturitě z matematiky, skončíme jako země nevzdělaných a tím i nepoužitelných pitomců.\n19. 05. 2011 | 10:30\nTužka napíše pro Poste.restante, chyba je v základech. Děti musí od prvního vstupu do školy dostat "pod kůži" základy nejprve psaní mateřského jazyka a k tomu pojem a algoritmy přirozených čísel. To je úkol prvních čtyř ročníků vzdělávání. Kde se to prošvihne, staví se dál na "pohyblivých píscích." V devadesátých letech začali učit i maturanti,bez dalšího vzdělání,..."chytré hlavy" si myslely, že národní škola je jednoduchá, děti méně zlobí, tak učili tam. Kardinální chyba, první výukové roky jsou nejdůležitější. A taky, když děti "chytí " učitelku často zameškávající, / důvody různé,/ a ředitelství její zástup jen "šolichá", další zásah do základů výuky. Pak, děti bývají nemocné,... často nemocné. Dnes je normální, že dítě za zimní období několikrát týden i víc chybí ve škole, vznikne mezera, která se nezaplní a nástavba se bortí. Máte přístup k informacím ve školství, zjistěte si, jaký byl průměr zameškaných hodin na jednoho žáka třeba v letech 1960-65 / v té době dávat antibiotika několikrát do roka nebylo zvykem, děti byly zdravější./ No a k tomu porovnejte dnešní číslo zameškaných hodin, nárust bude velký, možná, že tam nebude jen o desítky procent, ale dostaneme se na dvojnásobek,... tady bych šla i do sázky, a to se v šedesátých letech učilo i v sobotu, takže číslo o ten den docházky navíc je vyšší.\nDále je to přeinformovanost dětské mysli, od kočárku spousty zvukových a vizuálních podnětů, které nebyly zpracovány a dětskou mysl zatížily, ta se stává difuzní, a mnohdy vypouští i potřebné informace.\nA taky hraje roly , že ve výuce chybí permanentní opakování "vzdělací kostky" informací v daném předmětu a její propojení s jiným příbuzným předmětem. Matematika, fyzika, chemie. Přírodopis, zeměpis.\nA když to dáte vše na jednu misku vah, máte tady pokles ve vzdělání "jako vyšitej".\nZdravím, a přeji vnímavé a vstřícné studenty a posluchače. Tužka.\n19. 05. 2011 | 10:57\nNa MFF jsou skutecne podivne pomery. Na zkousce z lebesguova integralu jsem se kdysi zakoukal do asistentky ze Slovenska, ktera byla preze vse co se povida o matematickach mimoradna krasavice. Kdyz pak prisel Hedrlin, tak jsem nevedel ani jak se jmenuju. Jak ma potom vypadat na takovem ustavu reforma matematiky?\nPřehled užité matematiky, Karel Rektorys, 1968, kniha pro vysokoškoláky/středoškoláky\n19. 05. 2011 | 12:20\nS tou vasi tridou neklesejte na mysli. Dejou se dost podivny veci. Doucoval jsem kdysi studenta CVUT FEL, ktery studoval na cerveny diplom. Byl skvelej. De fakto to nepotreboval. Jenom mel pocit ze potrebuje neco "doladit." Priznal se ze mel na prumyslovce ctyrku z matematiky. Oni ani ti Newtonove, Darvinove, Einsteinove nemluve o Edisonovi nebyli ve skole nic moc. Vzpominam jak kamarad byl slabej v zemepisu. Pak emigroval, stal se z nej velky "cestovatel" a zemepis ze sebe sypal jako namydleny. Ja byl zse slabej na cizi jazyky a to mi nastesti zustalo. Jeste dnes se mi ale bohuzel zda o nepravidelnych francouzskych slovesech.\n19. 05. 2011 | 12:28\nRektorys odklepnuto cena 800. To teda cumim. Lide jsou zrejme pro vzdelani schopni velkych obeti. Na jedne prumyslovce sliboval student ze kdyz udela maturitu, ztrati panictvi se skolnikovou.\n19. 05. 2011 | 12:35\nMáte pravdu v mnohém.\nJeden můj kolega hlásá, že na prvním stupni by měli učit jen ti nej- a brát více nežli na gymplech.\nJá zase s oblibou zdůrazňuji, že vzdělání má charakter pyramidy, jejíž základ musí být široký a pevný, jinak se to další patro někde sesype.\nS docházkou na základkách je to špatné, ale pořád ještě pohoda.\nNa střední mám žáka, který ma zameškaných 130 hodin za čtvrtletí a rodiče všechno omluvili.\nZa dřívávějc by musel mít razítko od doktora. Dneska musím omluvit i týdenní "nevolnost" či "rodinné důvody", podepsané pouze rodičem. Pikantérií pak už je fakt, že osmnáctiletý žák si svou absenci omlouvá sám.\nPřesycenost dětí prostřednictvím médií je občas děsná.\nAle dá se také dělat dobře.\nTřeba můj pětiletý syn mi podrobně "vysvětloval" s očima navrch hlavy, k čemu jsou krevní destičky a jak bílé krvinky ničí zlé koky. Dostal totiž pod stromeček na DVD francouzský seriál "Byl jednou jeden život" a pouští si to pořád dokola.\nSamostatnou kapitolou by byly učebnice.\nJeště mám někde svoje staré ze základky s dětsky příjemnými obrázky. Ty současné většinou nesnesou srovnání.\nAle psal je většinou nějaký vysokoškolský profesor, PhD. a MBA,\ns doktorátem z psychologie. Sice nikdy neučil nikoho pod 18 let, ale to nevadí...\nNo, už jsem se "vyvztekal", tak toho nechám.\nJinak by to bylo spíš na sérii článků.\nTahle společnost je prostě nezdravá a už to začíná být vidět i na dětech.\nProblémy s výukou matematiky - to je jen jeden ze symptomů.\n19. 05. 2011 | 12:48\nS jednostranně zaměřeným studentem nemám problém.\nKdyž si někdo na střední vydělá programováním na novou Oktávii, tak fakt neřeším, že je u mne na čtyřku z Elektrotechniky.\nKdyž ale z dvaceti okolních základek vypadnou jedničkáři, kteří najednou neumí v prváku spočítat průměrnou rychlost, tak je chyba někde v systému.\nAle vlastně, proč se divím.\nBývalý premiér to neuměl taky, tak co.\n19. 05. 2011 | 12:54\neletwat University napsal(a):\nZásadním problémem matematiky je její debilizace. Děti se učí sčítat a odčítat, což jsou úkony, které z hlavy z praxi dělají opravdu jen ta nejprimitivnější, nejomezenější zaměstnání. Nikdo normální nic z hlavy nepočítá, hlavně proto, že nic opravdu složitého z hlavy spočítat nejde. Na matematice jsou nejzákladnější LOGIKA (ta dovoluje vůbec soudně myslet), STATISTIKA (ta dovoluje pochopit svět jako takový), EKONIMICKÉ APLIKACE (ty umožňují v reálu spočítat cokoliv od jednotkové ceny zboží po TCO) a DOKAZOVÁNÍ (to ukazuje celou matematickou stavbu). Lopaty nechť se učí na institucích pro lopaty jak spočítat objem bazénu, ekonomové nechť pochopí ekonometri, informatici potřebují počítačovou matematiku (neuvěřitelé, kolik programátorů nechápe rozdíl mezi číslem typu REAL a reálným číslem) a vzdělanci ať se učí vyvozování, protože bez něj vůbec nepochopí konstrukci a smysl matematiky jako takové. Debilizovat předmět těm, které to "nebaví" nemá smysl. Pokud to někoho "nebaví", ať je mu snížena podpora a vyženou je makat na platnáže, protože s nimi opravdu není žádné pořízení. Život není o tom, co člověka "baví nebo nebaví", protože zadarmo nic není. Dnešní úpadek souvisí s absencí úsilá typu "tatínek to za mě zařídí", inteligentnější rodiče ví, že za potomky vše nezařídí a že se musí naučit makat.\n19. 05. 2011 | 16:02\nBTW výše uvedený komentář o MFF, že cílem je učit se zpaměti je zcela mimo mísu. Naopak, většina vyučujících se snaží zlikvidovat všechny, co se učí zpaměti, protože na tu školu prostě nepatří. Aneb mohu li citovat "dobrý matematik není ten, který si vše pamatuje, ale ten, který umí vše odvodit".\n19. 05. 2011 | 16:08\nZkuste mi zde odvodit tvary německého nepravidelného slovesa GEHEN. Rád si počtu.\nPokud myslíte pouze počty, mohu souhlasit, ovšem neumím si představit úspěšné zdolání malé písemky s jediným příkladem na - dejme tomu - derivaci. Než si to všechno odvodíte, budou mít ostatní vypočteno a odevzdáno.\nA odvození vztahu pro výpočet povrchu koule by mě taky zajímalo. To můžete přihodit jen tak mimo soutěž.\n19. 05. 2011 | 17:08\nMáte s Tužkou zcela pravdu. Pro nás dva by nebylo nic snazšího než učit matematiku v prvních dvou letech na technických fakultách. Teorii známe na universitní úrovni, obtížné příklady ze sbírek (pro matematiky) dávno spočítané a způsob výkladu dávno dokonale propracovaný v každé lepší učebnici pro technické fakulty. Já bych si vybral tenzorovou nebo komplexní analýzu :-). A studenti? Nestačíš? Pak nemáš na VŠ co delat.\nAle vycovat dětičky prvních 5 let a dostat je na maximum svých možností je opravdu úkol pro Pana učitele. Já bych jen Tužku doplnil: Zcea souhlasím s tím, že základní zvládnutí jazyka je podmínkou. Ale nedílnou součástí je kromě četby i ona gramatika, jak jsem nejednou psal. Tam se poprvé setká se základy logiky i abstrakce, musí si uvědomit, co je podstatné jméno, proč se větě píše i nebo y atd. A v případě matematiky jde nejen o základní zvládnutí počítání s číaly, ale předevší o ony úlohy typu Půl cihly a 1 kg váží jedna cihla. Kolik váží 2 cihly? Jak jsem o tom psal v nedávné debatě.\nNa blozích pana Šteffla jsme mimo jiné debatovali i o matematické olympiádě. Na úrovni pro ZŠ nejde o matematiku, jde o cvičení v logice, abstrakci a představivosti. Kdyby jste ty úlohy dal dospělé populaci, tak by jste se asi zděsil.\nMoje praxe je opravdu bohatá. Mohu bezpečně prohlásit, že je ve výrobní praxi cennější dítě schopné to řešit než dospělá a vzdělaná osoba, která by si s tím neporadila. To dítě by za rok všechno potřebné poznalo a nastudovalo.\n19. 05. 2011 | 20:29\nTužka napíše pro Eletwat University,...dovolte, budu parafrázovat,..děti se učí chodit, což v praxi dělají jen ti nejprimitivnější, naco chodit, máme přece kočárek, máme auto,... mám pokračovat, fakt,...to je teda síla,.. Tužka.\n19. 05. 2011 | 20:39\n"Zásadním problémem matematiky je její debilizace. Děti se učí sčítat a odčítat, což jsou úkony, které z hlavy z praxi dělají opravdu jen ta nejprimitivnější, nejomezenější zaměstnání."\nVam bych chtel rozmenovat v obchode 5ti tisicovou bankovku ;-) ...\n19. 05. 2011 | 20:56\nJá bych to řekl trochu jinak. Oni těm důkazům rozumět musí (nebo by měli), koneckonců to na pochopení není tak složité a našprtat se je by bylo složitější, než je pochopit. Ale to je pro příští matematiky příliš málo - matematická úroveň je nastavená obtížností úloh, které vyřešil sám. Tady nejspíš chybí sbírka úloh teoretického rázu. Právě tak, jako na SŠ chybí sbírka úloh z logiky. Jinými slovy, výchova příštích matematiků by měla vypadat tak, že má z přednášek za semestr jen dvacet ukázkových důkazů, ale k dispozici sbírku souvisejících úloh, kde stovku důkazů musel vymyslet sám.\nPočítání příkladů vyžaduje obvykle jiné schopnosti než nalezení důkazu teoretických úloh. To první stojí obvykle jen na kombinačních schopnostech a představivosti, druhé daleko víc na logice a abstrakci.\n19. 05. 2011 | 23:19\nDěti se učí sčítat a odčítat, což jsou úkony, které z hlavy z praxi dělají opravdu jen ta nejprimitivnější, nejomezenější zaměstnání.\nJestliže jsem psal o pyramidě vzdělání, pak pro matematiku to platí stoprocentně.\nZákladní úkony a násobilku se učí všichni.\nNěkteří na této úrovni skončí.\nNěkteří pochopí trojčlenku a procenta.\nNěkteří zvládnou soustavy lineárních rovnic.\nNěkteří zvládnou úroveň rovnic diferenciáních...\nPředstava, že při výpočetch třeba rovnic elmag. pole si vždycky na kalkulačce odzkouším, jakým číslem rovnici vykrátit, je prostě fantastická.\nZkušenost ukazuje, že zvládnutí násobilky je v takových situacích přece jen praktičtější.\n19. 05. 2011 | 23:29\nTak a těd jeden velmi depresivní příspěvek\n1)Všichni co víte jak na to mazejte učit do škol a dokažte že vaše domněnky jsou správné\n2)Matetika byla vždy jenom domenou těch nejiteligentnějších\n3)Čím jednodušší jedinec tím skončí na jednodušších problémech\n4)Učit geneticky předurčené jedince, kteří na to nemají je zbytečné plýtvání lidskými zdroji a časem učitelů.\n5)V nějaké knížce se k tomu již vyjadřoval Feymann( nějak takto to podal v roce 1940 +-10 let) : to že 90% populace nerozumí matematice není chybou matematiky ale problém je v mozku těch 90% populace. Osobně si myslím, že se jedná o genetický problém a proto učitely neřešitelný.\n20. 05. 2011 | 08:22\nAby nedošlo omylu: Třeba já si myslím, že není třeba objevovat dávno známé a osvědčené mj. v letech, kdy jsem chodil do ZDŠ (60. léta). A samozřejmě zastáváme názor, že Gaussovu křivku nelze podvést a že každý má strop, kterého by ale měl dosáhnout.\n20. 05. 2011 | 16:19\nNa metodice matematiky jsou krasne kolotoce. Zaci se ze zacatku uci scitat, odcitat, nasobit a delit coz jsou funkce dvou promennych. Funkce dvou promennych jako pojem pred nimi uspesne taji az nekam do nekolikateho semestru VS. Tak to aspon bylo drive za mych casu. Mezi tim je vlastne stale uzivaji ve fyzice a a matematice plne binarnich funkci. Aby to nekdo prilis brzo neprohledl dusledne rozlisuji funkce, operace , zobrazeni v ruznych oborech matematiky.\n26. 05. 2011 | 06:07\nAle to se učitelé na pedagogických fakultách i jinde přece učí (učit)!\nVáš návrh je proti současnému trendu - předpokládáte přenositelnost zkušeností z vyučování, kdežto dnes co třída a učitel, to se považuje za originál, a tak si každý učitel musí připravovat svou vlastní výuku, včetně strategie; ve své podstatě neustále objevuje Ameriku.\n29. 05. 2011 | 15:56\nTo, co navrhujete, mi nejvíc připomíná dobře rozpracovanou Mooreovu metodu:\nTrochu mě pravda děsí...\n29. 05. 2011 | 18:05\nVcelku s Vámi tentokrát souhlasím, leč, pokud individuální heuristický přístup ke každému žáku neuvádíte jako ideál, ale jako návod pro praxi, tak se obávám, že je takový návod k ničemu. To prostě realizovatelné není, to ví každý učitel. A myslím, že i přeceňujete reformu z roku 1976. S podobnými problémy jako tehdy se potýkáme i dnes. Jen jsou kvantitativně i kvalitativně horší.\n29. 05. 2011 | 18:31


Chalupa Pohoda - Poloha, Služby, Okolí\nČeské hory » Jeseníky » Ubytování » Ostružná » Chalupa Pohoda » Popis\nKaždý pokoj je vybaven samostatným sociálním zařízením (umyvadlo, WC, sprcha-vana), televizí se satelitním příjmem + DVD, komoda, skříň, noční stolky. Vybavení chalupy: Kompletně vybavená kuchyň (veškeré nádobí, 2 lednice s mrazáky, elektrická trouba, sklokeramická varná deska, mikrovlná trouba s grilem, myčka na nádobí, rychlovarná konvice). Obývací pokoj propojený s jídelnou – vybaven velkou dřevěnou lavicí, stoly, židle, chladící výčepní zařízení na pivo, kamenný krb, rohová sedací souprava, plasmová TV se satelitním příjmem a domácím kinem. Za chalupou je nově zbudované dětské hřiště a posezení s ohništěm.\nSkiareál Ostružná patří společně se skiareály Petříkov, Brannou a Ramzovou k těm největším a nejznámějším lyžařským střediskům na Jesenicku. Skiareál Ostružná má na severních svazích šest upravovaných sjezdovek s délkou více jak 2 km a 5 vleků s kapacitou 2500 osob/h.Nově otevřen areál v Přemyslově se čtyřsedačkovou lanovkou cca 15 minut od objektu.\nChalupa Pohoda Ostružná Hlavní strana objektu\nChalupa Pohoda Ceník ubytování a stravování


Anetčina nevěra – sex na dovolené – Erotické povídky\nAhoj čtenářky a čtenáři, zdraví Vás Kurt XXX. Já vím, že jsem dopředu předesílal, že další povídka už nebude, ale rozhodl jsem se udělat výjimku. Mám jednu zajímavou povídku, tak to berte jako trochu pozdní dárek, když jsou ty svátky. A teď už k příběhu Martina a jeho slečny Anety.\nJmenuji se Martin a již druhým rokem studuji na vysoké škole. Jsem celkem obyčejný student s neobyčejnými choutky. To, že mě šíleně vzrušuje a dovádí k šílenství, když má někdo pohlavní styk s mojí partnerkou jsem zjistil na střední škole. Tehdy jsem chodil s jednou spolužačkou z vedlejší třídy. Jmenovala se Kačenka a byla to moje první velká láska a první holka, se kterou jsem měl sex. Uplynulo jen pár měsíců našeho vztahu a já jí nečapal, jak to dělá s jiným. Přijel jsem ji tenkrát nečekaně navštívit na statek kousek za městem, kde bydlela se svou rodinou. Když jsem zvonil, přišel mi otevřít její táta s tím, že neví kde jeho dceruška je ale, že šla asi s jedním kamarádem do sadu. Cestou k sadu, který byl na nejvzdálenější části rozsáhlého pozemku, jsem procházel kolem staré kolny s dřevěnými, trochu se rozpadajícími vraty. Slyšel jsem nějaký zvuk a tak jsem nenápadně nahlédl dovnitř skrz úzkou mezeru, která se udělala ve vratech. To co jsem viděl, mi zvedlo adrenalin do neuvěřitelných výšek. I když bylo uvnitř celkem šero, jasně jsem rozeznal Kačky roztažené nohy, mezi nimiž se rytmicky pohupoval trup nějakého cápka. Oba při souloži tlumeně sténali, aby je nikdo neslyšel. V tu chvíli jsem měl zlomené srdce. Zarážející bylo, že jsem hned neutekl, místo toho jsem je pozoroval a bude to znít trochu úchylně, ale prostě jsem si musel udělat dobře a to hned dvakrát, s pohledem přilepeným na nevěrné nohy přítelkyně a kus trupu jejího milence, nic víc vidět nebylo. Pak jsem zpanikařil a utekl, s Kačenkou jsem se rozešel, ale od té chvíle jsem tušil, co mi přináší největší rozkoš i když jsem si to z počátku nechtěl přiznat.\nPo Kačce přišly další holky. Žádné jsem svou touhu nepřiznal. A navíc jsem se s každou celkem brzy rozešel. Asi před dvěma lety mi do života vstoupila Anetka. Seznámili jsme se na jednom večírku. Anetka je kráska, která stále ještě studuje střední školu. Vlasy má velmi tmavé barvy ale nosívá v nich několik modrých pramínků, to ji dodává trochu poťouchlý vzhled. Právě kvůli modrým pramínkům vlasů, jí občas říkám Šmoulinka. Barva očí je příjemně modrá. Má velmi štíhlou postavu, do nedávna byla krasobruslařkou. Prsíčka má sice trochu menší, ale i tak se má čím chlubit. Zadeček opisuje sexy křivky ženskosti a je roztomile menších rozměrů. A nohy má úžasně dlouhé a hrozně přitažlivé, úplně jako magnet na mužský zrak.\nZačali jsme spolu chodit jen týden po tom, co jsme se seznámili. Spoustu sexu a vzájemné poznávání nás bavilo a já zjišťoval, že z ní vyzařuje jakási erotická aura. To ostatně bylo vidět i na večírkách, které jsme spolu navštěvovali, a téměř pokaždé se našel někdo, kdo by ji zaplatil pití, nebo ji zkusil nějak sbalit a to i přes to, že jsem byl s ní. Ze začátku mě to trochu vadilo, jenže pak jsem si to začal užívat. Bylo skvělí vidět ji při ploužáku s nějakým kamarádem, nebo jak ji nějaký svůdník jakoby omylem položí ruku na stehno. Jednou, když jsme se vrátili z večírku, šel jsem s pravdou ven. „Miláčku musím ti něco říct, víš, já mám takovou zvláštní úchylku.“ Posilněn alkoholem jsem vyzradil, jak se mi líbí, když se o ni jiní kluci snaží. Dívala se na mě trochu nevěřícně. „Tohle se ti vážně líbí Martínku? No tak uvidíme, snad s tím půjde něco dělat.“ Od té doby se před ostatními samci začala chovat neobyčejně svůdně. Mrkala na ně, kroutila prdelkou, olizovala si rty, nechala si osahávat zadek a nohy. Byl jsem z toho úplně hotovej. Náš sex teď dostal ještě větší šťávu. Anetka ale vždy brala ohledy na mě a neustále se mě vyptávala, jestli už to nepřehání. „Ne, nepřeháníš, je to skvělý.“ Ujišťoval jsem ji.\nZačala trávit stále více času u nás doma. Bydlím s matkou a nevlastním tátou Ivanem. Ivan je prachatej Rus, kterého si moje matka našla, když od nás táta odešel. Bydlíme ve veliké vile, jako z pohádky. Všude luxus a zámecký styl zahrady. Člověk by řekl, že mám štěstí ale zádrhel je v tom, že se ani s matkou ani s Ivanem příliš neshodnu. Ivan má navíc občas tendenci chovat se jako vysloveně prevít. Hodlám se odstěhovat jen, co dokončím vysokou. Ale abych nezabíhal do detailu, zpět k Anetce. Anetka se stala zcela neodmyslitelnou součástí mého života a dalo by se říci, že se k nám domů tak trochu nastěhovala. Tohle léto jsme spolu měli strávit naší první dovolenou. Ivan v sobě našel trochu rodinného ducha a spolu s mou matkou vzal do Chorvatska i svého syna z prvního manželství, který ještě chodí na základku a nabídl i mě s Anetkou, zda se k nim nechceme přidat a my přijali. Měl jsem trochu obavy, ale když jsme dojeli na místo, pohled na moře hned před penzionem, kde jsme byli ubytováni, je rozptýlil. „To je nádhera“. Pochvalovala si Anetka apartmán, který jsme měli jen pro sebe, a byl jedno patro nad apartmánem matky s Ivanem. Nebylo pochyb, že vesnička, kterou Ivan vybral, byla dříve rybářskou osadou. Spoustu klidu, jen pár domků a místo, kde si Ivan mohl zaparkovat svůj motorový člun.\nNáš první den na betonové pláži probíhal poklidně. Ležel jsem na vybetonovaném plácku na pobřeží hned vedle svojí Šmoulinky. O pár kroků dál byl další vybetonovaný plácek s Matkou, Ivanem a jeho synem. Šumění moře a sluníčko dodávalo tomu dni idylickou atmosféru. Anetka ležela vedle mě ve svých žlutých plavkách a připomínala kočku vyhřívající se na sluníčku. Povídali jsme si o nesmyslech a byli jsme spokojení. Všiml jsem si, jak jako obvykle přitahuje pohledy okolních mužů. Nejvíce rekreantů asi o deset metrů vpravo od nás. Byla to skupina německy mluvících teenagerů, kteří tu pravděpodobně stejně jako my byli s rodinou. Anetka po nich taky začala pokukovat. Všimla si, že o tom vím a s šibalským výrazem ve tváři se mě zeptala: „můžu?“ Věděl jsem, co bude následovat a tak jsem přikývl. Moje Šmoulinka si sundala horní díl žlutých plavek a natočila se tak aby její ňadra byla dobře vidět. „Podívej, už po nás pokukují.“ Konstatovala s neskrývaným nadšením Anetka. „Po nás? Myslíš tím snad po tobě zlato.“ Poupravil jsem ji. Usmála se na mě a začala se různě nakrucovat. Vrcholem bylo, když vstala a šahala si pro něco do tašky tak, aby na ně vyšpulila prdelku. Několik teenagerů si toho jasně všimlo a zjevně raději naskákali do moře, aby se jim neudělala boule v plavkách. Anetka mezi tím vytáhla z tašky krabičku cigaret. „Do háje, nemám s sebou zapalovač, no zkusím se dojít zeptat těch týpků vedle. Co na to říkáš?“ Věděl jsem moc dobře, že s sebou zapalovač má, chtěla mi jen udělat radost. „Klidně.“ Odpověděl jsem a snažil jsem se vypadat, jako by mě to moc nezajímalo. S odhalenými ňadry se Anetka vypravila za našimi plážovými sousedy. Musel jsem se smát, když jsem viděl, jak se skupinka kamarádů snaží nedívat se jí na kozičky, ale oči jim tam neustále ujížděly. Jeden z nich mojí Šmoulince zapálil cigárko a ona se s nimi dala do řeči. Německy na rozdíl ode mě uměla.\nKlábosila s nimi asi deset minut, pak se vrátila a dělala jakoby nic. Lehla si vedle mě a nechala naše těla, ať se dotýkají. Byla hebká a voňavá, jako obvykle. Z ničeho nic se ke mně přitulila a do ucha mi zašeptala: „chceš ho vykouřit?“ Nejdříve jsem naznačoval, že půjdeme někam stranou, ale ona nechtěla a neustále pomžourávala k vedlejší pláži. Orální sex v takovéto blízkosti cizích lidí? No a proč ne? Souhlasil jsem. Anetka mě přikryla osuškou až kousek nad pas, jako by mě hodlala uložit ke spánku, sama si hlavou lehla na mé břicho a využila mě jako polštář. Ležela tak asi minutu a hlavou se pomaličku stále více přibližovala k mému ocasu, až jsem cítil, jak mi rukou stahuje plavky a její hlava zmizela pod osuškou. Nejprve mi ho jen trochu laškovně olizovala, ale pak ho kouřila pořádně hluboko a tvrdě, takže jsem se udělal v několika okamžikách. Byl jsem tak mimo, že ani nevím, jestli si toho někdo všiml nebo ne. Toho dne se již nestalo nic důležitého, jen večer jsme zjistili, že teenageři jsou naši sousedé a jelikož se nám ještě nechtělo spát, sedli jsme si s nimi kousek u pláže a otevřeli jsme si pár piv. Já se dorozumíval rukama a nohama, Anetka s nimi mluvila německy. Zamrkala na mě a já mohl ve třpytu měsíce pozorovat, jak se zas předvádí, vlasy si stále upravovala, párkrát se jakoby náhodou otřela o kluka sedícího z její druhé strany nežli já. Nic víc se ale nestalo a my si po pár pivkách šli lehnout. V noci jsme si zašukali a já si u toho představoval, jak jí ojíždí některý z našich sousedů a klidně několik najednou.\nDalší den nezačal ani trochu povedeně. Ivan měl nějaký nepříjemný obchodní hovor a byl na mě dost nasranej a to celkem bezdůvodně. Na pláži jsme zaujali stejné místo jako včera a já byl rád, že jsem zas s Anetkou relativně o samotě. Moje Šmoulinka se mi snažila udělat radost a tak stočila rozhovor k sexu. Ale já měl totálně po náladě a tak ani tohle téma nezabíralo. Až když se Anetka šla vykoupat v moři a já viděl jak za ní plavou dva kluci z party od sousedů, moji mysl konečně zaujalo něco jiného než ranní hádka s Ivanem. Lepili se na ní a společně se smáli. Jeden z nich, takový sportovní typ s nakrátko ostříhanými vlasy ji ani nechtěl pustit z vody. To už jsem uvažoval o nějakém autoritativním zásahu. Nakonec však Anetka přišla zpátky ke mně, uculovala se jako sluníčko a opět bez horního dílu plavek. „Představ si brouku, že ten jeden nevychovanec mi ve vodě šáhl na prso.“ Zatvářila se jakoby na oko ukřivděně ale stále s úsměvem na rtech. „Nejdřív jsem si myslela, že je to nějaká ryba, ale pak mi došlo, že je to jeho ruka.“ Vjel do mě pocit zuřivosti a jakási neodolatelně přitažlivá hladina adrenalinu. Anetka to na mě moc dobře viděla a tak si ke mně lehla a začala mi šeptat do ucha. „No jenom si to představ, jak mi na ní hrabe a představ si, co by semnou asi chtěl dělat, určitě si mě včera večer představoval, když si ho před spaním honil. Vypadá celkem dobře co? Hlavně ty svaly a myslím, že má velkého ptáka podle boule na plavkách.“ Tohle ze sebe šeptem doslova vychrlila a já měl pocit, že mi explodují plavky. Vůbec jsem nic takového nečekal a hrozně mě to vzrušilo i nasralo zároveň. „Vypadni za ním.“ Zavrčel jsem tónem, který jsem u sebe snad ještě nikdy před tím neslyšel. „Cože?“ Vyhrkla překvapeně Anetka a bránila se, že si dělala jen legraci. „Slyšelas dobře, mazej a nelez mi na oči, dokud nezjistíš jak má velkého čuráka, když se ti ten kluk tak moc líbí a tak tě zajímá.“\nNeřekla už ani slovo, vstala a já viděl, jak kroutí zadkem, když ode mě odchází směrem k sousední pláži obsazenou partou sousedů. Ani tam nestačila dojít a její svalnatý oblíbenec po ní již z dálky pokukoval. Došla až k němu a cosi mu říkala. Pak oba vykročili směrem k malému obchůdku na dohled od pláže, prošli kousek ode mě a Anetka na mě klidným tónem zavolala, že jdou na zmrzlinu a nezapomněla po těch slovech na mě vypláznout jazyk. Nenápadně jsem je s bušícím srdcem o závod pozoroval. Dvě vzdálené postavy mi na okamžik zmizeli z dohledu, pak se ale opět vynořili se zmrzlinou v ruce a dost blizoučko vedle sebe. Myslím, že tušila, že je pozoruju, když nějakých třicet metrů ode mě ho najednou popadla za volnou ruku tak prudce, až tomu blbci vypadla zmrzlina, kterou měl ve druhé ruce. Odtáhla ho z pěší cestičky do takového křovinatého lesíka z borovic jen pár metrů od pěšiny. Cestou svou zmrzlinu taky zahodila. Oba mi zmizeli v porostu a já najednou litoval toho, co jsem ji jen před pár okamžiky řekl. Uplynula minuta, ale já měl pocit, že tím směrem civím hodinu. V hlavě jsem si představoval, co tam spolu asi dělají. Uplynula druhá minuta a já se křečovitě držel rukama pobřežního skaliska, abych tam za nimi nevyběhl. Pomyslel jsem si, jakou mám doma mršku a ta představa, že nevím, co tam s ním provádí, mě doháněla k šílenství. Po nějaké chvíli vyšla moje Šmoulinka sama, štrádovala si to rozhodným krokem přímo ke mně. Já si sedl do tureckého sedu a začal jsem se dívat směrem do moře. Slyšel jsem kroky její rozhodné chůze, klekla si přímo proti mně a já teď místo na moře koukal na její obličej. Zdál se mi nějak jiný než obvykle a za pár vteřin jsem se dozvěděl proč. Pootevřela svojí pusinku a já čekal, že mi začne nadávat. Místo toho přímo přede mě uvolnila obsah svých úst a já teď strnule koukal na pořádnou dávku semene, která jí odkápla z pusy. Důkladně si olízla rty a zeptala se mě: „Jsi spokojený?“ Na odpověď nečekala a opět se zvedla a šla směrem k našemu penzionu. Rychle jsem posbíral naše věci z pláže a běžel za ní. Když jsem dorazil do apartmánu, slyšel jsem, jak se sprchuje. Doslova jsem se vřítil do koupelny a přes její protesty ji vytáhl ze sprchy a ještě mokrou hodil na gauč v obývací místnosti. „Šukala si s ním?!“ Zakroutila hlavou. „Ne nešukala, on chtěl, ale já mu ho jen pokouřila.“ Ten pocit, že nějaký cizák, se před chvílí vyždímal do její pusinky, mě totálně rozpálil. Stáhl jsem si plavky a začal jí doslova mrdat, jako nikdy před tím. Řvala rozkoší a chodila mi pánví naproti, bylo to nádherný a brutální zároveň. Po chvíli jsem ho z ní vytáhnul a s pocitem že si ji musím, co nejvíce označkovat ji pocákal na prsou a břiše, mířil jsem na obličej, ale to mi nevyšlo. Oba jsme se znaveni svalili na gauč, a když jsem se na ní podíval, viděl jsem jak se tváří spokojeně, nebo ještě lépe uspokojeně.\nDalších pár dní jsem z ní tahal podrobnosti. Měli jsme spolu skvělý sex několikrát denně a ona mi začala vyprávět smyšlený historky, jak mě podvádí s tím a zase s oním. Sem tam jsme si vyrazili na nějakou procházku a náš rozhovor a myšlenky se neustále stáčeli stejným směrem a to samozřejmě k sexu. Pokaždé když zahlédla nějakého kluka nebo muže, začala přede mnou nahlas hodnotit, jestli se jí líbí a jestli by si s ním vrzla. Kluci od vedle, po ní pokukovali ještě intenzivněji, jelikož týpek, kterému ho přeblafla to určitě vyzvonil svým kumpánům. Já byl z té jedné nevěrné akce celý pryč a tak jsem ji za žádným z těch kluků už neposlal, jelikož jsem se bál toho šíleného pocitu, když mi zanáší a nevěděl jsem, jestli bych to znovu ustál.\nDalší zlom v dovolené přišel ve chvíli, kdy jsme si vyrazili na výlet v motorovém člunu. Nás pět výletníků se na Ivanův člun s přehledem vešlo. Nejprve se mi moc nechtělo, protože jsem se bál dalších Ivanových nervových výjevů. Moje Šmoulinka mě ale přemluvila, že se chce podívat i na jinou pláž. A tak jsme dorazili na opuštěnou oblázkovou pláž na malém ostrově, člun jsme zakotvili v zátoce a užívali jsme si opalování a potápění. Je to zvláštní ale chtěl jsem si trochu odpočinout od Anetky nápadníků a tak jsem byl rád, že jsme na ostrově osamoceni pouze v pěti lidech. Stalo se však to, čeho jsem se obával, a Ivan měl tendenci dělat hustýho a svou bídnou češtinou mě stihl poučit, že neumím uvázat pořádný námořnický uzel a koukal na mě se špetkou lítosti, že vlastně asi pořádně neumím nic. Sráč jeden, pomyslel jsem si a bylo mi jasný, že mu na jeho výlety příště kašlu. Jeho blbý kecy neušli ani Anetě, a když jsme se později opalovali tak si také postěžovala, že Ivan dělá zas drsnýho. „Potřeboval by trochu uklidnit.“ Prohodila tak mimochodem s pohledem upřeným na Ivana, který plaval v moři. Stále více jsem si uvědomoval, že ho Anetka pozoruje neobvykle dlouho s přísným pohledem. I já jsem pátral očima, co ji zaujalo. Neviděl jsem však nic nezvyklého. Ivan je mohutný Rusák s postavou kdysi boxujícího sportovce. Pracky měl stále nadstandardně svalnaté, široká ramena i hrudník. Ke svalům čas přidal i tuk a místo kdysi vyrýsovaného břicha teď měl zakulacený pupek. Vlasy na ježka ostříhané a strniště, které nosil na bradě propletené šedí. Přejížděl jsem očima z Ivana na Anetku a zbystřil jsem jak moje Šmoulinka začíná se svými již tak specifickými gesty, které jsem u ní viděl už tolikrát před tím. Upravovali si vlasy, sundala si horní díl plavek a šla se projít přímo před Ivanem, aby si všiml jejích odhalených koziček a předváděla mu svou ladnou chůzi s prdelkou, která se vlnila ze strany na stranu.\nTo snad ne, pomyslel jsem si. To ta holka nemůže myslet vážně. Když se ke mně vrátila a lehla si na osušku rovnou vedle mě, zůstal jsem na ní viset pohledem. „No co je?“ zeptala se mě, když viděla, jak na ní civím. „To je trochu moc Anetko. Ivan je o víc jak dvacet let starší než ty, navíc je s mou mámou, měl by zůstat stranou našich her.“ Bránila se, že mu přeci nic neprovedla. „Jen jsem chtěla zjistit, proč je pořád tak nasranej.“ Zeptal jsem se, jestli na to přišla. „Jo přišla jsem na to, potřebuje si zapíchat, viděl jsi ten jeho pohled? Nejraději by mě přeříznul hned tady za nejbližším keřem.“ Nevěděl jsem, jestli to myslí vážně, jestli je to jen hra anebo jestli si dělá srandu. „Ivana z toho vynecháme, je to cvok.“ Tím jsem chtěl tenhle rozhovor ukončit, ale Anetka se nenechala tak snadno odbít. „Fajn ale zamysli se nad tím, i když je Ivan protiva, oba ho dobře známe, víme s jistotou, že mu nic po zdravotní stránce není“, při těch slovech mi vzala za ruku a položila si mou dlaň mezi svoje nožky,“ klidně by mi to tam mohl pustit.“ Při svých posledních slovech se kousla do rtu a čekala na mou reakci. Já si stále nebyl jistý, jestli to myslí jenom jako nějakou smyšlenou hru anebo jestli to myslí vážně. Nechtěl jsem ztratit tvář a zároveň jsem nechtěl zkazit tu podivně perverzní, ale pro mě přitažlivou hru. „dobře Šmoulinko, dělej, jak myslíš.“ Celý zbytek dne mě tížila myšlenka, jak spolu ti dva něco mají. Dál už jsme se o tom ale nebavili, večer jsme výjimečně vynechali soulož, abychom nabrali sílu do několika posledních dní naší dovolené.\nParta teenagerů ze sousedství již odjela a pláž vedle nás zabrala nějaká rodina. K mému překvapení Anetka skutečně začala dolejzat za Ivanem. Dávala se s ním častěji do řeči a dokonce mu sem tam přinesla něco k pití. Začal jsem žárlit, jelikož čas, který mohla strávit se mnou, teď v nadměrné míře investovala do Ivana. Celý den mi utekl ani nevím jak a večer, když jsem chtěl probrat s Anetkou její hru s Ivanem, mě odbyla, že je unavená a jde si brzy lehnout a tak byl další večer bez sexu. Byl jsem rozhodnutý, že jí to hned ráno zarazím, řeknu jí, že si nepřeju, aby v tom svém obletování Ivana pokračovala. Ráno jsem se probudil a v posteli vedle mě chyběla Šmoulinka. Nejprve jsem si myslel, že si jen šla odskočit, nebo tak něco, ale když se nevracela, začal jsem ji hledat. V budově nebyla a na pláži jsem viděl, jak se Ivanův syn koupe v moři. Zaběhl jsem tedy na pláž a houkl na něj s naléhavým dotazem, kde jsou ostatní. „Mamka šla do obchodu a táta s Anetou se jeli naposledy projet na člunu, než se bude muset sklidit před odjezdem.“ Volal na mě z moře. V tu chvíli mi srdce vyletělo do krku a pak mi zas pěkně rychle spadlo do kalhot a takhle několikrát za sebou. To snad ne, to nemůže být pravda, to ne, to ne. Rozběhl jsem se zpět na apartmán, kde jsem měl dalekohled. Vyštrachal jsem ho někde z kufru a z terasy začal pátrat po motorovém člunu s Anetkou a Ivanem. Bylo to marné, přes mraky ostrůvků při pobřeží nebyl vidět, mohli být kdekoli. Nervózně jsem pobíhal po terase jako splašený a úplně beze smyslu. Uplynula hodina, ale já měl pocit, že uplynul celý den, když se konečně na obzoru objevil motorový člun. Najednou jsem zkoprněl a nevěděl, co mám dělat. Nakonec jsem jim šel naproti, ale na pěšince jsem se střetl již jen s Anetkou, která měla na sobě své oblíbené žluté plavky. Kolem nás nikdo jiný nebyl. „Tak co?“ Zeptal jsem se roztřeseným hlasem a měl jsem pocit, že mi nervy každou chvílí položí na zem. „Coby?“ Opáčila Anetka. „Píchal tě?“ Vyzvídal jsem dál netrpělivě. Ona se ke mně naklonila a zcela jemným smyslným hláskem mi pošeptala do ucha: „Jo, píchal mě.“ V tu chvíli jsem zažil pocit exploze, až jsem se sesunul na nejbližší schod, který byl na pěšině pár metrů za mnou, prostě jsem si musel sednout. Anetka ke mně svým ladným krokem přistoupila a já jsem teď měl hlavu u jejího bříška. Zřejmě mě chtěla ještě víc dostat a tak se rozhlédla, a když nikoho nikde neviděla, poodhalila spodní díl plavek a já viděl její normálně uzoučkou mušličku jak je teď roztahaná, celá růžová a plavky jsou z vnitřní strany ulepené od semene, jak si je po tom co jí vystříkal, hned zas nandala.\nByl jsem tak v šoku, že pořádně ani nevím, jak jsme se dostali zpátky do penzionu a už vůbec nevím, kde se ve mně vzal ten zvířecí pud, který mi velel ji ošukat, co nejlépe dovedu, abych nebyl zastíněn výkonem milence, kterého měla přede mnou. Ani jsme nestihli dojít na gauč, natož do postele vzal jsem si ji zezadu na malém koberečku, který byl u vchodu do obývacího pokoje. Pořádně jsem ho do ní rval, ale její obvykle tak uzoučká štěrbinka byla teď tak moc vytahaná, že jsem si ani nedovedl představit velikost ptáka, který ji protáhl přede mnou a musel jí pořádně potýrat. Byl jsem jako šílenec a vrčel jsem na ní: „Tak ty pícháš s jinýma?!“ A ona jen vzdychavě odpovídala: „Jo, a počkej, až uvidíš Ivana, dala jsem mu tak zabrat, že nemůže pořádně chodit.“ Chtěl jsem se cítit nad věcí, jako že mám vše pod kontrolou. Ale nešlo to a ztratil jsem kontrolu i nad svou ejakulací, když se to ze mě dralo ven, otočil jsem Anetku na záda, ta se opřela zezadu o ruce a já přiskočil k jejímu obličeji a vsunul jsem svou chloubu nekompromisně hluboko do šmoulinčiných úst. Vstříknul jsem ji tam svou nadílku s ocasem od jejích šťáviček a nejspíše i od zbytku Ivanovi dávky z pipinky. Obvykle to takhle dělat nechce, ale teď se nechala, vše spolykala a ještě mi ho pořádně olízala. Byla to fakt elektrizující síla. Toho dne jsme na pláž přišli až pozdě odpoledne, jelikož jsem nebyl schopný soustředit se na nic jiného než na její tělo, které mi teď přišlo ještě dokonalejší než obvykle. Když jsme dorazili na pláž, Ivan se na Anetku ani nepodíval a ona mu ignoraci vracela stejným dílem. Měla pravdu, ten šmejd opravdu chodil kačeří chůzí. Myšlenku na to jak spolu mrdají, jsem z hlavy nedostal snad ani na vteřinu. Neviděl jsem, jak kouří toho kluka a teď jsem ani neviděl, jak šuká s Ivanem. Zaplavila mě náhlá potřeba to napravit a to i za cenu, že pořádně nevím, zda takový pohled ustojím a co to se mnou udělá.\nDovolená už se pomalu chýlila ke svému závěru a já musel vymyslet, jak bych mohl shlédnout Anetčino milování s jiným. Večer když jsme vedle sebe leželi, tak jsem ji naznačil svoje přání. Čekal jsem, že když se z vlastní iniciativy pomilovala s Ivanem, nebude problém si s ním zařádit ještě jednou. K mému překvapení byla proti. „Ne, myslím, že už sis s tou svojí úchylkou užil dost, měla jsem v sobě za jediný týden dva cizí ocásky, to ti musí stačit.“ Jenže já jsem si nemohl pomoci, byl jsem tou myšlenkou doslova posedlý a byl jsem ochoten pro to udělat téměř cokoli. „Prosím, chci to jen jednou vidět, udělám pro to, vše co budeš chtít.“ Začala trochu váhat. „A to mám do sebe pustit zase Ivana? Vždyť mě tou svou velrybou zničí.“ Nakonec jsme se domluvili, že to zkusí příštího večera, pod podmínkou, že si jí budu ještě víc hýčkat a celý den ji budu poslušně sloužit. Začala mě šikanovat hned ráno. Musel jsem ji udělat snídani a masáž. Celé dopoledne jsem ji obletoval na pláži, až jsem měl divný pocit, že to vypadá podezřele. Odpoledne jsme šli všichni na oběd do místní restaurace, kam si vzala růžové šatičky s pořádným výstřihem a seděla přímo naproti Ivanovi. Tentokrát už po sobě pomrkávali. Já seděl hned vedle ní a dělal jsem, že si ničeho nevšímám. Všiml jsem si, jak se jedna její nožka podezřele protáhla dopředu směrem k Ivanovi, bylo mi jasné, že mu s ní trochu pohladila buď jeho nohu, nebo kdo ví co. Definitivní pozvánku na noční rozkoš dostal Ivan zřejmě ve chvíli, kdy se Anetka omluvila, že si musí odskočit a když se vracela, nenápadně Ivanovi předala nějaký kus papírku. Ivan věčně nabručený, byl toho dne jako beránek. Dokonce se mi zeptal, jestli nám něco neschází. Zbytek odpoledne by byl naprosto obyčejný, nebýt atmosféry plné očekávání, vzrušení a emocí. Dával jsem Anetce spoustu prostoru a každou chvílí jsem někam odcházel, kdyby chtěla s Ivanem domluvit nějaké detaily. Konečně přišel večer a my jsme se vrátili na apartmán. „Tak jak si to s ním domluvila zlatíčko?“ Vyzvídal jsem netrpělivě, ale snažil jsem se vypadat klidně a vyrovnaně. „Přijde si pro mě v noci, tedy vlastně brzy ráno ve tři. Řekla jsem mu, že jestli nebude na minutu přesný, tak má smůlu.“ Anetce se nechtělo nikam ven, takže její plán byl vzít si ho na terase, která byla hned pod námi a byla příhodně delší než ta naše, takže pokud by na to hupli na tom správném místě, měl bych perfektní výhled. „Jsi si tím opravdu jistý?“ Ujišťovala se Šmoulinka. „Naprosto.“ Zalhal jsem, jelikož jsem si byl vše, jen ne jistý tím co to se mnou udělá. Čas, který uběhl do půlnoci, utekl jako voda, pak se vlekla minuta za minutou. „Ještě tě před tím chci.“ Zaškemral jsem o její klín. „Ne, to ani náhodou, nejsem žádná šukací mašina.“ Ohradila se proti mému návrhu. Leželi jsme vedle sebe na gauči v obývací místnosti a jen tak na sebe koukali. Dvě ráno už byly pryč a venku šumělo moře a svítil dorůstající měsíc. Čím více se blížila třetí hodina, tím více jsem byl nervózní. Když do tří zbývali již jen minuty, dala se do mě klepavka způsobená nervozitou a vším tím očekáváním. Anetka mě z ničeho nic posadila na gauč, klekla si přede mě, sundala mi trenýrky a začala mi ho olizovat. Měla na sobě jen bílou noční košilku a vypadala v ní hrozně sexy. Její jazýček si něžně pohrával se špičkou mého penisu a to mi celý ten pocit očekávání a nervozity ještě zintenzivnilo. Pohrávala si se mnou sotva minutu, když se na dveře ozvalo jemné, téměř neslyšné zaťukání. „Dokončíme to později.“ Zašeptala Anetka a hodlala ode mě odejít. Já ji ale chytil za ruku a uvědomil jsem si, že ji vlastně vůbec nechci nikomu půjčovat. „Nechoď.“ Špitl jsem a uvnitř mě se mlátily různé pocity a zrovna převážila žárlivost nad očekáváním. „Tak pán neví, co chce? Na tohle je trochu pozdě nemyslíš?“ Políbila mě jako by tím chtěla říct, že to bude dobré. Vysmekla se mi a dřív než jsem stačil cokoli udělat, odběhla do předsíňky a už otevírala dveře. Jako zkoprnělý jsem seděl dál na gauči a poslouchal, jak za sebou dveře zas zavírá.\nByl jsem jako přibitý ke gauči neschopen pohybu a jen jsem tupě zíral do bílé zdi naproti. Najednou jako by ve mně něco hrklo a já si se zděšením uvědomil, že už takhle dřepím alespoň pár minut. Potichu jsem se vyplížil na terasu a skrz kovové zábradlí jsem se podíval o patro níže. Anetka už tam byla, opírala se o zábradlí na okraji terasy, zády k moři. Zachytil jsem její letmý pohled, který mrknul mým směrem. Pak se již na scéně objevil i Ivan, oproti ní vypadal jako obr, jak do výšky, tak do šířky. Zatím co Anetka měla na sobě stále sexy bílou noční košilku, Ivan byl nahý. Ze svého úhlu pohledu jsem viděl jen vršek jeho palice, mohutná ramena a záda. Přistoupil k mojí Šmoulince na těsnou vzdálenost až se jejich těla začali dotýkat, obejmul ji a ona jeho, jen několik málo okamžiků na sebe koukali a pak se začali vášnivě líbat. Obě ruce jsem vzrušením i vztekem pevně sevřel v pěst. Pak ji Ivan něco zašeptal, nevím co, vím jen, co mu odpověděla. „Ne, chci to tady, na stole.“ Dlaní ho od sebe odstrčila a na chviličku mi zmizela z dohledu pod terasou, pak se vrátila a v rukou nesla nějaký stolek. Byl tak akorát velký na to aby si na něj mohla i lehnout. Položila ho do rohu terasy a sedla si na něj, pak pokynula prstem Ivanovi, aby k ní přišel, ten jako pejsek na zavolání poslušně několika kroky došel k jejímu opálenému tělu. Levou ruku mu položila na rameno a on si oddaně klekl. Anetka roztáhlá své nožky a ruku, kterou mu položila na rameno, teď přesunula na temeno jeho hlavy a přitáhla si jí ke své jeskyňce. Opřela se o loket pravé ruky a byla teď v pololeže. Ivan ji začal zběsile lízat a Anetčin výraz v obličeji prostoupila slast. Pootevřela ústa a jemně ale intenzivně oddechovala. Chvíli se dívala na Ivana v sevření jejího klína a užívala si, když k jazyku přidal ještě prst. Pak se podívala směrem nahoru a naše pohledy se okamžitě setkaly. Dívala se na mě s pohledem plným slasti a spokojenosti, že v její štěrbince právě řádí milencův jazyk. Ivan musí být zřejmě dost šikovný, protože ji celkem brzy přivedl k orgasmu, Anetka se celá roztřásla a její ústa se doširoka otevřela, jako by chtěla zakřičet, ale místo toho jen vzdechla trochu hlasitěji než doposud. Když ji Ivan dovedl až na vrchol napřímil se a já viděl, jak rukou šteluje svoje nářadí do šmoulinčiny pipinky. Když přirazil pánví, Anetka už se neudržela a zasténala, sice potichu ale i tak to ostře projelo tichou nocí. Ten pohled jak mi jí Ivan obtahuje, byl k nevydržení. Zajel jsem rukou k sobě do trenek a musel jsem si trochu pohonit. Anetka se teď celá položila na stůl, a jako by byla na oltáři za oběť tomu zvířeti co do ní stále silněji a silněji bušilo svou chloubou. Její sténání, hekání a áchání stále více nabíralo na obrátkách. Ivan se jí snažil umlčet nejdříve polibkem, pak ji ale jednoduše dal dlaň přes ústa. Nemám ani tušení, kolik uplynulo času, když se rozhodly změnit polohu. Anetka vstala, opřela se o zábradlí na terase, pořádně na Ivana vyšpulila zadeček i s prcinkou. V tu chvíli jsem zahlédl, čím jí to ten Rusák klátí, měl mezi nohama pořádnej ohon, těžko odhadnout velikost, ale o dost větší než mých 15 cm. Zajel s ním do Šmoulinky zezadu a celkem agresivně jí obdělával. Ona oproti němu vypadala hrozně drobounce a štíhle. Zřejmě se jí to líbilo, protože mu chodila naproti, až to pleskalo. Zvuky jejich milování nebezpečně sílily a já se obával, že je někdo načapá. Podle mě se už už musel Ivan udělat, když ho Anetka náhle od sebe odstrčila. Nevěděl jsem proč a Ivan byl taky zmatený. „Chci to u nás nahoře.“ Zavelela Anetka a Ivan protestoval, že jsem tam přeci já. „Ten tvrdě chrápe, jestli se chceš pořádně udělat, tak pojď se mnou k nám nahoru.“ Chytila Ivana za ruku a odtáhla ho pryč z mého dohledu. Nevěděl jsem, co tím sleduje a tak jsem se schoval do ložnice a čekal, jestli přijdou. Dveře, které vedly z ložnice do obývacího pokoje, jsem nechal pootevřené.\nCvaknutí zámku a tiché zavrzání dveří mi prozradilo, že vešli do našeho apartmá. Byly slyšet kroky, pak chviličku naprosté ticho a najednou mlaskání. Po špičkách jsem došel k pootevřeným dveřím a pozoroval jsem, jak si ho Šmoulinka posadila na gauč, klekla si přímo před něj a pokuřuje mu jeho penis. U toho ale nezůstala příliš dlouho. Otočila se k němu zadečkem, do ruky vzala jeho nářadí, špičku si zavedla do pochvy a s tichým zasténáním dosedla na jeho klín. Obličejem teď byla téměř čelem ke mně, její tvář zmítaná slastí se koukala mým směrem. Zrychlovala tempo a její prsíčka se stále více pohupovala nahoru a dolu. Měl jsem pocit, že vidím obrys Ivanova ptáka až na Anetčinu hubeném bříšku jak jí tam proniká. Gauč, na kterém seděli, začal vrzat a Anetka sténala sice tlumeně ale i tak jsem měl pocit, že kdybych býval opravdu spal, tak by mě tohle muselo probudit. Změnili pozici, ona si ho teď osedlala a čelem se otočila k němu, takže jsem viděl její perfektní zadeček, jak na něm pracuje. Dost jsem mu tohle celé záviděl. Pořádně na něm jezdila, já měl chuť se tam rozběhnout, odtrhnout je od sebe a sám zasunout do Šmoulinky. Jenže to nešlo. Úplně mě dostalo, když jsem viděl, jak se Anetka rozechvěla a hlasitě zasténala tak, že nebyl pochyb o tom, že se dostavil již její druhý orgasmus toho večera. Ivanův klacek měla hluboko v sobě a já vzteky zaskřípal zuby, protože se mnou se při šukání nikdy neudělala, jedině při předehře, když jsem ji to dělal jazykem nebo prstem, teď jsem ale byl svědkem jejího největšího vyvrcholení, které jsem kdy viděl, a k tomu nebylo se mnou. Zmítala se tak mocně, že z ní Ivan musel svou chloubu vytáhnout a položil Anetku na gauč. Ona ho k sobě okamžitě přitáhla a roztáhla mu svoje nožky, aby do ní mohl vstoupit v klasické misionářské poloze. Ivan do ní okamžitě znovu vjel a pořádně ji mrdal, až také on začal funět a pak několikrát mohutně přirazil. Bylo mi jasné, že se do ní udělal. Anetka ho nechala, ať si to do ní pěkně nastříká a pak ho odstrčila a ukázala na dveře. „Teď vypadni.“ Sykla na něj tak drsným tónem, že jsem si před tím ani ve snu nedokázal představit, že by s Ivanem někdo takhle mluvil, aniž by od něj nedostal hned dělo. Ivan ale poslušně odcupital se svěšenou hlavou, jako mále děcko, kterému vynadáte, ať si okamžitě jde uklidit do pokoje. Když za sebou zaklapl vchodové dveře, Anetka stále ležela s roztaženýma nožkama na gauči. „Tak vylez ven.“ Řekla již netlumeným hlasem, který v nastalém tichu zněl, jako kdyby zakřičela. Opustil jsem svůj úkryt v ložnici a došel jsem až k ní. I když bylo šero, bylo jasně vidět jak je její svatyně plná bílého semene, i když ležela tak aby to z ní hned nevyteklo, stejnak nezabránila kapce nebo dvěma, aby ztekli po její kůži na gauč. „Tak co? Mám se jít umýt nebo s tím chceš něco udělat?“ Zeptala se zcela klidným tónem v hlase. Ani jsem neodpověděl a už jsem měl dole trenýrky a můj ocásek byl připraven v pozoru. Ještě jsem si naposledy prohlédl, jak tam použitě leží s roztaženýma nožkama, připravená v sobě přijmout dalšího chlapa. Špičkou penisu jsem vstoupil do její vyšukaný jeskyňky a ona držela jako poslušná ta nejposlušnější holka i ve chvíli, kdy jsem do ní zajel celým ocasem a část Ivanova dárečku zatlačil pěkně zpátky dovnitř a část vytekla ven. Ona už se teď nesnažila být potichu a pořádně ječela, když jsem do ní vší svou dovedností a silou bušil. Bohužel jsem byl tak nadržený, že jsme nestihli vystřídat více poloh a já se do ní udělal v misionářské poloze stejně jako přede mnou Ivan. Když jsem si na ní vyčerpáním lehnul a snažil se popadnout dech, způsobila mi téměř zástavu srdce třemi slovy. „Už neberu prášky.“\nDnes večer zahnu své ženě\nSex pro zahřátí


5 nejlepších hotelů za rok 2018 - Bissau - TripAdvisor\nTuristika v Bissau\nHotely v Bissau\nNocleh se snídaní v Bissau\nLety do Bissau\nRestaurace v Bissau\nAktivity v Bissau\nVšechny hotely v Bissau\nNabídky hotelů v Bissau\nHotely s nabídkou last minute v Bissau\nRodinné hotely v Bissau\nBusiness hotely v Bissau\nLuxusní hotely v Bissau\n5hvězdičkové hotely – Bissau\n4hvězdičkové hotely – Bissau\nHotely s bazénem v Bissau\nHotely v Bissau, v nichž jsou vítána domácí zvířata\nHotely v blízkosti Igreja Catolica da Bissau\nHotely v blízkosti Presidential Palace\nHotely v blízkosti letiště (OXB) Letiště Osvalda Vieiry\nCestovatelský kanál: Bissau\nNejlepší hotely - Bissau, Guinea-Bissau\n9 z 23 zařízení je dostupných v Bissau\nUpozornění na ceny: Ceny hotelů v destinaci Bissau zůstávají stabilní. Je ten správný čas rezervovat!\nToto je jeden z hotelů s nejvyšším počtem rezervací v Bissau během posledních 60 dní.\nČ. 1 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nČ. 2 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nČ. 3 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nČ. 4 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nČ. 5 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nČ. 6 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nČ. 7 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nČ. 8 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nČ. 9 z 23 cenově nejvýhodnějších ubytování – Bissau\nDalší místa, kde se můžete ubytovat – Bissau\nČ. 2 z 11 noclehů se snídaní – Bissau\nČ. 2 z 5 speciálních ubytovacích zařízení – Bissau\nČ. 6 z 11 noclehů se snídaní – Bissau\nČ. 3 z 5 speciálních ubytovacích zařízení – Bissau\nČ. 4 z 11 noclehů se snídaní – Bissau\nČ. 5 z 7 hotelů – Bissau\nČ. 5 z 11 noclehů se snídaní – Bissau\nČ. 6 z 7 hotelů – Bissau\nČ. 4 z 5 speciálních ubytovacích zařízení – Bissau\nČ. 5 z 5 speciálních ubytovacích zařízení – Bissau\nČ. 8 z 11 noclehů se snídaní – Bissau


Plastové lavičky v Praze poničil neznámý vandal – Paralelní listy\nNejen drzostí, ale i naprostým ignorováním ekologických trendů, se dopustil neznámý pachatel tento týden v Praze. Poničil všech 1 025 laviček, které byly instalovány hlavním městem ze 100% recyklovaných plastů.\n„Konečně jsme našli využití pro miliardy plastových víček“, posteskl si dnes dopoledne primátor hlavního města Prahy Zdeněk Hřib. „Válely se nám toho haldy na skladech, nikdo to nechtěl. A potom, co se na jaře stal ten smrtelný zával, jsme se rozhodli jednat. Ekonomicky nejjednodušší by bylo pustit víčka po Vltavě z Karlova mostu, ale u Karlína mají trvalý tábor Grétini ekoteroristé, co se živí lovením plastů z řeky, a určitě by ulovená víčka chtěli znovu zpeněžit. Recyklační program v podobě nových lavičky se tak zdál jako fajn nápad.“\nPlastové lavičky se staly jedním z revitalizačních prvků, které měly obohatit Prahu. Po několikaletém žvanění ANO se Praze mohlo začít blýskat na lepší časy. Lidé by pod nově zasazenými stromy pořádali pikniky, nebo prostě jen odpočívali od ruchu velkoměsta na nových lavičkách. Nic z toho se nestane. Neznámý vandal za bílého dne lavičky poničil.\nNejen lavičky, ale i další plastové předměty neznámý vandal zničil.\n„Celou situaci intenzivně vyšetřujeme“, sdělila nám kapitánka Tupá, která má neobvyklý případ vandalismu na starosti. „Momentálně se skutečně nemáme čeho chytit a je zde mnoho otázek, na které aktuálně nedokážeme odpovědět. Tak třeba nebyl na žádné kameře zachycen pachatel. Dokonce neexistuje ani svědek, který by dosvědčil, kdo za bílého dne majetek města ničí.“\nO bezradnosti Policie svědčí i výslech Haliny Pawlowské, která byla předvolána, neboť existovalo důvodné podezření, že lavičky prostě rozsedává. Samotná Halina na náš dotaz odmítla reagovat a poslala nás k šípku.\nPolicie tápe. Halina Pawlowská účast na ničení laviček důrazně odmítla.\n„Jediné, na co se můžeme aktuálně orientovat, je fakt, že k poničení laviček došlo po celé Praze zhruba ve stejnou dobu. Okolo poledne, za slunného horkého letního počasí. Naše forenzní laboratoř momentálně zkoumá způsob, jak se mohl vandal nacházet na několika místech v Praze zároveň. K tomu máme dvě hypotézy. Buďto se jedná o organizovaný gang, nebo… a toto je teorie, která stojí za přemýšlení, se Ježíšek přes léto nudí.“ Policejní vědci vychází samozřejmě z faktu, že Ježíšek během Štědrovečerní noci stihne obdarovat po celém světě několik set milionů domácností. Jeho rychlost je tedy značná a může se zdát, že se nachází na několika místech zároveň. Není zároveň známo, že by byl někdo podobně, nebo dokonce stejně rychlý.\nPolicie samozřejmě nenechává nic náhodě a Ježíška předvolala dopisem, který zanechala kapitánka Tupá na okně parapetu. Dopis přes noc sice zmizel, ale Ježíšek ignoruje výzvu i přesto, že byl dopis opatřen červeným pruhem.\nJežíšek dopis převzal, ale předvolání a výpovědi se vyhýbá.\n„Když to nepůjde po dobrém, půjde to po zlém“, uzavírá Tupá. „Příští týden přivezeme na Staromák smrk a ozdobíme ho. Nějaký červenec nás v prosazování práva nezastaví. Dříve, nebo později se vandal Ježíšek zjeví a pokusí se pod smrk nacpat dárky. To bude ta chvíle, kdy zakročíme a předvedeme ho k výslechu.“\nCategories:\tČerná kronika, Headliner, Über, Věda & Technika\t/ by Parzival 27.6.2019


171202D - SOFTSHELL letní - SADA PANELŮ SKLADEM 48cmx48cm\nDomů › 171202D - SOFTSHELL letní - SADA PANELŮ SKLADEM 48cmx48cm\nDESIGNOVÁ SADA PANELŮ - SOFTSHELL LETNÍ - DIGITÁLNÍ SUBLIMAČNÍ TISK v EU. Naše softshellové autorské panely tiskneme technologií sublimačního tisku. Jedná se aktuálně o nejkvalitnější způsob tisku na polyesterové materiály, kdy je dosaženo vysoké ostrosti a nádherných barev, tisk je stálobarevný, není prakticky možné ho odstranit ani chemickým bělením. Tato sada softshellových panelů je vhodná na polštáře, batohy, tašky, kabelky, nebo do kombinace s metráží na jakoukoliv oděvní tvorbu. U produktu naleznete i fotografie polštáře z této sady panelů pro inspiraci, Aktuální výběr vyrobených polštářů z naší produkce nejdete zde: http://www.art-mania.cz/kategorie/polstare-a-deky.html\nDalší Softshellové panely najdete zde: http://www.art-mania.cz/kategorie/softshellove-panely.html\nSADA PANELŮ / ROZMĚR - 1x čtvercový zadní díl s pozadím šířka 48cm x výška 48cm, 1x čtvercový přední díl s hlavním motivem šířka 48cm x výška 48cm včetně rámečku 4cm. Pokud Vám nevyhovuje velikost panelu a potřebujete jiný rozměr, kontaktujte nás, většinu vzorů není problém upravit na Vámi požadovaný rozměr. Sledujte nás, vzory stále přibývají. Jednotlivé panely jsou číslovány jak v názvu, tak stejné číslo je uvedené též jako kód produktu. Jednoduše si tak ve vyhledávání zadejte toto číslo a ve výsledcích vyhledávání se Vám objeví všechny nabízené formáty od tohoto dezénu. Technicky není možné mít tisíce dezénů v několika formátech skladem. Vybrané panely nabízíme k objednání tisku na více druhů materiálů a ve více velikostech. Dodací doba u těchto panelů na objednání je 2 - 4 týdny. Velký výběr těchto panelů i metráže k objednání najdete zde: http://www.art-mania.cz/kategorie/tisk-na-textil---databaze-vzoru.html\nSOFTSHELL letní - voděodpudivý materiál s membránou, - ve složení 100% polyester, + 100% TPU membrána, gramáž 200 g/m2. Voděodolnost 7.500 mm H2O, prodyšnost 2.000g/m2 za 24 hodin. Softshell je funkční materiál, jehož vlastnosti ocení děti i dospělí, je vhodný nejen na oblečení do mokra i sucha a do větrného počasí, ale díky membráně je voděodpudívý, špiní se méně než běžné látkové panely a neprošoupe se. K softshellu v metráži nabízíme stovky softshellových panelů v různých formátech, vhodných na aplikace nebo kombinování v tvůrčí oděvní tvorbě. Sledujte nás, vzory stále přibývají. Kreativitě se meze nekladou. Softshellové panely i metráž jsou úžasné i na batohy, tašky, peněženky, kabelky, batohy, taštičky, pouzdra .....\nVýrobce této tkaniny certifikuje vlákna použitá pro výrobu i následné finální úpravy, tisk, barvení i stabilizace protokolem o nezávadnosti, nespecializuje se bohužel na výrobu materiálů pro děti a tudíž nemá certifikát Oeko-Tex Standard 100 pro děti do 3 let.\nV případě, že není v e-shopu potřebné množství k objednání skladem, neváhejte nás kontaktovat, tisk panelů je možné doobjednat ve vámi požadovaném množství. Berte prosím v potaz, že zobrazené barevné odstíny se mohou lišit v závislosti s kalibrací monitorů. V případě, že nejste spokojeni s kvalitou materiálu, nebo barevným odstínem, který Vám v balíčku dorazil, můžete ho standardně vrátit do 14 dní od přijetí zásilky.\nFORMU ÚHRADY PREFERUJEME PLATBU PŘEDEM !!! Po předchozích negativních zkušenostech s nevyzvednutím zásilek zasílaných na dobírku preferujeme formu úhrady předem bankovním převodem. U nakupujících, se kterými spolupracujeme dlouhodobě, se snažíme v případě zájmu o zasílání na dobírku tuto možnost akceptovat. Vaše případné přání zaslat zboží na dobírku napište do poznámky u objednávky, nebo nás kontaktujte telefonicky, či e-mailem. Poštovné bude v tomto případě navýšeno o 40,-Kč za dobírku.\nTěší mě, že kvalitu těchto materiálů již ocenilo spoustu mých odběratelů a třeba jejich řady rozšíří časem i někdo z Vás, kdo rád tvoří tak jako já.\nPraní: 40 - 60 st.°C