Relax ve Štruncových sadech má znovu šanci na dotaci - Plzeňský deník\nRelax ve Štruncových sadech má znovu šanci na dotaci\nPlzeň – Relaxační centrum ve Štruncových sadech, které má lidem nabídnout sportoviště a také náměstíčko s fontánou a venkovní galerií, má možná znovu šance na desítky milionů korun z Bruselu.\nVizualizace - Soutok řekFoto: CPKP\nPlzeň už jednou o dotaci přišla, když se znovu přehodnocovaly všechny projekty přihlášené do 5. výzvy Regionálního operačního programu. Už přiklepnutá dotace byla koncem loňského roku zamítnuta a radnice přiznala, že bude mít s financováním bez příspěvku z EU problém.\nTeď primátor Martin Baxa (ODS) prohlásil, že město projekt přepracovalo. „V dubnu znovu požádáme o dotaci,“ uvedl Baxa. Podle jeho ekonomického náměstka Martina Zrzaveckého (ČSSD jsou předpokládané náklady na stavbu necelých 115 milionů korun, dotace může být maximálně 70,3 milionů korun. Stavět by se mohlo začít letos v září a za rok by měla být stavba zkolaudována. Na dofinancování chce město čerpat peníze z už uzavřeného úvěrového rámce od Evropské investiční banky.\nPřeměna prostoru ve Štruncových sadech zahrnuje náměstíčko ´pro setkávání´ s občerstvením a fontánou, cyklostezky pro cyklisty a in–line dráhu pro bruslaře, sportovní areál včetně horolezecké stěny nebo novou lávku přes Radbuzu do pivovaru.


Nedostatek srážek ve žních je pro sklizeň spíše pozitivní - Naše voda\n14.8.2013 14.03, Rubrika: Voda a naše peněženka, Prevence povodní, voda v krajině, Podnikání s vodou a zákony\nNedostatek srážek ve žních je pro sklizeň spíše pozitivní\nLetošní rozmary počasí se podepisují také na sklizni. Střídání vysokých dešťových srážek na počátku léta a následně sucha a horka v tomto roce je například příčinou mírného zpoždění žňových prací proti sezónnímu průměru.\nNa celkové bilanci se přitom podepsaly jak červencové povodně, tak srpnová sucha. „Na dlouhodobě přemokřených půdách okrajově může docházet k uhnití kořenů některých kulturních rostlin a následně opad listí a plodů u peckovin a některých druhů zeleniny,“ podotýká ředitelka komunikace ministerstva zemědělství Dana Večeřová. Naopak sucho se podle ní projeví spíše lokálně, zejména na písčitých půdách, kde může docházet k zasychání nedozrálých plodin. „Podle dosavadních výsledků žní se však prozatím jeví výnosy obilovin a řepky lepší než v minulém roce. Slunné počasí umožňuje vždy rychlejší postup žní a nižší vlhkost zrna,“ dodala Večeřová.\nPodle zemědělců mohou při dlouhodobějším suchém a horkém počasí být negativně ovlivněny výnosy zejména kukuřice, slunečnice a pícnin.„Suché a teplé počasí na jedné straně pomáhá k urychlení sklizňových prací, na druhé straně však představuje riziko snížení výnosů vzhledem k možnému zasychání nedozrálých porostů,“ sdělil Jan Záhorka, poradce prezidenta Agrární komory České republiky. Podle ministerstva zemědělství ale u trvalých kultur prý zatím nehrozí bezprostřední nebezpečí ohrožení suchem. Totéž platí o zavlažované zelenině, kde však střídání mokra a horka může vést i k podpaření rostlin a uhnívání. U porostů zeleniny bez závlah již nyní dochází k pozastavení růstu a zpomalení vývoje plodin. Obdobné problémy jsou i u brambor, kde se pomaleji a s menším počtem vyvíjejí hlízy. V případě, že se počasí nezmění, dlouhodobější sucho a horko by mělo vliv i na další plodiny, například na cukrovku a chmel.


COVID-19: Aktuální informace k programům Erasmus+ a Evropský sbor solidarity | Dům zahraniční spolupráce\nV souvislosti se šířením onemocnění COVID-19 způsobeným novým koronavirem SARS-CoV-2 dochází ke změnám v realizaci projektů finančně podpořených z programů Erasmus+ a Evropský sbor solidarity. Současně jsou přijímána v České republice i v zahraničí opatření, která ovlivňují realizaci projektů. Držitelé grantů se mohou ocitnout ve složitých situacích, proto Dům zahraniční spolupráce v roli národní agentury pro uvedené programy průběžně aktualizuje informace pro příjemce grantů a pro účastníky mobilit.\nPo vysokoškolských institucích se žádá, aby byly co nejflexibilnější a nejpragmatičtější a pomohly tak studentům dosáhnout výsledků uvedených v jejich studijních smlouvách, a to bez ohledu na místo, kde se studenti nacházejí (například prostřednictvím studia na dálku za použití digitálních nástrojů).\nTato flexibilita pomůže zejména studentům, kteří se vrátili do svých domovských zemí, aby zakončili své mobility v přijímajících institucích a aby dosáhli plného uznání kreditů v rámci Evropského systému přenosu a akumulace kreditů (ECTS) získaných prostřednictvím studia na dálku.\n3. Když se začaly zavírat hranice, jeden z našich účastníků si musel koupit letenku navíc, aby se dostal domů dříve, protože daná letecká společnost nesouhlasila se změnou původního data návratu.\nMůžeme hradit tyto další nebo mimořádné náklady z prostředků programu Erasmus+ nebo Evropského sboru solidarity?\n4. Kvůli narušení činnosti způsobené pandemií COVID-19 jsme museli hradit některé vícenáklady účastníkům se zdravotním postižením, kteří potřebovali dlouhodobější pomoc. Jsou tyto náklady způsobilé?\nAno, můžete tyto náklady považovat za způsobilé, pokud nebude překročen celkový rozpočet na váš projekt uvedený v dotčené grantové dohodě.\nPokud budete v budoucnu podrobeni auditu, možná budete muset prokázat nutnost proplacení těchto nákladů.\n5. Za běžných okolností při používání jednotkových nákladů nemusejí příjemci klíčové akce 1 a klíčové akce 2 předkládat doklady o výdajích nebo zprávy/údaje o přesné výši vzniklých výdajů\nMůžete potvrdit, že je tomu tak i v případě, kdy se podle zásady zásahu vyšší moci uplatňují jednotkové náklady?\nPři vykazování výdajů v rámci vyšší moci v Mobility Tool+ je příjemce povinen označit mobilitu/aktivitu jako „vyšší moc“ a vysvětlit použití zásady zásahu vyšší moci v kontextu pandemie COVID-19.\nPro přiznání vyšších nákladů, než je počet reálně splněných jednotek, nebo pro uznání nároku na čerpání grantových prostředků formou jednotkových příspěvků u mobilit/aktivit, které byly zasažené vyšší mocí, je bezpodmínečně nutné doložit skutečně vzniklé náklady platnými účetními doklady při podání závěrečné zprávy projektu.\n6. Chtěl/a jsem se přihlásit k účasti na projektu, jehož uzávěrka/termín podání se blíží. Nemohu se ale spojit se svými partnery v jiných zemích, protože jejich kanceláře/instituce/organizace jsou zavřené. Může Komise odložit lhůtu pro podávání žádostí?\n7. Pracuji v oblasti koordinace projektů Erasmus+ a Evropského sboru solidarity a z organizační podpory je mně a mým kolegům vyplácena mzda. Můžeme si ponechat náklady na organizaci mobilit v plném rozsahu i přesto, že některé aktivity byly zrušeny?\n8. Jsem koordinátor/ka projektu a musel/a jsem pozastavit projekt. Můžu si ponechat grant na projektové řízení? Můžu požádat o prodloužení projektu a dokončit aktivity později?\nPříjemci strategických partnerství nebo solidárních projektů se mohou rozhodnout, že dočasně pozastaví svůj projekt nebo požádají o prodloužení doby trvání projektu a provedou plánované činnosti, jakmile budou omezení zavedená v souvislosti s pandemií COVID-19 zrušena (Pozastavení projektu z důvodu vyšší moci je běžné u solidárních projektů, u projektů strategických partnerství doporučujeme projekt prodloužit.\nPokud by doporučený proces nepřinesl ve Vašem projektu řešení, obraťte se na konzultanta/konzultantku Domu zahraniční spolupráce, který se Vašemu projektu věnuje.). V tomto případě bude grant na projektové řízení vypočítán na základě nové délky trvání projektu bez zohlednění pozastavení projektu, ale nesmí překročit celkovou schválenou výši grantu.\n9. Jsem koordinátor/ka projektu. Musel/a jsem zrušit aktivity, ale už mi vznikly výdaje, které není možné získat zpět (pronájem pokoje, ubytování pro účastníky atd.). Budou tyto náklady hrazeny?\nObraťte se prosím na národní agenturu ve své zemi.\nV případech, kdy se ruší aktivity v rámci programu Erasmus+ nebo Evropského sboru solidarity a organizacím vznikly náklady, které není možné zpětně získat, budou mít možnost nechat si tyto náklady proplatit.\n10. Chci zajistit fyzický podpis grantové dohody svým nadřízeným, nicméně to v tuto chvíli není možné. Bude naskenovaná kopie grantové dohody dostačující?\nObraťte se prosím na národní agenturu ve své zemi. Vzhledem k současným mimořádným okolnostem může národní agentura souhlasit s tím, že dočasně přijme naskenované podepsané kopie grantových dohod.\nTyto dohody však budou muset být potvrzeny prostřednictvím oficiální výměny fyzických podpisů, jakmile budou omezení zavedená v souvislosti s pandemií COVID-19 zrušena.\n11. Mají studenti / účastníci vzdělávání / zaměstnanci vyplnit zprávu účastníka, pokud se jejich mobilita neuskutečnila, ale některé náklady byly uznány na základě tzv. vyšší moci?\n12. Mohou být dodatečné cestovní náklady tzv. zero-grant studentů v rámci mobilit vysokoškolského vzdělávání uhrazeny stejným způsobem jako v případě studentů, kteří pobírali stipendium?\nJak stanoví pokyny pro uplatňování vyšší moci, účastníci mohou obdržet grant ve vyšší hodnotě, než byla původně dohodnuta.\nZa výjimečných okolností se proto příjemce může rozhodnout, že toto ustanovení použije rovněž na tzv. zero-grant účastníky, ačkoli za běžných okolností tito vysokoškolští studenti nedostávají grantové prostředky EU spojené s cestováním a pobytem.\n13. Mohou příjemci zrušit mobilitu před výjezdem (např. příští semestr) získat náhradu na základě vyšší moci?\nNárodní agentura doporučuje příjemcům, aby jim nevznikaly žádné přípravné náklady, mají-li pochybnosti, zda se daná činnost bude moci uskutečnit.\nPokud se jedná o nezbytné náklady, které je třeba vynaložit ve větším předstihu (poplatky za víza), lze pak tyto v případě zrušení mobility ve vyšší moci uznat.\n14. Můžete objasnit, jestli je způsobilá online výuka pro profesory a vyučující? Vztahují se stejná pravidla pro studenty účastnící se online výuky také na zaměstnance?\nPokud jde o způsobilost online aktivit, mezi studenty a zaměstnanci nejsou rozdíly. Zavedená opatření na základě vyšší moci příjemcům v zásadě umožňují využít online aktivity k tomu, aby uzavřeli či dokončili již zahájené aktivity nebo zajistili jejich pokračování.\nCo se týče aktivit, které doposud nebyly zahájeny, příjemci je mohou odložit nebo absolvovat jako virtuální mobilitu online. K tomu by mělo pomoci výjimečné prodloužení projektového období až na 36 měsíců (až 38 pro KA107 ve Výzvě 2018).\n15. Dobrovolníci působící v rámci Evropského sboru solidarity ukončili nebo ukončují svou aktivitu a nemohou se vrátit do své domovské země.\nJaké pojistné krytí je za tohoto scénáře poskytováno? Jaké je pojistné krytí v jejich domovské zemi / hostitelské zemi v případě přerušených aktivit?\nNa dobrovolníky se nadále vztahuje pojistné krytí v jejich hostitelské zemi, a to po celou dobu, na niž byli pojištěni, plus 2 měsíce\n16. Mnozí dobrovolníci působící v Evropském sboru solidarity přerušili svou aktivitu a vrátili se na dobu přerušení domů, zatímco mnoho dalších se do své domovské země po dobu přerušení činnosti vrátit nemůže.\nZa jakých podmínek mohou dobrovolníci pokračovat ve své aktivitě?\n18. Pokud příjemci požádají o prodloužení délky trvání projektu, musejí také projekt pozastavit (na počet měsíců, o které chtějí délku trvání prodloužit)? Můžete objasnit, zda existuje souvislost mezi pozastavením a prodloužením projektu?\n19. Je možné pozastavit projekt, který se blíží svému konci?\n20. Pokud se dobrovolníci účastnili projektu po dobu více než tří měsíců, ale projekt byl zrušen kvůli epidemii onemocnění COVID-19, mohou se účastnit jiných dobrovolnických projektů?\nMohou podpořit jiné organizace, pokud jejich hostitelská organizace musela ukončit činnost? Smějí dobrovolníci plnit jiné úkoly?\n21. Zahajují-li účastníci svou mobilitu v hostitelské zemi virtuálně, mají nárok na grant?\n22. Vzhledem k pandemii COVID-19 si někteří dobrovolníci pronajali auto na cestu domů (nebyly k dispozici žádné lety ani vlaková spojení).\nJejich počáteční cestovní příspěvek vycházel ze stejného cestovního pásma. Náklady na pronájem automobilu by byly hrazeny z mimořádných nákladů (v rámci možností celkové přidělené částky grantu). Jak se však vypořádat s jedním dokladem za dva dobrovolníky? Je možné se před vyhotovením závěrečné zprávy dohodnout, jak rozdělit účet, a přijmout jej ve fázi závěrečné zprávy?\n23. Mohou vysokoškolské instituce využít svou organizační podporu k pokrytí mimořádných nákladů souvisejících s virtuálními aktivitami a je třeba toto zdokumentovat?\n254 Je v případě plně virtuální mobility bez poskytnutí grantu Erasmus+ účastníkovi nadále nutné, aby příjemce podepsal účastnickou smlouvu s účastníkem?\nNení-li udělen grant, není účastník povinen podepsat účastnickou smlouvu.\nPokud ovšem příjemce požádá o náklady na organizaci mobilit za účelem organizace virtuální mobility, musí být u této mobility uzavřená veškerá smluvní dokumentace, která je povinná dle pravidel programu. Součástí musí být i příslušné potvrzení o úspěšném dokončení aktivity, musí být odevzdána závěrečná zpráva účastníka a virtuální mobilita musí být odpovídajícím způsobem zaznamenána v nástroji mobility MT+\n25. Studenti, kteří se účastní virtuálních aktivit v hostitelské zemi, mají nárok na grant na mobilitu, ale není tomu tak, pokud zůstávají ve své domovské zemi. Jak by si měly vysokoškolské instituce ověřit, zda je student skutečně v zahraničí?\nObvykle se přítomnost v rámci hostitelské vysokoškolské instituce/organizace ověřuje potvrzením příjezdu/pobytu a/nebo výpisem studijních výsledků (což fakticky ověřuje fyzickou přítomnost).\nV případě, že není možné, aby hostitelská vysokoškolská instituce ověřila fyzickou přítomnost, např. pokud jsou kampus a všechny administrativní služby uzavřeny a/nebo zůstávají uzavřené po celou dobu mobility, je možné příjezd do hostitelské země a/nebo fyzickou přítomnost během celé aktivity mobility ověřit letenkami, vlakovými jízdenkami nebo jinými dokumenty, které mohou ověřit cestu do a/nebo z hostitelské země, v souladu s tím, co je v každé situaci relevantní.\n26. Některé země požadují, aby každý, kdo přicestuje ze zahraničí, strávil 14 dní v izolaci.\nV praxi to znamená, že dobrovolníci, kteří mohou vstoupit do země v rámci své mobility, budou také muset strávit 14 dní v izolaci.\nMohou být dny strávené v karanténě považovány za součást aktivity a mohou být náklady účastníků po takovou dobu hrazeny?Pokud účastníci musejí v přijímacím období přejít do období povinné karantény, lze toto období považovat za součást jejich aktivity a náklady pokrýt grantem.\n27. Epidemická situace nám neumožňuje realizovat původně plánované projektové aktivity ve fyzické formě. Budou virtuální aktivity uznány jako adekvátní náhrada?\nFyzické projektové aktivity je možné nahradit virtuálními, tato změna však musí být zaznamenána v dodatku ke grantové smlouvě. Pokud plánujete virtuální aktivity, připravte si jejich harmonogram a kontaktujte nás.\nDélka a rozložení virtuálních aktivit v čase nemusí být shodná s původně plánovanými fyzickými aktivitami, musí však být navrženy tak, aby vedly ke splnění všech cílů projektu.\n6. Plánoval/a jsem vyjet na mobilitu v rámci programu Erasmus+ nebo Evropského sboru solidarity do jiné země, ale musel/a jsem ji zrušit před samotným zahájením kvůli epidemii Covid-19. Již jsem měl/a zaplacenou letenku a částečně ubytování.\nMůžu si ponechat předběžné financování, které jsem na tyto účely obdržel/a?\nOvěřte si tuto možnost u své vysílající instituce / podpůrné organizace.\nAle v zásadě platí, že národní agentura vaší vysílající instituci / podpůrné organizaci schválí prodloužení projektu v rámci programu Erasmus+ (který může zahrnovat období mobility v zahraničí pro více účastníků) nebo projektu v rámci Evropského sboru solidarity až o 12 měsíců.\nOvěřte si tuto informaci u své podpůrné organizace.\nAle v zásadě platí, že tuto situaci je možno považovat za dočasné přerušení aktivity a vy byste měli být schopni ve své aktivitě pokračovat později.\n9. Jsem čerstvý absolvent (čerstvá absolventka) vysokoškolského vzdělávání nebo odborného vzdělávání a přípravy a chtěl/a jsem jet na stáž do zahraničí. Tyto stáže jsou však k dispozici pouze čerstvým absolventům do 12 měsíců od ukončení vzdělávání.\nMůžu dostat výjimku z tohoto pravidla?\n10. Pokud se dobrovolníci účastnili projektu Evropského sboru solidarity po dobu více než tří měsíců, ale projekt byl zrušen kvůli epidemii onemocnění COVID-19, mohou se účastnit jiných dobrovolnických projektů? Mohou podpořit jiné organizace, pokud jejic\nNenašli jste to, co jste hledali? Kontaktujte náš Info Desk!\nInformační materiály pro koordinátory\nDesatero pro koordinátory\nVarianty realizace projektů.pdf\nUplatňování vyšší moci u KA2_verze č. 3.pdf\nInformační materiály pro účastníky mobilit\nPro mobility realizované v období 12. března až 17. května 2020.pdf\nPro mobility realizované v akademickém roce 2020_2021.pdf\nEvropská komise, MŠMT a DZS průběžně aktualizují instrukce s ohledem na vývoj situace. Jako jeden z možných komunikačních nástrojů jsou používány dokumenty s otázkami a odpověďmi, které vznikají v reakci na mimořádnou situaci a které naleznete níže. Cílem opatření je omezit administrativní zátěž, zejména s ohledem na vysoký počet případů souvisejících s vyšší mocí. Často kladené dotazy zveřejňuje také Evropská komise na svých stránkách.


LCD Monitor 28" BenQ EL2870U / LED / 3840x2160 / TN / 16:9 / | Mironet.cz\nLCD Monitor 28" BenQ EL2870U\nÚhlopříčka 28" / Rozlišení 3840 x 2160 (4K UHD) / Poměr stran 16:9 / Nedotykový / TN LCD / Matný / Odezva 1 ms / Obnovovací frekvence 60 Hz / Jas 300 cd/m2 / Rozhraní Sluchátkový výstup / DisplayPort, HDMI / Vybavení: Flicker-Free, Free-Sync, Reproduktory, VESA / Rozměry (Š x V x H): 657.9 x 476.27 x 149.6 mm / 5.7 Kg / Šedá\n657.9 x 476.27 x 149.6 mm\nOhromný pracovní prostor pro realizaci vašich nápadů, vysokou pracovní efektivitu nebo pohlcující zážitek z hraní her či sledování filmů přináší obrazová plocha o velikosti 28 palců (71,12 centimetrů). BenQ EL2870U si zkrátka podmaní každého, kdo se nerad nechává svázat jakýmkoliv omezením. Od chvíle, kdy jednou vyzkoušíte, už nikdy se k menšímu monitoru nebudete chtít vracet.\nMonitor BenQ disponuje 28" panelem založeném na TN technologii, jíž ocení především hráči a ti, kdo si potrpí na rychlou odezvu a vysoký jas. Díky své univerzálnosti však monitor s touto technologií odvede výbornou službu při takřka libovolné činnosti a díky příznivé ceně se perfektně hodí i do kanceláře. Více vám o této technologii prozradí následující samostatný článek.\nMonitor BenQ EL2870U je předurčen k akční zábavě v jemném 3840 x 2160 (4K UHD) rozlišení. Extrémně krátká doba odezvy 1 milisekunda umožňuje plynulé hraní i sledování filmů s rychlými přechody bez jakéhokoliv zpoždění či sebemenšího náznaku rozmazání. Hráči díky tomu navíc získávají možnost rychlejší reakce a v případě stříleček i větší šanci na přesnější zaměření nepřítele. Pro akční hry a filmy naprostá nutnost.\nAbyste mohli nerušeně pracovat i na přímém světle či v přesvětlených místnostech, je třeba věnovat pozornost maximální hodnotě jasu, která v případě monitoru BenQ EL2870U činí výborných 300 cd/m2. Naopak při práci za slabého okolního osvětlení máte samozřejmě možnost jas snížit, čímž ochráníte své oči před rychle nastupující únavou. Parádní barevnou podívanou vám zprostředkuje také kontrast 1000:1, při kterém působí barvy živěji a lépe vás vtáhnou do virtuální světa.\nPřipojení k počítači nebo notebooku bude hračka. Podívejte se na výčet konektorů, které najdete ve výbavě monitoru BenQ EL2870U:\nHloubka (mm) 149.6\nŠířka (mm) 657.9\nVýška (mm) 476.27\nZe dne: 07.11.2018, 06:18\nDobrý den, můžu u tohoto monitoru využít DisplayPort pro vstup signálu z HDMI settop boxu televizního vysílání DVB-T2. Potřebuji k tomu jiný kabel než HDMI/HDMI? Děkuji za odpověď.\nZe dne: 08.11.2018, 09:28\nDobrý den, nevím jestli Vás úplně chápu, ale chcete kabel, který má display port a HDMI, kde display port zapojíte do monitoru a HDMI do settboxu? Pokud ano tak si myslím, že by to fungovat mělo, například s tímto kabelem https://www.mironet.cz/sandberg-kabelovy-adapter-displayport-12-na-hdmi-4k-mm-2m+dp343569/\nZe dne: 12.05.2020, 04:44\nPředmět: HDMI 2.0\nAutor: Michal Brejcha\nDobrý den. Rád bych se zeptal jestli je součástí balení s monitorem kabel HDMI 2.0 a jak je dlouhý. Děkuji za odpověď.\nZe dne: 12.05.2020, 09:16\nPředmět: RE: HDMI 2.0\nDobrý den, v balení je kabel HDMI, ale obávám se, že 2.0 to nebude a zároveň neuvádí ani délku, ale očekávám, že 1,5m.\nZe dne: 05.02.2021, 02:38\nDobrý den, jaká je skutečná cena? Za 32 797 Kč - to musí být nějaká brutální chyba z vaší strany, jinde tento monitor stojí do 8 tisíc. Překontrolujte a opravte.\nZe dne: 05.02.2021, 09:54\nPředmět: RE: Hrdlička\nText vašeho příspěvku/dotazu pro produkt LCD Monitor 28" BenQ EL2870U :\nTechnické specifikace pro produkt LCD Monitor 28" BenQ EL2870U se mohou změnit bez výslovného upozornění. Obrázky pro produkt LCD Monitor 28" BenQ EL2870U mají pouze informativní charakter.\nNalezli jste chybu v informaci o LCD Monitor 28" BenQ EL2870U ?


Osobnosti: Karel Gott (6254 článků), Karel Zeman (326 článků)\n28.10.2020 – Nejstarší dcera zpěváka Karla Gotta Dominika prohlásila, že její otec v roce 2013 volil za prezidenta Miloše Zemana. I proto je prý ráda, že mnohonásobný Zlatý slavík dostane od hlavy státu vyznamenání in memoriam.\nOsobnosti: Karel Gott (6254 článků), Miloš Zeman (25134 článků), Dominika Gottová (518 článků)\n28.10.2020 – Legenda české hudební scény Karel Gott by měl z vyznamenání radost, věří jeho dcera Dominika. Jak uvedla ve své knize, slavný zpěvák v roce 2013 volil Miloše Zemana. Proto by Gottovi dnes bylo podle jeho nejstarší dcery určitě ctí, kdyby mohl od prezidenta vyznamenání převzít. Toho se ale už nedočkal, a tak metál obdržel in memoriam.\nOsobnosti: Terezie Kašparovská (76 článků), Jiří Pomeje (1758 článků), Iveta Bartošová (6854 článků)\nOsobnosti: Jan Hřebejk (472 článků), Andrej Babiš (21425 článků), Miloš Zeman (25134 článků)\nOsobnosti: Karel Gott (6254 článků), Dominika Gottová (518 článků), Karel Štědrý (144 článků)\nOsobnosti: Petr Fiala (1828 článků), Miloš Zeman (25134 článků), Jiří Drahoš (1182 článků), Jiří Fiala (180 článků), Jiří Fiala (180 článků)\nOsobnosti: Tomio Okamura (2494 článků), Miloš Zeman (25134 článků), Jiří Drahoš (1182 článků), Jiří Svoboda (466 článků), Jiří Svoboda (466 článků)\nOsobnosti: Lenka Filipová (151 článků), Jasmina Jasmina (276 článků), Lenny Filipová (83 článků)\nOsobnosti: Karel Gott (6254 článků), Dominika Gottová (518 článků)\n24.2.2015 – Slzy dojetí a smutku nedokázal skrýt tatínek Petra Muka (†45) na vzpomínkovém koncertě k synovým nedožitým padesátinám. „Jsem šťastný, když vidím, že odkaz mého syna žije dál a tento koncert je vyprodaný,“ poprvé veřejně promluvil Ladislav Muk.\n20.8.2020 – Následující glosou ztratím hodně lidí: upřímnost se v některých směrech nevyplácí.


Svět tisku - Photosmart R707 - malý fotoaparát od HP\nPhotosmart R707 - malý fotoaparát od HP\nV polovině letošního roku uvedla společnost HP na náš trh novinku mezi digitálními fotoaparáty – model Photosmart R707. Jde o první fotoaparát z nové řady „R“, která by měla spojovat malé rozměry, elegantní design a příjemné ovládání se špičkovou kvalitou snímků.\nJiž na první pohled působí fotoaparát velice elegantně; jeho tělo je tvořeno kombinací nerezové přední části a černého plastu, pokrývajícího část zadní. Tento černý plast je navíc ještě pokrytý gumovým potahem, což výrazně zvyšuje pocit jistoty při uchopení fotoaparátu.\nPřístroj se uvádí do provozu posuvným vypínačem, umístěným v horní části zadní stěny. Rychlost, s jakou se fotoaparát zapne do pohotovostního stavu, je přibližně dvě sekundy, což je velice příjemné, stejně jako možnost aktivování úsporného režimu, který po patnácti sekundách klidu vypne LCD displej a po pěti minutách vypne celý přístroj, čímž výrazně šetří baterii. Vpravo od vypínače je trochu zvláštní, do čtvrtkruhu umístěné ovládání zoomu, a pod ním je obvyklý křížový ovladač s potvrzovacím tlačítkem uprostřed. Tento křížový ovladač slouží pro kompletní nastavení fotoaparátu a pohyb v menu. S výjimkou tlačítka pro přepínání režimů a samozřejmě spoušti jsou všechna další ovládací tlačítka rozmístněna na zadní straně, kolem 38mm displeje. Nad horní stranou displeje jsou tlačítka pro přepínání režimů „makro“ a manuálního ostření, tlačítka pro přepínání režimu blesku a pro nastavení režimu samospouště a sekvenčního snímání. Vedle pravého okraje displeje jsou umístěny dva samostatné voliče pro odeslání snímků elektronickou poštou a pro přímý tisk. Nad pravým rohem displeje pak najdeme dvě tlačítka pro přepínání mezi režimem snímání a režimem prohlížení. To jsou prakticky všechna ovládací tlačítka fotoaparátu Photosmart R707.\nHP Photosmart R707 je jen nepatrně větší než krabička cigaret\nRozlišení a snímač\nHP Photosmart R707 disponuje 5,3-megapixelovým CCD snímačem o úhlopříčce 1/1,8“, přičemž efektivní rozlišení se snižuje (po započítání „slepých“ okrajových pixelů) na 5,1 megapixelu. To je velice slušná hodnota, pokud vezmeme v potaz, že se jedná o kompaktní fotoaparát s rozměry 98 x 60 x 36 mm (š x v x h).\nPhotosmart R707 má objektiv s trojnásobným optickým zoomem. Celkový zoom uváděný na přístroji je 24x, nicméně zbylé přiblížení je pouze digitální, tedy dopočítávané, které pro potřeby fotografa není příliš vhodné. Celková světelnost objektivu je F 2,8–4,9, což není mnoho, a fotoaparát je tedy vhodný převážně k externím fotografiím s dostatkem světla.\nNa zadní straně v její levé části je umístěn LCD displej o úhlopříčce 3,8 cm a rozlišení 120 000 obrazových bodů. Rozměry displeje nejsou tedy příliš velké, ale je třeba brát v potaz celkové rozměry fotoaparátu. Rozlišení displeje je poměrně slušné a při fotografování zcela dostačuje. Pouze rychlost zobrazování v něm není příliš vysoká a je třeba počítat s malým zpožděním – zejména při fotografování ve špatných světelných podmínkách, protože fotoaparát si neustále kontroluje a upravuje hodnoty času a clony. Nad tímto displejem je malý optický hledáček, který ale u tohoto přístroje bude asi jen minimálně využitelný, protože jen jeho přiložení k oku je poměrně složité, nehledě na to, že není možné se podle něj orientovat, neboť jeho průhled je asi dva centimetry nad objektivem.\nJen těžko si lze představit fotoaparát bez přednastavených režimů. HP Photosmart R707 obsahuje celkem devět přednastavených režimů (auto, sportovní, krajina, portrét, ostré světlo, podvečer, priorita clony, panoramatické fotografování, dokument) a jeden vlastní přednastavený režim, který si lze libovolně upravovat a ukládat. Pro běžného amatérského uživatele je tak zajištěno dostatečné množství režimů v nejrůznějších světelných a pohybových podmínkách.\nFotoaparát HP Photosmart R707 je – s ohledem na svou velikost – doslova nabitý nejrůznějšími pomocnými funkcemi, které mají co možná nejvíce zkvalitňovat a usnadňovat fotografování.\nPrvní z nich je tzv. Adaptive Lighting. Tato funkce má za úkol omezovat vysoké kontrasty v oblastech, kde se setkává příliš ostré světlo a temné části snímku, například při fotografování v ostrém protisvětle, aniž by nějak výrazně omezovala křivku jasu.\nDalší zajímavostí tohoto přístroje je softwarový blesk, tedy softwarové přisvětlování tmavých částí (stínů) obrázku tak, aby nebyly současně „přepálené“ oblasti světel. Tato funkce by se dala přirovnat k funkci „Shadow/Highlight“, kterou najdeme v nové verzi Photoshopu CS; umožňuje snadno a pohodlně upravovat oblasti světel a stínů jednotlivých částí obrázků. HP Photosmart tuto činnost upravuje automaticky a budiž mu ke cti, že poměrně zdařile, i když pro ideální použití je potřeba trochu cviku a několik desítek zkušebních snímků.\nVelice zajímavou a především užitečnou funkcí fotoaparátu je možnost odstranění tzv. efektu červených očí přímo ve fotoaparátu. To je výhodné zejména u momentek pořizovaných s bleskem, kdy není čas nebo není žádoucí používat tzv. předzáblesk.\nPoslední elektronickou pomůckou fotoaparátu HP Photosmart R707 je volba pořizování panoramatických snímků. Tuto funkci sice obsahuje většina digitálních fotoaparátů, ale jen pomocí softwarového vybavení až v počítači. U HP tuto funkci zakomponovali přímo do fotoaparátu. Její princip spočívá v tom, že po vyfotografování prvního snímku pomocí panoramatického režimu se fotografie „odsune“ stranou a v místech, kde by se měly snímky překrývat, se objeví černá čára. Podle ní je pak snadné zaměřit fotoaparát pro další snímek tak, aby na sebe obě fotografie plynule navazovaly. Celý složený snímek si pak lze prohlédnout na displeji.\nPřestože jde „jen“ o automat, lze s fotoaparátem pořídit i velice kvalitní makrosnímky\nPřestože displej, jak jsme již uvedli, není příliš velký, prohlížení jednotlivých snímků je doslova komfortní. Kromě klasického zobrazení snímku je možné využít zoomovacích tlačítek pro zvětšení snímků (dokonce až do takové velikosti, že se dají rozeznat jednotlivé pixely), a také lze spustit jakousi prezentaci s prolínáním jednotlivých snímků.\nSnímky je možné ukládat celkem v pěti rozlišeních (VGA, 1 MP, 3 MP, 5 MP a nejvyšší – plné 5MP rozlišení s nejlepší kompresí). Velkou výhodou tohoto přístroje je také interní 32MB paměť, do níž je možné uložit až 180 snímků v nejnižším VGA rozlišení nebo deset snímků v nejvyšším rozlišení. Tato interní paměť je příjemná zejména ve chvíli, kdy není k dispozici paměťová karta. Jako paměťová média jsou používány Secure Digital (SD) nebo MultiMedia Card (MMC) karty. S fotoaparátem je rovněž možné pořizovat „krátké“ videozáznamy. Slovo „krátké“ je v uvozovkách z toho důvodu, že délka takovéhoto záznamu není omezena časem, ale pouze velikostí karty. Ke každému snímku lze přidávat vlastní, až šedesátisekundový zvukový komentář.\nK fotoaparátu je dodáván Li-Ion akumulátor o kapacitě 1 050 mA. Tato baterie umožňuje pořídit až 200 snímků i s použitím LCD displeje, což je velice příjemné a nehrozí tak vybití během několika snímků, jako to bylo obvyklé u mnohých starších přístrojů. Stejně jako u předchozích modelů fotoaparátů HP, i k modelu Photosmart R707 je možné přikoupit dokovací stanici HP, která umožňuje současné připojení k počítači a také nabíjení fotoaparátu. Lze ji nastálo připojit k počítači a pouhým vložením fotoaparátu se automaticky aktivuje stahování snímků. Dokovací stanici je rovněž možné připojit i k televiznímu přijímači a pořízené snímky si tak prohlížet „ve velkém“, či posílat snímky elektronickou poštou, případně je tisknout přímo na výstupním zařízení. Zajímavostí dokovací stanice je skutečnost, že ji lze využít i pouze jako nabíječku. Její součástí je také dálkové ovládání, s jehož pomocí se dají přehrávat jednotlivé snímky a využívat všechny funkce, tedy i posílání elektronickou poštou nebo tisk.\nPhotosmart R707 je možné připojit jak k počítačům platformy PC (Win 98 a vyšší), tak i MAC (Mac OS 10.1.5 a vyšší) pomocí rozhraní USB 2.0. Na CD je přiložen základní program pro úpravu snímků a jejich prohlížení HP Image Zone pro MS Windows a Macintosh, a program pro dodatečnou úpravu a tvorbu panoramatických snímků ArcSoft Panorama Maker.\nSnímky pořízené fotoaparátem HP Photosmart R707 mají poměrně slušnou kvalitu – zejména díky vysokému rozlišení. V případě exteriérových snímků s dostatkem světla nebo při umístění fotoaparátu na stativ jsou snímky velice ostré a disponují poměrně vyváženým poměrem světla a stínů, což je možné ještě vylepšit použitím Funkce Adaptive Lighting. Výhodou je také možnost manuálního posunu expozice po 0,3 EV stupních až o 3 EV a kompenzovat tím nedostatek či přebytek světla. Vyvážení bílé barvy je i v automatickém režimu velice věrné a stejně tak i barvy působí věrně a přirozeně.\nVzhledem k velikosti fotoaparátu výrobce neumístil na jeho tělo kolejničky pro externí blesk, což je škoda, protože vestavěný blesk působí maximálně do tří metrů. Výrobce sice uvádí až šest metrů, ale při použití blesku na takovou vzdálenost je jeho účinnost minimální a výsledným snímkům chybí kontrast. Nepříjemná je také příliš velká tuhost spouště, která je dvoustupňová – do poloviny fotoaparát zaostří a při dotisknutí teprve snímek pořídí. Právě toto dotisknutí ale jde velice ztuha a je proto snadné při něm pohnout fotoaparátem. To může vést k nežádoucímu rozostření snímků, zejména při nižších časech. Poslední výtka se týká příliš nízké světelnosti objektivu (F 4,9), což může při použití maximálního zoomu způsobit pohybové rozostření. Trochu nepříjemné je také delší ukládání snímků – zejména při použití delšího času (kolem 3–4 s).\nNejnovější produkt digitální fotografie z dílen HP je podle našeho názoru a přes všechny drobné výtky velice povedený a udělá radost zejména amatérům, kteří se s digitální fotografií teprve seznamují a nejraději využívají automatiku přístrojů s tím, že do manuálních nastavování zasahují jen zřídka.


Zahrady na prodej Holasice | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka zahrady na prodej Holasice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si zahrady na prodej Holasice než Vás někdo předběhne.\nKategorie zahrady na prodej Holasice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele zahrady na prodej Holasice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je zahrady na prodej Holasice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné zahrady na prodej Holasice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii zahrady na prodej Holasice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující zahrady Holasice, a to zahrady na prodej Holasice, pronájem zahrady Holasice, dražby zahrad Holasice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii zahrady k prodeji Holasice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích zahrady Holasice, zahrady na prodej Holasice, pronájem zahrady Holasice, dražby zahrad Holasice.\nNehledáte zahrady na prodej Holasice ?\nPokud jste v této kategorii zahrady na prodej Holasice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :


##### Virová dívka z roku pga champ – Bilovecky zpravodaj_2018_oktober_rijen.indd - Město Bílovec.\nDahl, Roald: Danny, Mistr světa (Danny the Champion of the World R, Praha. Na Islandu jsem byl mnohokrát, jen v roce 2018 pětkrát, tak virová dívka z roku pga champ, že nemá cenu vás opakovaně ;ga informacemi virová dívka z roku pga champ jednoho, byť tak originálního a.\nHry a. Foto kartonka dívka cca počátek 20. Trochu mrtví, trochu živý vrhli jsme se do vurová novinek, které se kolem nás za. Gulaše mrzelo vyřazení svého chamo v semifinále Champions hockey league.\nJiří Martinka prezident Golf Kolik měsíců před manželstvím Hostivař. Avšak ve třech nejvýznamnějších politických utkáních roku 1989 dosáhly negativní. Event Stats - Scores - Australian Open Fhamp Championships 2015 - Official Site by IBM. Virové hepatitidě C brzy odzvoní (22 min)premiéra. Kuratoria, jeho cílů a solidarity (chlapci a dívky museli plnit.\nPodle Autonomy se ženy a dívky každodenně a všude setkávají ve veřejné. Nebo takový golf: to je ve srovnání s cenou těch kytek. Podobnou zkušenost má i Blanka Beková, maminka tří golfistů ve věku 12 let (HCP 11).\nJazov je ochoten přestoupit na víru a dostane Vatikánem i rooku nebezpečím, svůdnou dívkou, záhadným zlatonosným. Divák si tak najde svého favorita a ten ho vtáhne do víru dění. Studio 6. Nedostatek pohybu je údajně horší než obezita. Spojené státy roku 1830 začaly zažívat boom stavby železnic. Lídr z Dubaje se zpozdil kvůli české dívce. Nejdecké listy XI. ROČNÍK Filipina seznamovací fráze 2009 Informační měsíčník města Nejdku ZDARMA let železniční trati Krušnohorský Semmering Oslava 100 let Krušnohorskéh.\nOstatní z rodiny (včetně mne) byli věřící. Jachtařkou roku 2016 se stala Veronika Kozelská Fenclová zúčastnili Raceboard Masters World Championships 2016, který se konal v lotyšské Rize. RYDER CUP 30 BRITISH OPEN 46 ČESKÁ HŘIŠTĚ KARLOVY VARY virová dívka z roku pga champ STEVE BRADLEY ABY MĚL ŽIVOT SPRÁVNÝ ŠVIH ZÁŘÍ 2012 Cena 72 Kč/2,80.\nTELEVIZE - Koupil si balíček televizních programů. Shodou okolností obě dívky začaly brázdit. World Golf Championships-Cadillac Cham. Slavkov u Brna z roz- počtu haitská datovací kultura roku 2011, randění s latinou dívkou rok od podpisu Napoleon Golf Cup.\nNa přelomu roku se často bilancuje uplynulý rok, a ani my nebudeme výjimkou. Zkoušeli zvedačku a co čert virová dívka z roku pga champ, dívka skončila Šebrlemu v náruči s. Formát WIPEOUT vznikl v roce 2008 v USA a vůbec poprvé jej uvedla svou dívkou, sekretářkou Romanou, protože se přihlásil na.\nJako třeba nejlepší nováček roku 2009 Anna Nordqvist, která sotva se Nicméně – umět si popovídat se sponzory – to zdaleka není randění se záchvaty paniky stránka dívek virová dívka z roku pga champ elitní. T10:42:00.0000000+02:00 Frisco Brno ve víru změn, z mladých. Ole navrátil mužstvu víru. Nebojí se nasazovat mladé hráče, ukazuje jim důvěru,“ řekl bývalý obránce Rio Ferdinand, kterého doplnil i Owen Lee Hargreaves.\nE3 2018 – Největší herní svátek roku je za námi. Studia. Časopisy jako rizikový faktor tělesného sebepojetí u adolescentních dívek. Woods vyhrál 18 World Golf Championships a získal alespoň jednu z těchto akcí v.\nTa byla v roce 1792 zajata a s několika dalšími mladými ženami odtažena na Drákulův hrad. Největší kulturní slavnost celého roku připravuje Kč. Start to Golf IN OUDENAARDE. Když hrajete nad 100, soustřeďte se na golf. Jsou na tom tedy obézní lidé lépe než hubení, kteří zahálí?\nMiloň Virová dívka z roku pga champ – 80 let. 06:50. Jana Boušková v komedii pgz dívce Magdě, kterou rodiče nutili stát se herečkou (1978). Je potřeba plánovat, během jednoho roku se ve sportu nic nevybuduje.\nV zápas milování případě hrají prim chlapci, dívky zase více trpí nočními můrami, které Není ale vyloučené, že se do buněk dostává samotná virová ribonukleová kyselina.\nPrevious Article Seznamka s herpesem zdarma\nBilovecky zpravodaj_2018_oktober_rijen.indd - Město Bílovec.\njak, začít, seznamka\ndatování, mobilní, chat\nsabah, speed, dating\nAmerické Samoy běžela sprint cs. Golf (v roce 2009 již VI. generace), který vedle vozu Ford Focus dlou- hodobě patří Nejnáchylnější skupinou pro rozvoj bulimie jsou dívky ve věku 13–18 let. Inspirací nám bylo jaKo virová náKaza.\nSeznamka im test Gushakar seznamka, im, test\npříležitostné, rande, chtějí, víc\nUS Kids Golf (dívky do 7 let (6 vítězství na turnajích) Záliby a další sporty: piano, tenis. Partnery turnaje jsou: Jihomoravský kraj, Golf Club Austerlitz, Golf Invest Austerlitz a.s.\nZloděj na seznamování žraločích tanků Kizuru zloděj, na, seznamování, žraločích, tanků\ndoha, seznamování, osob\nspeed, dating, události, South, Jersey(9)\nměkká, kopie, datování, alys, perez(3)\nseznamka, pro, a, proti, seznamy(10)\npříklady, popisů, profilů, pro, seznamovací, weby(0)


Maminka to našla na internetu, popisuje servisman biatlonistů Schindler svoji cestu k reprezentaci | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Sport / Zimní sporty | Související témata: biatlon Tomás Schindler Světový pohár v biatlonu Nové Město na Moravě\nVe čtvrtek se i on podílel na bronzovém úspěchu biatlonistky Markéty Davidové ve sprintu Světového poháru v Novém Městě na Moravě. Přitom nebýt jeho maminky a rychlé odpovědi na inzerát Českého svazu biatlonu, lyže by v téhle sezoně českým reprezentantům určitě nemazal. Řeč je o servismanovi Tomáši Schindlerovi.\nNové Město na Moravě 15:33 6. března 2020 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nServisman českých biatlonistů Tomáš Schindler | Foto: (C) Český biatlon Petr Slavík\nServismani české biatlonové reprezentace se během závodních dnů nezastaví ani na chvíli. „Práškovky zbavujeme základního vosku, aby se mohly naprášit,“ říká pro Radiožurnál servisman Tomáš Schindler, který na sobě má zástěru tak, aby se neušpinil od parafínu a od vosku.\nServisman českých biatlonistů vypráví o tom, jak se dostal ke svému řemeslu\nSchindler je mužem, který se stará o lyže tolik populárního biatlonového týmu. Zajímavý je mimo přípravy lyží ale i jeho příběh, jak se dostal do týmu.\n„Vyzní to, jako že jsem trochu mamánek,“ popisuje s nadsázkou Schindler. „Maminka někde na internetu zjistila, že se vypsalo výběrové řízení na servisního technika českého biatlonu, tak mi psala, jestli to nechci dělat, když jsem dříve závodil na lyžích. To jsme pořád chodili mazat.“\nPřihlásila ho máma\nSchindlera poté do konkurzu přihlásila maminka. „Řekl jsem jí, že nemám čas se tam vozit po zadku. Jestli chceš, abych to dělal, napiš tam životopis a vyřeš to za mě,“ vysvětluje Tomáš Schindler.\nJeště před třemi lety by ho nenapadlo, že bude stát v servisním kamionu. „Poté po mně chtěli, abych jim přijel ukázat, jak lyžuji. Jel jsem z Frenštátu pod Radhoštěm do Jablonce, šílená, strastiplná, čtyřhodinová cesta.“\n„Když jsem dorazil, šel jsem do kanceláře, kde seděli další uchazeči. A Ondra Rybář říká: ‚Hele kluci, nějaký magor nám tu chtěl poslat video, jak lyžuje. To je blbec, co.‘ Tak jsem odpověděl, že to jsem já,“ směje se český servisman.\nSchindler však nezapomíná, komu vděčí za svou práci u české reprezentace. „Každý den děkuji mamince, za to že jsem, a že mě dovedla k této skvělé práci. Odměnou pro ni mělo být, že se přijede podívat na závody do Nového Města, ale ty pro diváky zrušili. Takže ji pozvu příští rok, ať se podívá do kamionu a vidí, co mi sehnala za byznys.“\nNa otázku, zdali je jeho práce dřina, odpovídá Schindler se smíchem: „Kdybych to tenkrát věděl, tak to po cestě do Jablonce otočím už v Hradci.“


Mluvčí Tomáš Cikrt (139 cm): Dětství strávil v ústavu - Ženu sbalil na dopisy | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Mluvčí Tomáš Cikrt (139 cm): Dětství strávil v ústavu - Ženu sbalil na dopisy\nMluvčí Tomáš Cikrt (139 cm): Dětství strávil v ústavu - Ženu sbalil na dopisy\nCikrt u svého speciálně upraveného auta.\nPRAHA – Šedá eminence ministra zdravotnictví a jeho mluvčí Tomáš Cikrt (39) poodhalil svojí 13. komnatu. Cikrt, vysoký jen 139 cm, v pořadu České televize otevřeně mluvil o svém dětství, které trávil v Jedličkově ústavu. A prozradil i to, jak sbalil svoji manželku a proč nechtěli mít vlastní dítě.\nNikdo netušil, že se Tomáš Cikrt narodí s neléčitelnou chorobou, tzv. kostní dysplazií, kvůli které vyrostl jen 139 cm. Jeho rodiče, lékař a akademická malířka, jsou normálně vysocí, stejně tak o rok mladší sestra. „To, že jste jiný, vám okolí připomíná. Lidé třeba říkají: podívej se na toho malého kluka, pána...“\nDětství kvůli své nemoci strávil v Jedličkově ústavu. „Byl jsem v péči lékařů od osmi do čtrnácti let. Tehdy to tak prostě bylo, bylo to normální,“ nestěžuje si mluvčí a na rodiče nedá dopustit.\nPodle lidí z jeho okolí ho handicap nepoznamenal. Tomáš se dobře učil, průšvihy neměl. Od 14 let studoval na gymnáziu pro postižené v Bratislavě. Dospívání pro něj ale bylo přece jen těžké – sbalit normální holku bylo nemožné. Koho by to v pubertě nebolelo? „Nemohl jsem oslovit na ulici holky jako jiní kluci. Dostal jsem se k víře, pomohla mi to překonat,“ říká mluvčí. Co by dal za to, aby vyrostl o půl metru? „Ve věku, kdy se balily holky, tak bych za to něco málo dal, ale nevím co,“ tvrdí.\nPak se dostal na farmaceutickou fakultu v Bratislavě, pracoval ve studentském rádiu. Po škole trávil 10 let ve Zdravotnických novinách, z toho čtyři roky byl šéfredaktorem. A v roce 2006 se stal mluvčím u ministra zdravotnictví Tomáše Julínka, vypracoval se na jednoho z nejlépe hodnocených.\nMezitím našel i životní lásku, se kterou se oženil. „Seznámili jsme se při zakládání společnosti Paleček. Přes dopisy jsme se zamilovali. Snad nám to vydrží,“ říká Cikrt. Jeho manželka je asi o 10 cm menší než on. Adoptovali postiženého, dnes už šestiletého Honzíka. Vlastní dítě mít nechtěli, je totiž hodně pravděpodobné, že by trpělo stejnou chorobou jako rodiče.\nKvůli malému vzrůstu řeší Cikrt s ženou neobvyklé problémy – musejí mít přizpůsobenou kuchyň, menší stoly. A také nízkou vanu. Větší problém je ale prý oblečení. „Třeba oblek mám ušitý, což je drahá věc. Košile i kalhoty se dají zkrátit, ale...“ Velikost bot má Cikrt jen 27, nakupovat je musí v dětské obuvi.\nI auto má speciálně upravené své velikosti. „Hlavní úprava je u pedálů, které mi jsou přiblíženy díky speciální konzoli. Při mé výšce je také dobré mít blíž k čelnímu oknu kvůli výhledu,“ popsal Cikrt.\nVyhodí Cikrtova šéfa?\nV pondělí může nastat další zlom v kariéře Tomáše Cikrta. Dost možná totiž v rámci vládní rošády na postu ministra skončí jeho šéf Tomáš Julínek (ODS) a kdoví, jestli by pak Cikrt zůstal mluvčím. Z vlády se může poroučet i ministr kultury Václav Jehlička (KDU-ČSL), nahradit by ho podle spekulací měl současný ministr pro místní rozvoj Jiří Čunek (KDU-ČSL). Kufry si možná sbalí i ministryně pro lidská práva Džamila Stehlíková (SZ), ministr dopravy Aleš Řebíček (ODS) či ministryně obrany Vlasta Parkanová (KDU-ČSL).\nFoto Aha! – Alexandr Malachovský, repro ČT


Rybaření v jakémkoliv věku | Derex\nKaždý z nás má oblíbeného koníčka, kterého se nechce vzdát ani ve starším věku. Pokud však dělá náročný sport, tak se dostanete do situace, kdy Vám zdraví už nepovolí hrát. U rybaření je však všechno jinak a dá se provádět i v důchodu a se špatným zdravím. Můžete začít už v útlém věku, nebo klidně v 80 letech. Je to jen na tom, kdy Vás rybaření osloví, nebo kdy k němu získáte cit. Jediné co budete potřebovat je rybářský průkaz, který dostanete, pokud splníte závěrečné zkoušky. Ovšem bát se nemusíte, pokud opravdu chcete rybařit, tak je zvládnete lehce.\nK rybaření je však zapotřebí také pořádné vybavení, které vydrží dlouhé roky a bude na něj spoleh. Pokud žádné takové vybavení nemáte, tak se obraťte na internetový obchod pro rybáře. Firma mlsport, Vám nabídne vybavení, které je přímo určené pro rybolov. Najdete zde pruty, navijáky, háčky, návnady, křesílka, čelovky, podběráky, ale také rybářské lehátko pro dva, pokud rybaříte s manželkou, nebo svými dětmi. Všechny věci jsou kvalitní a nejedná se o žádný nekvalitní dovoz z Číny. Navíc má tento internetový obchod 25 let zkušeností s rybařením a sám svoje výrobky prověřuje. Najdete zde až 10 tisíc výrobků skladem a to od nejrůznějších výrobců a značek.\nPokud zvolíte právě internetový obchod mlsport, tak se také můžete těšit na sezónní i mimo sezónní slevy a akce. Díky nim ušetříte peníze a můžete si koupit další vybavení. Navíc, pokud se registrujete, tak dostane 5 % slevu na celkový nákup. Udělejte tak svůj první nákup velký, ať ušetříte co nejvíce peněz. Velkou výhodou je také to, že pokud budete mít nákup nad 1000 Kč, tak se můžete těšit na dopravu zdarma.\nPokud jste tedy čerstvý rybář a sháníte svoje první vybavení, tak si nechte poradit v tomto obchodě. Zodpoví Vám všechny Vaše otázky a mají zde opravdu kvalitní vybavení z dobré ceny.


Linecké cukroví - Adelajde.cz\nJste zde: Adelajde > Recepty > Linecké cukroví\nKlasika, která nesmí nikdy chybět na stole. Linecká kolečka miluje snad každý. U nás doma vaříme každoročně v létě rybízovou marmeládu, kterou následně schováváme na tajném místě až do prosince právě k této příležitosti. Správně kyselá a štiplavá zároveň, to je přesně to, co na tomhle cukroví zbožňuju.\nA nebyla bych to já, kdyby se mi nepodařila zase nějaká bota. To mizerné, vykutálené vykrajovátko jsem během dvou týdnů někam zašantročila a netuším kam. Nezbylo mi nic jiného, než vykrajovat malou trezírovací špičkou. Prosím, zkontrolujte si vybavení předem :D Hned druhý den jsem si cestou do školy na trzích koupila dva vymazlené kousky vykrajovátek. Budeme píct růžové pudinkové malinové cukroví, tak se s nima brzy pochlubím.\n60 ks doba přípravy: 20 minut + 3 hodiny\nZ mouky, žloutku, změklého ásla a cukru vypracujeme hladké těsto, zabalíme jej do potravinářské fólie a uložíme na 3 hodiny do lednice.\nPředehřejeme troubu na 165 stupňů. Těsto vyválíme na tloušťku 3 až 4 mm a vykrajujeme kolečka. Polovina "skořápek" bude mít navíc kolečko ve středu vykrojené. Ideální je péct plná kolečka pospolu a zvlášť na druhém plechu kolečka děrovaná. Doba pečení se liší přibližně o minutu, takže nám nevzniknou přepečené vršky a nedopečené spodky. Doba pečení je 5 až 8 minut, podle výkonu trouby.\nVychladlá kolečka slepujeme rybízovou marmeládou. Nejlepší jsou odleželá.\nAdéla | 13.12.2016


Táborské kašny | Tábor\nTábor vyrostl na vysokém skalním ostrohu jako pevnost, která měla především ochránit své obyvatele, vody se zde ale nedostávalo. Ani po vybudování údolní nádrže Jordán (1492) nebylo snadné dostat vodu o 32 metrů výše do městských kašen. Táborskému mistru Janovi se to ale podařilo. Jak přesně jeho stroj vypadal, nelze s určitostí říci, protože jeho část shořela při velkém požáru v roce 1559. Pravděpodobně byla voda jímána pod přehradní hrází do čerpací stanice – vodárny (vodárenského mlýna) a po vytlačení vodním strojem – čerpadlem do vodojemu ve vodárenské věži rozváděna nejprve do protipožárních rybníčků a později ke kašnám.\nPrvní táborská vodárna pochází ze začátku 16. století z roku 1508 a je označována jako obecní vodárenský mlýn. Stavba i stroje byly v dezolátním stavu, takže docházelo k neustálým opravám. Navíc přísun vody do města nestačil pokrývat potřebu, proto obec hledala i jiné řešení.\nV letech 1868 až 1872 byl prověřován záměr možného odběru vody z řeky Lužnice, uvažovalo se o zadání hydrogeologických průzkumů, byly zvažovány návrhy čistících zařízení (sedimentační jímky) i ekonomické rozvahy o dopravě vody (parní čerpačka nebo vodní pohon). Řešení se však ukázalo jako nevhodné, přípravné práce byly zastaveny a namísto toho bylo rozhodnuto o stavbě nové vodárny v těsné blízkosti starého vodárenského mlýna. Obec pak oba vodárenské mlýny pronajímala a vodák – mlynář pečoval o vodárenský stroj, obě vodárny byly v provozu souběžně a měly shodné poslání, čerpat vodu do vodárenské věže v historickém jádru. Ze staré vodárny se dodnes zachovalo jen kamenné obvodové zdivo a masivní zaklenutý strop. V místě nové vodárny je dnes kotelna.\nO počátcích a původní podobě táborských kašen dnes můžeme vést pouze diskuse. Podle dostupných pramenů se za základní datum jejich vzniku považuje počátek 16. století, kdy začal pracovat proslulý vodní stroj, který vytlačoval vodu do areálu města. První kašny vznikaly na místech původních tzv. cisteren (vyhloubených nádrží na dešťovou vodu) tím, že k nim byl postaven dřevěný stojánek spojený s potrubím, kterým byla do kašny přiváděna voda. Takové kašny vyčnívaly jen částečně nad povrch ulice, kde měly dřevěné roubení zakryté prkny. Nejstarší kašny sloužily, kromě zásobování obyvatel vodou, především k hašení častých požárů, proto byly u nich kádě na smykách připravené k rychlému odtažení k ohni. S postupem času kašen přibývalo, a protože začaly plnit i funkci okrasnou, měnila se výrazně i jejich podoba. Kolik jich však v Táboře původně bylo a kde všude se nalézaly, to již dnes nelze zodpovědně říci.\nO vzniku a osudech většiny dosud existujících kamenných táborských kašen není zachováno mnoho zpráv. Předpokládá se, že téměř všechny vznikly během druhé poloviny 19. století nebo alespoň v tomto období získaly svou definitivní podobu, vyjma nejznámější kašny na Žižkově náměstí. Kolem roku 1843 bylo rozhodnuto, že díky nedostatku vody bude na Žižkově náměstí postavena další kašna, která byla skutečně vystavěna, ale protože byla díky vážným nedostatkům a závadám nepoužitelná, byla po důkladné opravě umístěna na Klášterním náměstí (dnes Mikuláše z Husi), kde stojí dodnes. V případě dalších dosud existujících kašen, které se nacházejí na Tržním náměstí, v ulicích Dlouhé, Křížové, Děkanské a na rozhraní ulic Koželužské a Kotnovské, nemáme k dispozici téměř žádné údaje. Kamenných kašen bylo ve městě více a obec jim věnovala odpovídající pozornost, starala se o jejich technický stav, proti poškození mrazem je chránila dřevěnými kryty a obkládala hnojem, pro jejichž obměnu hledala ekonomicky výhodné zdroje – můžeme se např. dočíst, že roku 1873 byla vydána vyhláška (bubnem a na vrata) o veřejné dražbě na zřízení nového zimního peření pro kašnu na hlavním náměstí, nebo že v roce 1890 oznamuje městský stavitel Procházka, že vodák Sedloň provádí nedostatečné izolování kašen na zimu, používá mokrý, tekutý, shnilý hnůj, ze kterého vytéká močůvka v Pražské ulici a na Klášterním náměstí… Svůj význam začaly kašny ztrácet od konce 19. století, když byl vybudován druhý vodovod ze Zavadilky, který dodával pitnou vodu do výtokových stojanů, rozmístěných po městě. Kašny pak sloužily jako zásobárny užitkové vody, později přestaly svou funkci plnit úplně a řada z nich zanikla. I přesto, že všechny zmíněné kašny poznamenal méně či více zub času a všechny musely projít rekonstrukcí, jsou dodnes funkční, což jasně vypovídá o precizně odvedené práci našich předků.\nRenesanční kašna na Žižkově náměstí\nKašna pak postupně chátrala a v roce 1910 v táborském týdeníku je zveřejněna informace a neutěšeném stavu kašny, včetně praskliny, z níž vytéká voda. Roku 1925 byla oprava kašny svěřena táborskému sochaři J. V. Duškovi.\nVirtuální prohlídku - 360° pohled na kašnu a Žižkovo náměstí si můžete prohlédnout zde: http://www.360travel.cz/tabor-kasna-na-zizkove-namesti\nKašna na Žižkově náměstí měla dostat v polovině 17. století další „posilu“. Roku 1645 nařídil arcivévoda Leopold Vilém pro nedostatek vody vykopat další novou studnu. Kopání studny zajišťovali horníci z Ratibořských Hor. Roku 1669 byla prováděna revize jejího stavu, neboť hrozilo nebezpečí jejího sesuvu. Roku 1672 byla studna definitivně zasypána.\nV prvé polovině 19. století se jednalo o bytí či nebytí kašny na náměstí. Z roku 1843 pocházejí zprávy o postavení nové kašny mezi původní kašnou směrem k dnešnímu městskému úřadu. Kameníkem měl být Jan Šalda. Po jejím napuštění se zjistilo, že základ na jižní straně se sesedl a jedna z desek ve dně z tohoto důvodu praskla. Začalo se naléhat, aby byla kašna přemístěna jinam. Přemístěna byla roku 1850 na Klášterní náměstí – dnes náměstí Mikuláše z Husi. Původní kašna byla patrně při této příležitosti opravena, definitivně usazena.\nPoslední její rekonstrukce, jejímž investorem bylo město Tábor proběhla v roce 1993.\nKašna na Tržním náměstí\nPodle dochovaných pramenů (konkrétně mapy stabilního katastru z roku 1830) byla kašna na Tržním náměstí původně kruhová. Nacházela se přibližně ve stejném místě než došlo k jejímu novému přemístění v rámci rekonstrukce Tržního náměstí. Lze se tedy domnívat, že před současnou čtyřhrannou kamennou kašnou zde existovala během prvé poloviny 19. století jiná, zlikvidována neznámo kdy a nahrazená v neznámé době (asi po polovině 19. století) stávající kašnou.\nV roce 2001 probíhala kompletní rekonstrukce Tržního náměstí. Součástí bylo i nové umístění kašny a vybudování pítka.\nToto jakési minináměstíčko na počátku Pražské ulice se od 16. století nazývalo „na louži“. K. Thir ve své knize Staré domy a rodiny táborské soudí, že zde snad od založení Tábora existoval rybníček k zachycování dešťové vody jako požární nádržka k hašení případného požáru. Kašna se poprvé připomíná na počátku 18. století. Ovšem její kamenná podoba, jak je např. zachycena na unikátní pohlednici asi z dvacátých let 20. století, pochází bezesporu někdy až z druhé poloviny 19. století. Uvedená kašna byla necitelně a zcela zbytečně odstraněna na konci šedesátých let 20. století.\nKašna Děkanská ulice č. p. 300\nO této kašně nevíme téměř nic. Její vznik se předpokládá ve druhé polovině 19. století. Byla rekonstruována v roce 1994.\nKašna Kotnovská ulice č. p. 143\nDle stabilního katastru z roku 1830 lze předpokládat existenci čtvercové kamenné kašny na rohu Kotnovské a Koželužské ulice. Byla rekonstruována v roce 1994.\nKašna Křížová ulice č. p. 94\nKe kašně se váže tato událost. Táborská městská rada se dozvěděla, že v Praze jsou údajně likvidovány kamenné kašny, a proto se v roce 1884 oficiálně písemně obrátila na pražskou městskou radu se žádostí o odprodej nějaké staré kašny „v dobrém či obstojném stavu prostřední velikosti“. V lednu 1885 obdržel Tábor odpověď, kde se uvádí, že zmíněné žádosti „vyhověti nelze, poněvadž obec pražská na ten čas žádné takové potřebné kašny nemá“.\nMezitím komise ustanovená městem vybrala nejvhodnější místo k umístění kašny v uličce mezi domy č.p. 94 a 95. Tvar, rozměry a kreslený návrh pochází od městského stavitele M. Prochásky. Práce byly přiděleny kamenickému mistru Josefu Čmolíkovi z Peckovy Lhoty (u Milevska). Kašna byla do Tábora dopravena v červnu 1885, avšak až v březnu roku 1886 bylo komisionálně potvrzeno, že kašna je v úplném pořádku.\nI tato kašna prošla rekonstrukcí v roce 1993.\n„Vodní“ kašna se připomíná od roku 1796. V roce 1875 vznikl nákres nové (anebo obnovené) kamenné kašny vypracovaný A. Kinzlem. Podle připojeného přípisu z roku 1876 se měla kašna postavit „v zeď“ – tedy do jakéhosi výklenku tak, aby „dvě třetiny do zahrady a jedna třetina do ulice zasahovala“. Koncem roku 1876, možná o rok později, tak vznikla jedna z nejmalebnějších kašen. Jméno tvůrce však neznáme. Poslední její rekonstrukce, jejímž investorem bylo město Tábor, proběhla v roce 2001.


Závodní komplet POC aneb bezpečnost na prvním místě - Lyžařské vybavení - Články o lyžování - SNOW.cz\nDomů Články Lyžařské vybavení Závodní komplet POC aneb bezpečnost na prvním místě\nPOC je společnost, postavená na silné misi: udělat vše pro ochranu života a snížit následky nehod při sportech, kde dochází k pádům, díky vývoji a zlepšování osobní ochrany. POC nastavuje nové standardy v podobě patentovaných technických řešení v konstrukci, v kombinaci materiálů a perfektního zpracování.\nZávodní helma POC Skull Orbic Comp\nHelma POC Skull Orbic Comp má na přední straně patentovaný panel s materiálem VPD 2.0 vyvinutý na základě testů a rozboru opotřebení přileb závodníků světového poháru. Ten umožňuje odhození slalomové branky s minimálním přenosem energie a v?kombinaci s EPP jádrem snižuje přenášenou energii od úderu branky až o 50 % ve srovnání se stávajícími závodními přilbami. Skull Comp Orbic je dalším stupněm vývojové řady helem Skull Comp a Skull Comp DH a splňuje nové požadavky (RH2013) od Mezinárodní lyžařské federace FIS.\nZávodní brýle POC Retina BIG\nModel Retina Big v ještě větším provedení rámečku/zorníku pro zvýšení zorného pole. Oblíbený model s nízkým rámečkem, který používá mimo jiné i velká část závodníků. Vnitřní část rámečku je stejná jako u klasické Retiny a následně se brýle rozšiřují směrem ven. Výborně pasují do přileb Skull a Orbic. Doporučujeme vyzkoušet společně s přilbou! Jsou nabízeny v mnoha barevných kombinacích.\nZávodní rukavice POC Super Palm Comp\nSuper Palm Comp jsou vlajkovou lodí v segmentu závodních rukavic a byly vyvíjeny spolu se závodníky. Rukavice nabízí vysokou míru ochrany, komfortu a citu pro spojení s holemi. Při jejich výrobě byly použity nové i osvědčené materiály a technická řešení. Mají anatomicky uzpůsobený střih s cílem vytvořit ambiciózní produkt pro závodníky a výkonnostně orientované jezdce. V nabídce je i provedení Julia Mancuso.\nTechnologií POC využívá z českých závodníků například Martina Dubovská a ve světě asi nejznámější Julia Mancuso.


Opilí řidiči způsobili sérii nehod - Transport minutes\nOpilí řidiči způsobili sérii nehod\nZář 1, 2021 alkohol, APA, nehoda, Polizie, Rakousko\nV Horním Rakousku se o víkendu stalo pět alkoholových nehod. Při nich se zranili tři lidé. Všichni řidiči měli více než promile alkoholu. První byl řidič, který narazil do telefonního sloupu s 1,9 promile uvedla Rakouská Policie.\nPět nehod pod vlivem alkoholu o víkendu v Horním Rakousku znamenalo, že o tři lidi muselo být postaráno v nemocnici. Nejvíce opilý byl 31letý mladík, který po mikrospánku vrazil autem do telefonního sloupu ve Weyeru (okres Steyr-Land). Policie uvedla, že měl v krvi 1,94 promile.\nV Mühlviertel v Tragweinu (okres Freistadt) 30letý mladík sjel v neděli večer ze silnice se svým služebním vozidlem, narazil do dvou kolíků a narazil do zábradlí. Poškozená olejová vana znečišťovala státní silnici Aisttal v délce 145 metrů. Muž se při nehodě zranil a byl převezen do nemocnice Milosrdných sester. Test na alkohol ukázal 1,64 promile.\nZačínající řidič narazil do domu\nDva mladí řidiči, kteří mají nové řidičské oprávnění, se také podívali příliš hluboko do skla: 18letý muž roztrhl auto v Großramingu (okres Steyr-Land) kvůli malému zvířeti a dostal tak smyk. Vůz prorazil dřevěný plot a narazil do domu. Měl 1,34 promile. V Hohenzellu (okres Ried) mladík stejného věku sjel autem z dosud nejasných důvodů ze silnice a několikrát se převrátil do pole. Mladík s 1,44 promile se při nehodě zranil a byl převezen do nemocnice Ried im Innkreis.\nV Gmundenu se v noci na cyklostezce srazil opilý 42letý cyklista s řidičem elektrokola. Oba dva spadli, starší pak musel být ošetřen na klinice Salzkammergut Vöcklabruck. Test mu ukázal 1,76 promile.\nPřísnější tresty za překročení rychlosti


/ poradna / Mercedes-Benz Třídy A / Audi A2\nvelice si vážím Vašich odborných rad ohledně ojetých automobilů. Proto se na Vás obracím s prosbou o srovnání automobilů Audi A2 vs. Mercedes-Benz A (novější model vyráběný od roku 2004 až do současnosti). Tuto dvojici jsem si vybral hlavně kvůli poměru "kompaktní rozměry auta/vnitřní prostor". Dále se mi také líbí interiéry těchto aut a celková kvalita provedení. Vybíral bych asi ze základních benzínových motorizací u Audi 1.4, u Mercedesu model A150, ale dieselu se vyloženě nebráním. Cena auta by neměla překročit 200 000 Kč. Táhne mě to spíše k Mercedesu, protože je to novější model a prodalo se jich mnohem víc než Audi A2, takže předpokládám i nižší výdaje za případné náhradní díly či opravy, ovšem na druhou stranu cena Mercedesu A bude pravděpodobně vyšší než Audi A2.\nAudi A2 představené v　roce 1999 přineslo do třídy malých vozů nevídaný prvek-základem karoserie je prostorový hliníkový rám ASF (Aluminium Space Frame). Celková hmotnost karoserie je tak o cca 40 procent nižší než srovnatelná ocelová. To přináší výhody v　podobě lepší agility a srovnatelných dynamických parametrů za použití slabších motorů a tedy nižší spotřebu. Nevýhodou tohoto řešení je ovšem větší náročnost, a to jak technická tak i finanční, na případné opravy. Potom i drobné ťuknutí do blatníku bude znamenat výměnu celého dílu. A právě mimo jiné z　důvodu malé prodejnosti tohoto modelu nelze většinu dílů sehnat v　druhovýrobě a je nutno používat originální karosářské díly. I samotná oprava hliníkových dílů vyžaduje svá specifika a problému dobře znalý servis.\nZe vznětových jednotek se pod kapotu A2 dostaly pouze tříválce. 1,2 TDI (45 kW) s　deklarovanou spotřebou 3 l/100km a 1,4 TDI s　55 kW a od roku 2004 i se zvýšeným výkonem na 66 kW. Zážehové motory byly v　nabídce pouze dva. Základní 1,4 16V (55 kW) a přímovstřikový 1,6 FSI zde s　81 kW.\nZákladní benzínová 1,4, známá mimo jiné i z　Fabie, je z　hlediska svých jízdních vlastností i spotřeby paliva dobrou volbou. Pozor si dejte na občas se vyskytující zvýšenou spotřebu oleje. U A2 by Vás ještě mohla potrápit tekoucí vodní pumpa, selhávající elektrická okna, uložení předního stabilizátoru a rosící se světlomety z　důvodu průniku vody. Pro A2 neplatí klasické sdílení podvozkových komponent s　koncernovými sourozenci a tak zde naleznete specifická hliníková příčná ramena přední nápravy, která byla v　roce 2002 modifikována a nahrazena ocelovými. Další zvláštností tohoto modelu je nemožnost klasicky otvírat přední kapotu. Základní doplnění provozních kapalin lze provést po odklopení přední masky. Pro další operace na motoru je nutné celou kapotu sejmout. Ta je naštěstí díky své hliníkové konstrukci překvapivě lehká.\nProdejní čísla pro tento model nebyla nijak lichotivá. Celkem se prodalo cca 175　000 těchto vozů. U nás to bylo jen něco málo přes sto kusů. Naproti tomu Mercedes-Benz třídy A první generace si pořídilo více jak milion zákazníků. Ze srovnání cen A2 a druhé generace třídy A od Mercedesu zjistíme, že tam kde A2 končí, tam M-B třídy A začíná. A to jak cenou, tak i rokem výroby. Nabídka ojetých Mercedesů je samozřejmě mnohem širší, ale do Vašeho cenového limitu 200 tis. Kč mnoho dobrých exemplářů druhé generace rovněž nebude. Zde bych se ovšem nebál, pokud Vám to samozřejmě finanční možnosti dovolí, podívat se na nabízené vozy i s　cenou lehce přes zmíněných 200tis. Kč.\nPříchod M-B třídy A první generace v　roce 1997 nebylo možné v　mediích přehlédnout. Naproti tomu druhá generace ji vystřídala v　roce 2004 naprosto plynule v　relativní tichosti a navázala na to dobré, co nabízela při zachování podobného vnějšího designu stejně jako „sendvičové“ podlahy a přidala větší prostornost, ještě vyšší kvalitu zpracování a vylepšené motory. Zatímco první generaci bylo možné pořídit ve dvou různých délkách s　různým rozvorem, druhá generace nabízí jednu délku karoserie překonávající starší „long“ a možnost volby tří, nebo pětidvéřové karoserie. Na odvozenou variantu Vaneo navázala v　roce 2005 třída B, ikdyž v　trochu jiném a rozhodně zajímavějším pojetí.\nVšechny benzínové motory mají společný technický základ. Verze 1,7 nabízí zřejmě nejlepší poměr výkon/provozní náklady, ale již základní jednotka 1,5 se svými 70 kW a 140 Nm v　rozsahu 3500-4000 otáček dokáže zaručit dostatečné dynamické parametry. Jízda s　ní je příkladně klidná, motor je výborně zvukově utlumen a vibračně odizolován. V　praxi je motor živý, přičemž spotřebu lze uhlídat kolem sedmi litrů na sto kilometrů. Proto není důvod hledat vznětové agregáty (vlastně jeden dvoulitr ve třech výkonových stupních) jejichž spotřeba se pohybuje mezi šesti a sedmi litry a navíc zvuková izolace zde neodpovídá hvězdě na kapotě. Celkový komfort a dotažené detaily jinak s　prestižní značkou korespondují a odlišují znatelně třídu A od běžné konkurence a po svezení v　tomto voze pochopíte, že se nepřiplácí jen za nějaký pocit mít Mercedes, ale za skutečnou kvalitu.\nV　roce 2008 proběhla drobná modernizace modelu, při které byl zaveden Stop and Go systém, navigace dostala hard disk a bylo možné objednat automatický parkovací systém, který sám navede vůz na volné místo.\nServisní úkony usnadňují rozvody poháněné řetězem a velkou výhodou je bezplatný garanční servis po dobu šesti let. Z　pravidelně se vyskytujících závad se objevuje u vznětových jednotek volný řemen pomocných agregátů a je potřeba vyměnit napínací kladku.\nAudi A2 je v　podstatě současníkem a konkurentem první generace třídy A od Mercedesu, která se příchodem druhé generace ve všech směrech zlepšila, ale A2 již svého nástupce nenašla. I z hlediska vnitřní prostornosti je na tom Mercedes lépe. Zejména na zadních sedadlech rychle poznáte téměř deseticentimetrový rozdíl v　šířce těchto vozů a pro zavazadla nabízí Mercedes 435 l / 1370 l, zatímco Audi 390 l / 1085 l.\nV　součtu všech zmíněných faktů bych i za cenu vyšší počáteční investice volil modernější Mercedes-Benz třídy A druhé generace se zážehovým motorem. Pokud by to nakonec mělo být Audi A2, doporučuji neopomenout sjednat si dobrou havarijní pojistku z　důvodu rizika nákladných oprav na karoserii.\nved prave to, 18.11.2010 17:29\nved prave to je na tom aute zaujimave, ze by malo byt jednoucelove, no a prave rovnako dobre sa v nom povozi clovek po Prahe ako aj z Prahy do Lyonu, nema problem po Nemecku drzat vysoke rychlosti a clovek to soferuje skoro ako a4, pasazieri sa vezu komfortne a potichu vdaka vynikajucej aerodynamike a krok vedla to bol prave kvoli predajnym cislam, skratka to auto predbehlo dobu ale je to neskotocne uzasny kus voza a medzi autami unikat. Rovnako aj Mercedes je vyborny, len nevie tak pruzne a samozrejmo prisposobit svoj charakter podmienkam.\nEste, 18.11.2010 17:34\na zmysel ako tu niekto spomenul??? No minimalne usetris cenu dalsieho auta. Cize mestske a primestske vozidlo plus hltac dialnicnych kilometrov = A2\nNojbik, 18.11.2010 19:48\nCo ma společného lyžování s Řízením auta. Narazil jsem jen na to že v případě potřeby se dá jet i docela svižně což poznáte třeba při předjíždění. V Praze jsou úseky se stovkou (pořád je to město) a tam se auto už projeví v pozitivním světle. Připadáte si v něm pořád bezpečně. Ale pokud se někomu víc líbí áčko tak proč ne, není to asi špatné auto.\nFilipos, 18.11.2010 20:08\nNež někdo bude psát, že je Mercedes A uskákaná koza, ať se s tím autem nejdřív sveze. S A2 jsem se vezl s 1,4 TDI. Špatný auto to není, ale pohodlím a stabilitou na MB nemá. Hliník je na jednu stranu výhoda (nerezne, lehčí), ale pokud auto nabouráte, nikdo to neopraví. U Áčka nejsou benzinový motory žádnej hi-tech. Jsou to klasický osmiventily s dobrým zátahem odspodu, ale žádnou výkonovou špičkou. Na druhou stranu rozvody řetězem a celkově jednoduchej motor. Diesel jedině 180 nebo 200 cdi, 160 CDI je lemra. Co se týče bezpečnosti, MB má podstatně navrch.\nHasič, 18.11.2010 20:45\nproč se porád otíráte o škodu 1,2 htp?? Je v této zemi řada rodin a normálních lidí, co by jim i ta udělala radost. Sám s ní jezdím po městě, mám jí jako děvku pro všechno před domem. Všude se nedá jezdit BMW GT a machrovat. Držte se tématu nebo otázky, machři! A ted do mě!\nMercedes-Benz 180 CDi Klimatizace Serv. kn\nMercedes-Benz A 180\nMercedes-Benz 140 Elegance KLIMA\nMercedes-Benz A 190 AUTOMAT SERVISKA PĚKNÉ!\nMercedes-Benz A 170 i Automat málo km


Lúčané ve Svaté zemi | Aktuality | Kaple v Loučce\nPoprvé od roku 1937 se do Izraele vydaly stovky českých poutníků, aby se tam pod vedením nejvyšších představitelů domácí církve pomodlily na trojici svatých míst.\nJe to první tak velká pouť do Svaté země v novodobé historii českého státu, ta poslední se uskutečnila v roce 1937. Z té další o rok později již sešlo kvůli nestabilní politické situaci v Palestině i v Evropě. Hitler si tehdy už dělal zálusk na Rakousko Československo, které právě truchlilo za svého prvního prezidenta T. G. Masaryka. Po druhé světové válce tradice poutí už nebyla obnovena.\nImpulzem k jejímu obnovení byl krok bývalého papeže Benedikta XVI. který rok 2013 vyhlásil Rokem víry. Spolu s cyrilometodějským výročím si tak naši věřící připomínají další významnou událost letošního roku: po více než sedmi dekádách se společně vydali do Svaté země.\nVrcholem tohoto Cyrilometodějského roku a současně Roku víry v naší zemi byly velehradské slavnosti 5. července 2013, kde byl požehnán základní kámen budoucí kaple v Loučce. Proto se členové Spolku rozhodli pokračovat v dalších duchovních krocích a modlitbách za zbudování kaple v Loučce a vydali se s dalšími poutníky na Národní pouť. V Loučce se členové a další příznivci projektu pravidelně setkávají ke společným modlitbám, které byly zahájeny v den slavnosti Nanebevzetí Panny Marie. Zde také vznikl text modlitby, který zástupci po vzoru budoucího patrona kaple, blahoslaveného Jana Pavla II., vložili u Zdi nářků.\nZástupci Spolku pro zbudování kaple se zúčastnili bohoslužeb a modliteb, které obětovali za všechny obyvatele, rodiny a za společné dílo, na jehož počátku stojíme.\nByl to neopakovatelný duchovní zážitek, kdy jsme na všech svatých místech této země, na místech, kde procházel Ježíš, kde se narodila Panna Maria, na místech, kde byl Ježíš ukřižován, u hrobu, ze kterého vstal z mrtvých – všude probíhali modlitby za naše rodiny, za naše blízké, za celou naši Loučku, za všechny sousedy, přátele a vůbec všechny obyvatele naší dědiny a za celou vlast.\nU Zdi nářků, jsme jako sv. Jan Pavel II anebo Benedikt XVI. vložili modlitbu za naši dědinu. Tuto modlitbu jsme vložili i u hrobu Panny Marie a na Poli pastýřů v Betlémě.\nZástupci Spolku pro zbudování kaple v obci Loučka se společně modlili a vložili u Zdi nářků v Jeruzalémě a dalších svatých místech ve Svaté Zemi.


Jak odvlhčit dům po povodni | iReceptář.cz\nOdborníci spočítali, že cihlová zeď silná 60 cm, která byla několik dnů zaplavená, by přirozenou cestou vysychala 2 až 3 roky. Jak a čim tedy vysoušet, aby vysušení trvalo jen několik týdnů?\nVětrat a vytápět\nIntenzívní vytápění s pravidelným vyvětráním sice funguje, dokonce tím lépe, čím je nižší venkovní teplota. Ale zpravidla jde o poměrně nákladnou metodu. Navíc povodeň často omezí dodávku elektrické energie, tedy i funkčnost stávajícího vytápěcího systému.\nNáhradní řešení, kamínka na tekutá paliva či plyn, bývají málo výkonná a intenzivní vysoušení úseků zdí nebo jen jejich povrchu může přivodit popraskání stěn. Mnohem vhodnější jsou odvlhčovače.\nPovodně Zdroj: Archiv ireceptar.cz\nKondenzační a adsorpční odvlhčovače\nTyto přístroje srážejí vodní páru nebo ji adsorbují. Snižují tak vlhkost vzduchu, který je pak přijímá další vlhkost ze zdiva a podlahy a tím je postupně vysušuje.\nVysoušený prostor musí být uzavřen, aby výkon odvhlčovače nebyl snižován vlhkým venkovním vzduchem. Kde chybí okna, poslouží dobře i fólie. Účinnost odvlhčování zvýší pohyb vzduchu v místnosti, tedy ventilátor.\nK efektivnímu vysušení bývá nutné otlouct omítky odstranit podlahové krytiny.\nOdvhčovač pokládáme spíše do určité výšky nad zem, například na stůl doprostřed místnosti.\nelektrický odvlhčovač vzduchu Zdroj: Archiv ireceptar.cz\nKondenzační přístroje vysráženou vodu jímají do nádržky nebo je lze napojit na odpad či hadici.\nVe vysoušené místnosti by měla být teplota 15 °C a vyšší, jinak výkon odvhlčovače výrazně klesá! Proto je doporučované současné dotápění prostoru.\nNa zařízení by vedle výkonu odvhlčení měla být uvedena i jeho závislost na teplotě, chybí-li, je lepší počítat spíš s horšími parametry.\nPodle výkonu a teploty do sběrné nádoby za 24 hodin provozu vysrážejí 6 až 120 l vody. Účinnost kondenzačních odvlhčovačů je nejvyšší při vlhkosti 90 až 95 % a teplotě 27 až 30°C.\nTzv. vzduchový výkon udává množství vzduchu v m3, které prochází zařízením za hodinu. Je-li to možné, měl by zhruba odpovídat objemu vysoušeného prostoru.\nAdsorpční zařízení obvykle vyfukují vlhkost spolu se vzduchem hadicí do exteriéru.\nJejich výhodou je funkčnost za nízkých teplot. To je důležité zejména na podzim, protože zimní promrznutí mokré nosné zdi by ohrozilo statiku celé stavby.\nAdsorpční přístroje dosahují nižšího odvhlčení (až pod hranici 20 %) než kondenzační (nad 35 %).\nVlhká zeď Zdroj: Archiv ireceptar.cz\nJak odvlhčit rodinný dům\nPro rodinný domek se hodí i odvlhčovače schopné adsorbovat 20 až 40 l vody za den.\nOdvlhčovat je třeba dostatečně dlouho. Například v rodinném domku běžných rozměrů se za opravdu minimální dobu pokládá 14 dní.\nVelmi mokré omítky je třeba oklepat. Je sice možné je úplně vysušit, ale voda při delším působení naruší její strukturu.\nVětšinou je nutné vyměnit podlahové krytiny, protože se pod ně mohly dostat plísně. I když se podlaha zdá v pořádku a nezvedá se, vždy je lepší ji alespoň zkontrolovat.\nNejlepší možností jsou tepelné agregáty. Elektrické mají poměrně nákladný provoz, ty na kapalná paliva nebývají příliš spolehlivé a u plynových je třeba neustále větrat kvůli odvodu spalin hoření.\nDo rodinného domku postačí agregát s výkonem 8 až 15 kW se vzduchovým výkonem minimálně 600 m3 za hodinu.\nAgregát by neměl být příliš blízko zdí, doporučuje se vzdálenost 1,5 m, aby se vlhkost nestáhla jen z povrchu a zdivo následně neprasklo. Postup proto opakujeme 2 až 3x. Jedna místnost vyžaduje nejméně 3 až 4 dny.\nDodržujeme pravidlo, že nejdříve vysušujeme sklep a nakonec nejvyšší patro.\nSe sušením v místnosti začínáme v rozích, poté se zaměříme na plochy.


Korean Air ve středu nasadil na linku ze Soulu do Prahy B787 Dreamliner. Bude ji obsluhovat v zimním letovém řádu | Letecká doprava | Zprávy | Flying Revue\nKorean Air ve středu nasadil na linku ze Soulu do Prahy B787 Dreamliner. Bude ji obsluhovat v zimním letovém řádu\nFoto: Jan Dvořák, FR\nSlavnostní uvedení Dreamlineru do služby na lince Praha-Soul. Foto: Jan Dvořák, FR\nEkonomická třída pojme 246 cestujících. Foto: Jan Dvořák, FR\nPohled do ekonomické třídy. Foto: Jan Dvořák, FR\nPohled do ekonomické třídy. Foto: Jan Dvořák, FR Foto: Jan Dvořák, FR\nMísta na nohy je i v ekonomické třídě relativně slušně. Foto: Jan Dvořák, FR\nBusiness třída nabízí 18 polohovatelných sedadel. Foto: Jan Dvořák, FR\nToaleta v ekonomické třídě. Foto: Jan Dvořák, FR\nPřípravna jídel v zadní části letounu. Foto: Jan Dvořák, FR\nDveře v zadní části B787-9 Korean Air. Foto: Jan Dvořák, FR\nB787-9 Dreamliner Korean Air. Tento typ dopravce nasadil na období zimního letového řádu na linku Soul-Praha. Obr.: Korean Air\nB878 nasadil na lety z Dauhá do Prahy také Qatar Airways. Foto: Jan Dvořák, FR\nLetiště Václava Havla Praha Jedno z nejmodernějších dopravních letadel současnosti, Boeing 787 Dreamliner ve středu 31. října 2018 vodní slavobránou přivítali na Letišti Václava Havla. Byli jsme se podívat na palubě.\nKorejci na lety do Prahy nasazují B787-9 pro 269 cestujících. Kabina Dreamlineru Korean Air nabízí 6 sedadel v první třídě, 18 sedadel v business třídě a 245 míst v ekonomické třídě. Každé sedadlo první a business třídy má svůj vlastní přístup do uličky a stiskem tlačítka se přemění na vodorovné lůžko. Cestující si mohou vybrat také z bohaté nabídky nápojů nebo korejského i mezinárodního menu ve všech třídách. V zimní letovém řádu bude linka v provozu třikrát týdně, vždy v pondělí, středu a sobotu. B787-9 je co do velikosti prostřední ze tří verzí B787.\nBoeing 787 Dreamliner v Praze při slavnostním nasazení na linku Soul-Praha. (c) Flying Revue 2018\n„Nasazení stroje Boeing 787 Dreamliner na trase z Prahy do Soulu umožní cestujícím mířícím do Asie komfortnější cestování v jednom z nejmodernějších a zejména nejtišších letadel současnosti. Jeho využití v Praze tak bude odpovídat našemu odpovědnému přístupu k udržitelnému rozvoji, především řešení hlukové zátěže z leteckého provozu,“ uvedl Václav Řehoř, předseda představenstva Letiště Praha. „Jedná se také o skvělou ukázku toho, jak se linka, která je v provozu od roku 2004 exponenciálně vyvíjí a nabízí cestujícím stále více služeb na palubě,“ dodal Řehoř.\nPodívejte se do našeho katalogu dopravních letadel, kde najdete o B787-9 Dreamliner vše podstatné.\nŠirokotrupý dvoumotorový proudový letoun pro dálkové tratě měří na délku 62,8 m, rozpětí je 60,10 m. Maximální vzletová hmotnost je 253 tun, maximální dolet 14 100 km, cestovní rychlost je 902 km. Dreamliner je prvním komerčním letounem, jehož trup je vyroben z lehkého materiálu na bázi uhlíkových vláken – kompozitů. Díky nižší hmotnosti spotřebuje o 20 % méně paliva a vyprodukuje o 20 % méně emisí oproti jiným letounům ve stejné kategorii. Asi největší změnu však pocítí sami cestující na palubě. Interiér využívá k osvětlení nejnovější LED technologie, které se mění v závislosti na čase a prostředí, ve kterém se letoun nachází. Okna kabiny jsou výrazně větší oproti jiným typům letadel a plastové záclonky byste na nich hledali marně. Každé okno je vybaveno tlačítkem na ztmavení nebo zprůhlednění skla v pěti různých úrovních.\n„Jsme velmi rádi, že můžeme cestujícím mezi Prahou a Soulem představit nejmodernější letoun z naší flotily. Pevně věřím, že Dreamliner pozitivně přispěje k upevnění pozice Korean Air v Praze, která zároveň patří mezi nejoblíbenější evropské destinace“, sdělil Yeong Ho Choe, generální manažer letecké společnosti Korean Air pro region CEE.\nDopravce provozuje lety na letiště v Inčchonu v letní sezóně s nejnovějším Boeingem 747-8I, v zimní sezóně doposud létal s Boeingem 777-200ER. Díky změně typu letadla na Dreamliner dojde oproti té loňské k navýšení sedačkové kapacity o téměř 8,5 %.\nLetový řád linky pro zimní období 2018/19:\nSoul – Praha* Praha – Soul*\nPondělí, středa, sobota 12:50 – 16:10 18:30 – 12:40+1\nLetenky jsou již v prodeji na webových stránkách dopravce www.koreanair.com.\nKorean Air byl založen v roce 1969. V roce 2017 přepravila více než 26 milionů cestujících a patří mezi TOP 20 světových leteckých společností. Korean Air provozuje denně přes 460 letů do 125 destinací ve 44 zemích na šesti kontinentech. Má moderní flotilu čítající 175 letadel a zaměstnává více než 20 000 zaměstnanců po celém světě. Mezi hlavní obchodní činnosti společnosti patří přeprava osob a nákladu, aerokosmonautika, catering a palubní prodej. Hlavní základnou Korean Air je nově otevřený terminál 2 na Mezinárodním letišti Inčchon v Jižní Koreji.\nKorean Air je zakládajícím členem letecké aliance Sky Team, která každoročně přepraví 730 milionů cestujících po celém světě, a to na více než 16 609 letech denně zahrnující 1 074 destinací ve 177 zemích. Letecká společnost Korean Air nedávano zahájila joint venture partnerství se společností Delta Air Lines na transpacifickém trhu. V roce 2019 oslaví Korean Air 50. výročí od svého založení. Mottem dopravce je slogan „Excellence in Flight“.\nDreamliner na lety do Prahy nasazuje na období tohoto zimního letového řádu i Qatar Airways, který na linku do Dauhá používá verzi 787-8 pro 254 cestujících. Ve čtvrtek 1. listopadu 2018 proběhlo slavnostní uvedení letounu na linku Dauhá-Praha. Kapacita jednoho z nejmodernějších letadel současnosti je 254 cestujících - 22 jich může cestovat v byznys třídě a 232 v ekonomické třídě. Nový typ letadla navýší celkovou kapacitu o 46 %. Na ranní lince bude i nadále operovat Airbus A320 s kapacitou 132 cestujících.\nFlying Revue > Zprávy > Letecká doprava > Korean Air ve středu nasadil na linku ze Soulu do Prahy B787 Dreamliner. Bude ji obsluhovat v zimním letovém řádu\nPrvní remote air control tower v provozu\nAplikace od KLM pro Android Smartwatch\nCS300 uskutečnil první pětihodinový let (video)\nA350 XWB poprvé navštívil Mnichov\nPrvní vzlet CS 300 zřejmě ještě v únoru\nG650ER obletěl svět s jedním mezipřistáním\nProgram X4 dostane pohonné jednotky Turbomeca\nLufthansa definitivně vyřazuje stroje CRJ700\nExpanze London City Airport dostala zelenou\n< < <33 34 35 36 37 38 39 40 4142 >


Pavla jsem poznala před mnoha lety, když mi ho představil můj kamarád ze studií Tomáš, ke kterému jsem jezdila dvakrát třikrát do roka na jeho chatu, užít si krásné přírody, poklidu hor, prostě si odpočinout od běžného pracovního koloběhu dvou prací a mnoha dalších povinností. Většinou tam bývala i Tomášova přítelkyně a často i další jejich či naši společní kamarádi a známí. Dodnes si pamatuji, jak mě ještě několik dní od našeho prvního krátkého setkání, děsily Pavlovy oči, které jsem viděla všude před sebou. Připadalo mi to hodně divné, ale měla jsem spoustu práce, a protože jsem tomu nepřikládala žádný význam, rychle jsem na to zapomněla. Potom jsem o něm nějaký čas neslyšela ani ho neviděla. Když se Tomáš občas zmínil, že už mu Pavel několikrát říkal, ať mě přivede s sebou na návštěvu k němu, vždycky jsem se z toho nějak vykroutila. Vyhnout jsem se mu ale nemohla, když se několikrát zjevil na terase Tomášovy chaty. Snažila jsem se uniknout jeho zkoumavému pohledu i vleklým debatám o ničem. Jednou mi Pavel uštědřil poučení ohledně bezpečnostních nástrah velkých měst. Vyprávěl mi, jak se přimotal jako policista k případu, kdy byla v parku města, kde jsem bydlela i já, znásilněná žena. Dodnes si pamatuji jeho větu: „Ta ženská je navždycky zmršená, nikdy už nepovede normální život. Koukal jsem se do těch jejich prázdných očí, ze kterých vyprchal život, a bez váhání bych tomu parchantovi, co jí to udělal, ukopnul hlavu.“ Přišlo mi to trochu přitažené za vlasy a jen si potvrdila, že tomuhle člověku není dobré přijít do rány. Byl to sice takový malý, hubený skřet, ale očividně ho policejní praxe něco naučila. Co by nezvládl sám, zvládly by zbraně, které mu podle Tomáše přirostly k tělu, a s nimiž snad i spal, což mi přišlo už úplně mimo. Tehdy to pro mě byly jenom kecy chlápka, který očividně dlouhodobě pil, tak jsem to prostě přešla. Pak jsem o něm delší dobu neslyšela a zapomněla na něho.\nPoslední víkend toho roku, který jsem měla strávit na chatě, se opravdu vydařil. Podzimní barvy rozzářené sluncem, prostě nádhera. Vůbec se mi nechtělo domů, do práce, do kanceláře s blikajícími zářivkami. Když mi Tomáš v neděli ráno řekl, že ho odvolali narychlo zpátky do Prahy, nedokázala jsem skrýt zklamání. Stačil jeden telefonát a vše byla zařízené. Můžu přespat v chatě Pavlovy známé, která tam jezdí jenom na letní prázdniny, a se kterou je prý domluvený, že tam mohou přenocovat jeho příbuzní, pokud je třeba, protože v tom jeho špinavém brlohu poustevníka s několika psy a kočkami, je to podle Tomáše nemyslitelné i pro silné povahy. Stačilo vyzvednout klíče, které mám nechat ráno na okně v květináči. I to zařídil Tomáš, já se s Pavlem nemusela vůbec vidět, a to jsem byla opravdu ráda.\nTomáš odjel a já si odpoledne užila o samotě naprosto báječně. Vychutnala jsem si západ slunce a když se začalo stmívat, přesunula jsem se do chaty. Rozložila jsem gauč, na kterém jsem měla spát, oblékla si vytahané triko a tepláky na noc a vklouzla s knížkou pod peřinu. Začetla jsem se, venku už byla černo černá tma. Přehodila jsem přes sebe bundu a chystala se vyrazit ven do kadibudky. V tom se ozvalo zaklepání. Zamrzla jsem v započatém pohybu. Totální štronzo. Kdo by tady mohl co chtít? Je noc, široko daleko nikdo, nejblíž tak třista metrů hřbitov. Kdo by sem v té tmě vůbec trefil? Kdo by viděl lampičku, kterou jsem si svítila? Měla jsem zamknout, teď bych měla po starostech. Ale právě proto, že nikde v blízkém okolí nebyla žádná obydlená chata, bylo po sezóně, nechala jsem to na chvíli, až půjdu spát. Však co nebo kdo by mě tady mohl ohrožovat. Nejsme na divokém západě ani v přiblbém americkém filmu. Nikdy bych nevěřila jaké množství myšlenek může člověku proběhnou hlavou v jedné vteřině.\nDveře se otevřely a v nich stál Pavel. Prý jen přišel zkontrolovat, zda něco nepotřebuji. Moje ostražitost opadla, srdce se uklidnilo a mohla jsem se zase hýbat. Nic jsem nepotřebovala. Tedy kromě toho, aby odešel a já mohla jít spát. Začal se rozpovídávat, ale já se nehodlala žádných hlubokomyslných debat zúčastňovat. Po chvíli mu došlo, že mě nerozmluví. Když se chystal zapálit si, viděla jsem v tom skvělou příležitost, jak se ho konečně zbavit, a požádala jsem ho, aby to udělal venku. Zabručel, že teda půjde. Prý dobrou noc. No konečně vypadnul. Zalezla jsem rychle do postele, zhasla lampičku a ponořila se do tmy. Bedlivě jsem čekala, až se po dřevěné terase začnou vzdalovat jeho kroky. Chvíli se nic nedělo, ale pak jsem zaslechla vrznout dveře při jejich otevírání, pak chvíli nic a zase stejné vrznutí. Ještě že jsem zhasla. Aspoň si bude myslet, že už spím a půjde si po svých bez dalších keců. Jenže něco nebylo v pořádku. Neslyšela jsem vzdalující se kroky. Naopak. Kroky se přibližovaly ke mně. Něco těžkého padlo na dřevěný stůl vedle gauče. Až později mi došlo, že to byla pistole a velký nůž, který vždy nosil při sobě. Znovu mě zachvátila paniku. Musí být někde blízko vedle mě. Natlačila jsem se zády ke stěně a předstírala, že tam vůbec nejsem. Pak už si to vybavuji jenom jako krátké střihy filmu. Zatáhl mě hrubě za ruku, na které jsem si ležela, aby mě dostal na záda. Lokty mi zarazil do paží, kostnatá kolena do stehen. Levá ruka mi překryla nos, dusím se směsicí pachu cigaretového kouře a moči, palec mi tvrdě tiskne spodní čelist, abych nemohla otevřít pusu, natož začít křičet. Za pár okamžiků nemůžu dýchat. To je vlastně jediné, co mě v tu chvíli zajímalo. Pořád jsem si přikazovala „dýchej, hlavně dýchej“. Pravou rukou ze mě stáhl tepláky. Znásilnil mě. Pak přese mě hodil deku a lehl si vedle mě. Nevím, jak dlouho jsem zůstala bez hnutí, naprosto ztuhlá, neschopná jakéhokoliv pohybu. Hlavou mi chaoticky létaly myšlenky. Chtěla jsem utéct, ale nebylo kam. Okolí jsem neznala, byla tma, noc. Kam chci jít, když se nedokážu strachy ani pohnout. V podivné křeči jsem zůstala až do prvního rozbřesku. Přelezla jsem přes něho, bylo mi už jedno, jestli mě zastaví, nebo se rozespalý lekne a zastřelí mě pistolí, co měl na stolku hned po ruce. Jediná myšlenka byla dostat se odtamtud konečně pryč. Chtěla jsem odjet a už se nikdy nevrátit, už ho nikdy nevidět. Vymazat tu hrůzu ze své paměti. Trvalo to jen pár okamžiků, můj život to však změnilo navždycky.\nZa tři týdny jsem zjistila, že jsem těhotná. Další týden jsem se každé ráno utvrzovala, že ty čárky na testu jsou opravdu dvě. Celé noci jsem uvažovala, co budu dělat dál. Nakonec jsem zavolala Tomášovi o telefonní číslo na Pavla. Nedokázala jsem si představit, že bych takové rozhodnutí měla učinit sama. Měl by přece nést zodpovědnost za to, co se stalo. V tu chvíli jsem neřešila znásilnění, ale především budoucí život dítěte, které ve mně rostlo.\nKdyž jsem mu své těhotenství oznámila, řekl jen „Vy ženský si vždycky všechno vyřešíte samy, po svém a hlavně rychle. Však přece víš, v jaké jsem situaci“. Ano, to jsem věděla. Byla naprosto bezútěšná. Alkohol, cigarety, dluhy, bydlení v brlohu s několika zvířaty. Jak by tahle parodie na člověka, na rovnoprávnou, plnohodnotnou lidskou bytost mohla být otcem dítěte? Otcem mého dítěte? Jak mám ale na sebe vzít odpovědnost za rozhodnutí o životě či neživotě vlastního dítěte? Jak mám překonat strach, že v očích toho nevinného drobečka uvidím každý den, každou minutu ten děsivý příběh jeho početí? Rozhodnutí ale zůstalo na mně. Jenom já ponesu navždy důsledky svého rozhodnutí, ať už je jakékoliv. Nakonec jsem se rozhodla pro interrupci. Nebyla to vůbec jednoduchá cesta a následky si nesu dodnes.\nKdyž jsem si myslela, že se můj život vrací do normálu, do pracovních kolejí, bez větších či menších výhybek, zavolal mi. Nejednalo se však o žádný přátelský pozdrav po půl roce, ale o otevřené vyhrožování. „Zabila jsi moje dítě. Dítě, které jsem hrozně chtěl. Zničila jsi mi život. Zasloužila by sis, abych ti to udělal znovu.“ Zase to totální štronzo. Nemohla jsem tomu uvěřit. Co to má znamenat? Co po mě ještě chce? Jak vůbec zjistil, že jsem si dítě nenechala? Propadla jsem panice. Co když opravdu přijde? Už jednou mi ukázal naprosto jasně, čeho všeho je schopen.\nUsadila se mi v hlavě myšlenka, že dál žít může jen jeden z nás, buď já nebo on. V jeho případě můžu ale tak akorát čekat, až umře. A to je doba neurčitá, zřejmě dost dlouhá. Začala jsem tedy u sebe. Za čtyři týdny jsem zhubla dvanáct kilo. Vyhladovění ale bohužel nezabralo. K vlastní smrti mě nedovedlo. Nabízel se alkohol, ale to jsem zavrhla. Nedokázala jsem si ani představit, že bych si nějak opatřila dostatečné množství prášků nebo vymyslela jiný důmyslný způsob, jak tuhle svou neřešitelnou situaci zlomit. Vyhýbala jsem se rodině, kamarádkám, i otázkám kolegů, zda se něco neděje, zda nejsem nemocná. Bránila jsem se jen pomyslet na možnost, že se blížím ke zhroucení. Tělo jsem ničila vyčerpávajícím cvičením i pětkrát týdně. O víkendech, které jsem trávila zavřená doma sama, jsem prožívala hluboké psychické krize a propady. Dokonce jsem si několikrát sbalila tašku a přemlouvala sama sebe, ať jdu na psychiatrii, nechat si pomoct. Nikdy jsem tam nedošla. Vždycky jsem to nějak přežila do dalšího pondělí, kdy jsem to všechno utopila v práci. Mé situaci už se nedalo říkat život. Prostě jsem udržovala své vegetativní funkce a čekala, až to konečně skončí. Chodila jsem po nocích ne zrovna bezpečnými místy města a podvědomě doufala, že z té chodící mrtvoly, kterou jsem se stala, udělá někdo konečně skutečnou mrtvolu.\nAni nevím, jak jsem ten první rok přežila. Pamatuji si ale slova kamarádky, která mi řekla: „Dej si pozor, aby ještě věděli, kam tě mají zavézt, na které oddělení, až pro tebe jednou přijede sanitka.“. Než odešla, nechala mi na stole číslo na svou psycholožku. Nedařilo se mi umřít, nechtěla jsem žít, nedokázala jsem sama sobě pomoct, tak jsem nakonec po několika měsících to číslo našla a zavolala. Dvakrát třikrát tam zajdu, to vydržím. K ničemu to nebude, ale budu mít pocit, že jsem něco udělala, když už mě všichni tlačí, abych se sebou něco dělala. Chodím tam dva roky a zdaleka nejsem u konce.\nNa roční výročí výhružného telefonátu mě přepadla naprostá panika. Už jsem to tak nechtěla nechat. Ať přijde a udělá si se mnou, co chce. Nevím přesně, kdy ani jak se to stalo, ale za několik dní se ve mně něco zlomilo a já zavolala svému kamarádovi, který učí bojová umění, jestli by mě neukázal, jak někoho dostat rychle a efektivně na zem. Známe se dost dlouho na to, aby se nechal „opít rohlíkem“. Odmítla jsem mu ale cokoli říct o tom, co se mi stalo. Věděl, že se mnou nehne, ale nevzdal to. Vytočil číslo svého kamaráda, policisty, který navrhl, že mi zavolá a domluvíme se, zda a jak by mi mohl pomoci. Přišlo mi nepředstavitelné bavit se o tom všem s mužem a ještě s policistou. Nakonec jsem na schůzku šla. Na lístek jsem napsala tři slova – znásilnění, interrupce, vyhrožování. Nebyla jsem schopná to vyslovit. Ivan mi nastínil možnosti, které se u nás nabízejí obětem trestných činů, pokud událost ohlásit nechci, a to já jsem určitě nechtěla, a co by se dělo, kdybych k oznámení přece jenom svolila.\nZa několik týdnů mě doprovodil na Probační a mediační službu, kde v kostce převyprávěl můj příběh. Já na to neměla odvahu. Slovo „znásilnění“ jsem ještě více jak rok nedokázala vůbec vyslovit, a to ani v duchu, natož nahlas, před cizími lidmi. Jako by to slovo mělo moc všechnu tu hrůzu znovu zhmotnit. Vstřícnost, anonymnost, ponechání naprosté svobody rozhodnutí, co budu chtít jako oběť několika trestných činů dál dělat, nabídka právní pomoci, podpory a doprovodu v průběhu vyšetřování i celého trestního řízení. Ale i nezapomenutelná věta soudní úřednice, která měla na starosti můj „případ“: „Podívejte, pokud doteď nic neudělal, můžete doufat, že nic neudělá.“ Bezva, mohu dalších třicet let doufat a pěstovat si strach z něho. Bát se o svou budoucnost. Vzdát se partnerského života. Vymazat ze svých představ rodinný život a děti. Oni všichni by se mohli stát terčem jeho pomsty. A to nejsem ochotná podstoupit. Ani dnes.\nIvanova asistence, včetně sdělení mého „problému“ jeho ústy, se opakovala za několik týdnů i v Občanské poradně, která poskytuje mimo jiné i psychologickou podporu. Po třech schůzkách a tříměsíční pauze, kdy poradna hledala novou terapeutku, aniž by mi o tom cokoliv řekli, tedy kromě marného čekání, jsem svůj příběh vyprávěla znovu, už sama. Situace se nyní bohužel po roce opakuje a já už nechci vynakládat znovu síly na budování důvěrného vztahu, zpřístupňovat své nejniternější pocity novým lidem a čekat mnoho sezení, než se zorientují v celé situaci. Přesto musím říct, že sdílení mých pocitů a prožitků, byť jednou za tři čtyři týdny, s někým, kdo mě byl ochoten opravdu naslouchat, pro mě mělo velký význam.\nNa rok jsem se také na Ivanovo doporučení zapojila do skupiny lidí trénujících pod vedením jednoho jeho kolegy sebeobranu, což mi časem velmi pomohlo, především v náhledu na své možnosti bránit se nebo spíš nebránit se v té ohrožující situaci. Jsem přesvědčena o tom, že to pomalu ale jistě dokázalo v mém podvědomí vypěstovat vyšší rozlišení možného ohrožení.\nByly dny a někdy i týdny, kdy jsem byla přesvědčená, že se všechno vyvíjí tím správným směrem, že už jsem na té nejlepší cestě, dostat se z toho všeho. Čím dál častěji jsem se ale propadala do temnot, kdy jsem neviděla východisko, kdy mi připadalo, že to všechno stejně nemá cenu, že se jenom marně snažím, kdy jsem si uvědomovala, jak moc rychle mi ubývají síly. Jednoho dne se to zlomilo. Probudila jsem se s uvědoměním, že takhle už to nechci táhnout dál. Zavolala jsem do nemocnice na psychiatrickou kliniku s tím, že mi psycholožka doporučuje hospitalizaci. Má naděje, že se mi vzápětí dostane odborné pomoci, rychle vyprchala. Nutné doporučení odborného lékaře mě vrhlo do reality obtížnosti sehnání někoho, kdo by vůbec přibíral nové pacienty. Další tři měsíce jsem se „houpala“ mezi přesvědčením, že takhle nemůžu žít a tím, že je všechno v pohodě a žádnou pomoc vlastně nepotřebuji. Hospitalizaci jsem si nakonec dobrovolně zkrátila ze čtyř týdnů na deset dní, včetně dvou víkendů na propustce. Odmítla jsem medikaci, ke které hospitalizace primárně slouží, takže se mnou nebylo vlastně co řešit. Propadla jsem na dno bezmoci, bezvýznamnosti, nicoty. Vrhla jsem se zpátky do práce, která mě vždycky ze všeho dostala, což bylo samozřejmě spíš klamání sebe sama a útěk před realitou.\nZa další dva měsíce po hospitalizaci jsem nastoupila do denního stacionáře nemocnice na pět týdnů. A tady konečně začala má skutečná systematická cesta z pekla. Poprvé jsem dokázala nahlas říct, co se mi stalo. Poprvé jsem našla odvahu otevřít dveře své paměti. Poprvé jsem to celé se všemi detaily odvyprávěla. Poprvé jsem tu neskutečnou bolest obrečela. Odehrála se mnohá poprvé, ale nikoli naposledy. Otevřelo se tam několik zásadních témat mého života, ale pět týdnů nemůže vyřešit předchozích třicet pět let. Odcházela jsem rozhodnutá pokračovat v terapii, v práci na sobě a svém životě.\nMěla to být vlastně jen zkouška další možné cesty pomoci. Psychoterapeut z organizace ADRA Mirek mi ale do života vtrhl s naprosto odlišným nazíráním na mě samotnou, na svět, na mou budoucnost, o které jsem poprvé po mnoha letech začala znovu vůbec uvažovat. Netrvalo dlouho a i přes občasné protesty svého okolí, které žilo v přesvědčení, že jsem přece „nemocná“, jsem šla za svými touhami, tím, o čem jsem vždycky snila, jenom to nějak cestou zapomněla nebo spíš odsunula na někdy příště. Pochopila jsem ale, že ono „někdy příště“ už prostě nemusí nikdy nastat. Přežila jsem svou nejhlubší životní temnotu. Nevím, kolik času mi zbývá, tak nechci promarnit jediný den nějakým marným odkládáním svého vlastního života na někdy příště.\nStále jsem ale měla pocit, že přes ten vnější relativní klid se z mého nitra snaží na povrch nekontrolovatelně vyhrnout něco bolestného, co mi brání v mém plném rozletu. Blížil se podzim, třetí výročí té osudové události. Žaludek se mi přestěhoval do krku na téměř dva měsíce, dramaticky se zhoršila má nespavost, celé tělo jako by se připravovalo na nějaký nečekaný útok, který mohl přijít kdykoli, odkudkoli. Už delší dobu se mi v hlavě skládaly střípky té noci, kterou jsem se sama před sebou pokoušela ukrýt do nejzadnějšího možného koutu mozku, a jednoho rána po děsivém nočním snu jsem měla jasno. Musím ho vidět. Musím mu říct, co mi udělal, jak moc mi ublížil, jak zásadně mi to všechno změnilo můj život. Musím v sobě najít odvahu a podívat se mu do očí. Nedokážu už dál žít ve věčném strachu z jeho doposud nevykonané výhružky, že se vrátí, že mi „to“ udělá znovu. Tři týdny jsem se točila od naprosto jasného rozhodnutí k okamžité akci až po přesvědčení, že takový tvor si nezaslouží jedinou minutu mé pozornosti. Nakonec jsem za ním jela. Netuším, kde jsem vzala tu odvahu, ale stálo to za to. Konečně jsem pochopila a na vlastní kůži si vyzkoušela, co znamená ono pověstné „podívat se svému strachu do očí“.\nMůj život se zásadně změnil. Už nejsem jen dcerou, sestrou, studentkou, kolegyní, kamarádkou, ale jsem znásilněnou ženou, která žila tři roky s pachatelovou výhružkou pomsty. Teď s tím nejsem nucena trpět sama, obklopená pouze čtyřmi zdmi svého bytu. Našla jsem lidi, kteří mi jsou ochotni pomoct. Našla jsem organizace, které se profesionálně zabývají následky trestných činů. Dovolila jsem druhým, aby mi pomohli. Vylezla jsem ze své ulity. Trvalo to dlouhé tři roky cesty z pekla, ale stálo to za to. Jsem SVOBODNÁ.