Eluveitie | Sicmaggot\nArchiv štítku: Eluveitie\nCellar Darling: nová smlouva, debut letos\n21.1.2017 Pan novinkář\tNapsat komentář\nFormace Cellar Darling, což je nová skupina tří ex-členů Eluveitie, podepsala smlouvu s labelem Nuclear Blast. Debutové album by mělo vyjít v letošním roce.\n28.9.2016 Pan novinkář\tNapsat komentář\nForest of Fog: nový song\n12.8.2016 Pan novinkář\tNapsat komentář\nŠvýcarský blackmetalový projekt Forest of Fog, za nímž stojí Ivo Henzi, bývalý kytarista Eluveitie, vydal svou první novou skladbu po deseti letech. Jmenuje se „Awake“ a pustit si ji můžete třeba na YouTube.\nEluveitieForest of Fog\nEluveitie: odchod tří členů\n6.5.2016 Pan novinkář\tkomentáře 3\nU švýcarských folkmetalistů Eluveitie proběhl hromadný odchod tří členů. Kapela se rozhodla ukončit spolupráci s bubeníkem Merlinem Sutterem, v důsledku čehož sestavu opustili i Ivo Henzi (kytara) a Anna Murphy (zpěv, niněra). Prohlášení skupiny i odcházejících členů můžete číst tady.\n30.8.2014 Atreides\tNapsat komentář\n01. Origins (Intro)\n06. Nothing (Intermezzo)\n14. Ogmios (Intermezzo)\n16. Eternity (Outro)\nSkvrn – 5/10\nJe to už pěkných pár let, co Eluveitie vyplivli do světa svojí debutovou placku “Spirit” a záhy se vyhoupli do čela “nové vlny folk metalu”. Solidní směska keltských lidovek a tvrdého melodic death metalu funguje spolehlivě dodnes, takže není divu, že se tenhle švýcarský klan dostal do povědomí metalového světa. U mě osobně se za celou dobu svojí existence nejvíce zapsali povedeným akustickým albem “Evocation I: The Arcane Dominion”, které ke vší škodě stále nemá následníka, ačkoliv hlad by po něm byl a místo rovněž (Omnia začala hrát reggae a zbytek scény folkové scény je samý viking). Namísto toho Eluvietie vydávají podle zaběhlého dvouletého mustru již třetí metalovou desku v řadě, přičemž stejně jako na “Helvetios” se i tentokrát drží určitého konceptu.\nChrigel Glanzmann se nechal slyšet, že pozadí “Origins” tvoří hodiny a hodiny vědeckého bádání, což je věc, která je jistě přínosná, ale co vám budu povídat, mnohem raději bych výsledky jeho bádání viděl v podobě nějaké publikace než desky. Protože stejně jako předchozí album, které vyprávělo nešťastný příběh kmene Helvétů, i novinka dojíždí především na ústřední koncept, sic nelinkuje podobu alba tak brutálním způsobem, jako tomu bylo na “Helvetios”. Nevím, jestli je to zvoleným konceptem, že je album téměř hodinu dlouhé, nepřijde mi ale, že by vyprávělo nějaký jasný příběh, spíš Eluveitie opět ujela ruka.\nNezlobte se na mě, ať si říká kdo chce co chce, ale už “Everything Remain as It Never Was” je podle mě místy nastavovaná kaše a o minulém “Helvetios” to platí minimálně dvojnásobně. O příklonu k bezzubému a instrumentálně nezajímavému metalcoru nemluvě. Na rozdíl od prvních dvou alb (a dema) je “Origins”, stejně jako jeho předchůdce, po metalové stránce takřka o ničem. Možná ještě o něco nudnější, protože i na “Helvetios” jsem si našel pár slušných písní, kde měly kytary docela koule (“Neverland”, “Havoc”, “The Siege”). Nic takového jsem s výjimkou již zveřejněné “King”, která je nejlepším kusem alba (a to spíše díky výtečné folkové pasáži), prostě nenašel. Riffy jsou takřka ve všech případech zaměnitelné, v hlavě mi zůstaly asi dva a ve většině případů mám dojem, že poslouchám nějakou píseň ze starších desek. Celé “Origins” táhnou především folkové melodie a zpěv, což je i při kvalitách Chrigela a výborné Anny Murphy na hodinovou stopáž vážně málo.\nSic nemohu mít kapele samotný posun od melo-deathu k metalcoru nijak za zlé, ostatně pořád jde o relativně logický krok, zvlášť pokud se chtěli ve větší míře vymezit vůči zbytku folk metalové scény, kde na tenhle žánr člověk skoro nenarazí. Nicméně už na “Helvetios” to znamenalo posun směrem dolů a “Origins” se dostala ještě o něco níž, protože kytary fakt hrají hovno. Vyjma “King” bych tu totiž vzpomněl ještě “Celtos”, jakkoliv její základ “Tri Martolod” již jednou použili v profláklé “Inis Mona”, “Sucellos”, “Vianna”, a to je asi tak všechno. Snad i slušnou “Virunus”, jakkoliv mám u téhle skladby dojem, že poslouchám něco z (před)minulé desky, což je ale problém, který jsem zaznamenal u víc než poloviny songů na desce. U “Helvetios” jsem si říkal, že kdyby Eluveitie trochu ubrali plyn, přestali vydávat desky co dva roky, zapracovali na skladbách a zkrátili stopáž tak o dvacet minut, nejspíš by z toho bylo slušné album. Jenže se stále drží svého mustru a nakonec to dopadá leda tak, že potřebují svěží vítr do plachet jak prase drbání.\nJejich moderní folk metal totiž sice působí na první pohled hrozně fresh, cool, trendy a já nevím co ještě, nakonec to ale není ani bezzubost kytar, ani recyklování starších desek a chybějící silné momenty, za co budu dávat nízkou známku, ale především naprostá vyčpělost a absence atmosféry. Je zatracená škoda, že Eluveitie jsou jednou z mála kapel, jež se snaží s metalem propojit keltský folk, kterého je na rozdíl od všemožných germánů a vikingů vážně poskrovnu, ale to, co se Helvétům docela slušně dařilo na prvních počinech, se minimálně druhému albu v řadě zoufale nedostává. “Origins” je pro mě v jádru suchá deska, mechanický stroj z kytar, bicích, basy a nějakého toho folku, ale nic víc. Sice se snaží vyprávět příběh krále Ambigatuse, ale předává leda pár faktů a trochu omáčky v textech. Kde je nějaká procítěnost, monumentálnost, upřímnost? Cokoliv, co ve mně vyvolá nějakou reakci? I balvan ve mně vzbudí víc pocitů než tahle deska, a to už je vážně špatné.\nTakže co si s “Origins” počít? Vlastně nic moc, protože se s ním toho nic moc dělat nedá. Po pár posleších jej máte prokouklé skrz na skrz a na každý další vás už nic nového nepřekvapí. Není co objevovat, není čím se nechat unášet zas a znovu. Nebyli by to Eluveitie, kdyby si nedrželi jistou profesionální úroveň a pár skladeb nebylo dobrých, ale asi by to už nebyli Eluveitie, kdyby nerecyklovali sami sebe. Dobré věci se najdou, ale když sečtu výše vyjmenované skladby, dostanu se něco málo přes dvacet minut, což je zhruba třetina alba. Nevím, jestli je kapela hnaná smlouvou s vydavatelstvím, nebo je to jejich rozhodnutí, že mezi alby nedělají žádné větší mezery, nicméně zvolnit tempo potřebovali už před pár lety a na tom se nemění vůbec nic. Stejně jako na tom, že když si budu chtít pustit něco od Eluveitie, sáhnu po jejich začátcích.\nJestli Eluveitie dříve patřili k tomu kvalitnějšímu z folk metalového trendu, na posledních dvou albech na tento titul dost krutě rezignovali. “Helvetios” bylo dost nepovedené a oproti němu je novinka “Origins” o trochu lepší, ale pořád je to slabota, která dojíždí na ty samé neduhy jako její předchůdce – všechny skladby jsou zaměnitelný kolovrátek, délka je těžce neukočírovaná a metalová složka hudby hraje úplné lejno a není ničím jiným než pouhým podkladem pro melodie folkových nástrojů a pro vokály. Je pravda, že co se vokálu týče, Chrigel Glanzmann chrčet umí a Anna Murphy je tradičně skvělá (téhle holky je pro takové odrhovačky fakt škoda), ale utáhnout hodinu jinak víceméně prázdné muziky sami nedokážou. Tu a tam nějaký slušný motiv vykoukne, jmenovitě mě nejvíce zaujaly songy “Celtos”, “Virunus”, “Vianna” a v trochu menší míře ještě “Carry the Torch”. Ale jinak to až na “The Call of the Mountains”, která je jen zapamatovatelná, nikoliv dobrá, nechutně splývá a hlavně brutálně nudí. Jestli se “Helvetios” dalo považovat za přešlap, který se může přihodit každé kapele, po “Origins” už je jasné, že by Švýcarům neškodilo se zamyslet nad směřováním svojí tvorby a také nad prodloužením pauz mezi deskami, protože ty jejich klasické dva roky už evidentně nejsou dost na to, aby nápady stihly opravdu dozrát…\nEluveitie jsem míval dost rád a první tři desky chovám v oblibě pořád. Současnost ale bohužel vypadá tak, že se kapela točí v bludném kruhu, ze kterého se jí nějak nedaří vymanit. Hodně nepovedenou desku “Helvetios” se sice překonat podařilo, jenže to nebylo žádné velké umění, a “Origins” na tom zase o moc lépe není. Jako jo, když si to pustím, tak mi to nedělá problém doposlouchat a album si drží určitou kvalitativní úroveň, pod kterou prakticky neklesá, ale na druhou stranu nenabízí ani nic, kvůli čemu by stálo za to jej protočit. Je to přijatelné řemeslo, ale ani o chlup víc, a já si z něj krom vlezlé klipovky “Call of the Mountains” nepamatuji jediný motiv, jedinou skladbu. Neříkám, že ty songy nejsou celkem v pohodě, ale to zkrátka nestačí na víc než průměr. Vážně by to chtělo nějaký tvůrčí impulz, který by Eluveitie někam posunul a zabránil tomu, aby se z kapely stala parodie sebe sama. Jak vidno, nová houslistka takovým impulzem rozhodně není a Anna Murphy to svým parádním zpěvem prostě sama neutáhne.\nAčkoli jsem nikdy nepropadl takové té folk/pagan odnoži metalové hudby, tak z těch novějších kapel této sorty jsou mým uším Eluveitie asi nejblíže. Přestože jejich hudba je svým způsobem značně jednoduchá a až vlezle orientovaná, tak to je jeden z případů, kdy s tím nemám problém. No, a protože mi ani trochu nevadil jednotvárný a přímočarý styl, kterým se vydali na předchozím “Helvetios”, tak jsem se nebál, že by mě “Origins” mohlo nějak výrazně zklamat. Přesto jsem rád, že můžu říct, že novinka je malinko rozmanitější a barvitější. Kombinace přitvrzelých metalových pasáží s folkovou barevností použitých nástrojů se mi v podání těchto Švýcarů sakra zamlouvá. Snad jedinou písní, již vysloveně nemusím, je klipová “The Call of the Mountains”, která to s tou orientací směrem k větším masám vážně přehnala a nevkusné prozpěvování Anny Murphy beztextovou linku “hů hůů hůůů” v refrénu jí sráží na kolena. Naproti tomu skvělé “The Nameless”, “From Darkness” nebo i singlová “King” jedou přesně dle stylového zadání, jež nadiktovala přelomová “Slania”. Jen škoda nevýrazných instrumentálních meziher, které dle mého názoru spíš brzdí spád alba jako celku. Jinak nemám větších výhrad, takže několik dobrovolných poslechů tomu zcela určitě ještě věnuji.\nKdyž jsem “Origins” slyšel poprvé, uznale jsem pokyvoval hlavou a sám pro sebe kapelu chválil: “Oproti ‘Helvetios’ obrovský krok vpřed.” Párkrát kolem mě prosvištělo a dobrý pocit nezmizel, jenže pak jsem si začal uvědomovat zásadní věc, a totiž že si z něj nepamatuji téměř nic. To jediné, co mi utkvělo v paměti, byl refrén “The Call of the Mountains”, a to jen díky tomu, že se o něj postarala výborná Anna Murphy. Pustil jsem se tedy do poslechu znovu s plnou pozorností a to jsem neměl dělat. Zatímco první dojmy napovídaly skóre okolo sedmičky, od chvíle kdy jsem album začal vnímat, jsem musel umazat půl bodu. Při každém poslechu. Opravdu se mi to nezdálo, na albu totiž není jediná výjimečně povedená skladba. “The Call of the Mountains” jsem slyšel jedinkrát před vydáním desky a už tehdy jsem si říkal, že takhle by to tedy nešlo, jestli se Eluveitie nepochlapí a zbytek alba nebude alespoň o třídu lepší, bude “Origins” propadák. Jenže on je zbytek alba ve skutečnosti o třídu horší. Mohl bych jmenovat pár silných chvil, jenže těch slabých je zde naprostá většina. Bohužel, recept Eluveitie se nemění, a tak zde máme přesně tři polohy: metalový náklep, různě kvalitní refrény a všechny ty folkové části, kdy kapela jede v rychlém tempu a do toho flétna či housle hrají po každé to samé. Svůj oblíbený počin Eluveitie, “Everything Remains as It Never Was”, jsem již nějaký ten rok neslyšel, ale zdá se mi, že tato kapela v minulosti uměla mnohem víc než jen hoblovat nudu hodinu v kuse. “Origins” tak musím přestat poslouchat, dokud mu ještě nějaké body zbývají.\nMůj vkus už prodělal mnoho obměn a nespočet kapel můj zájem získalo i opustilo. Je tu však i malá hrstka kapel, které se stále daří udržovat si mou pozornost nehledě na úhyby mých hudebních preferencí. Srdeční záležitost – Eluveitie – do téhle sorty bezesporu patří. I proto je pro mě hodnocení desky jako “Origins” ohromně těžké. Deska pokračuje ve stylu nastaveným “Helvetios”, a jelikož je má přízeň nakloněna především raným letům Eluveitie, nepřekvapí, že nová deska ve mně velkou vlnu nadšení nespustila, zvlášť když Švýcaři na “Origins” předvádějí pouhý recyklát starších písní. Jenže i ta recyklace šla provést mnohem lépe. V drtivé většině jde o songy, které jsou v rámci celku naprosto nevýrazné, a i když samy skladby nejsou samy o sobě úplně špatné (teď nepočítám “The Call of the Mountains” – ble), vedle dalších písní jednoduše splývají. Poslední “Helvetios” mělo spoustu much, především přetaženou stopáž, ale celkový sound nebyl ještě tak ohraný a oproti novince je v mých očích ještě o nějaký bodík výš. Uznávám, že “Origins” je pořád dobře poslouchatelné a pořád to jsou Eluveitie se svými klady i zápory, nicméně tentokrát se toho negativního nashromáždilo na můj vkus příliš. Mám-li i k budoucí tvorbě Eluveitie vzhlížet s respektem jako k raným deskám, změna je nevyhnutelná.\n10.2.2012 Ježura\tkomentářů 5\nPrůměré hodnocení: 5,5/10\nEluveitie jsem měl vždycky rád a i přesto, že se v posledních letech stali mainstreamem, jsem bránil jejich jméno, neboť i ten mainstream byl proveden navýsost kvalitně. Je mi tedy záhadou, kde se v případě jejich aktuální novinky “Helvetios” stala chyba…\nAby bylo jasno, nečekal jsem žádný návrat ke kořenům a tedy ani žádný nášup syrové pohanské atmosféry, jako tomu bývalo v dobách výborného debutu “Spirit”. Naopak. Po skvělé zkušenosti, jakou mám s mnohými tradicionalisty zatracovaným “Everything Remains as It Never Was” bych spíš tipnul, že při zachování vycizelovaného zvuku a širším masám přístupnému charakteru hudby samotné zkusí Eluveitie stvořit zase něco trochu jiného. Popravdě, ono to jiné je, ale poněkud jiným způsobem, než jsem si představoval. Lze jen těžko popsat moje upřímné zděšení, které následovalo po prvním poslechu. Absolutní plytkost, zoufale málo zapamatovatelných momentů a slušný riff aby člověk pohledal. Za vše mluví přemáhání, jakého bylo třeba k dalším poslechům. Ovšem dlužno dodat, že když už jsem se k nim přemluvil, po nějaké době jsem zjistil, že to nakonec není až tak úplně tragická žumpa, jako to vypadalo na poprvé. Jenže tahle prohlášení by bylo dobré něčím podložit, že?\nZásadním kamenem úrazu je enormní podíl naprosté vaty, který jedině vyniká díky neúměrné délce alba. Při takřka hodinové stopáž je složité udržet pozornost i u alba, jež nabízí daleko hodnotnější hudební zážitek než “Helvetios”, které v této disciplíně selhává na plné čáře. Na to, jak je dlouhé, totiž obsahuje zoufale málo skutečně dobrých pasáží, které nahrazuje již zmíněná vata. Co se týče celých skladeb, tam už je bilance vyloženě tragická. A přitom by stačilo zkrátit stopáž o čtvrtinu, některé skladby vyhodit úplně, některé zkrátit na polovinu, zbylý materiál zahustit slušnými pasážemi těch skladeb, které neprošly sítem, a voilà – rázem se bavíme o něčem jiném. Ne, nepředstavuji si to jako Hurvínek válku a pro ilustraci to snad stačí. A jak že se ta všudypřítomná vata projevuje? Tak především kytary. Nevědět že v Eluveitie figurují dva kytaristé, až na těch pár výjimek vážně nepoznám, že se do strun neopírá pouze jediný. Když si ovšem vzpomenu, co všechno se dá vytvořit za pomoci jediné kytary, potom kytarové party “Helvetios” nemohou už vůbec aspirovat na jakoukoli obecnou pochvalu. Sice se tu a tam urodilo, ale většina riffů postrádá nějaký nosný nápad a především koule. A na bezpohlavních a rozplizlých základech se špatně staví…\nNedostatek nápaditých a energických riffů jde v ruku v ruce s povětšinou nevýraznými a místy až otravnými slokami. Když už se případný potenciál skladby projeví, je to především v refrénech anebo mezihrách, a to prostě na dobrý song nestačí, je mi líto. Alespoň že si folkové nástroje udržují jakous takous úroveň, ale tady musím do poslední tečky souhlasit s poznámkou H. na toto téma (viz níže) – niněra, píšťaly, housle a kdovíco ještě pospolu prostě znějí slušně snad pokaždé, když se na ně hraje něco folkového. Ale abych tu jen nekritizoval, i “Helvetios” má svoje světlejší stránky. Za zmínku rozhodně stojí výkon niněristky Anny, která dostává v rámci Eluveitie čím dál tím víc prostoru i co se týče zpěvu a pokaždé, když otevře ústa, je to přinejmenším dobré. Třeba jinak nechutně přeslazenou rádobybaladu “A Rose for Epona” dovedu poslouchat jedině když se soustředím na Annin emotivní zpěv. Rovněž frontman a ústřední postava kapely, monsieur Chrigel Glanzmann, odvádí standardně nadprůměrný výkon a potěšil mě i novou polohou, která je slyšet v sypačce “The Siege”. A pak tu máme pochopitelně množinu vážně dobrých pasáží, které však trestuhodně zanikají v záplavě těch špatných až průměrných, z čehož ve výsledku zbývá akorát hořká pachuť promarněné příležitosti.\nAle abych to konečně nějak rozetnul – “Helvetios” rozhodně obsahuje slušné skladby. Za zmínku stojí určitě “Santonian Shores”, která má jako jedna z mála skutečný odpich, tah na branku a koule. Prostě je to vážně solidní nářez. “Luxtos” se mi sice oposlouchala, ale pořád patří k tomu lepšímu, co lze na “Helvetios” najít. Stydět se nemusí ani klipem doprovázená a rovněž velmi příjemně odsýpající “Havoc” nebo na hranici prachsprostého popíku balancující, ale stále ještě velmi slušná “Alesia”. Do tohoto výčtu by se mohl řadit i srdceryvný žalm “Scorched Earth”, kdyby končil tak o minutu a půl dřív. “Meet the Enemy”, “Neverland” nebo “The Siege” jsou skladby ucházející, které obsahují velmi slušné momenty. Problém je, že to jsou většinou jen ty momenty a zbytek je bohapustá generická výplň. Ano, přesně tady se skrývá podstatná část toho promarněného potenciálu. A pak nám tu zbývá odpad, nevýrazné a naprosto zbytečné skladby, které na albu akorát překáží, nudí a přispívají ke všeobecné mizérii. Kdybych o tom mohl rozhodovat, ukončím album s posledním tónem “Alesia” a do horoucích pekel pošlu i titulní “Helvetios”, neuvěřitelně utahanou “Home”, až na vokál nesnesitelně přeslazenou “A Rose For Epona” a čistě folkovou vložku “Hope”, která působí, že na albu je jedině proto, aby tam nějaká ta čistě folková vložka byla. S nimi by šel svou cestou prolog s ukecanou částí epilogu, které by v už tak zbořeném konceptu (který, ruku na srdce, není nikterak oslnivý) nebyly zapotřebí, a rázem bychom byli na slabých čtyřiceti minutách, ke kterým by se klidně dva nebo tři dobré songy přilepit daly. Pak bych možná “Helvetios” zhodnotil výrazně lépe. Bohužel tak ale musím učinit v jeho současné podobě a ta je všechno jen ne uspokojivá.\nDlouho jsem přemýšlel, kolik bodů mám nakonec “Helvetios” udělit. Nakonec jsem se rozhodl tnout do živého a alespoň tímhle způsobem vrátit kapele zklamání, jaké mi svým aktuálním počinem připravila. Není v tom nic osobního, to rozhodně ne, a ono zklamání jsem se snažil ohraničit čistě racionálním přístupem, jenže ono nelze hodnotit celé, ještě navíc koncepční album podle toho, že se vedle těch několika málo slušných skladeb objeví v těch mizerných nějaký dobrý moment. “Helvetios” je bez debat nejhorší řadové album, které kdy Eluveitie vydali, a já doufám, že to příště bude lepší. Kdyby to mělo být horší, to už bych nad kapelou musel definitivně zlomit hůl…\n“Helvetios” už od půlky ledna, kdy jej nějaký dobrák jistě k velké radosti kapely i firmy vypustil na internet, budí velmi rozporuplné názory. Zatímco fanoušci opět šílí a vyzdvihují Eluveitie do nebes jako cosi unikátního, ostatní posluchači, kteří ještě neztratili soudnost, se chytají za hlavu. Zatímco minulá deska byla slušná a poslouchatelná (i když musím říct, že přestože jsem ji v dobové recenzi dost pochválil, za nějakou dobu jí velmi rychle také došel dech, přesto však proti “Everything Remains as It Never Was” stále nic nemám), novinka už je s prominutím opravdu příliš nedobrá. Nejlepší na “Helvetios” jsou folkové nástroje – ne snad proto, že by jejich linky byly tak dobře napsané, ale čistě z toho důvodu, že tyto instrumenty zní dobře samy o sobě, ať na ně hrajete s nadsázkou cokoliv. Zbytek alba je ovšem prázdný jak hospoda po zavíračce. Proč tam hrají dvě kytary nechápu, když na ozdobu by byla i jedna samotná, vždyť takhle by to pomalu zahoblovala i moje babička. A to je jen jeden příklad za všechny – celkově je to plytké, nevýrazné, šité horkou jehlou. Těžko říct, čím tato situace vznikla… buď samotným Eluveitie prostě docházejí nápady (že velká část nápadů už od jejich debutu nebyla ani původních, to teď ponechme stranou), nebo se label Nuclear Blast prostě a jednoduše snaží na kapele, jež je aktuálně v laufu a posluchačstvo ji žere, vytřískat pokud možno co nejvíc peněz v co nejkratší době, tudíž Švýcarům nedává dostatek času na vytvoření odpovídajícího materiálu (kdo někdy zaslechl občasné zákulisní drby o tom, jak Nuclear Blast neváhá kecat do tvorby svých nejúspěšnějších koní, ten určitě ví). To jsou ovšem jen spekulace a těžko vynášet nějaké soudy, jediným faktem zůstává to, že “Helvetios” je z velké části opravdu slabý materiál. Jediné světlejší momenty vidím v “Santonian Shores” a “Havoc” – ne, že by to byly vyloženě skvělé songy, jen jsou mezi tou ostatní mizérií jednookým králem mezi slepými. Chtělo by to méně skladeb, menší stopáž, více kvality. Uznávám, že je to možná přísnější, ale za mě 5,5, víc s prominutím nemohu dát, jelikož se mi “Helvetios” víc nelíbí než líbí, vlastně možná s touto známkou ještě přivírám oči…\nOproti předchozímu dílu (“Everythig Remains as It Never Was”) mi “Helvetios” přijde určitým způsobem roztříštěný a decentralizovaný. Poukazuji hlavně na celkovou (ne)celistvost nahrávky, protože minule mi celkový koncept alba sedl více a tady si místy připadám jako na návštěvě u pejska a kočičky. Možná je to mnou, ale prostě mi nové skladby přijdou na placku naházené bez jakéhokoliv ladu a skladu. Samotný obsah materiálu proti předchůdci také maličko pokulhává, ale naštěstí se nejedná o nic zásadního a v praxi jde jen o několik slabých kousků. Z těch lepších se mi naopak líbily “Meet the Enemy”, “Neverland” nebo nástrojově laděná “Scorched Earth”.\nDva roky po skvělém “Everything Remains as It Never Was” přicházejí Eluveitie s další řadovou deskou a já byl náležitě zvědavý, s čím moje nejoblíbenější folk metalová kapela přijde. Nemá cenu chodit kolem horké kaše. “Helvetios” je v podstatě dobré album, které má ovšem několik zásadních chyb, které ho sráží na kolena. V první řadě je to délka. Téměř hodinová stopáž se k hudbě Eluveitie jednoduše nehodí. Rozdíl deseti minut oproti předchozím albům se může zdát nevelký, ovšem na vyznění celé desky to má zásadní vliv. Moje druhá výtka směřuje k instrumentálním folkovým intermezzům. Na “Everything Remains…” mě všechny tyto předěly bez výjimky bavily (dokonce jsem si občas cíleně pouštěl jen je), kdežto na “Helvetios” je mám chuť přeskakovat. Extrémem je v tomto případě “Scorched Earth”, jejíž umístění na albu považuju za největší omyl Eluveitie v dosavadní kariéře. “Helvetios” kvůli ní ztrácí i ten zbytek konzistence a jednoduše nefunguje jako celek, což je pro koncepční album zásadní problém. Právě koncepčnost celého projektu je pro mě dalším zklamáním. “Helvetios” působí jako kompilace několika dobrých skladeb, několika horších skladeb a několika nudných předělů a tak by koncepční album v žádném případě fungovat nemělo. Správné koncepční album by mělo diváka donutit poslouchat pozorně od začátku do konce, jenže “Helvetios” jako by vás přímo nabádalo k tomu, abyste si z něj pustili jen pár skladeb a zase ho vypnuli. Původně jsem chtěl Eluveitie vytknout ještě nepřítomnost alespoň jedné opravdové hitovky, která by se mohla rovnat skladbám “Inis Mona” či “(Do)Minion” z předchozích desek. Nakonec jsem takovou skladbu ovšem našel. “Alesia” je ukázkou, že i přes kupu výtek, které k albu mám, dokážou Eluveitie v roce 2012 stvořit opravdu silnou píseň. Jen je škoda, že takových není na “Helvetios” víc. Takto ho musím hodnotit za pouhých šest bodů a to mě velice mrzí.\nUž je to několik let, co mám Eluveitie zaškatulkované jako jednu z mých mnoha oblíbených kapel. Jenže ono už je to pěkně dlouho, co jsem si pustil nějakou jejich desku celou. A musím se přiznat, že předešlé album “Everythig Remains as It Never Was” jsem slyšel pouze jednou. Už mne to k téhle bandě moc netáhne a můj opravdu malý zájem se projevil i u “Helvetios”. Tato deska obsahuje obrovské množství zbytečné vaty s pár světlými momenty, které desku nemají šanci zachránit. Stále to jsou klasičtí Eluveitie, ale už mne to prostě moc nebaví. Jako vždy jsou zde skvělé folkové nástroje, jenže kam se poděly kytary? Kde je ten parádní melodický death, který si vyhrávali dřív? Zdánlivě se tváří, že tam stále je. Jenže já o něj během poslechu nezavadil. Je prostě tak nevýrazné, až bych brečel. A co jako, u všech svatých, má znamenat ta téměř hodinová stopáž? Tak snad jsou alespoň fanoušci spokojeni. Mne totiž deska k dalšímu poslechu nepřiměla. A tak přesouvám Eluveitie ze své škatulky “oblíbené kapely” do škatulky “kdysi jsem poslouchal” ke kapelám jako In Flames či Killswitch Engage.\nEluveitie jsem neměl nikdy rád. O to víc mě překvapilo, že nové album začíná skvělým songem “Helvetios”, následovaným podobně povedeným kouskem “Luxtos”. Bohužel tím více méně končí pozitiva a v dalším průběhu se potvrdil můj zažitý obraz Eluveitie coby nezáživné kapely, která na obyčejný agresiviní death metal namíchala sem tam nějaké to nástrojové fidlátko a z nějakého důvodu to neuvěřitelně široké masy fanoušků vzaly jako nový a objevný vítr na poli folk metalu. Krásně je to toto mé obvinění vidět například na skladbě “Havoc” – první minuta naprosto tuctový death, pak se tedy chvíli jakž takž fidlá (ale fúze nefunguje zdaleka tak dobře jako třeba u maďarské Dalriady), pak opět hrají prim deathové riffy a growl, kterým se v samém závěru marně snaží sekundovat jakési folkové pozadí. Jistě, jsou přítomny i skladby jako “Scorched Earth” nebo závěrečný nesmírně hezký “Epilogue”, jenomže z mého pohledu převažuje nezáživný materiál. A ke všemu album obsahuje dva vyloženě odpuzující, řekl bych popově laděné kousky – “Alesia” a potom naprostý výblitek “A Rose for Epona”. Záměrem zjevně bylo slevit z běžné agresivity, nabídnout něco baladického a vyvolat emoce prostřednictvím “silného textového námětu”. Emoce se tedy u mě vyvolat podařilo, ovšem jiné, než si asi kapela představovala. Na albu je pár nadějných kousků, ovšem tak na jedno dvacetiminutové EP a ne na hodinovou stopáž full-length nahrávky. Podle mého by Eluveitie prospělo dát si chvíli tvůrčí pauzu a přestat chrlit jedno album ročně ve snaze vytřískat co nejvíc z aktuální vlny popularity. Pak možná budu uvažovat, že nějakému vyzrálejšímu výtvoru přídělím větší dávku bodů.\nPo poslechu “A Rose for Epona” jsem měla pocit, že se Eluveitie možná totálně zbláznili a kytaristovi možná přerazili obě ruce, aby nemohl hrát. To tak strašně “zpopovatěli” a “zhitovatěli”? Naštěstí moje nervozita značně povolila po prvních minutách celého alba. Začalo mi to totiž znít jako skupina, kterou tak dobře znám. Možná až moc mi to začalo znít jako skupina, kterou znám. Eluveitie by si měli dát oddech a najít nový směr svým nápadům. Je to kvalitní a dobré pro zarputilé fanoušky. Ti mají jistě radost. Člověk, který si dopřeje odstup a podívá se na jejich diskografii komplexně, pochopí, že “Helvetios” je jakési prapodivné omílaní starých dobrých tónů a motivů. Když už je znáte tak dobře jako já, je vám to ještě očividnější. Písnička stejně nazvaná jako album je sic kvalitním, ale do očí bijícím příkladem celé té maškarády. Jako by se to ani nesnažili popírat. Na celém neštěstí přidává také to, že když už vykrádáte svoje staré nápady, neměli byste je seřadit, jak vás to napadne, ale dát celému albu nějakou tu přesně danou linku. To se Eluveitie podle mě až tak nepovedlo. A když už se tam pokusili o něco nového, tak po podle mě až tak taková pecka, jako v rámci “Epony”, nebyla. Možná příště. Opravdu doufám v to, že se příště přes tu pětku přehoupnou.\nRedakční eintopf #34 – únor 2012\n1.2.2012 Sicmaggot\tkomentáře 4\nMaster’s Hammer – TBA\nAsphyx – Deathammer\nVýsledky redakčního eintopfu hovoří jasně – únor jedině ve znamení Master’s Hammer! Právě tato legenda českého black metalu (i když toť také otázka, jestli ještě pořád black metalu, vzpomene-li si člověk na “Mantras” (smích)) totiž získala největší indexové ohodnocení. Paradoxní na tom je, kapela ještě prozatím (v podstatě týden před vydáním) neoznámila název, neukázala obal, prostě nic, což nám působí mírné technické problémy (smích). Ale jinak jistě i pro ty, kteří Mistrovu kladivu neholdují, bude co poslouchat. Redakce dále doporučuje třeba Asphyx, Eluveitie, Freedom Call, Xandria nebo Stam1na z těch kapel, které to u svých redaktorů vyhrály, ale dále také i Drudkh, Lunatic Gods, Napalm Death, Caliban, Psycroptic, Les Discrets nebo Swallow the Sun z těch, na které zbyla pouhá zmínka…\nS tím únorovým eintopfem byly z mé strany vpravdě nevídané operace. Vlastně je tohle již jeho třetí varianta, která s předchozími dvěma nemá společnou ani čárku. Probíhalo to asi tak následovně… někdy začátkem ledna těsně po zveřejnění lednového eintopfu hodím očkem po seznamu chystaných alb na únor a kde nic, tu nic, pár slušných věcí, ale že bych se na něco vyloženě těšil, to asi ne – s výjimkou Drudkh. Dám tedy je s indexem 7/10 a mám vystaráno. Jenže co to, ona se v průběhu měsíce objevuje zpráva o únorovém datu vydání “Vlnobytie” slovenských šílených bohů Lunatic Gods, což samozřejmě mění situace, druhá verze eintopfu přichází na svět, index se zvyšuje na celých 9 bodů. A když už si podruhé myslím, že mám vystaráno, objeví se 27. ledna na webu Master’s Hammer krátká noticka, že chystaná nová deska se objeví s největší pravděpodobností první únorový týden. Sice není znám název (proto je nahoře ona tajemná zkratka znamenající “to be announced”) a téměř ani žádné další podrobnosti, ale čert to vem, Mistrova kladiva se prostě nemohu dočkat, ať už se to bude jmenovat jakkoliv. Důvod je až krásně jednoduchý – Master’s Hammer jsou totiž pro mne absolutní srdcová záležitost a jedna z nejlepších kapel, které kdy chodily po zemském povrchu. A to je už dostatečný důvod nasadit nejvyšší index, no ne? Alespoň už mám jistotu, že počtvrté se ten eintopf měnit nebude…\nÚnor je fajn měsíc. Končí zkouškové, většinou už bývá všude sníh, ale ještě to lidi neštve, a když do toho přijde koncert nebo vydání nějakého toho alba oblíbené kapely, spokojenost atakuje nejvyšší příčky. A ten letošní únor bude minimálně ohledně hudebních událostí dost příjemný. Tak považte, pokud vše klapne, dočkáme se novinek mimo jiné od Eluveitie, Napalm Death nebo Asphyx. A právě nizozemská oldschool death metalová mlátička to domlátila až do mého eintopfu a já jsem vážně zvědavý, co se z toho nakonec vyvrbí. Ono to ale nejde jinak, když si nepřipouštím, že by parta okolo Martina van Drunena po takovém masakru, jaký předvedla na poslední řadovce, stvořila něco slabšího…\nNaposledy se tahle parta ze Švýcarska předvedla před dvěma lety se zářežem zvaným “Everything Remains as It Never Was” a nutno podotkout, že se jednalo vpravdě o vynikající počin, který jsem tehdy i zařadil do osobního top 10. “Helvetios” má všechny předpoklady k tomu, aby se stalo důstojným nástupcem minulého materiálu, a po poslechu prvního singlu se těším ještě více. Leč znáte to – nechval dne před večerem, a tak si počkáme až na výsledný verdikt.\nÚnor bude opravdu silný měsíc. Novou desku plánují Swallow the Sun, Psycroptic, Eluveitie, Les Discrets a ještě mnoho kapel, které sice nevyhlížím s velkým očekáváním, ale jistě si je rád poslechnu. Nejvíc se však těším na – v našich končinách poměrně neznámé – Finy Stam1na. Poznal jsem je teprve s minulou nahrávkou “Viimeinen Atlantis” a bez váhání si je zamiloval. Na první pohled jednoduchá hopsačka skrývá pod kapotou více než jen veselé rytmy a chytlavé refrény. Hudba Stam1na je totiž chvílemi až překvapivě technická a kapela se rozhodně nebojí přitlačit na strunu, pokud cítí, že je to v dané skladbě na místě. S tím souvisí skvělá kytarová práce, která vrcholí v melodických sólech, jež se snadno řadí mezi ta nejlepší, která dnes můžete slyšet. A v neposlední řadě je tu zpěv. Antti Hyyrynen chrlí slova stejně rychle, jako střídá čistý zpěv s křikem, a ani na chvíli vás nenechá pochybovat o svých pěveckých kvalitách. Navíc se nahrávku od nahrávky citelně zlepšuje, a tak i tentokrát očekávám další skok správným směrem. “Nocebo” je deska, kterou si rozhodně nenechám ujít.\nPokud je něco, co dokáže fanouška českého black metalu opravdu hodně potěšit, tak je to zpráva o vydání nové desky Master’s Hammer. Ti jsou totiž v našich končinách neskutečným kultem, který v klidu dokáže přesáhnout i hranice státu. Desky Master’s Hammer bývají zárukou kvalitní black metalové nahrávky a nejinak by tomu mělo být nyní. Osobně jsem rád, že nechali vydání desky na únor, protože v únoru toho pro moje uši moc vyjít nemá. Takže bych do eintopfu s těžkým srdcem a očekáváním 3/10 musel napsat chystané album Caliban. Takhle se mohu těšit na pořadný black metal, který snad bude krásným soundtrackem k tomu mrazivému počasí tam venku.\nPřímý souboj (dokonce včetně data vydání) s Drudkh u mě o kousek vyhrává tato německá power metalová sešlost. Po lehkém úpadku v podobě “Dimensions” se s posledním albem “Legend of the Shadowking” opět vytáhli a tudíž snad právem očekávám hodně i od novinky. Kapela se nechala slyšet, že deska bude “more Freedom Call than ever”, což je přesně to, co chci slyšet a co doufám i uslyším. Freedom Call měli vždy jedinečnou schopnost naplnit místnost bezbřehým optimismem a veselostí. V pošmourném a studeném únoru se taková vlastnost nepochybně bude hodit coby zpříjemnění týdnů zbývajících do začátku jara.\nChtěla jsem napsat Eluveitie, protože jejich předchozí album se mi zapsalo do paměti jako kvalitní počin. Jenže mi v tom zabránily dva fakty. Prvním bylo velké zklamání po zhlédnutí klipu k “A Rose for Epona>“. Něco mi možná uniká, ale nezní mi to jako folk metal. Popravdě jediné, co mi ten folk metal připomínalo, byly samotné záběry. Takže jsem si řekla, že ne. Druhým faktem je to, že už od října upírám svoje zraky ke Xandrii, tedy už od té doby, co jsem je s novou zpěvačkou slyšela naživo. Cítím, že by Manuela mohla něco změnit. Přece jen její začátky v metalu byly podle všeho “tvrdší”, než by člověk možná očekával. A už song “Valentine” z připravované desky mě přesvědčuje o tom, že by to celé nemuselo být až tak k zahození. Jednoduše, dokud nevyjde album a já nezjistím, že stojí za nic jako většina symfonických projektů z nedávné doby a že mě štve na to dělat recenzi, můžu stále doufat, že to tak nebude.\nAsphyxEluveitieFreedom CallMaster's HammerStam1naXandria\nHellenic Darkness 2015 4.3.2015


Nové vášně kolem vývoje motorů: Mercedes považuje návrh Ferrari za urážlivý | GPF1\nNové vášně kolem vývoje motorů: Mercedes považuje návrh Ferrari za urážlivý\nMotory Mercedes v letošní sezóně mají nad konkurencí jednoznačně navrch, což se pochopitelně ostatním výrobcům příliš nelíbí. Ferrari a Red Bull tak podpořily myšlenku na umělé narovnávání výkonu pohonných jednotek a také zmrazení jejich vývoje.\nŠtítky: Pohonné jednotky Zveřejněno 3. 12 2020 — Martin Vejdělek\nV podání Ferrari se jedná o velký obrat. Spolu s Renaultem totiž byla italská stáj v minulosti proti zmrazení vývoje motorů, tedy nápadu z dílny Red Bullu. Od nového postoje si Ferrari slibuje, že by mohl přinést zavedení nových motorů o rok dříve, tedy od sezony 2025.\n„Podpoříme to ve snaze o rok uspíšit příchod nových motorů. Rozumíme této situaci a chceme se chovat zodpovědně, takže budeme pro, pokud budou nové pohonné jednotky o rok dříve,“ naráží Binotto na fakt, že Red Bull zmrazení potřebuje vzhledem k nadcházejícímu odchodu Hondy z F1.\nS tím nemá od samého začátku problém ani Mercedes, možnost narovnávání výkonu se ale Totu Wolffovi vůbec nelíbí. „Pohonná jednotka se nepoměřuje jen podle maximálního výkonu, ale záleží i na ovladatelnosti vozu, váze a chlazení. Je nemožné vymyslet vzorec na tohle všechno, tudíž Mercedes určitě nic takového nepodpoří.“\nKFC zkouší autonomní doručování svého jídla\n„Jestli si vzpomínáte, měli jsme tu v minulosti žetony. A když je některé týmy chtěly odstranit, aby se nás mohly dotáhnout, souhlasili jsme s tím,“ připomíná Wolff systém fungující do roku 2016, který umožňoval jen limitované množství úprav pohonné jednotky. „Teď zase kolegové přichází se systémem narovnávání, což upřímně řečeno považuji za urážku, když vezmeme v potaz několik let vývoje.“\n„Ferrari mělo v letech 2018 i 2019 nejsilnější motor. My jsme s velkým úsilím posunuli hranice a přinesli vylepšení, která nám měla pomoci dohnat konkurenci. Proto nemůžu pochopit, proč by stáje, které věří svým schopnostem ve vývoji, měly chtít mechanismus na vybalancování pohonných jednotek.“\nCestou handicapů pro úspěšné se už v minulosti vydaly jiné závodní série. „V DTM se zvyšovala a snižovala váha v závislosti na výkonech. Po kvalifikacích jsme pak pořád poslouchali, že by se daný jezdec kvalifikoval na pole position, kdyby neměl v autě pět kilo. A tak to bylo po celou sezónu.“\nV závodech německých cestovních vozů se od roku 2014 zkusilo několik cest, jak tyto handicapy aplikovat, žádný se ale neuchytil a po necelých třech letech bylo od těchto pravidel upuštěno. Pro představu, jeden ze systémů spočíval v tom, že se závaží přidávalo nebo odebíralo v závislosti na procentuální ztrátě na jedno kolo.\nSoutěž o hru F1 2020\nJakých změn doznal motor Mercedesu?\nFerrari bude závodit v Le Mans, Charles Leclerc by chtěl taky\nRed Bull zaměstná "drtivou většinu" inženýrů Hondy\nPodcast: Motorové podfuky Ferrari


Co je to lov velryb (Phishing velryb)? | Lacy Leadership\nvelrybářský útok (phishing velryb)\nvelrybářský útok, známý také jako phishing velryb nebo phishingový útok velryb, je specifický typ phishingového útoku, který se zaměřuje na vysoce postavené zaměstnance, jako je generální ředitel nebo finanční ředitel, s cílem ukrást citlivé informace společnosti. V mnoha phishingových útocích na lov velryb, cílem útočníka je manipulovat oběť s povolením vysoce hodnotných bankovních převodů útočníkovi. […]\nvelrybářský útok, známý také jako phishing velryb nebo phishingový útok velryb, je specifický typ phishingového útoku, který se zaměřuje na vysoce postavené zaměstnance, jako je generální ředitel nebo finanční ředitel, s cílem ukrást citlivé informace společnosti. V mnoha phishingových útocích na lov velryb, cílem útočníka je manipulovat oběť s povolením vysoce hodnotných bankovních převodů útočníkovi.\ntermín lov velryb pochází z velikosti útoků a předpokládá se, že velryby jsou vybírány na základě jejich autority v rámci společnosti.\nvzhledem k jejich vysoce cílené povaze jsou útoky na lov velryb často obtížnější detekovat a předcházet jim než standardní phishingové útoky. V podniku mohou správci zabezpečení pomoci snížit účinnost útoků na lov velryb tím, že povzbudí pracovníky vedení společnosti, aby podstoupili školení o povědomí o bezpečnosti informací.\njak velrybářské útoky fungují\ncílem velrybářského útoku je přimět jednotlivce, aby zveřejnil osobní nebo firemní informace prostřednictvím sociálního inženýrství, e-mailového spoofingu a úsilí o spoofing obsahu. Útočníci mohou například zaslat oběti e-mail, který se zdá být z důvěryhodného zdroje; některé velrybářské kampaně zahrnují přizpůsobený škodlivý web, který byl vytvořen speciálně pro útok.\ne-maily a webové stránky velrybářského útoku jsou vysoce přizpůsobené a přizpůsobené a často obsahují jméno cíle, pracovní pozici nebo jiné relevantní informace získané z různých zdrojů. Tato úroveň personalizace ztěžuje detekci lovu velryb.\nvelrybářské útoky často závisí na technikách sociálního inženýrství, protože útočníci pošlou hypertextové odkazy nebo přílohy, aby infikovali své oběti malwarem nebo získali citlivé informace. Cílením na oběti s vysokou hodnotou, zejména generální ředitelé (generální ředitelé) a další firemní důstojníci, mohou útočníci také přimět je, aby schválili podvodné bankovní převody pomocí technik kompromisu obchodních e-mailů (BEC). V některých případech se útočník vydává za generálního ředitele nebo jiné firemní důstojníky, aby přesvědčil zaměstnance, aby provedli finanční převody.\ntyto kybernetické útoky mohou oklamat oběti, protože útočníci jsou ochotni věnovat více času a úsilí jejich konstrukci kvůli jejich potenciálně vysokým výnosům. Útočníci často používají sociální média, jako je Facebook, Twitter a LinkedIn, shromažďovat osobní informace o své oběti, aby byl phishingový útok velryb věrohodnější.\n5 způsobů, jak chránit před phishingem velryb\nobrana proti útokům na lov velryb zahrnuje kombinaci povědomí o bezpečnosti zaměstnanců, politiky detekce dat a infrastruktury. Některé osvědčené postupy pro prevenci lovu velryb zahrnují následující:\npovědomí zaměstnanců. Prevence jakéhokoli druhu hrozby kybernetické bezpečnosti vyžaduje, aby každý zaměstnanec převzal odpovědnost za ochranu majetku společnosti. V případě phishingu velryb musí být všichni zaměstnanci-nejen vedoucí pracovníci na vysoké úrovni-vyškoleni o těchto útocích a o tom, jak je identifikovat. Ačkoli jsou cílem vedoucí pracovníci na vysoké úrovni, zaměstnanci na nižší úrovni by mohli nepřímo vystavit exekutivu útoku prostřednictvím bezpečnostní chyby. Zaměstnanci by měli vědět, jaké taktiky sociálního inženýrství hledat, například falešné e-mailové adresy napodobující důvěryhodnou e-mailovou adresu. Například pokud zaměstnanec pravidelně odpovídá s e-mailovou adresou, která zní „[email protected],“ pak hacker může poslat škodlivý e-mail z „[email protected]“ napodobit důvěryhodného korespondenta a získat důvěru oběti. Zaměstnanci by si také měli dávat pozor na žádosti o peníze prostřednictvím e-mailu.\nvícestupňové ověření. Všechny žádosti o bankovní převody a přístup k důvěrným nebo citlivým údajům by měly před povolením projít několika úrovněmi ověření. Zkontrolujte všechny e-maily a přílohy mimo organizaci, zda neobsahují malware, viry a další problémy, abyste identifikovali potenciálně škodlivý provoz.\nzásady ochrany osobních údajů. Zavést zásady zabezpečení dat, aby bylo zajištěno, že e-maily a soubory jsou sledovány kvůli podezřelé síťové aktivitě. Tyto zásady by měly poskytovat vrstvenou obranu proti phishingu velryb a phishingu obecně, aby se snížila šance na porušení v poslední linii obrany. Jedna taková politika může zahrnovat sledování e-mailů pro ukazatele phishingových útoků a automatické blokování těchto e-mailů od oslovení potenciálních obětí.\nindikátory potenciálního phishingového e-mailu zahrnují následující:\nzobrazení nebo název domény se mírně liší od důvěryhodné adresy.\ntělo e-mailu obsahuje žádosti o peníze nebo informace.\nvěk domény neodpovídá věku domény důvěryhodného korespondenta.\nvzdělávání sociálních médií. Jako rozšíření povědomí zaměstnanců informujte vedoucí pracovníky na vysoké úrovni o potenciální roli sociálních médií při umožnění porušení lovu velryb. Sociální média obsahují velké množství informací, které kybernetičtí zločinci mohou použít k vytváření útoků sociálního inženýrství, jako je phishing velryb. Vedoucí pracovníci mohou omezit přístup k těmto informacím nastavením omezení ochrany osobních údajů na svých osobních účtech sociálních médií. Generální ředitelé jsou často viditelní na sociálních médiích způsoby, které telegrafují údaje o chování, které zločinci mohou napodobovat a využívat.\nAnti-phishingové nástroje a organizace. Mnoho dodavatelů nabízí anti-phishingový software a spravované bezpečnostní služby, které pomáhají předcházet lovu velryb a dalším phishingovým útokům. Taktika sociálního inženýrství zůstává převládající, nicméně, protože se zaměřují na využívání lidské chyby, která existuje s technologií kybernetické bezpečnosti nebo bez ní.\npracovní skupina proti phishingu (APWG) je organizace zaměřená na výzkum a prevenci kybernetické bezpečnosti a phishingu. Poskytuje zdroje společnostem postiženým phishingem a provádí výzkum s cílem poskytnout informace o nejnovějších hrozbách. Společnosti mohou také nahlásit podezření na hrozbu pro APWG pro analýzu.\nrozdíly mezi phishingem, phishingem velryb a spear phishingem\nphishingovými útoky, phishingovými útoky velryb a phishingovými útoky kopí jsou často zmatené. Všechny jsou online útoky zaměřené na uživatele s cílem získat citlivé informace nebo na sociální inženýr oběť do nějaké škodlivé akce.\nlov velryb je zvláštní forma phishingu, který se zaměřuje na konkrétní vysoce postavené oběti v rámci společnosti. Spear phishingové útoky mohou cílit na každého konkrétního jednotlivce. Oba typy útoků obecně vyžadují více času a úsilí ze strany útočníka než běžné phishingové útoky.\nzjistěte, jak se porovnávají typy phishingu a lovu velryb.\nPhishing je širší pojem, který zahrnuje jakýkoli typ útoku, který se snaží oklamat oběť, aby podnikla nějaké kroky, včetně sdílení citlivých informací, jako jsou uživatelská jména, hesla a finanční záznamy pro škodlivé účely; instalace malwaru; nebo dokončení podvodné finanční platby nebo bankovního převodu.\nzatímco běžné phishingové e-mailové útoky obvykle zahrnují odesílání e-mailů velkému počtu jednotlivců, aniž by věděli, kolik bude úspěšných, velrybářské e-mailové útoky se obvykle zaměřují na jednoho konkrétního jednotlivce najednou-obvykle vysoce postaveného jednotlivce-s vysoce personalizovanými informacemi.\npříklady velrybářských útoků\njeden pozoruhodný velrybářský útok nastal v roce 2016, kdy vysoce postavený zaměstnanec Snapchat obdržel e-mail od útočníka předstírajícího, že je generálním ředitelem. Zaměstnanec byl podveden, aby útočníkovi poskytl informace o mzdách zaměstnanců; nakonec se útokem zabýval Federální úřad pro vyšetřování (FBI).\ndalší velrybářský útok z roku 2016 zahrnoval zaměstnance Seagate, který nevědomky zaslal e-mailem údaje o dani z příjmu několika současných a bývalých zaměstnanců společnosti neoprávněné třetí straně. Po nahlášení phishingového podvodu Internal Revenue Service (IRS) a FBI bylo oznámeno, že při tomto útoku byly vystaveny tisíce osobních údajů lidí.\ntřetí pozoruhodný příklad lovu velryb nastal v roce 2018, kdy byla napadena Evropská kinematografická společnost Pathé a ztratila 21 dolarů.5 milionů po útoku. Útočníci, kteří se vydávali za vysoce postavené zaměstnance, zaslali e-mailem generálnímu řediteli a finančnímu řediteli (CFO) podvodnou žádost o vysoce důvěrnou finanční transakci. Navzdory červeným vlajkám převedl generální ředitel a finanční ředitel útočníkům zhruba 800 000 dolarů, což byl jen začátek ztrát společnosti z incidentu.\nspolečnost HP předpověděla, že 2021 pravděpodobně uvidí nárůst útoků na lov velryb spolu s dalšími hrozbami kybernetické bezpečnosti, jako je ransomware, phishingové e-maily a únosy vláken. Masivní přechod na práci na dálku v reakci na pandemii COVID-19 je částečně zodpovědný za vystavení organizací novým zranitelnostem, uvedla společnost HP.\nPrevpodání daňového přiznání k dani z příjmu: ITR 1, ITR 2, ITR 3 nebo ITR 4 – Jak vybrat správný formulář ITR\nNext Co je déšť Fade? – BusinessCom Networks


Filmová podoba týdne (110) – Knižní doupě\nby Syki · Published 11.8.2014 · Updated 10.8.2014\nNázev filmu: Lincoln (Lincoln)\nHrají: Daniel Day-Lewis, Sally Field, Joseph Gordon-Levitt, Tommy Lee Jones, John Hawkes, Hal Holbrook, James Spader, Tim Blake Nelson…\nPodle knihy: Lincoln ~ Doris Kearns Goodwin\nO čem film je (CSFD.cz): Není-li špatné otroctví, pak není špatné nic.\nMůj názor: Tenhle film byl v kinech před dvěma roky a já uvažovala, že bych si na něj zašla. Pak mě ale docela odradily divácké ohlasy a doteď jsem film neviděla. Možná bych to měla napravit.\nShodou okolností jsem film viděla minulý týden. Nedovolím si hodnotit osobnost A. Lincolna jako prezidenta, na to toho moc nastudovaného nemám. Zdá se mi, že se v tomhle filmu Spielberg zaměřil spíše jeho lidskou stránku. Moc se mi líbilo herectví Daniela Day-Lewise, zahrál ho úžasně. To jak se hrbil, jak byl přistařený. Totéž platí pro Sally Field, která mu hrála ženu. A pěkně hysterickou :). Taky mě tam překvapil Tommy Lee Jones, v dobové paruce k nepoznání. Celkově se mi film líbil, mám snímky tohohle typu ráda.\nNext story Poznej blogera: Knižní kout\nPrevious story Kostičasový týden (7)


Daňhelka, Jiří, Obecné zásady ediční a poučení o češtině 15. století. In: Výbor z české literatury doby husitské. Svazek první. Praha, Nakladatelství Československé akademie věd 1963, s. 31–41.\nOBECNÉ ZÁSADY EDIČNÍ A POUČENÍ O ČEŠTINĚ 15. STOLETÍ\nTento výklad sleduje dvojí cíl: jednak chce objasnit ediční zásady, podle nichž se postupovalo při úpravě textů; jednak chce čtenáři usnadnit porozumění ukázkám tím, že vykládá pravidelné a stále se opakující jazykové jevy češtiny 15. století, které vysvětlovat v jazykových a věcných vysvětlivkách u jednotlivých ukázek by znamenalo nehospodárné opakování. Přitom navazujeme na podobný výklad v předchozím svazku (Výbor z české literatury od počátků do dobu Husovu, Praha 1957, s. 25−36), doplňujeme jej se zřetelem k 15. století a sledujeme další vývoj těch jevů, které jsme tam uvedli jako počínající nebo jako živé.\nOBECNÉ ZÁSADY EDIČNÍ\n1. Tento druhý díl, Výbor z české literatury doby husitské, podává obraz našeho literárního vývoje od počátku 15. století do jeho sedmdesátých let. Do starší doby, do 14. století, přesahuje jen oddíl Husových předchůdců a oddíl podávající přehled vývoje českých biblických překladů. V obou těchto oddílech se aspoň zčásti vracíme k češtině 14. století; setkáváme se v nich se stejnými problémy a uplatňujeme stejné zásady jako v prvním dílu Výboru. Pokud jde o památky z vlastní doby husitské od počátku 15. století, i u nich jsou různé obtížné problémy ediční, působené jak starším jazykem originálu a různorodým rukopisným podáním památek, tak snahou, abychom nekladli čtenáři nadbytečně mnoho překážek; je tu však ještě ta okolnost, že vydávání památek z 15. století přes určitý pokrok v poslední době nemá ještě té tradice, jakou má vydávání památek starších, a neopírá se o tak bohaté zkušenosti.\n2. Žádné dílo z husitské doby není po jazykové stránce dnešnímu čtenáři beze zbytku srozumitelné, a to proto, že jazyk prošel i od konce 14. století ještě značnými změnami. I když si čeština zachovala svůj celkový ráz mluvnické stavby, přece se některé složky této stavby, a to v oblasti tvarů slov a jejich tvoření i v skladbě, v různém stupni měnily; zejména se však měnila hlásková podoba slov. Nejvíce změn ovšem proběhlo v slovní zásobě jazyka; ta se postupem doby dotvářela a přetvářela v souvislosti s vývojem naší společnosti a v souvislosti s dobovými požadavky kladenými na jazyk a styl literárních projevů. Pokud jde o mluvnickou stavbu, lze sice říci, že čeština 15. století je dnešnímu čtenáři srozumitelnější než tzv. stará čeština památek z 14. století, ale přece o naprosté srozumitelnosti stále ještě mluvit nemůžeme. Je to proto, že jde o dobu velkého zlomu. Teprve v druhé polovině 15. století začaly se v jazyce projevovat důsledky toho, že spisovný jazyk pronikl do nejširších vrstev tehdejšího českého národa: začaly z něho mizet zastaralé prvky. Proto spisovná čeština 15. století má ráz přechodný. Je to mezistupeň mezi značně ustálenou češtinou 14. století, známou z četných literárních památek té doby, a mezi češtinou doby humanistické nastupující koncem 15. století, jež se za obrození v podstatě stala základem nového spisovného jazyka tvořícího se novodobého českého národa.\n3. Při vydávání památek z husitské doby se naráží na některé ediční problémy nového charakteru. Vedle zcela běžného zjevu, že památky jsou dochovány až v pozdějších opisech, jde o dvě nové krajnosti: objevují se opisy pořízené téměř v stejné době, kdy památka vznikla (Husova Postila dopsaná 27. října 1413 je dochována v opise dokončeném 24. listopadu 1414), a objevují se i autorské originály (zejména u listů), ale vedle toho se lze setkat i s opisy značně pozdními, z konce 16. a ze 17. století. Některé památky, zejména veršované (písně), měly širokou publicitu, šířily se přímo i ústním podáním (zlidověly) a přešly i do lidových tisků. Pokud jsou zachovány v jediném zápise (jak je tomu často), a to ještě pozdním, je otázka jejich autorské verze neřešitelná. Při hledání nebo stanovení základního textu pro vydání (u památek bohatěji dochovaných) a při posuzování variant dalších opisů jsou zde ediční problémy stejné jako u Výboru z české literatury od počátků po dobu Husovu; držíme se proto i stejných edičních zásad. Úpravy pozdějších opisovačů považujeme bud za vědomé a záměrné změny textu, nebo za bezděčné úpravy nahodilé, které neporušily smysl (mohly přesto dát opisovanému textu nový význam), anebo za pouhé chyby, které vznikly neporozuměním nebo nepečlivostí. K tomu, abychom čtení rukopisu považovali za pouhou chybu, se uchylujeme jen v nejkrajnějších a nejnutnějších případech.\nNová situace nastává, pokud jde o řešení složité otázky poměru mezi jazykem starších a mladších památek a poměru mezi jazykem předloh a opisů. Ve Výboru z české literatury od počátků po dobu Husovu jsme se pokusili, pokud to bylo možné a pokud to dovoloval charakter rukopisného dochování památek, aby vybrané ukázky podávaly také obraz jednotlivých vývojových stupňů jazyka od konce 13. století do konce 14. století. Tuto snahu podložit vývoj literární aspoň náznakem vývoje stavby jazyka nemůžeme mechanicky uplatnit v tomto dílu. Kdybychom ji chtěli uplatnit, musili bychom se dopustit určitého násilí. Bylo již řečeno, že spisovná čeština 15. století má charakter přechodný. Je to dáno dvěma věcmi. Za prvé tím, že se spisovný jazyk vyvíjel plynule dále. Je však známo, že se na konci 14. století spisovný, literární jazyk dost vzdálil od jazyka běžně mluveného, a to zejména zachováváním některých konzervativních jevů mluvnických. Za druhé v 15. století pak, když došlo k rozšíření spisovného jazyka do nejširších vrstev (vnější demokratizace spisovné češtiny), projevila se snaha, aby se psaný jazyk s běžně mluveným co nejvíce sblížil (vnitřní demokratizace) – v tom smyslu mluvíme o všestranné demokratizaci spisovné češtiny. Plynulý vývoj jazyka (v širokém smyslu) je tu provázen snahou o vyrovnání mezi různými podobami tvořícího se národního jazyka (spisovnou a lidovou) i nakonec mezi jeho různými styly. Tento zásah dvou principů je příčinou jisté nejednotnosti jazykových prostředků, a to je právě znakem přechodnosti. Jde také o dobu, kdy se dostávala do prudkého pohybu další část soustavy hlásek, systém dlouhých samohlásek, ale všechny změny, jež se provedly nebo se začaly provádět, nepronikly v stejné míře do spisovného jazyka; je to dáno tím, že se na samém konci období, z něhož zde otiskujeme ukázky, objevil nový element, který ovlivnil vývoj jazyka – tisk. Uplatnění knihtisku mělo svůj konzervující vliv především na grafickou stránku, ale tím i na hláskovou podobu jazyka. Změny, které se v jazyce dály, zejména v stavbě hláskové, byly vysunuty na okraj jazykového dění – proběhly v běžně mluveném jazyce, v některém nářečí nebo ve skupině nářečí, ale do spisovného jazyka celkem nepronikly; pokud do něho pronikaly, tedy později a pozvolným prosakováním. Odpovídá proto charakteru doby a vývoje jazyka, jestliže ve vybraných ukázkách neprovádíme žádné úpravy, které by pomáhaly vystihnout dobový charakter, a ponecháváme podle rukopisů plné kolísání ve všech jevech, i hláskoslovných – pokud ovšem nejde o jevy jen grafické.\n4. Je samozřejmé, že i v tomto dílu Výboru slovní ráz vybraných ukázek zůstal naprosto nedotčen. Bylo-li však v jednotlivých případech nutno opravovat zkomolené čtení rukopisů (nebo tisků) vzatých za základ vydání, přihlíželo se přitom na podkladě čtení jiných rukopisů i k době vzniku památky a volilo se vždy takové čtení zkomoleného místa, které po stránce slovní této době odpovídá; každá taková oprava porušeného textu je však zachycena v edičních poznámkách k příslušné ukázce. – Pokud jde o mluvnickou stránku ukázek, jak tvaroslovnou, tak zvláště syntaktickou, edice do jazyka nezasahuje, ovšem mimo ty případy, kdy rukopisné podání je zřetelně chybné; i v těchto případech opravy, prováděné podle zásad textové kritiky, jsou zachyceny v edičních poznámkách. Na rozdíl od prvního dílu Výboru neopravujeme taková čtení, kdy opisovač provedenou změnou porušil některý jazykový jev památky, popř. její autorské verze (např. proměnou aoristu, jemuž nerozuměl, v přítomný čas porušil jednotu vyprávěcího času); raději na takové případy upozorňujeme ve vysvětlivkách, protože změny toho druhu mohly být podnětem k vytvoření nebo k upevnění nového stylistického prostředku (v našem případě vyprávěcího přítomného času, tzv. historického prézentu). – Jak již řečeno, pokud jde o stránku hláskovou, která má bezprostřední vztah ke grafice, nehodnotíme různým způsobem kolísání a ponecháváme pestrost ve všech rozkolísaných jevech; pestré kolísání je příznačné pro celou tuto dobu a vyplývá z toho, že se vytváří spisovný jazyk nových kvalit. V té době spisovný jazyk nebyl dosud ustálen a jeho norma nebyla nikterak kodifikována.\n5. Ukázky jsou otištěny v přepise (transkripci); grafika starých rukopisů (podle potřeby také tisků), v podstatě stále spřežková, je podle obecně uznávaných pravidel přepisu nahrazena systémem diakritickým (užívajícím čárek a háčků), který právě v 15. století začal docházet uplatnění, i když v podobě značně nedůsledné.\nPOUČENÍ O ČEŠTINĚ 15. STOLETÍ\nHLÁSKY A JEJICH PŘEPIS\nPodáváme tu přehledné poučení o těch hlavních změnách hláskových, které se udály převážně v 14. století a v 15. století ještě doznívaly, dále o změnách, které se dály v 15. století, a konečně o těch změnách, jejichž plné provedení spadá až do pozdější doby, ale k nimž se už ojedinělé náběhy v 15. století objevily; tento třetí druh změn se nás týká také proto, že některé památky z 15. století jsou zachovány až v pozdních opisech, kde pozdní hláskové změny zcela nebo v určité míře pronikly do jazyka dochovaného rukopisu památky.\n1. Přehláska a v ě a á v ie (dlouhé ě), provedená už v 12. století, a přehláska u v i a ú v í, která proběhla ve 14. století, je v rukopisných památkách z 15. století pochopitelně provedena. Ojedinělé případy nepřehlasovaného a, á nebo u, ú i v poměrně pozdních památkách jsou zde zásadně ponechávány, protože to mohou být zvláštnosti nářeční (ulica; juž, soľú, na zem’u) nebo je přehláska zrušena působením různých vlivů, nejčastěji tvarové analogie (kupuju podle nesu). Ze stejného důvodu jsou ponechány tvary, kde se ještě objevuje ě, popř. e nebo i, ale kde se spisovný jazyk dalším vývojem vrátil vlivem analogie k původnímu a a u (počeli, vzeli, pohoršije, později počali, vzali, pohoršuje podle počal, vzal, kupuje).\n2. Ve 14. století proběhla už také v podstatě změna ě v e (tzv. ztráta jotace) v plném rozsahu, tj. po všech souhláskách mimo po retnicích. V prvních dvou desítiletích 15. století ještě pozvolna doznívalo kolísání mezi ě a e. Stará grafika (czyeſta, uliczye, ſie apod.) ovlivňovala nepochybně i grafiku pozdější (opisováním) a tak se znak ye n. ie, jímž se v spřežkovém pravopise ě označovalo, objevuje u písařů po celé 15. století až do 16. století, ovšem jen jako pravopisná tradice, jak je vidět na častém psaní zvratného sě. Někteří písaři první složkou znaku ye n. ie označovali měkkost předchozí souhlásky, ale nejčastěji jde o čistě grafickou záležitost: ye n. ie označovalo pouhou samohlásku e a toto psaní bylo ještě komplikováno tím, že také í vyslovované jako jedna samohláska se dlouhou dobu tradičně psalo znakem ie, ač se ve výslovnosti dvojhláska ie dávno změnila v samohlásku í.\nV našich ukázkách postupujeme takto: v oddíle Husovi předchůdci zachováváme jotaci v plném rozsahu (po všech souhláskách mimo po j, kde už ve 14. století byla jotace zřetelným anachronismem) v modlitbách Milíčových, zcela ji potlačujeme v starém českém překladu Waldhauserovy Postily (je zachován v pozdním opise), a to v obou případech ve shodě s tendencí základních rukopisů. V ukázkách z českých děl Husových a pak v úryvku z Mladoňovicovy Pašije M. J. Husi necháváme ě podle rukopisu (s výjimkou slabiky je) – u Husových spisů je to odůvodněno také archaickou hláskovou stránkou Husova jazyka; a týká se to i Mladoňovice. V ukázkách českého překladu bible, pokud jde o překlady ještě ze 14. století, dodržujeme praxi předchozího dílu Výboru. V ostatních ukázkách psaní ye, ie nezachováme, ať se v rukopise vyskytuje v jakékoli míře – vždy je jeho zaznamenávání záležitostí jen grafickou, zřejmě neodráží výslovnost a rukopisy, které píší ye, ie, zpravidla silně kolísají a uvádějí je na místech, kde od původu ě nebylo. Pokud je toho třeba, v úvodu k edičním poznámkám ještě jednotlivě uvádíme, jak se k jotaci v rukopise stavíme.\nU slov zjěviti, zjěvenie apod., u nichž se objevovala stará varianta zěviti, zěvenie, jistě ne pouze grafická, dodržujeme i po ztrátě jotace rozlišení podle rukopisu zjeviti, zjevenie i zeviti, zevenie.\n3. Od konce 14. století docházelo k změnám dlouhých dvojhlásek a dlouhých samohlásek. V 15. století se dlouhá dvojhláska ie v naprosté převaze změnila v dlouhé í. Po jistou dobu, kdy se už ie nevyslovovalo, udrželo se vlivem tradice v písmu a písaři kolísali mezi psaním í a ie; proto se psaní ie, jež bylo jen tradiční a formální (neodpovídalo výslovnosti), někdy objevovalo tam, kde bylo í původní (s nie, s niem, kanovniek apod. m. s ní, s ním, kanovník). Dobré svědectví podávají některé veršované památky, kde se někdy objevuje v rýmech psané ie proti í a naopak; nejde tu o nedostatky v rýmu, ale o plné rýmy vzhledem k jednotné výslovnosti psaného i a ie. Protože nelze vždy rozhodnout, jaké výslovnosti odpovídá ie, necháváme tu – mimo rýmy, kde zpravidla rekonstruujeme podle většiny – psaní podle rukopisu s kolísáním; bez poznámky však přepisujeme í tam, kde rukopisy mají ie jen grafické na místech původního í.\nDlouhá dvojhláska ie se také vyvíjela obdobně jako krátké ě a ztrácela svou první složku. Po l se už před 14. stoletím ie změnilo v é (obilé, léto m. obilie, lieto). Ve 14. a hlavně v 15. století se objevuje častěji é místo dlouhého ie. V některých slovech, kde bylo původní é, bylo už staré kolísání (řéci, dřéve, posélati aj. vedle řieci, dřieve, posielati), na konci 14. a v 15. století se takové kolísání objevuje častěji, a tak se píše ie na místě původního é i é na místě původního ie (hřéšník, budúcého). Protože jde o poměrně dost rozšířenou ztrátu jotace v dlouhých slabikách, neupravujeme é na ie a přepisujeme podle rukopisu, a to na rozdíl od praxe prvního dílu Výboru.\n4. Již v 14. století jsme mohli pozorovat pozvolnou změnu dlouhého ó v uo; na konci 14. století měla tu dvojhláska uo zřejmou převahu. Tato převaha se udržela i v 15. století, původní ó čím dále tím více mizelo, třebaže se objevuje i v pozdních památkách a opisech; současně se objevovaly i první případy přeměny dvojhlásky uo v jednoduché dlouhé u (psané ů); to pak nabylo převahy v 16. století. Znak ů je od původu tzv. ligatura a původně označoval ještě dvojhlásku uo. V našich ukázkách necháváme stav podle rukopisu, pokud nejde o zcela ojedinělé zachovávání starého stavu; jen ojedinělé ů přepisujeme uo.\nNěkteří písaři píší uo také na místě původního krátkého o (buoha, buoží). Takové psaní zachováváme.\n5. V druhé polovině 15. století se ve větší míře začala také uplatňovat změna dlouhého ú na konci a uprostřed slov v ou, ojediněle také na začátku slov. Dvojhláska ou je však běžně psána au, ale jde zřejmě jen o záležitost grafickou (snad o vliv grafiky cizí). Přepisujeme ou ve shodě nepochybně aspoň s většinovou výslovností a ovšem podle stavu v rukopise necháváme kolísání mezi ú a ou.\n6. V některých rukopisech se objevují i ty změny dlouhých samohlásek, které sice v různém rozsahu v češtině proběhly, ale které nepronikly do spisovného jazyka. Jde o změnu ý a í v ej (dobrej, cejtit) a o změnu é v í, ý (nalízáme, na daleký cesty). Ponecháváme psaní rukopisu, protože nechceme odstraňovat žádné typy kolísání, ani kolísání při vytváření podoby spisovného jazyka, ani nechceme zápisy památek zbavit jejich hovorového nebo nářečního charakteru.\n7. V rukopisech a tiscích hlavně z 16. století (ojediněle však též z 15. století) se objevuje také změna téžeslabičného aj v ej (vejce, nej-). Pochopitelně necháváme stav podle rukopisu. Psaní aj v těch případech, kde by mělo být ej, jež vzniklo diftongizací původního ý nebo í (zvratná analogie dobraj, pajcha m. dobrej, pejcha z pův. dobrý, pýcha) upravujeme na ej, protože aj je zde věcí grafickou.\n8. Předložka v se před retnou souhláskou (b, p, m, v) následujícího slova často, ne však zcela pravidelně stále ještě měnila v u (u městě, u Prazě). Tato změna je v našich ukázkách zachycena jen v těch případech, kde ji jasně dosvědčuje nesporná grafika rukopisu, který byl vzat za základ; nezavádí se, není-li provedena nebo je-li grafika rukopisu sporná.\n9. V rozložení krátkých a dlouhých samohlásek se čeština 15. století proti češtině 14. století už přiblížila soudobé češtině, ne však v plné míře a v celém rozsahu jazyka – jistě byly rozdíly dobové i nářeční. Také rukopisy čím dále tím více a přesněji označují délku; přitom nejméně důsledně a zřetelně je označováno dlouhé í – znakem í (prostě s diakritickým znaménkem) nebo ij (spřežkou) se často označuje také i krátké. Proto v tomto svazku necháváme předpokládanou délku staročeskou, pokud je bezpečně doložena (náděje, úžitek, póžitek); jinak se spíš přikláníme k pokročilejšímu stavu, který je znám z 16. století a z pozdější doby, kdy už délka byla důsledněji označována v písmu (tiše, mile, milostivě apod. m. staršího tíše, míle, milostívě).\nTýká se to také dloužení počáteční samohlásky slova po neslabičné předložce (v óhni, k ótporu). Délku zde označujeme jen tehdy, je-li označena v rukopise; samozřejmě ponecháváme v těchto případech v rukopise dvojhlásku, která tu vznikla ze samohlásky dlouhé.\n10. Do písemného označování souhlásek zasahovala i v 15. století ponejvíce asimilace (spodobování) znělosti souhlásek ve skupinách párových znělých a neznělých souhlásek. Ve výslovnosti je a byla taková skupina celá znělá nebo celá neznělá zpravidla podle poslední souhlásky ve skupině (hladký vysl. hlatký, leckdo vysl. ledzgdo, pod kamenem vysl. potkamenem). Asimilovaná výslovnost pronikala v některých rukopisech i do psaní a v ojedinělých případech bylo starší etymologické psaní vývojem důsledně podle výslovnosti změněno (čbán na džbán, sbožie na zbožie, zboží).\nStejně jako v prvním dílu Výboru píšeme způsobem dnes obvyklým, kde psaní rukopisu je dnes neobvyklé nebo kde by ztížilo porozumění textu (píšeme kdo m. gdo); jen v těch ojedinělých případech, kde psaní rukopisů je důsledné, ponecháváme starý způsob psaní (čbán).\nNejvětší potíže stále působí kolísavé psaní s a z na začátku slov, nejednotné a neustálené vlivem spodoby pronikající do písma. V prvních dvou částech našeho svazku víc přihlížíme k původu slova (dáváme přednost etymologickému staršímu psaní, např. sbožie), v dalších částech (pokud se nevracíme do 14. stol.) spíš bereme v úvahu další vývoj grafiky (píšeme zbožie). V sporných případech se snažíme zachovat jednotný způsob psaní; u slov správa × zpráva, spraviti × zpraviti se snažíme o rozlišení podle významu. Tyto úpravy ovšem nejsou zaznamenány v edičních poznámkách, protože v mnoha rukopisech se znaky pro s a z stále ještě zaměňují a protože jde o jevy grafické, které neodrážejí výslovnost (v témže úryvku se v rukopise píše např. sbor i zbor).\nPodobné stanovisko zaujímáme ke kolísavému psaní předložky a předpony ot × od. V první polovině víc dbáme rukopisů, zatímco v dalších částech se nevyhýbáme důslednému pozdějšímu psaní od.\nPředpona vz- se zjednodušila, zejména před souhláskou, v pouhé z, a tím tato předpona splynula s předponou z-; toto z- vzniklé zjednodušením ze vz- se také někdy psalo podle spodoby jako s. V mnoha případech nelze bezpečně rozhodnout, zda z- je původní nebo vzniklé ze vz-. Proto v textech otiskujeme vz- jen tam, kde je zcela jasné a kde v témže rukopise je totéž slovo psáno většinou s předponou vz-. Ovšem zjednodušenou předponu píšeme vždy jako z-, nikoli jako s-.\n11. Zjednodušené souhláskové skupiny jsou doplněny bez poznámky, pokud jde o běžné typy zjednodušování, vadící porozumění textu, a pokud v dalším vývoji neměla výslovnost vliv na pravopis. Objevují-li se v daném rukopise složitější případy zjednodušování, je na potřebné úpravy upozorněno v edičních poznámkách, a to na ojedinělé případy jednotlivě, na opakující se souborně v úvodu k poznámkám. V případě, kdy vývoj grafického obrazu šel ve shodě s výslovností slova, tj. kde proniklo zjednodušování hláskových skupin i do písma (ctný m. čstný, co m. čso), nedoplňujeme zpravidla vynechanou hlásku a necháváme kolísání jako typický jev přechodu.\nPodle obvyklého způsobu psaní upravujeme ty případy, kdy rukopis vyjadřuje totéž jinými znaky (bohatší m. bohačí, světská m. svěcká); necháváme však psaní věčí (muž. rod), protože se mohl vyvinout z pův. věcí pod vlivem žen. rodu věcši, věčši.\n12. Souhlásková skupina šč se v 14. století začala měnit v šť. Pokud se ještě šč objevuje v rukopisech našich památek, neupravujeme je a necháváme kolísání.\n13. Ve značné míře se v rukopisech objevuje odsouvání j- na začátku slova, a to v případech shodných se současnou češtinou (mám m. jmám, hra m. jhra) i v případech s dnešním psaním neshodných (sem m. jsem). Ponecháváme psaní rukopisu.\n14. Také v češtině 15. století se objevuje souhláska v (prothetická nebo hiátová) na začátku slova ve větší míře, než je obvyklé v dnešní spisovné češtině (vodehnati, voko). Toto psaní rukopisů je zachováváno.\n15. Nářeční zvláštnosti zápisů jednotlivých památek se snažíme zachovávat, i když jde o jednotlivosti; často je na ně upozorněno ve vysvětlivkách jazykových. Jestliže z vážného důvodu ojedinělé jevy, které by mohly mít nářeční charakter, z textu odstraňujeme, pak na ně upozorňujeme v edičních poznámkách.\nPři porozumění některým tvarům češtiny 15. století působí dnešnímu čtenáři potíž dvě věci. Především je to jiná podoba tvarů slov způsobená tím, že je v nich zachován starší hláskový stav. Např. tvary hlavú, vedú se liší od dnešních tvarů hlavou, vedou jen tím, že v nich není ještě provedena změna ú v ou. Tvar vzeli se liší od novočeského vzali tím, že se v něm ještě udržela přehláska a v ě (to pak ztrátou jotace změněno v e) a není provedeno analogické vyrovnání podle vzal na vzali. Základní znalost vývoje hláskové soustavy češtiny, k jejímuž poznání mají přispět i předchozí výklady, odstraňuje největší část takovýchto potíží.\nDalší potíže, hlubší, působí však to, že některé tvary zanikly nebo byly nahrazeny jinými, a tak se v pozdější době staly nesrozumitelnými. Zákonitost a postup těchto změn je daleko složitější než zákonitost a postup hláskového vývoje. Protože od všech čtenářů našeho Výboru nelze požadovat podrobné znalosti historické mluvnice, upozorňujeme na hlavní obecné znaky tvarosloví češtiny 15. století na podkladě obecných znaků staré češtiny (14. století), které jsme vytkli v prvním dílu Výboru. Jde o takové případy, které se v ukázkách často opakují, na ojedinělé jevy se upozorňuje na příslušném místě ve vysvětlivkách jazykových.\n1. V skloňování i časování měla čeština 15. století vedle jednotného a množného čísla ještě stále zvláštní tvary čísla dvojného (duálu), a to stejně jako čeština 14. století, jenže už v menším rozsahu. Duál se čím dále tím více omezoval na párové předměty, převážně na jména údů lidského těla (oči, uši, rucě, koleně); duálové tvary si podržely číslovky dva, oba. Udržovaly se také ostatní tvary skloňování, 2. a 6. pád očí, uší, rukú, kolenú (pozd. rukou, kolenou), 3. a 7. pád očima, ušima, rukama, kolenoma; pod. dvú, obú (pozd. dvou, obou), dvěma, oběma.\nNe příliš často se objevují duálové tvary u sloves: 1. os. vedevě n. vedeva, prosívě n. prosíva, kupujevě n. kupujeva, 2. a 3. os. má stejné tvary: vedeta, prosíta, kupujeta.\nTvary duálu zanikly během 15. století u jmen i u sloves, pokud si je některá jména nepodržela na označení údů lidského těla, které se vyskytují po dvou.\n2. Proti češtině 14. století je možno v 15. století v skloňování pozorovat zřetelnou tendenci k zjednodušení a k zvýraznění celé soustavy tvarů. Prostředkem zjednodušení bylo omezení jednotlivých skloňovacích typů, prostředkem zvýraznění bylo kladení většího důrazu na rod. Velmi se omezily kmeny souhláskové (kámen, kamene; rámě, ramene; loket, lokte; máti, mateře), a to tak, že do nich pronikly koncovky produktivních kmenů samohláskových (kamenu, ramena, loktu), a tím, že jednotlivá slova přecházela k jiným skloňovacím typům bud přímo (rameno), nebo pomocí nové přípony (matka). Některé typy skloňování se omezily pro jistý rod: i-kmeny kost (žen.) a host (muž.), které se původně skloňovaly téměř stejně, se rozdělily; u typu kost zůstala jen jména ženského rodu a mužská jména si buďto podržela skloňování a změnila rod, např. zvěr (původně muž.), anebo si podržela mužský rod a změnila skloňování (samo host přešlo k typu pán). Také jména jako vládyka, panošě apod., původně skloňovaná stejně jako žena a dušě, si ustálila některé nové tvary mužského typu skloňování (vládykovi, panošové), aby zvýraznila svůj rod.\n3. Již ve 14. století se počala u jmen rozlišovat životnost a neživotnost. V 15. století se tento proces pozvolna dokončoval: u mužských jmen se vytvořily paralelní typy životné (pán, oráč) a neživotné (hrad, stroj). Vývoj byl dokončen také v tom smyslu, že k životným jménům přešla i jména zvířecí, zatímco zprvu se životný typ vytvořil jen pro jména osobní. V našich ukázkách se nerozlišené tvary životné a neživotné objevují již jen zřídka.\n4. Původně složitý komparativ (2. stupeň) přídavných jmen (muž. a stř. bohatějí, múdřějí, chuzí, lepí, těží, dalí, bliží, věcí, žen. bohatějši, múdřějši, chuzši, lepši, těžši, dalši, bližši, věcši n. věčši) se v průběhu 15. století zvolna zjednodušoval. Dostával podobu jednovýchodného (měkkého) přídavného jména, jehož základem se stal tvar ženského rodu: bohatější, múdřejší, chudší, lepší, těžší, další, bližší, věčší.\n5. V 1. osobě jednotného čísla u sloves, která měla v 2. a 3. osobě jednotného čísla přít. času dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku (umieš, umie, sázieš, sázie, trpíš, trpí, prosíš, prosí, děláš, dělá), časem převládl tvar s koncovkou -m (umiem, sáziem, trpím, prosím, dělám), který vznikl na místě tvaru s koncovkou -u (uměju, sázěju, trp’u, prošu, dělaju) už koncem 14. století a na samém začátku 15. století.\n6. V 1. osobě množného čísla zůstávaly tři koncovky, -m, -me, -my (vedem, vedeme, vedemy), i když koncovka -my byla řídká a koncovka -m zanikala u sloves, která nově nabývala -m v 1. osobě jednotného čísla.\n7. Původní 2. osoba jednotného čísla rozkazovacího způsobu vedi, nesi, trpi, prosi ztrácela koncové -i, pokud to dovoloval slabičný sklad slova (jdi zůstalo, protože jď by netvořilo slabiku). Po j (dělaj, kupuj) koncovka -i už zanikla dříve.\n8. Jednoduché tvary minulého času, aorist a imperfektum, v 15. století pozvolna zanikaly, když už na konci 14. století, jak konstatováno, byly obvyklé jen v psaném jazyce. Přitom spíš odolávalo imperfektum (jedn. č. vediech, kupovách; vedieše, kupováše; vedieše, kupováše; množ. č. vediechom, kupováchom; vediešte, kupovášte; vediechu, kupováchu; dvoj. č. vediechově n. vediechova, kupováchově n. kupováchova; vediešta, kupovášta; vediešta, kupovášta).\nObojí aorist, silný (jedn. č. ved; vede; vede; množ. č. vedom; vedete; vedu; dvoj. č. vedově n. vedova; vedeta; vedeta) i slabý (jedn. č. vedech, dach, prosich; vede, da, prosi; vede, da, prosi; množ. č. vedechom, dachom, prosichom; vedeste, daste, prosiste; vedechu, dachu, prosichu; dvoj. č. vedechově, dachově, prosichově n. vedechova, dachova, prosichova; vedesta, dasta, prosista; vedesta, dasta, prosista), zanikl, zdá se, rychleji. Důvod je v tom, že aorist měl některé tvary shodné s přítomným časem, nebyl dost výrazný. Proto můžeme pozorovat častou záměnu s přítomným časem. Tato záměna přispěla asi ne-li k vzniku, tedy k rozšíření tzv. vyprávěcího přítomného času (historický prézens – přítomné tvary vyjadřují minulý děj). Takovýto proces vzniku vyprávěcího přítomného času můžeme zde dobře vidět na povídce Valter a Grizelda.\n9. Poměrně volné užití přechodníků, jak bylo běžné ve 14. století a jak jsme proto na ně upozornili v prvním dílu Výboru, je příznačné i pro 15. století. Stále se objevují vazby přechodníků se spojkou, není třeba shody podmětu přechodníků s podmětem věty. Čím dále tím méně jsou tvary vyhraněny pro jednotlivé rody a stále častěji se objevuje jediný tvar bez rozlišení rodu i čísla.


09.10.15 ŠD Podzimníček\n29.09.15 ŠD Čtyřlístek\nBěhem následujících 4-5 měsíců proběhne ve ŠD akce ČTYŘLÍSTEK. Každý měsíc se děti zúčastní jednoho výukového programu v DDM. Cena všech 4 akcí je 60 Kč. (Původně cca 120 Kč.)\nEmbossing 18. 2. 2016\nKeramika na přání 5. 11. 2015\nSádrové obrázky 28. 1.2016\nZdobení perníků 1. 12. 2015\nčas: 13.00-14.00 hod.\nCool placky 20. 10.2015\nEmbossing 16. 11. 2015\nZdoben ...číst celé\n08.09.15 ŠD Poplatek za září\nPoplatek za ŠD 150 Kč se bude vybírat v úterý 15.9. 2015 ve školní družině v čase:\nMožné platit ŠD i na účet školy, všechny údaje včetně variabilních symbolů budou mít děti v notýsku ŠD. (během tohoto týdne) ...číst celé\nPři odjezdu některé děti plakaly, ale na táboře bylo pláče velmi málo. Děti byly totiž t ...číst celé\n27.08.15 Pokyny do ŠD\nDružinka funguje již od 1.9. od 6.00 do 16.00 hod. Kdo ještě nedonesl přihlášky, prosím učiňte tak co nedříve. Těšíme se na Vás :-)\nPokyny do ŠD\n-\tŠD je určena žákům 1. st ZŠ\n-\tProvoz 6.00 - 8.00 hod., 11.30 - 16.00 hod.\n-\tVyzvedávání dětí do 13.30 (po písemném oznámení) ve ŠJ nebo od 14.30 ve ŠD\n-\tDěti z prvních tříd si vyzvedávají rodiče do 12.30 ve školní jídelně ...číst celé\n20.08.15 LPT 8.den\nmoc zdravíme a už se všichni těšíme domů i když... je to tu úplně super.\nDopoledne jsme byli na procházce, podívali jsme se k pramenu Mandavy a na Červený Kříž. Po obědě jsme jezdili na koních, poté jsme zachraňovali pohádku Otesánka - soutěžili jsme o největšího jedlíka, v poznávání vůní a večer jsme se navzájem krmili :).\nPo večeři jsme udělali táborák, vymysleli táborovou pí ...číst celé\n19.08.15 LPT 7.den\nmáme za sebou středu, utíká to rychle a brzy svoje ratolesti uvidíte :)\nI dneska jsme zachraňovali pohádku, tentokrát Perníkovou chaloupku. Dopoledne jsme vyráběli Chaloupku z papíru, odpoledne z přírodnin. Chaloupky byly překrásné, všichni jsme byli překvapeni, jak moc šikovné děti jsou.\nPřestalo nám pršet (jupííí), tak jsme mohli hrát i hry venku. Koně máme přesunuté na zítra, t ...číst celé\nPo poledním klidu na děti čekalo překvapení. Mohly si pohladit Hroznýše král ...číst celé\n17.08.15 LPT 5.den\nOmlouvám se, že fotky ze včera jsou až dnes, ale neběžel nám zase internet. Tak prosím o trpělivost a žd\nDnes dopoledne jsme se vydali na výlet na rozhlednu Vlčí hora. Cesta byla trochu do kopce, ale nádhernou krajinou. Za odměnu jsme si pochutnali na výýýborné svíčkové. Odpoledne jsme zachraňovali další pohádku - Bajaju. A protože Bajaja nemluvil, měl zavázené oko a bojoval mečem, hrál ...číst celé


Péče | DAS Pavlovice\nÚvodní stránka Služby Péče\nUživatelé služby jsou registrováni u praktického lékaře v Pavlovicích u Přerova, který poskytuje lékařskou péči v pracovní dny přímo v ordinaci Domova nebo na pokojích v objektu. V případě neodkladné zdravotní péče je uživatelům služby k dispozici na telefonu.\nV Domově ordinuje v pravidelných intervalech také lékař - psychiatr. Další odborná lékařská péče je zajištěna v odborných ambulancích mimo Domov.\nNepřetržitá ošetřovatelská péče je zajištěna prostřednictvím 9 zdravotních sester a 30 pracovnic přímé péče. V denním provozu pracuje vedoucí zdravotního úseku, zdravotní sestra, rehabilitační sestra a tři pracovnice přímé péče.\nAktivizační činností podporujeme duševní a tělesné schopnosti uživatelů. Nabízené aktivity jsou uzpůsobeny schopnostem a zdravotnímu stavu uživatelů.\nPři plánování aktivizačních činností vycházíme z předpokladu, že uživatelé mohou zlepšit svou kvalitu života tím, že se zapojí do aktivit, které pro ně mohou být smysluplné.\nskupinové aktivity, které uživatelé využívají dle svých možností a zájmu - společenské a kulturní akce (přednášky, besedy, sportovní turnaje, výlety, mezigenerační setkávání s dětmi z místní MŠ a ZŠ, žáky DD se školou Veselíčko, děvčaty z Domova Větrný mlýn Skalička, masopustní průvod, oslava MDŽ, slet čarodějnic, stavění a kácení májky, zahradní slavnost, loučení s létem, hodové slavnosti, svatomartinská zábava, mikulášská zábava, adventní program, aj.\nindividuální aktivity - nácvik denních činností (osobní hygiena, česání, oblékání, stolování, úklid na pokoji, nácvik chůze), sociální dovednosti, procházky, čtení, procvičování jemné motoriky, trénování paměti, reminiscence (vzpomínání), aj.\npravidelné aktivity (vzdělávací a aktivizační) - čtení, trénování paměti, promítání filmů a dokumentů, poslechové pořady, společenské hry, procvičování jemné motoriky, sportování (šipky, holandský billiard, ruské kuželky, spin ladder, kroket, pétanque, hry s míčem), tvořivá dílna (ruční práce, výtvarné práce), pečení, vaření, aj. V zámecké kapli probíhají pravidelně bohoslužby římsko-katolické církve, které zajišťuje Mgr. Artur Górka z dřevohostické farnosti. Pro nácvik a rozvoj hrubé a jemné motoriky a uvolňování spasmů je nám nápomocen také canisterapeutický pes, se kterým do Domova dochází paní Eva Horáková.\nPlán aktivizačních činností pružně reaguje na potřeby a přání uživatelů v návaznosti na jejich možnosti a schopnosti, včetně změn zdravotního a psychického stavu.


Luxusní stříbrný přívěsek s pravým českým růženínem\nDomů › Stříbrné šperky s českými kameny › Stříbrné šperky s růženínem › Přívěsky s růženínem › Velmi kvalitní kousek růženínu v propracovaném stříbrném přívěsku\nVelmi kvalitní kousek růženínu v propracovaném stříbrném přívěsku\nLuxusní stříbrný přívěsek s pravým českým růženínem pocházejícím z uznávaného naleziště Dolní Bory (Vysočina).\nJedná se o menší čistě přírodní růženín, který na první pohled jistě zaujme svým neobvyklým plochým tvarem, díky kterému se výborně hodí právě do přívěsku.\nRůženín má však i opravdu vysokou kvalitu, takže je celý nádherně průsvitný (sluníčkem nebo baterkou) a pyšní se příjemným středně růžovým odstínem.\nPodobně estetické růženíny se v naší přírodě nacházejí zcela vyjímečně, takže tento kousek patří rozhodně mezi ty cennější.\nRozměry kamene: 30 x 17 x 6 mm\nKód produktu 21345


16.3. (19 dnů) – Na 400 tisíc Čechů pobývalo podle dat mobilních operátorů počátkem uplynulého víkendu v zahraničí. Po vyhlášení nouzového stavu a uzavření hranic se jich tisíce obracejí na české zastupitelské úřady a volají na nonstop linku ministerstva zahraničí (MZV).\n29.9.2015 – Ekonomické migranty v Německu čeká pouze letenka domů. Akorát to zatím nevědí. Do kasáren v německém Bambergu svážejí ekonomické migranty autobusy z celého Bavorska. Prvních pár set už je na místě a moc se jim tu líbí, nikdo si však nevšímá cedule, na které je napsáno „repatriační zařízení“. Informuje New York Times.\nMinisterstvo zahraničních věcí vysílá pro Čechy v zahraničí tři autobusy\n15.3. (20 dnů) – Pro Čechy, kteří kvůli opatřením proti šířícímu se koronaviru uvízli v evropských zemích, budou dnes vyslány tři autobusy, které je dopraví zpět domů, informoval na svém webu resort zahraničí. První autobus odjel pro zhruba čtyři desítky lidí v sobotu po poledni na letiště do německého Frankfurtu nad Mohanem.\n14.3. (21 dnů) – Ministerstvo zahraničí vyšle autobusy pro Čechy, kteří uvízli kvůli opatřením proti šíření koronaviru v evropských zemích. První autobus odjel v sobotu do německého Frankfurtu nad Mohanem.\nBomba z 2. světové války ochromila polské město: Evakuace 10 tisíc lidí\n9.7.2017 – Na východě Polska začaly v neděli úřady evakuovat zhruba 10 tisíc lidí kvůli nálezu nevybuchlé bomby. Autobusy svážejí část obyvatel města Bialystok do škol, kde vyčkají, než výbušninu odstraní experti. Uvedla to agentura AP.\n19.3. (16 dnů) – I po uzavření hranic se vracejí Češi z ciziny. Autobusy ministerstva zahraničí (MZ) už jich přivezly stovky. Česko také v noci na čtvrtek dopravilo z Kanárských ostrovů zpět 268 českých občanů a chystá přepravu dalších. Někteří cestovatelé ale kvůli koronavirovým opatřením ve světě uvázli venku - trápí je starost o blízké i nedostatek peněz. Kolik je aktuálně na cestách v cizině Čechů, kteří by chtěli domů, v tuto chvíli nikdo přesně neví. Minulý týden šlo o 205 tisíc lidí.\n28.11.2014 – Společnost Arriva Východní Čechy (Arriva VČ) zařazuje do vozového parku nové tři částečně nízkopodlažní autobusy s motory splňujícími nejpřísnější emisní normu EURO 6.\n28.6.2018 – V Bruselu dnes zakončily cestu dva speciální autobusy v rámci kampaně v boji proti chudobě. Autobusy, upozorňující na důležitost zajištění důstojného minimálního příjmu pro všechny obyvatele evropských zemí, navštívily 32 států.


Řízení provozu na serveru\nJedním ze základních požadavků na server, který má řídit provoz uživatelů sítě na internet, je co nejlepší využití koupené linky tak, aby byla celková rychlost spravedlivě rozdělována mezi právě aktivní (stahující) uživatele. A přesně takto funguje i AKgate server - spravedlivě rozděluje rychlost od poskytovatele mezi právě surfující uživatele. Znamená to, že pokud bude na lince pouze jeden uživatel, dostane plnou rychlost linky. Když bude stahovat více (n) uživatelů najednou, každý z nich dostane právě jednu n-tinu linky. Nemůže se tedy stát, že by jeden uživatel tzv. ucpal linku, a ostatní uživatelé by se na internet nedostali, nebo by jim internet jel nepřiměřeně pomalu.\nToto samozřejmě platí, pokud uživatelé nemají omezenou rychlost. Jestliže má uživatel v parametrech zadánu maximální rychlost, kterou může stahovat, pak tuto nemůže nikdy překročit.\nServer také bez problémů server zvládne i situaci, kdy jeden uživatel surfuje na více počítačích najednou, a druhý jen na jednom PC - chová se k nim stejně a každý uživatel dostane svých 50%. První uživatel se pak o ně musí podělit na svých několika počítačích. Je to díky tomu, že základní jednotkou, se kterou server pracuje, je uživatel. Ten může mít přiřazenu jednu nebo více IP adres. Parametry pro tohoto uživatele pak platí pro všechny jeho IP adresy (počítače).\nPodrobněji se o spravedlivém rozdělení můžete dočíst ZDE.\nDále server AKgate umožňuje nastavovat jednotlivým uživatelům různé maximální rychlosti (a to i samostatně pro směry IN a OUT), garantované minimální rychlosti, limity stažených dat, atd.\nK důležitým možnostem serveru patří i přesměrování všech www dotazů uživatele na zvolenou vlastní www stránku umístěnou přímo na serveru, což je užitečné např. kvůli neplatičům.\nTato funkcionalita se dá využít i pro přesměrování neznámých IP adres v síti přidělených DHCP serverem, kteří se přesměrují zase na jinou stránku např. s kontaktními údaji na admina.\nZ historických důvodů server také umí přepínat základní rychlosti připojení od poskytovatele, pokud je linka takto poskytována. Např. pokud v pracovních dnech od 8 do 16 hodin je jiná rychlost než mimo tuto dobu a o víkendech, server sám tyto rychlosti přepíná. Aktuální stav i historie je vidět i na intranetu.\nNěkteří ISP nabízeli tento typ linky, což bylo pro komuntní sítě výhodné. Cena byla o dost nižší než za linku s celodenně stejnou rychlostí. A protože v pracovní dobu bývá doma málokdo, tak bylo snesitelné, že linka jela pomaleji.


Sametová revoluce v Brně: Zažijte opět atmosféru listopadu, na fotkách se možná poznáte | Blesk.cz\ngabreta:„Souzněly spolu generace. Snad 85 procent národa byly za jedno. Děti, rodiče i prarodiče“\nV r. 68 se mi rozplynuly první naděje. Přišel listopad 89 a svitly další, že konečně bude líp. A už za pět let jsem věděl, že se toho "líp" už nedožiju. Netušil jsem ale, že se dožiju toho "hůř"!!\n(09. 11. 2019 19:52)\nagfor:Nějak mi to neustálé oslavování, vnucování a překrucování ukradené revoluce připomíná oslavy Vítězného února v letech minulých.\nbanany:Min.70% čechů je velmi zklamáno současností!! Za 30let se změnilo pouze že jsou plné regály chemického jídla,cestování po světě jen pro ty kdo na to má! To je líc té změny, a rub je, žádné byty pro mladé jedině s vysokou hypotékou splácet až do důchodu, dovolená letecky jen pro majetné,životní úroveň slušnou bez počítání každého haléře mají pouze podvodníci a vysoké funkce. Čestností ještě nikdo nezbohatl a nezbohatne do milionáře ani omylem, že páni politici a rychlomegaři.\n(09. 11. 2019 15:33)\nmirkli:Píšete nesmysly, ověřte si za co seděl Cibulka.\n(09. 11. 2019 15:31)


Co je nového u e-Sports.cz. a u ProGamers.cz., to se dočtete v této zprávě.\nNovinky z e-Sports.cz.:\nSlovenské kvalifikace na World Cyber Games 2005!\nJak již víte, na podzim se koná herní olympiáda World Cyber Games 2005, kde se hraje o cca 2 000 000 dolarů. Díky společnosti E-Sports Entertainment se na tuto obří mezinárodní akci podívají i čeští a slovenští hráči. Nyní již byly vybrány hry, v nichž se lze kvalifikovat na Slovensku. Na první pohled zaujme hlavně strategie Warhammer 40.000: Dawn of War, která se bude na WCG hrát poprvé. Tato strategie je čím dál tím populárnější. Doufejme, že brzy bude zahájeno její licencování pro herny. Jakmile budou známy informace o českých kvalifikacích, ihned je přineseme.\nHry slovenské WCG kvalifikace:\nZajímavosti všeho druhu\nI když je server e-Sports.cz. zaměřen primárně na informování o světě e-sportů, objevuje se na něm spousta zajímavostí, které jistě zaujmou i nemultiplayerově orientované čtenáře. Zde je TOP 3 článků, které byste si určitě neměli nechat ujít:\nNové weby: CPL Summer a EYEBALLERS.\nNo Escape - fragvideo UT 2004.\nCD Projekt přinese hry od Vivendi!\n30.1.2005 - Train Cup Counter-Strike Turnaj #3 o 14 500 Sk.\n27.2.2005 - net-games: Counter-Strike turnaj o 8000 Kč!\nZávěrem se dostáváme k dění v e-sports světě. Pojďme se podívat na TOP 5 informací, jež byste měli zaznamenat (zbytek pochopitelně naleznete na www.e-sports.cz.):\nOdhalen seznam her na Electronic Sports World Cupu.\nVelké změny v sestavě mTw.se.\nNěmecká Counter-Strike sekce týmu SK-Gaming přišla o MYSeho.\nCounter-Strike ClanBase Nations Cup VII: Švédsko je ve finále!\nClanBase UT2004 EuroCup XI - precoverage.\nNovinky z ProGamers.cz.:\nZahájení PlayZone Online Lig\nKonečne nadešla chvíle, kdy došlo k dokončení dvou, pro chod PlayZone Online Lig (coby kvalifikačního stupně do PG Online Lig a současně samostatný MČR turnaj o ČMSP body) naprosto nezbytných věcí: pravidel PZ Online Lig a dále systému, který hráčům umožní pohodlně a přehledně plánovat své zápasy a zadávat výsledky. Více informací naleznete v odkazu.\nLOGITECH.PG Cyber Party - celonoční paření\nTuto sobotu se v hernách AMD PG Cyber Café Anděl, Prodigy (Praha) a Babylon (Liberec) uskuteční opět PG Cyber Party, což je tradiční setkání herních nadšenců, kteří chtějí využít speciální nabídky herny - za pouhých 200 Kč (Anděl) resp. 150 Kč (Prodigy, Babylon) pro členy ČMSP si totiž můžou hrát celých 12 hodin. Začátek je tradičně v sobotu ve 22:00, konec potom v 10:00 ráno.\nNejčtenější novinky minulého týdne:\n19.1.2005 - Pravidelné replaypacky z ligy?\n20.1.2005 - Nový ProGamers Shop - až 25% sleva\n21.1.2005 - BW UPDATE: Patch 1.12!\n22.1.2005 - Nový progamingový server\n23.1.2005 - AMD CS Liga: První potrestání - eNemy.JRC\n24.1.2005 - Counter-Strike Source @ WCG2005!\n25.1.2005 - LYNX.BW mezihernový ČMSP turnaj 1/05\nKalendář mezihernových turnajů a ostatních herních akcí\n29.1.2005 - LOGITECH.PG Cyber Party\n6.2.2005 - LYNX.BW mezihernový ČMSP turnaj 1/05\n12.2.2005 - LOGITECH.PG Cyber Party\n20.2.2005 - LOGITECH.Vietcong mezihernový ČMSP turnaj 1/05\nTémata článku: Týden Spousta zajímavostí Pro Svět


Od kdy dávat dítěti ochucené jogurty? | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře Od kdy dávat dítěti ochucené jogurty?\nDětská výživa Kamila 13.2.2008\nDobrý den, chtěla bych se zeptat, od kolika měsíců můžu dávat dceři ochucené jogurty a krém např. Lipánek, jestli to je vůbec vhodné, zatim jí dávám jen bílý jogurt. Má 10měsíců a atopický ekzém, děkuji za radu.\nDobrý den, u dětí ve věku 10 měsíců by dítě nemělo dostávat čokoládu, sladkosti a zákusky, protože si zvykne na sladké a bude ho vyžadovat, navíc pokud kojíte, mlže dojít k odmítání mateřského mléka. Jsou vhodné zakysané výrobky jako jsou jogurty, ne však ochucené, s těmito potravinami je lepší počkat až po 1. roce života.


Zakarpatí.cz - úvodní strana » Zdravotnictví, zdravotní péče, první pomoc, zdravotní turistika Titulní strana\nPodpořte práci na Zakarpati.cz Zdravotní péče\nOni si totiž zdravotní péči musí platit i samotní Ukrajinci a to přesto, že podle ústavy jí je bezplatná. Přitom absolutní většina z nich žádné komerční ani jiné zdravotní pojištění nemá - cvak ? Už chápete?\nKomerční zdravotní pojištění od českých pojišťoven pro cestu na Ukrajinu je podle mě předražené. A hlavně k ničemu. Za ošetření, materiál a léky stejně musíte platit v hotovosti. Ano podle pojišťoven by vám takto vynaložené náklady měly být v ČR proplaceny. Jenže... ...pojišťovny chtějí vidět účty, některé mají vlastní formuláře, které vám mají v nemocnici vyplnit. Jeden takový formulář jsem viděl... ... byl psaný v angličtině! Nevím možná v nějaké opravdu velké nemocnici vám potřebné papíry vypíšou. U běžného lékaře nebo v okresní nemocnici se toho, ale podle mého míněni nedočkáte. Třeba proto, že hodně plateb jde přímo na ruku, sestrám, lékařům. Zvlášť se platí za léky a zvlášť za péči. Léky si i pokud jste v nemocnici chodíte kupovat za hotové do nemocniční lékárny a to třeba několikrát za den, lékárna žádný souhrnný doklad nevydá, jen jednotlivé účtenky z pokladny. Pro uvedené mi připadá výhodnější si jednoduše řešení případného zdravotního problému uhradit v hotovosti z vlastní kapsy. Konečné řešení samozřejmě nechávám na vás.\nJestliže budete potřebovat nemocniční ošetření, vyhněte se raději okresním nemocnicím, třeba si i zaplaťte taxík a jeďte do nemocnice v Mukačevu nebo ještě lépe v Užhorodě, kde je výrazně vyšší úroveň péče. Na Ukrajině je až neuvěřitelně hustá síť dobře zásobených lékáren. Lidé si tady jezdí kupovat léky i ze zahraničí. Často zde seženete lék pod stejným názvem jako v ČR. Jste-li odkázáni na specifické léky a nejste si jistí jejich dostupností, pak si zapište účinné látky vašeho léku v latině.\nUž jsem se zmínil, že na Ukrajinu se jezdí nakupovat léky. U některých druhů je však nutné dát pozor na převoz většího množství přes hranice - aby s vás neudělali pašeráka narkotik.\nZejména v Užhorodu je na špičkové úrovni stomatologická péče, která je zároveň poskytována za velmi příznivé ceny. Zuby si tam jezdí zpravovat lidé z Slovenska a Maďarska a začínají jezdit i z jiných států. Některé ambulance se přímo specializují na cizince.


Hokejový útočník Bulis bude dál hrát za Mytišči, zůstává i Lašák - Sport.cz\n7. května 2010 23:01 - PRAHA\nČeský hokejový útočník Jan Bulis bude i nadále působit v Kontinentální lize v dresu Atlantu Mytišči. Dvaatřicetiletý hráč v klubu dnes prodloužil o rok smlouvu.\n"Jsem rád, že jsme se na novém kontraktu dohodli," řekl Bulis v rozhovoru pro Sportovninoviny.cz. Na začátku dubna některá ruská média spekulovala o tom, že Bulis odejde do Magnitogorsku. "Měl jsem sice nějaké další nabídky z KHL, něco se rýsovalo i ve Švédsku, ale já jsem chtěl zůstat v Atlantu," uvedl Bulis, který působí v týmu od sezony 2007/08.\nV uplynulém ročník byl druhým nejproduktivnějším hráčem Atlantu. V 56 zápasech nasbíral 43 kanadských bodů za 25 gólů a 18 přihrávek. Další tři body přidal v pěti utkáních play off. V něm Atlant vypadl v prvním kole s Jaroslavlí.\nV Atlantu zůstává také slovenský brankář Ján Lašák. Naopak další český útočník Jiří Novotný se na nové smlouvě nedohodl a posílil kazašský tým Barys Astana.


The Old town's apartment - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Praha\nDlouhá 730/35, Praha 1, Praha, Česká republika, 110 00 - Zobrazit na mapě\n"naprosto spokojeni s vybavením a čistotou apartmánu i s přís..."\nThe Old town's apartment – podrobnější informace\nThe Old Town's Apartment se nachází v centru Prahy, jen 5 minut pěšky od Staroměstského náměstí. Nabízí ubytování s možností vlastního stravování a vybavení, jako je např. bezplatné Wi-Fi. V apartmánu je moderní nábytek, obývací pokoj s kuchyňským koutem s lednicí, ložnice s manželskou postelí a koupelna se sprchou a pračkou. Apartmán The Old Town's Apartment je vzdálený 10 minut pěšky od Václavského náměstí a Karlova mostu.\nUpozorňujeme, že ubytování nemá recepci. Pokyny k check-inu si s předstihem vyžádejte přímo od ubytování. Kontaktní údaje najdete na potvrzení rezervace. Informujte prosím The Old town's apartment o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace. V den příjezdu se vyžaduje složení zálohy ve výši 200 EUR za případné způsobené škody. Záloha Vám bude v plné výši vrácena, pokud nebudou při kontrole ubytování zjištěny žádné škody.\nVšichni cestovatelé (72) Páry (29) Jednotlivci (13) Rodiny s malými dětmi (19) Rodiny se staršími dětmi (3) Skupiny (9)