Naters: Švýcarské městečko, ze kterého míří do Vatikánu nejvíce rekrutů věhlasné papežské gardy | Reflex.cz\nNaters je švýcarským hnízdem strážců papeže. Už přes pět set let proudí právě z tohoto místa do Vatikánu nejvíce rekrutů věhlasné papežské gardy. „Před pěti sty roky neměli zdejší obyvatelé jinou volbu, než se dát najmout jako žoldáci kdekoli ve světě. Nebyla tu práce,“ vypráví bývalý příslušník gardy Urs, dnes pětatřicetiletý švýcarský manažer. Ve Vatikánu si odkroutil dva roky služby v devadesátých letech minulého století, a třebaže teď už vede úplně jiný život, na gardu nikdy nezapomene. „Kamarádství v gardě je velmi silné, vydrží opravdu na celý život,“ tvrdí Urs. On sám zůstává gardě věrný tak, že po práci občas provádí turisty muzeem, které bývalí gardisté otevřeli hluboko v alpské skále, vysoko v kopcích nad Naters.\nNavíc si Švýcaři v průběhu staletí právě v žoldáckých službách vybudovali renomé vynikajících a nesmírně statečných vojáků. Už Tacitus o nich před stovkami let napsal: „Helvéti jsou udatní válečníci, proslulí chrabrostí svých vojsk.“ I o tom se uvnitř skály leccos dovíte. Jeden z nejslavnějších momentů historie spadá do roku 1527, kdy německá vojska císaře Karla V. během osmi dnů vyplenila Řím. Papež Klement VII. však unikl – právě díky strážcům ze švýcarské gardy: ze sto osmdesáti mužů jich tehdy padlo sto čtyřicet sedm, ale přeživším se podařilo dostat papeže živého za nedobytné zdi Andělského hradu.\n„Dnes už to není o výdělku, ten je pro mladé Švýcary ve Vatikánu celkem nezajímavý,“ říká otevřeně bývalý gardista Urs. On si před patnácti lety vydělával zhruba 1100 švýcarských franků měsíčně, současná gáže činí podle internetových stránek Vatikánu 1800 švýcarských franků měsíčně plus ubytování a strava zdarma. „Jsme katolíci, a tak je to pro nás zkrátka ohromná čest sloužit papeži,“ vykládá hrdě Urs.\nDo Vatikánu nejezdí Švýcaři na dva roky prázdnin, ale do tvrdé služby. Nejmenší armáda světa, jak se garda také občas nazývá, je rozdělena do tří čtyřiadvacetihodinových turnusů, z nichž jeden je vždy ve službě, druhý v pohotovosti a třetí má mít volno. Neplatí to však vždy, při spoustě „výjimečných“ událostí musí do služby všichni. A když neslouží? Ani pak není příliš na výběr. Garda má sice vlastní fotbalový tým, ale vzhledem ke služebním povinnostem se zápasy beztak často musejí odkládat nebo i rušit. Gardisté si také mohou zacvičit ve vatikánské posilovně nebo si zaběhat ve vatikánských zahradách.\nDrtivou většinu času tráví společně, a tak vznikají pevná přátelství. V muzeu gardy v Naters o nich vyprávějí nejen průvodci osobně, ale také další gardisté ve videozpovědích. Jeden z mladých mužů tak na obrazovce pohnutým hlasem líčí, kterak se mu garda stala druhou rodinou. A všichni připomínají, že svatba bez kamarádů ze služby je vyloučena.\nGarda má i své vlastní, naprosto originální víno. Na to, o jaký se jedná unikát, není ani nijak zvlášť drahé: pěstuje se na nejvyšší evropské vinici Visperterminen (1100 m n. m.) v kantonu Wallis a za láhev dáte jen necelých dvacet švýcarských franků. Koupíte ho výhradně v pevnosti nad městečkem Naters.\nKlíčová slova: Švýcarsko, papež, vatikán, cestování, víno, vojáci, město, strážci, Evropa, Lidé a Země, Alpy, Švýcarská garda, Naters


„spirála ticha“ vysvětluje, proč lidé nemluví - věda o nás - Sociální Psychologie\nTeorie „Spirála ticha“ vysvětluje, proč lidé nemluví o věcech, které jsou důležité\nPokud jste jako většina Američanů, pravděpodobně se alespoň trochu obáváte změny klimatu - a pravděpodobně o tom nemluvíte. Výzkum ukázal, že dvě třetiny lidí v USA tvrdí, že se „mírně zajímají“ nebo „velmi zajímají“ o globální oteplování; současně asi 70 procent tvrdí, že téma zřídka nebo nikdy neprochází s lidmi v jejich blízkosti. Je to paradox, který také slouží jako vysvětlení: Vědci v oblasti klimatu navrhli, že důvodem, proč lidé nemluví o změně podnebí, je prostě to, že neslyší, že je diskutováno, což je fenomén někdy označovaný jako „spirála ticha“.\nTermín byl vytvořen německou politologkou Elisabeth Noelle-Neumann ve své knize Spirála ticha: veřejné mínění - naše sociální kůže, ve kterém poznamenala, že ticho se může projevit různými způsoby: Oba lidé, kteří zastávají většinové názory a ti v menšině často mlčí v otázkách, které jsou pro ně důležité, ale dělají to z různých důvodů. Ale oba tyto důvody, vysvětluje Elizabeth Suhay, politologka, která studuje shodu, pramení z nesprávného posouzení jejich převahy. 'Většina pouze předpokládá, že si všichni myslí, že je mají,' říká, 'a lidé v menšině si myslí, že jsou jediní.'\nv Spirála ticha, veřejné mínění bylo definováno jako „postoje, které lze vyjádřit, aniž by hrozilo, že se izolujeme“. Podle Noelle-Neumann má většina lidí záhadnou schopnost posoudit, které názory jsou v daném okamžiku populární, a podle toho jednat - což znamená, že lidé s menšinovými názory, kteří se obávají sociální izolace, se vědomě rozhodnou, že nebudou mluvit. 'Pokud vyjadřujete názor, který je zcela odlišný od většiny ve vaší skupině, a pokud je to téma, které je pro skupinu důležité, pak vás budou posuzovat negativně,' vysvětluje Suhay. Pobyt ve skupině může být silným motivátorem.\nTo není vždy nutně špatná věc - v prostředích, kde se veřejné mínění přiklání k toleranci, může být spirála ticha způsobem, jak zabránit nenávisti před veřejným diskurzem. Když lidé s rasistickými, xenofobními, homofobními nebo jinak předpojatými názory cítí, že jsou v menšině, znamená to, že utlačované skupiny se mohou cítit pohodlněji, když se vyjadřují, jako je to, jak se lidé LGBTQ cítí pohodlněji, když vyjdou ve státech, kde stejný sex manželství je legální. 'Měli jsme za Obamových let jakési spirály ticha v liberálním směru,' říká Suhay, což 'vedlo k tomu, abychom se přizpůsobili, abychom nebyli předpojatí.'\nProč některé protesty uspějí, zatímco jiné selhávají podle lingvistiky nejlepším způsobem, jak napsat protestní znamení\nV dnešní době se kyvadlo otočilo opačným směrem. Od doby, kdy byl Donald Trump zvolen prezidentem, byly zločiny z nenávisti na vzestupu, a mnoho lidí nyní pohodlněji vyjadřuje xenofobní nálady, které by v předchozích letech schovávali. Zdá se však, že rozdělení mezi lidovým hlasem a volebním hlasem v minulých volbách vytvořilo zajímavou dynamiku, pokud jde o spirálu ticha, v níž se ani jedna strana necítí jako menšina nebo většina v národní konverzaci. Američané zatím velmi hlasitě protestovali proti Trumpovým politikám a protestovali proti nim; v nedávném průzkumu 43 procent uvedlo, že „silně nesouhlasilo“ s jeho chováním prezidenta.\nTakzvaná „filtrační bublina“ může také hrát roli při změně způsobu fungování spirály ticha. Noelle-Neumann argumentovala, že máme tendenci přeceňovat popularitu názorů, které vidíme v vlivných novinách a televizních kanálech - což znamená, že média, zejména televize, by mohla vytvořit spirálu ticha: lidé, kteří nevidí své názory v televizi, věří jiným lidé je nesmí držet, zatímco lidé, kteří vidí své názory v televizi, věří, že každý musí souhlasit. V dnešní době však sociální média do určité míry zrušila tento účinek na národní úrovni a vytvořila menší komunity s vlastními spirály: „Mluvíme s těmito sítěmi lidí, kteří jsou jako my, a to přehání spirálu ticha. na úrovni podskupiny, “říká Suhay. Výzkum to potvrzuje: Podle studie Pew Research z roku 2014 „Nejen, že weby sociálních médií nebyly alternativním fórem pro diskusi, uživatelé sociálních médií byli méně ochotni podělit se o své názory v osobních situacích.“\nMěnící se způsob, jakým nakládáme s informacemi, se však nemění pouze v tom, jak chápeme spirálu ticha - je také obtížné vědět, jak se bude hrát v budoucnosti. Noelle-Neumannův model popisuje spirálu ticha v kontextu národů. 'Ale v každém národě existují různé skupiny lidí,' říká Suhay a tyto různé skupiny vypadají stále více jako ozvěny. 'To je jedna věc, o které si myslím, že ona a mnoho dalších zmeškali, když mluví o shodě.'\nPřestože byl model vytvořen jindy, klíčová věc, na kterou je třeba při tomto modelu myslet, je spirála ticha. Nejen proto, abychom nám pomohli efektivněji řešit problematické oblasti, jako je změna klimatu, ale také nám pomohli pochopit naši současnou politickou situaci v USA. O to více, když si uvědomíte, že Noelle-Neumannová vyvinula svou teorii, aby lépe pochopila Hitlerovu vzestup k moci - vzestup dělal to mnohem jednodušší mlčením ostatních.\nMelissa Joan Hart to může vysvětlit znovu v Clarissa Restart\nTáta Meghan Markle brání vydání jejího soukromého dopisu\nBilly Porter bere každého Emmys účastníka do kostela v jeho přijímací řeči\nZde je Leonardo DiCaprio na jachtě zvané Velký třesk\nMeghan Markle sleduje pouze jeden účet na Instagramu - je to vaše?\nNová modelingová agentura s nejlepšími newyorskými modely


Pivovar Pod Lípou Kyšice - Pivovary.Info\nadresa: Náves 20, 330 01 Kyšice u Plzně telefon: e-mail: info@podlipou-pivovar.cz www.podlipou-pivovar.cz\nvlastník: Petr Lang sládek: Milan Maršálek\nČeledín byl na staročeském statku osobou “nejníže“ postavenou, nicméně bez dobrého čeledína se žádný pořádný statek neobešel. A tak se i v Kyšicích stal Čeledín nepostradatelným obyvatelem výčepů. Čeledín je poctivá světlá výčepní desítka.\nMouřenín byl muž tmavé pleti s podivným ošacením, čímž vzbuzoval mezi staročeským lidem pozornost a zvědavost.. A právě pro pokušení lidu se s mouřenínem setkat, či se ho dokonce dotknout, ho pustili do výčepu.\nSedlák byl pán…. Díky jeho moudrosti a zkušenostem věděl každý na statku co, jak a kdy má dělat a jedině tak mohl statek prosperovat. Mít někoho, kdo má moudrost a zkušenosti, je prostě nutnost, proto ho najdete i na pípách.\nLanbert je kyšická „náplava“…… Je to řízný chlapík ze severozápadu, který jednoho dne navštívil Kyšice a tak se mu zde zalíbilo, že se tu natrvalo usadil. Ve skutečnosti je jeho název složeninou jmen spolumajitelů pivovaru.\nCelý komplex se skládá z budovy restaurace, kde se počítá v přízemí s nekuřáckou restaurací, v patře s kuřáckým salonkem. Terasa má výhled do dvorku, kde se nově skví budova pivovaru, v níž bude v patře pár místností pro ubytování. Samozřejmostí je i venkovní posezení na návsi. Nerezová pětistovková varna není součástí restaurace. Sládkem je zde pan Milan Maršálek se zkušenostmi z plzeňského či rakovnického pivovaru. Standardním sortimentem by měla být světlá desítka a dvanáctka, polotmavá jedenáctka a pšeničné pivo. Na slavnostní otevření dne 26.10. 2013 bylo ale k dispozici jen pšenice a ale. Počítá se s plněním piva do PET lahví. V restauraci se nečepuje ze sudů, ale přímo z ležáckých tanků přes pivovod, který je uložen v zemi pod dvorkem a končí v restauraci u výčepního zařízení.\nV Kyšicích, kde pokřtil nové pivo biskup František Radkovský, to vzali z druhého konce. Zde totiž fungovala restaurace a penzion, které vybudoval Petr Lang. K němu se přidal bývalý spolumajitel polikliniky na Denisově nábřeží v Plzn iNorbert Plch, který zdravotnické zařízení nedávno prodal a změnil druh podnikání. "Pracoval jsem dvacet let ve zdravotnictví a usoudil jsem, že dozrál čas na změnu. Rozhodli jsme se rozšířit fungující restauraci o minipivovar. Začali jsme ho stavět letos v dubnu a nyní jsme ho dodělali," vylíčil Plch, který akci spolufinancoval. Myslí si, že na trhu regionálních piv je ještě prostor. "Pokud bude o naše pivo zájem, můžeme několikanásobně rozšířit kapacitu ze současných 500 hektolitrů za rok. Naším cílem není čepovat pivo v naší hospodě, ale nabízet ho i do jiných restaurací. Dalším hospodským, kterým bude chutnat, ho budeme dodávat v sudech, později možná dojde i na lahvování," vysvětlil Plch. Restaurace s penzionem v Kyšicích sloužila tři roky. "Předtím to byla hospoda s buřtem a pivem a můj společník ji zrekonstruoval. Kromě minipivovaru v prvním patře přibyl salonek pro 60 lidí. Rozšířili jsme i penzion, který je nyní nad pivovarem v patře, kde jsou čtyři pokoje," popsal Plch. Pivovar podle něj bude nabízet desítku s názvem Čeledín, dvanáctku Sedlák, jedenáctistupňového polotmavého Mouřenína a třináctistupňové pšeničné pivo Lanbert. "Najali jsme sládka, který dříve pracoval v Plzeňském Prazdroji, ale nyní je léta na volné noze a pracuje pro několik pivovarů, třeba v jižních Čechách. Nám ale vyrobil pivo, které nám chutná, má originální recepturu a nikde jinde ho nekoupíte," vylíčil Plch.(zdroj: (plzen.idnes.cz)\nPivovar byl slavnostně otevřen 26.10.2013, na čepu byly 13° IPA a 13° pšenice.\nNa konec roku 2013 uvařili Vánoční Zázvorový ležák. Narážel se v polovině prosince.\nSládek na velikonoční svátky roku 2014 již uvařil speciální polotmavé pivo belgického typu. Jednalo se o svrchně kvašené pivo s jantarovou barvou a lehkým karamelovo-ovocným nádechem. Toto pivo nadchlo zejména skloubením své jemné chuti a překvapivé síly (obsah alkoholu cca 6,5% – 7% ). První ochutnávka proběhla na Velký pátek 18. 4. 2014.\nNa Pivním festu v Plzni (od 2. do 4.5.) šlo ochutnat příležitostné pivo uvařené speciálně pro vnuka generála Pattona, který byl váženým hostem při oslavách osvobození v Kyšicích. Jednalo se o světlý čtrnáctistupňový Pale Ale anglického typu. Kromě speciálu byly na výčepu Sedlák (dvanáctistupňový ležák), Mouřenín (polotmavá jedenáctka) a Lanbert (pšeničná třináctka).\nOd 6.6. měli na výčepu nové pivo - speciální osmistupňové pivo, které mělo osvěžující, leč plnou chuť a zároveň po něm "netěžkly" nohy. Pivo pojmenovali Pocestný na počest všem, kdož jsou na cestách, ať už pěšky, na kole, či na povoze.\nOd 6. 9. 2014 na pípách nabídli polotmavý ležák mnichovského typu zvaný Bock, který byl specifický svou plnou chutí, bohatou pěnou a díky dlouhému zrání i vyšším obsahem alkoholu.\nOd 30.1.2015 byl naražen další pivní speciál. Tentokráte se jednalo o Zázvorový speciál 12 %. Výjimečný světlý ležák, při jehož výrobě byl použit, kromě tradičních surovin (slad, chmel), čerstvý zázvor, jehož jedinečná chuť a vůně dodává pivu jeho specifické vlastnosti . Obsah alkoholu 4,8 %.\nOd 1.4. na čepu Velikonoční speciál Bock 15°. Silný, hutný ležák, oblíbený zejména v bavorském regionu. Pivo plné chuti s příjemně doznívající hořkostí a bohatou pěnou. Obsah alkoholu 6,2 %.\nV rámci květnových oslav v Kyšicích, byl stejně jako v předchozím roce připraven Pattonův speciál. (na čepu od 1.5.2015).\nPivo 8° Pocestný na čepu od 26.5.2015. Lehké osvěžující pivo s nižším obsahem alkoholu.


Teplo v domě - Solární tepelné panely Roto | Evromat\nProdukty > Střešní okna > Solární systémy > Roto\nTeplo v domě - Solární tepelné panely Roto\nROTO je tradiční a mezinárodně uznávaný výrobce střešních oken a solárních systémů.\nSystém Roto Sunroof v sobě spojuje zkušenosti společnosti Roto a její technickou dokonalost jakožto dlouholetého specialisty na solární technologie s elegancí řešení plně zabudovaného do střechy.\nSolární tepelné panely Sunroof\nŘešení pro část střechy nebo celou střechu, ohřev pitné vody nebo podpora vytápění.\nSolární tepelné panely Sunroof jsou stavebnicový systém a je možné je přizpůsobit jakýmkoli požadavkům na výrobu energie od dvou modulů SRK 10/20 pro ohřev teplé vody v rodinném domě až po velké kolektorové pole s podporou vytápění a ohřevem vody v bazénu. Na výběr jsou dva kompletní systémy – jeden cenově výhodnější „pro začátečníky“ a jeden pro experty, splňující ty nejpřísnější nároky na výkon, design a dlouhou životnost. Díky snadnému přizpůsobení jsou solární tepelné panely Roto vhodnou volbou při rekonstrukci.\nFotovoltaické panely Sunroof\nŘešení pro část střechy nebo celou střechu, výroba elektřiny.\nSunroof fotovoltaika - Fotovoltaické panely Sunroof je modulární systém a přizpůsobí se každému vašemu přání. Vybrat si můžete v rozsahu od čtyř modulů 10/20 SRP až po kompletní energetickou střechu. K naší flexibilitě také patří rozsáhlé spektrum měničů. Dodáme vám plně sestavený systém se všemi potřebnými komponenty přesně podle kapacity, šité na míru vašim požadavkům. Integrovaná ventilace a solární bezpečnostní sklo zajišťují optimální účinnost modulů. Vzhledem ke svým rozmanitým možnostem se hodí fotovoltaika Roto také k sanaci.\nKompletní střecha Sunroof\nKompletní systém plně integrovaný do střechy nahrazuje taškovou střechu a z běžné střechy s ochrannou funkcí dělá užitkovou střechu.\nSystém Roto Sunroof v sobě spojuje zkušenosti společnosti Roto a její technickou dokonalost jakožto dlouholetého specialisty na solární technologie s elegancí řešení plně zabudovaného do střechy. Přispívají k tomu především jednotné rozměry a jednotný vzhled všech solárních modulů. Speciální krycí rámy a tvarovky zaručují optimální spojení. Minimální výška nástavby ve velmi plochém provedení Superflat umožňuje dokonalé začlenění do plochy střechy. V kombinaci s fotovoltaickými články Sunroof tak v případě potřeby vznikne fascinující řešení pro celou střechu, které kompletně nahradí taškovou střechu.\nFotovoltaický panel Sunroof\nsolární panely Sunroof


Den evropského dědictví v Třeboni - Hradecžije.cz Den evropského dědictví v Třeboni - Hradecžije.cz\nDatum: 9.09. 2017\n9. 9. 2017 (sobota) od 10:00;\nDům Štěpánka Netolického, Dům přírody Třeboňska;\nDům přírody Třeboňska, Dům Štěpánka Netolického a Schwarzenberský sál zámku v Třeboni\nKaždý rok v září otevírají své brány památkové objekty po celé Evropě v rámci Dnů evropského dědictví. Zajímavý program jsme pro vás připravili také v Třeboni, která se k této akci tradičně připojuje. V sobotu 9. září bude možné po celý den zdarma navštívit Dům přírody Třeboňska a Dům Štěpánka Netolického. Tématem letošního ročníku jsou Památky a příroda, proto se mohou návštěvníci těšit také na komentované prohlídky zámeckého parku a barokní koncert, věnovaný lesu a lovu.\nDům přírody Třeboňska:\nkomentované prohlídky zámeckého parku v 11:00, 13:00 a 15:00 hodin\nkomentované prohlídky expozice Krajina a lidé v 10:00, 12:00, 14:00 a 16:00 hodin\nDům Štěpánka Netolického:\nkomentované prohlídky stálé expozice (od 10:00 do 17:00 v každou celou hodinu)\nvýtvarná dílna pro děti v čase 14:00 -17:00 hodin\nChcete zažít barokní lovecko-gurmánský večer na zámku? Pak přijďte v 19 hodin do krásného prostředí Schwarzenberského sálu, kde se přenesete do doby honů, lovců i pytláků 18. století. Letošní cyklus koncertů s názvem Hudební perly pro duši zakončíme v rámci Dne evropského dědictví koncertem s poetickým názvem VZHŮRU na(d) PTÁKY! Lovecké (a pytlácké) písně barokní Čechie, které představí soubor Ritornello. Barokní obdiv k přírodě bude vyjádřen nejen bukolickou poesií, ale také zhudebněnými loveckými a kuchařsko-loveckými recepturami. Zpívat se bude česky, hudební doprovod obstarají housle, píšťalky, lovecké rohy, loutna, tiorba a barokní kytara, cimbálek, varhánky i basa. Bude to lahůdka nejen hudební! Vstupenky můžete zakoupit v Turistickém informačním centru na náměstí nebo přes www.itrebon.cz


A-tým, B-tým, Dorost, Fotbal, Starší žáci\nV neděli s Frenštátem na fotbal\nPo skvělém vítězství v Heřmanicích se naši fotbalisté „A“ mužstva předvedou před domácími diváky v utkání s nováčkem soutěže Frenštátem pod Radhoštěm. K nám přijíždí fotbalisté Frenštátu po vítězství s Kravařemi. Celkově jsou na 10. místě se ziskem 23 bodů. V dosavadním průběhu vyhráli v sedmi utkáních, 2x remizovali a v osmi utkáních byli poraženi. Svým soupeřům vsítili 22 a obdrželi 31 branek. Naši fotbalisté mají po vítězství v Heřmanicích 20 bodů a patří jim 12. místo tabulky. Dosud jsme vyhráli v pěti utkáních, v pěti jsme hráli nerozhodně a 8x jsme prohráli. Podzimní zápas ve Frenštátu skončil nerozhodně 2:2, když naše branky dali Šimeček a Čujek. Utkání krajského přeboru Kobeřice – Frenštát se hraje v neděli 3. dubna od 15:30 hodin.\nMuži „B“ jedou k utkání s Vávrovicemi\nPo vítězství doma s Budišovem zajíždějí naši muži „B“ k utkání s Vávrovicemi. Po 14. utkáních jsou Vávrovice na 4. místě, když získaly 26 bodů. V dosavadním průběhu 8x vyhrály, 2x remizovaly a 4 x byly poraženy. Svým soupeřům vsítily 37 a obdržely 21 branek. Naši muži „B„ jsou na 12. místě s 12 body. Dosud jsme vyhráli 3 utkání, 3x remizovali a 8x byli poraženi. Svým soupeřům jsme vsítili 23 a obdrželi 45 branek. Podzimní duel skončil naší porážkou 2:4, když naše branky dali Gargoš a Mrva. Utkání okresního přeboru Vávrovice – Kobeřice „B„ se bude hrát v sobotu 2. dubna od 15:30 hodin.\nDorostenci budou hrát s Vratimovem\nPo vítězství ve Fulneku budou naši dorostenci hrát doma s Vratimovem, který je na 4. místě tabulky a má zápas k dobru. Dosud získali hráči Vratimova 26 bodů, když vyhráli 8 utkání, 2x remizovali a 3x byli poraženi. Soupeřům vsítili 37 a obdrželi 28 branek. Naši dorostenci jsou na 5. místě se ziskem 25 bodů. Dosud jsme 8x vyhráli, jednou remizovali a v pěti utkáních jsme byli poraženi. Soupeřům jsme vsítili 44 a obdrželi 25 branek. Podzimní zápas skončil nerozhodně 4:4, když naše branky vsítili Bolacký, Kubný, Stuchlík a Peterek. Utkání krajské soutěže dorostu se bude hrát v neděli 3. dubna od 13:15 hodin.\nŽáci jedou k utkání s Vítkovem\nPrvní dubnový víkend začínají také žákovské soutěže. Naši hráči zajíždějí do Vítkova. Starší žáci Vítkova jsou po podzimní části krajské soutěže na 8. místě, mladší žáci Vítkova jsou po podzimní části krajské soutěže na 9. místě. Naši starší i mladší žáci jsou po podzimní části na 2. místě tabulky. Podzimní duel skončil u straších žáků naším vítězstvím 7:0, když branky dali : Kolarčík 3, Stříbný, Švančar a Rother. Mladší žáci vyhráli 6:1, když naše branky vsítili: Sotorník, Kubný Mikuláš 2, Kubný Matěj, Stuchlík Ondřej 2. Utkání krajské soutěže starších a mladších žáků Vítkov – Kobeřice se hraje v sobotu 2. dubna od 9:00 a 10:45 hodin. Odjezd k utkání je v 7:15 hodin.\nMokré Lázce v TJ Sokol Kobeřice 28.4.2019 10:00\nA muži poprvé na jaře zvítězil...\nMuži B schytali ostudný debakl ve...\nDorostenci porazili Rýmařov, žá...\nA muži vezou z Jakubčovic cenný ...


Aktualita – 17. stránka – První soukromé jazykové gymnázium Hradec Králové\nAMAVET Hradec Králové 2019\nPosted on 22.3.2019 by webmaster Posted in Aktualita, Archiv 2018/2019, Informační sdělení\nVčera, dne 21. 3. 2019 se naši vybraní žáci zúčastnili regionálního kola vědecké soutěže Amavet, která probíhala na Přírodovědecké fakultě Univerzity Hradec Králové. Cílem bylo představit svůj vědecký projekt formou posterové prezentace a zodpovědět několik odborných dotazů nejen v českém, ale často i v anglickém jazyce. Dotazy studentům podávala odborná komise složená i z akademických pracovníků PřF UHK.\nNaši studenti se předvedli v nejlepším světle a mnozí si odnesli výhru a uznání, jak se můžete dozvědět níže. Všem studentům srdečně gratulujeme!\nZvláštní ceny UHK v 1. ročníku AMAVET HK 2019 získali:\n1. Markéta Mourková – získala hlavní cenu UHK v kategorii „Junior“ a stipendium 3000 Kč\n1. Eva Nikola Mádlová – získala hlavní cenu UHK v kategorii středních škol a stipendium 3000 Kč\n1. Veronika Vítková – získala hlavní cenu FF UHK a stipendium 3000 Kč\n1. Kristýna Halamková – získala hlavní cenu PedF UHK a stipendium 3000 Kč\n1. Sarah Křížová – získala cenu „Tepelného hospodářství“ a věcný dar\n2. Markéta Mourková – získala cenu „Tepelného hospodářství“ a věcný dar\nHlavní ceny AMAVET v kategorii Junior s právem účasti v campu „Letní škola mladých vědců“ v Chorvatsku\n1. Lukáš Rajmont – „fyzika“\n1. Kristýna Halamková – „biologie“\n1. Markéta Mourková – „občanská výchova“\n1. Veronika Vítková – „občanská výchova“\nHlavní cena AMAVET v kategorii středních škol + postup na CELOSTÁTNÍ FINÁLE do Prahy\n1. Eva Nikola Mádlová – „biochemie“\nMichal Hruška Petra Poláčková a Klára Rybenská\nKrajské kolo Soutěže v německém jazyce, kategorie III.A\nPosted on 21.3.2019 by webmaster Posted in Aktualita, Archiv 2018/2019\nDne 19. 3. 2019 se na Biskupském gymnáziu v Hradci Králové konalo krajské kolo Soutěže v německém jazyce. Naše gymnázium reprezentovala Laura Sekerová, studentka 3. ročníku. Ve velmi silné konkurenci z ostatních škol se umístila na pěkném 4. místě. Gratulujeme. A přejeme viel Spaß mit Deutsch do dalších let.\nDětská scéna – postup do krajského kola!\nPosted on 11.3.2019 by webmaster Posted in Aktualita, Archiv 2018/2019\nVe čtvrtek 7. března 2019 se v Divadle Jesličky (ZUŠ Střezina) uskutečnilo okresní kolo recitační soutěže Dětská scéna (IV. kategorie). Z každé školy se mohou okresního kola zúčastnit dva zástupci (vítězové školních kol). PSJG tentokrát reprezentovaly dvě studentky – Veronika Vítková (2.F) a Nela Jelínková (1.F). A více než úspěšně. Nejenže obě postoupily do druhého kola soutěže, ale obě si také odnesly cenu: Nela Jelínková čestné uznání poroty a Veronika Vítková přímo postup do krajského kola.\nLektorský sbor (porotu) okresního kola Dětské scény letos v Hradci Králové tvořili Mgr. Jana Portyková (zástupkyně ředitele ZUŠ Střezina), Mgr. Josef Jan Kopecký (ZUŠ Střezina) a Jaroslav Pokorný (dramaturg Českého rozhlasu, herec, novinář, bývalý pedagog ZUŠ Střezina), kteří soutěžícím také poskytli řadu podnětných postřehů v rámci závěrečného hodnotícího semináře.\nPosted on 22.2.2019 by webmaster Posted in Aktualita, Archiv 2018/2019\nDne 18.2.2019 se na našem gymnáziu konalo okresní kolo Soutěže v anglickém jazyce. Ve třech kategoriích se soutěže zúčastnilo 45 žáků ZŠ a víceletých gymnázií. Soutěž je rozdělena na písemnou část, kterou tvoří poslech a čtení s porozuměním, a dále ústní část, kde žáci prokázali svou pohotovost ve vyjadřování se na různá témata každodenního života.\nBlahopřejeme Kateřině Kučerové, která postupuje do krajského kola a bude tam reprezentovat PSJG.\nMgr. Eva Konderlová, garant soutěže


Beverages Archivy - THAI FOOD - Guidebook\nKAFÉ BORÁN (กาแฟโบราณ) – STAROBYLÁ KÁVA\nTento tradiční thajský způsob přípravy kávy bude pro pravověrného kafaře asi šokem, ale ochutnat ho u některého pouličního prodavače bude druhým šokem – je vynikající, zvláště v ledové podobě. Video …\nOVALTINE (โอวัลติน) – LEDOVÉ “KAKAO”\nV Thajsku nesmírně populární nápoj lze připravit i jako luxusní dezert. https://cs.wikipedia.org/wiki/Ovomaltina RELATED POST KHANOM PAKÁRANG (ขนมปะการัง) – KORÁLOVÉ SUŠENKY… Tyto rýžové sušenky se v provincii Satun vyrábí podle starobylého …\nSOM MA PÍD (ส้มมะปี๊ด) – CALAMONDIN – KYSELÁ VITAMÍNOVÁ BOMBA\nTohle ovoce (Citrus microcarpa) není ani mandarinka ani limetka a rychle se rozšířilo z Filipín. Sníst ho syrové vyžaduje notnou dávku odvahy a znalci si ho vydatně posolí. Uplatní se …\nSMÚTHÝ (สมูทที) – OVOCNÝ ŠEJK\nThajská inspirace do horkého počasí. Potřebujete jen led, čerstvé ovoce, sirup a fantazii. RELATED POST THAJSKÁ PŘÍRODNÍ BOMBA PROTI KAŠLI A NACHLAZENÍ Thajská přírodní bomba proti kašli a nachlazení . …\nBeverages / Vegetables\nÓJ (อ้อย) – CUKROVÁ TŘTINA\nJak se sklízí cukrová třtina. RELATED POST MAKHVÉN (มะแขว่น) – ŽLUTODŘEV Zanthoxylum Limonella je v Čechách naprosto neznámá rostlina. V asijském a thajském lidovém léčitels… KHANOM PHAK KÁT (ขนมผักกาด) – …\nTHAJSKÁ PŘÍRODNÍ BOMBA PROTI KAŠLI A NACHLAZENÍ\nThajská přírodní bomba proti kašli a nachlazení . RELATED POST SMÚTHÝ (สมูทที) – OVOCNÝ ŠEJK Thajská inspirace do horkého počasí. Potřebujete jen led, čerstvé ovoce, sirup a fantazii. SOM MA …


Odsíření Teplárny Karviná sníží emise minimálně o 546 tun ročně | Veolia Energie\nDomů » Odsíření Teplárny Karviná sníží emise minimálně o 546 tun ročně\n„V loňském roce naše společnost investovala v rámci celé České republiky více než 1,6 mld. Kč,“ upřesnil Ing. Josef Novák, výrobní ředitel Veolie Energie ČR.„Jsme rádi, že jejich ekologický a ekonomický přínos pociťuje nejen široká veřejnost, ale vysoce ho hodnotí i odborníci z Teplárenského sdružení ČR,“připomenul nominaci odsíření Teplárny Karviná na Projekt roku TS ČR. Ocenění nakonec získal jiný projekt společnosti Veolia Energie ČR – odsíření Elektrárny Třebovice s roční úsporou emisí síry minimálně o 374 tun ročně.\nCílem projektu odsíření bylo zlepšení životního prostředí na Karvinsku, a to snížením emisí oxidů síry vypouštěných do ovzduší z kotlů K2 až K4 Teplárny Karviná. V rámci projektu byla za stávajícími tkaninovými filtry instalována nová polosuchá vápenná odsiřovací technologie. Výstavba byla zahájena v červnu 2013 a odsiřovací jednotka byla úspěšně uvedena do provozu na konci minulého roku při splnění nejpřísnějších emisních limitů platných v Evropské unii. Generálním dodavatelem stavby byla společnost TENZA a jeho hlavním subdodavatelem odsiřovací technologie byla německá společnost Hamon Enviroserv GmbH.


Přiznání k dani z nemovitých věcí a dani silniční je možno bez rizika sankcí podat až do 1. dubna 2021\npokutu podle § 250 odst. 1 daňového řádu za opožděné podání daňového přiznání k dani silniční dle § 15 zákona č. 16/1993 Sb., o dani silniční, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon o dani silniční“), za zdaňovací období roku 2020, za podmínky, že k podání daňového přiznání dojde nejpozději dne 1. 4. 2021;\núrok z prodlení podle § 252 daňového řádu vzniklý na dani silniční za zdaňovací období roku 2020, dojde-li k úhradě daně, k níž se úrok z prodlení váže, nejpozději dne 1. 4. 2021;\npokutu podle § 250 odst. 1 daňového řádu za opožděné podání daňového přiznání či dílčího daňového přiznání k dani z nemovitých věcí dle § 13a zákona č. 338/1992 Sb., o dani z nemovitých věcí, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon o dani z nemovitých věcí“), na zdaňovací období roku 2021, za podmínky, že k podání daňového přiznání dojde nejpozději dne 1. 4. 2021.\nProminutím úroku z prodlení tak vznikne možnost zaplatit bez sankce daň silniční do 1. 4. 2021 všem daňovým subjektům a do 16. 8. 2021 těm daňovým subjektům, které byly postiženy probíhající pandemií nemoci Covid 19. Příslušné nedoplatky nebudou Finanční správou České republiky vymáhány. V případě, že daňové přiznání k dani silniční za zdaňovací období roku 2020 bude podáno dne 1. 4. 2021, nebude před tímto dnem evidován na příslušném osobním daňovém účtu daňového subjektu u daně silniční za zdaňovací období roku 2020 nedoplatek. Po tomto datu bude nedoplatek vznikat běžným způsobem. U vybraných daňových subjektů využívajících benefitu prominutí úroku z prodlení i po 1. 4. 2021 na základě rozhodnutí ministryně financí zveřejněného ve Finančním zpravodaji č. 38/2020 je zcela v kompetenci poskytovatelů dotací, aby v podmínkách jednotlivých dotačních programů podpory postiženým subjektům ošetřili, že se v daném případě jedná o nedoplatek, který nebrání poskytnutí dotace nebo jiného benefitu.\nVýše uvedeným Rozhodnutím o prominutí příslušenství daně, které bylo publikováno ve Finančním zpravodaji č. 3/2021, se fakticky posouvá termín podání daňových přiznání k dani z nemovitých věcí a k dani silniční pro všechny daňové subjekty z 1. února 2021 na 1. dubna 2021, a to bez rizika sankcí z prodlení.\nNa 1. dubna 2021 se bez rizika sankce posouvá také povinnost silniční daň uhradit.


Hlavní stránkaSlužbyPůjčky, hypotékyPůjčka snadno a rychle ( tel: 704 366 084 ) - Všechny lokality\n1Půjčka snadno a rychle! Půjčka snadno a rychle Půjčka snadno a rychle s Net Credit. Půjčka pro každého snadno a rychle Půjčka snadno a rychle!!! PŮJČKA SNADNO A RYCHLE Půjčka snadno ,rychle a solidně Půjčka pro podnikatele - rychle a snadno Půjčka- rychle a snadno! Půjčka, rychle a snadno\nStatistiky: Dnes přidáno: 11 inzerátů. Web načten za 0.702s


HTC Desire 500, černý prodám\nDalší elegán z řady desire je na světě. Designově velmi příjemný smart phone s rozměry 131,8 × 66,9 × 9,9 se může pochlubit 4,3“ dotykovým displej s rozlišením 800×480 pixelů. Sklo displeje sahá až ke spodnímu okraji telefonu a ve spodní části skrývá dvě senzorové klávesy. Nad displejem nalezneme přední kamerku pro videohovory a fotografování s rozlišením 2 Mpx. Zadní fotoaparát má rozlišení 8MPx s přisvětlovací led. O hladký chod telefonu se stará čtyřjádrový procesor taktovaný na 1,2GHz. Ve smart phonu je nainstalovaný operační systém andorid od společnosti google a to ve verzi 4.1.\nID inzerátu: 1585347- Je toto Váš inzerát a chcete ho smazat?


S hokejisty Kladna trénuje i Libor Procházka - Kladenský deník\nS hokejisty Kladna trénuje i Libor Procházka\nKladno -Na konci prvního přípravného týdne na ledě jsou hokejisté Kladna, v jejichž sestavě se objevuje zatím hned několik slavných jmen. Dokonce tolik, že s jejich účastí by se tým extraligy asi vůbec obávat nemusel. „S většinou z nich ale nepočítáme, pouze jsme jim umožnili, aby se připravili s námi,“ zklidňuje fanoušky trenér Zdeněk Müller.\nLibor Procházka trénoval v Kladně už v létě. | Foto: Deník/ Rudolf Muzika\nObránce Pavel Skrbek a útočník Petr Tenkrát mají podepsané smlouvy ve Švédsku, oba však v minulé sezoně a Tenkrát i předloni vypomohli Kladnu alespoň v úvodu ročníku. Teď se tak nyní zřejmě nestane, protože jejich klubům skončila sezona dost brzy. A po šesti měsících se do Švédska jako profesionálové vrátit mohou. „letos s nimi zřejmě ani na úvod sezony počítat nemůžeme. Pavel odlétá koncem srpna, Petr patnáctého září,“ mrzí kouče Kladna Zdeňka Müllera.\nJiný je případ Milana Hniličky. Slavný gólman po skončení angažmá v Liberci marodil s únavovým syndromem a nyní mu vyšlo Kladno vstříc, aby se dostal na led do kvalitní přípravy a vyzkoušel, zda-li už ho tělo bude naplno poslouchat. Středočeši ovšem počítají s dvojicí Kopřiva – Cikánek. Druhý z nich je už také v tréninku. Zdržela ho špatná výstroj, vše už je ale v pořádku.\nNejpřekvapivější je návrat Libora Procházky. Obránce Kladno nutně potřebuje, ovšem s Liborem se loni nedohodlo na podmínkách smlouvy a olympijský vítěz z Nagana skončil ve Spartě. Teď je opět v Kladně. „Beka opravdu potřebujeme a vím, že vedení s Liborem jednalo. Ale myslím, že se zase nedohodli. Nevím,“ říká Müller a doplňuje ho tiskový mluvčí klubu Miroslav Bureš: „S Procházkou vedení jednalo loni a nedohodlo se. Nepřepokládám, že se něco změnilo. Hráč zatím nemá angažmá a klub mu umožnil trénovat s A mužstvem,“ řekl Bureš.\nUž tento týden trénoval tým ve čtvrtek dvoufázově, to samé ho čeká celý příští týden. Pouze ve úterý a čtvrtek bude druhou fází přípravné utkání – nejprve doma s Ústím nad Labem (út, 17.30) a poté v Pardubicích (čt, 17.30).\núterý 28. července: Kladno - Ústí nad Labem (17.30)\nčtvrtek 30. července: Pardubice - Kladno (17.30)\núterý 4. srpna: Kladno - Vrchlabí (17.30, Tipsport Cup)\nčtvrtek 6. srpna: Slavia - Kladno (17.30, Tipsport Cup)\nčtvrtek 13. srpna: Ústí nad Labem - Kladno\núterý 18. srpna: Jihlava - Kladno (Tipsport Cup)\nčtvrtek 20. srpna: Kladno - Ingolstadt (17.30)\npátek 21. srpna: Kladno - Pardubice (17.30, Tipsport Cup)\nčtvrtek 27. srpna: Kladno - České Budějovice (17.30)\núterý 1. září: České Budějovice - Kladno\nčtvrtek 3. září: Kladno - Mladá Boleslav (17.30)


Košík.cz leták od 22.05.2022 - akční leták\nKošík.cz leták od 22.05.2022 - aktuální akční leták na tento týden\n22.05.2022 - 06.06.202222.05. - 06.06.2022\nKosik.cz leták nabízí možnost, jak ušetřit při nákupu potravin přes internet\nOblíbili jste si nakupování přes internet? Víte, že si přes něj už můžete koupit také potraviny, drogerii a potřeby pro vaše mazlíčky? Díky tomu nebudete muset ztrácet čas nakupováním v přeplněných supermarketech. Jednoduše si na Kosik.cz v patřičných kategoriích vyberete zboží, které potřebujete, a objednáte ho. Čeká tam na vás přes 15 000 produktů, a to od základního pečiva až po drogerii. Pokud si navíc nejprve prohlédnete leták Kosik.cz, ušetříte nejen čas, ale i peníze.\nNa nový akční leták Kosik.cz se můžete těšit jednou za tři týdny v pondělí. V letáku naleznete zlevněné položky z celého obchodu. Každý akční leták Kosik.cz je jiný, takže pokud v aktuálním letáku nenajdete to, co zrovna potřebujete, počkejte si na příští, ve kterém dané zboží s největší pravděpodobností ve slevě bude. Aktuální leták Kosik.cz spustil 22.05.2022 a je pro vás nachystaný zde.\nKosik.cz představuje jednoduchý způsob nákupu potravin a drogerie\nKe spuštění internetového obchodu s potravinami a potřebami pro domácnost Kosik.cz došlo v roce 2015. I přes to, že jeho historie není dlouhá, si stihl získat přízeň řady lidí, kteří ho k nákupu pravidelně využívají. Důvod je velmi prostý - Kosik.cz rozváží nákupy do spousty měst po České republice - nechybí mezi nimi například Praha, Hradec Králové, Liberec nebo Ústí nad Labem.\nPotraviny si tedy můžete jednoduše objednat na webových stránkách www.kosik.cz a pak už jenom čekat, až vám u dveří zazvoní kurýr s vaším nákupem. Rozvoz probíhá každý den od 6:00 do 23:00 a vy sami si určíte, v kolik hodin vám má řidič nákup dovézt. Nestane se tak, že byste byli zrovna v době doručení nákupu v práci nebo na návštěvě a objednávku jste si tak nemohli převzít.\nAkční leták Kosik: Kosik.cz se snaží o lepší budoucnost naší planety\nNejen, že má pro vás Kosik.cz připravenou pestrou nabídku zboží, o čemž vás přesvědčí Kosik.cz leták tento týden, ale můžete se s ním také zapojit do projektu Budoucnost bez obalů. Tento internetový obchod se snaží eliminovat používání plastů, proto si můžete vybrané potraviny - mezi které patří například těstoviny, luštěniny nebo sypané čistící prostředky, objednat na váhu do recyklovaného papírového sáčku.\nNa Kosik.cz lze také zakoupit první zálohovanou cirkulární PET lahev od Mattoni. Na tyto PET lahve je vratná záloha tři koruny, jak jsou lidé zvyklí u lahví od piva. Důležité je, aby lahve byly nesešlapané - ty můžete vrátit kurýrovi a bude vám vrácena záloha. Prázdné lahve se vrací výrobci, který z nich vyrobí nové PET lahve.\nLíbí se vám Kosik.cz leták příští týden a projekt Budoucnost bez obalu, ale chtěli byste se ještě před nákupem podívat na jiné internetové obchody, které stejně jako Kosik.cz nabízejí Supermarkety? Zkuste například Country Life, Coop, CBA, Billa, BALA, Astur & Qanto a Albert a podívejte se, jestli i oni nabízejí zálohované PET lahve.\nPřihlaste se na odběr letáků Košík.cz\nZískejte emailem vždy aktuální letáky z obchodu Košík.cz\nZaujal Vás akční leták Košík.cz?


PPT - Co je plagiarismus a jak se mu vyhnout PowerPoint Presentation, free download - ID:5338916\nCo je plagiarismus a jak se mu vyhnout PowerPoint Presentation\nCo je plagiarismus a jak se mu vyhnout\n<iframe src="https://www.slideserve.com/embed/5338916" width="600" height="497" frameborder="0" marginwidth="0" marginheight="0" scrolling="no" style="border:1px solid #CCC;border-width:1px 1px;margin-bottom:5px;max-width: 100%;" allowfullscreen webkitallowfullscreen mozallowfullscreen> </iframe>\nCo je plagiarismus a jak se mu vyhnout - PowerPoint PPT Presentation\nCo je plagiarismus a jak se mu vyhnout. Úvod do studia práva 16.10. Co je plagiátorství?. Plagiátorství je každý případ, kdy se osoba vědomě, ať už přímo či nepřímo, za jakýmkoliv účelem, uchýlí k publikované či nepublikované práci někoho jiného s cílem prohlašovat ji za svoji vlastní.\nDavid Livingstone - . please, please me: english or czenglish updated. don sparling. english or czenglish?: jak se\nCo je plagiátorství? Plagiátorství je každý případ, kdy se osoba vědomě, ať už přímo či nepřímo, za jakýmkoliv účelem, uchýlí k publikované či nepublikované práci někoho jiného s cílem prohlašovat ji za svoji vlastní.\nCo je plagiátorství v praxi?\nDůsledky plagiátorství • obrana studentů: • „Ztratil jsem zdroj“ • „Přidal jsem několik slov“ • „Použil jsem jen malou část“ • „Autor je mrtev“ • možnost sankcí • vede až k vyloučení • kdy se uplatňuje politika proti plagiátorství?\nJak se plagiátorství vyhnout? • celá práce nemusí být z vaší hlavy • ZÁKLADNÍM POŽADAVKEM JE UVÉST ZDROJ, pokud jste použili: • myšlenky, teorie, či názory jiné osoby/osob/instituce, • fakta, statistiky, grafy, diagramy (jinak řečeno jakékoliv informace), které nejsou obecně známé, • přímé citace či parafrázovaní psaného či mluveného projevu jiné osoby.\nJak zdroj uvést? • systém přímých a nepřímých citací • vždy východiskem originální verze textu zdroje\nPřímá citace • použijeme něco ze zdroje slovo od slova • odlišení v textu (uvozovky, petit) • kdy použít přímou citaci: • pro vyjádření přímého názoru (často expresivní) • nevyjádřili byste něco lépe • podpora vašeho tvrzení či argumentační linie • zvláštní případy (krátké přímé citace)\nPřímá citace- příklad Původní text: Všechna tři memoranda prosazovala celkový společný trh a akceptovala odvětvové akce v jaderné energii a dopravě. Chybělo memorandum francouzské, a právě postoj Francie byl nejméně určitý. Mělo-li jaderné společenství určitou přitažlivost, pak celkový společný trh byl vzhledem k francouzským strukturám a mentalitě považován za hazard. Ale Francie, která nechala ztroskotat myšlenku EOS, dlužila svým sousedům kompenzaci. Předseda Rady Edgar Faure prohlásil 25. května na tiskové konferenci, že „skutečná organizace nemůže být pouhým klubem či konferencí velvyslanců. Jakkoli je pojem nadnárodnosti bludný, je přesto nutné dát mu rozhodovací pravomoci.“ Přímá citace: Přístup Francie ke společnému trhu byl nejasný, ale země cítila, že tentokrát nemůže zůstat mimo. Edgar Faure, předseda vlády, deklaroval: „Jakkoli je pojem nadnárodnosti bludný, je přesto nutné dát mu rozhodovací pravomoci.“ (odkaz na zdroj)\nPřímá citace- špatný příklad Původní text: Všechna tři memoranda prosazovala celkový společný trh a akceptovala odvětvové akce v jaderné energii a dopravě. Chybělo memorandum francouzské, a právě postoj Francie byl nejméně určitý. Mělo-li jaderné společenství určitou přitažlivost, pak celkový společný trh byl vzhledem k francouzským strukturám a mentalitě považován za hazard. Ale Francie, která nechala ztroskotat myšlenku EOS, dlužila svým sousedům kompenzaci. Předseda Rady Edgar Faure prohlásil 25. května na tiskové konferenci, že „skutečná organizace nemůže být pouhým klubem či konferencí velvyslanců. Jakkoli je pojem nadnárodnosti bludný, je přesto nutné dát mu rozhodovací pravomoci.“ Přímá citace: Francie dlužila svým sousedům kompenzaci a tak předseda Rady Edgar Faure prohlásil 25. května na tiskové konferenci, že skutečná organizace nemůže být pouhým klubem či konferencí velvyslanců. (odkaz na zdroj)\nNepřímá citace • přejímáme ze zdroje pouze některé údaje a dále je upravujeme • stále musíme uvést zdroj!!! • nutnost skutečné změny předlohy (nejen symbolická) • přímá/nepřímá citace nesouvisí s přímou řečí!\nNepřímá citace- příklad Původní text: Všechna tři memoranda prosazovala celkový společný trh a akceptovala odvětvové akce v jaderné energii a dopravě. Chybělo memorandum francouzské, a právě postoj Francie byl nejméně určitý. Mělo-li jaderné společenství určitou přitažlivost, pak celkový společný trh byl vzhledem k francouzským strukturám a mentalitě považován za hazard. Ale Francie, která nechala ztroskotat myšlenku EOS, dlužila svým sousedům kompenzaci. Předseda Rady Edgar Faure prohlásil 25. května na tiskové konferenci, že „skutečná organizace nemůže být pouhým klubem či konferencí velvyslanců. Jakkoli je pojem nadnárodnosti bludný, je přesto nutné dát mu rozhodovací pravomoci.“ Nepřímá citace: Přístup Francie ke společnému trhu byl nejasný, ale země cítila, že tentokrát nemůže zůstat mimo. Ačkoliv předseda vlády Edgar Faure nesouhlasil s principem supranacionality, byl ochoten v tomto směru ustoupit a přesunout některé pravomoci na nadnárodní instituce. (odkaz na zdroj)\nKolik přímých a nepřímých citací může být v práci? • není možné mít jednotná doporučení • nepřímé téměř neomezeny (ale rozdíl v druzích práce) • omezení u přímých citací • pamatovat na účel přímých citací • 10 % u odborného textu • max. 30 % u seminární práce • ne jeden zdroj či jedna dlouhá citace • vědecká práce není koláž\nRozlišení přímé a nepřímé citace- příklad Původní text: Summit EU v Nice v prosinci 2000 neproběhl uspokojivě. Hlavy států a vlád jednaly pod tlakem, materiály pro rozhodnutí nebyly náležitě připraveny, mnoho účastníků ani nevědělo, o čem se jedná. Výsledky summitu jeho průběhu odpovídaly. Když britský premiér Tony Blair v 5 hodin ráno po 48 hodinách nepřetržitého jednání předstoupil před novináře, zmohl se na jedinou větu: „Takto nelze dále pokračovat v práci.“ Řešení č. 1: Nepřímá citace: Setkání předsedů vlád a hlav států v Nice v prosinci 2000 nesplnilo původní očekávání účastníků a jednání lze označit jako neúspěšná. Britský premiér Tony Blair na závěr summitu vyjádřil svou nespokojenost se způsobem jednání v Nice. (odkaz na zdroj)\nRozlišení přímé a nepřímé citace- příklad Původní text: Summit EU v Nice v prosinci 2000 neproběhl uspokojivě. Hlavy států a vlád jednaly pod tlakem, materiály pro rozhodnutí nebyly náležitě připraveny, mnoho účastníků ani nevědělo, o čem se jedná. Výsledky summitu jeho průběhu odpovídaly. Když britský premiér Tony Blair v 5 hodin ráno po 48 hodinách nepřetržitého jednání předstoupil před novináře, zmohl se na jedinou větu: „Takto nelze dále pokračovat v práci.“ Řešení č. 2: Kombinace přímé a nepřímé citace: Setkání předsedů vlád a hlav států v Nice v prosinci 2000 nesplnilo původní očekávání účastníků a průběh jednání i jeho výsledky lze označit jako neúspěšné. Ostatně britský premiér Blair uvedl: „Takto nelze dále pokračovat v práci.“ (odkaz na zdroj)\nRozlišení přímé a nepřímé citace- příklad Původní text: Summit EU v Nice v prosinci 2000 neproběhl uspokojivě. Hlavy států a vlád jednaly pod tlakem, materiály pro rozhodnutí nebyly náležitě připraveny, mnoho účastníků ani nevědělo, o čem se jedná. Výsledky summitu jeho průběhu odpovídaly. Když britský premiér Tony Blair v 5 hodin ráno po 48 hodinách nepřetržitého jednání předstoupil před novináře, zmohl se na jedinou větu: „Takto nelze dále pokračovat v práci.“ Řešení č. 2: Přímá citace: van Grinsven hodnotí průběh summitu takto: „Summit EU v Nice v prosinci 2000 neproběhl uspokojivě. Hlavy států a vlád jednaly pod tlakem, materiály pro rozhodnutí nebyly náležitě připraveny, mnoho účastníků ani nevědělo, o čem se jedná. Výsledky summitu jeho průběhu odpovídaly. Když britský premiér Tony Blair v 5 hodin ráno po 48 hodinách nepřetržitého jednání předstoupil před novináře, zmohl se na jedinou větu: ‘Takto nelze dále pokračovat v práci.’“ (odkaz na zdroj)\nObecně známá informace • ne za vším musí být odkaz na zdroj • obecná známost= vědění průměrné osoby • „země je kulatá“ • „týden má sedm dní“ • „v říjnu 2006 podal Topolánek demisi“ • práce složená pouze z obecně známých informací nesplní nikdy zadání! • nepřejímat celý odstavec slovo od slova • řiďte se citem, při pochybách vždy volba pro odkaz na zdroj!\nObecně známá informace- příklady • Je obecně známou informací: Vladimír Špidla odstoupil v roce 2004 z funkce premiéra ČR a chystá se vykonávat funkci evropského komisaře. Poslanecká sněmovna má 200 členů. Dle §52 o.s.ř. není možné použít fikci doručení. • Špatné použití: To, že odstoupivší premiér V. Špidla dostal trafiku evropského komisaře, je nutné chápat jako podraz na pana Teličku, kterého Špidla půl roku předtím do Bruselu prosadil. Poslanecká sněmovna má zbytečně 200 členů. Volební účast ve volbách do PS v červnu 2006 byla 65,8%. O.s.ř. v některých případech neumožňuje použít fikci doručení.\nDůvody pro citování • citování není samoúčelnou ztrátou času!!! • proč to děláme?: • doložení z čeho vycházíme (není výzkum styl tabula rasa) • vymezení vlastní práce • etika vysokoškolského studenta • ZÁKON • §31 z.č. 120/2000 Sb. v platném znění (autorský zákon) NENÍ OSTUDOU CITOVAT !!!\nMetody citování • nestačí samotné přiznání zdroje, důležitá je i forma • různé druhy metod citování • nedotýká se rozdělení na přímé a nepřímé citace • co všechno patří mimo hlavní text: • nejen citace zdrojů, ale i…\nMetody citování • odkaz na rozšiřující literaturu • v kterých dalších zdrojích se o tom píše (v textu nechceme rozebírat) • jaký je účel • rozdíl mezi odkazem na literaturu a citací\nMetody citování • vysvětlivka • kde nechceme zatěžovat text, ale musíme se o informaci podělit • i ve vysvětlivce se musí uvádět zdroj (pokud je potřeba)\nPříklad: kombinace prvků v jedné poznámce pod čarou


Univerzální těsto na buchty a dorty - Recepty Fitweb\nsklenice cukr krystal (nejlépe 2 dcl)\nsklenice sodovka může být i limonáda (bezbarvá)\nTěsto šlehám v míse dohromady, vyliju na vymazaný a vysypaný plech (nejlépe strouhankou). Na dortový korpus vysypu plech hladkou moukou. Peču na 200 °C, dokud se neodlepuje upečené od stěn plechu. Mohou se dát i dvě různě upečená těsta na sebe, jak kdo chce. Naplnit krémem, jaký kdo má rád.\nPrvní dva krémy se dají dochutit, čím kdo chce. Třetí krém je prostě karamelový.\nTip: když peču dort, dělám do formy z 1 dávky bílý a znovu z 1/2 ořechový. Bílý korpus překrojím na dva díly a skládám bílý, marmeláda – klidně pikantnější (vyzkoušená meruňková), pudinkový krém, ořechová placka, marmeláda – rybíz, višně atd., pudinkový krém, světlá placka a nahoru karamelový krém. Mám tento recept hrozně ráda řezy a dorty stokrát a pokaždé jinak.\nZařazení: Zákusky Dorty Buchty\nPoužité suroviny: Cukr krystal Hladká mouka Prášek do pečiva Rostlinný olej Sodovka Vejce


Moser Nástavec na zastřihávání manuály\nMoser Nástavec na zastřihávání manuál\nZde najdete všechny MoserNástavec na zastřihávání příručky. Vyberte si některý z produktů a snadno najděte příručku. Nemůžete najít produkt, který hledáte? Zadejte značku a typ svého produktu do vyhledávacího pole a najděte příručku.\nMoser Nástavce na zastřihávání\nNaposledy přidaný Moser Nástavce na zastřihávání


Zemřel Josef Koníček, choreograf i kytarista ze Starců na chmelu - Deník.cz\nZemřel Josef Koníček, choreograf i kytarista ze Starců na chmelu\nPraha - 3. dubna zemřel ve věku 78 let český choreograf Josef Koníček. Podílel se na filmech Limonádový Joe, Dáma na kolejích, Lásky mezi kapkami deště či legendárních Starcích na chmelu, kde navíc ztvárnil jednoho z trojice kytaristů. Je také spoluautorem choreografie Kouzelného cirkusu, který v Laterně magice překročil 6000 repríz. ČTK o úmrtí informoval prezident Herecké asociace Václav Postránecký.\nVe věku 78 let zemřel 3. dubna český choreograf Josef Koníček - na archivním snímku ze 17. listopadu 2002. Foto: ČTK


Vývojové nástroje je skupina programu pro kompilaci aplikací psaných v jazyce C/C++ (ale i v jiných). Celou skupinu nástrojů nainstalujete příkazem\nAnjuta je integrované vývojové prostředí pro C a C++. Domovské stránky včetně manuálů naleznete na http://www.anjuta.org. Seriál o programovácí v C/C++ naleznete na stránkách www.linuxsoft.cz. Kvalitní dvou dílnou publickaci zabývající se programovaním v C++ naleznete na stránkách www.mindview.net.\nEclipse je vývojové prostředí pro programovací jazyk Java. Domovské stránky projektu naleznete na http://www.eclipse.org/. Seriál o programování v jazyce Java naleznete na stránkách www.linuxsoft.cz. Velice kvalitní knihu v anglickém jazyce zabývající se Javou naleznete na www.mindview.net. Tato publikace je vhodná i pro programátory, kteří s Javou teprve začínájí.


Manifest svobody, 8. Blahobyt a stát blahobytu – Mises.cz\n8. Blahobyt a stát blahobytu\nSkoro každý, bez ohledu na ideologii, souhlasí, že s rozpínajícím se nekontrolovatelným sociálním systémem v USA – systémem, ve kterém čím dál více lidí žije jako pasivní paraziti na činnosti ostatních – je něco hodně v nepořádku. Pár čísel a jejich porovnání poslouží jako ukázka rozměrů tohoto problému: V roce 1934, uprostřed největší ekonomické deprese v amerických dějinách, na samém dně našeho ekonomického života, byly celkové sociální výdaje vlády 5,8 miliard dolarů, z čehož 2,5 miliardy připadalo na přímé platby (sociální dávky). V roce 1976, po čtyřech dekádách největšího ekonomického rozmachu v amerických dějinách, v době, kdy jsme dosáhli stavu, ve kterém jsme měli nejvyšší životní úroveň v historii lidstva a zároveň relativně nízkou míru nezaměstnanosti, vládní sociální výdaje dosáhly celkových 331,4 miliard dolarů, z toho 48,9 miliard byly přímé sociální dávky. Stručně řečeno, celkové sociální výdaje vzrostly o neskutečných 5 614 % během těchto čtyřech desetiletí; přímé dávky vzrostly o 1 856 %. Jinak řečeno, sociální výdaje v období let 1934-1976 průměrně rostly o 133,7 % ročně, zatímco přímá podpora ročně vzrostla o 44,2 %. (Pozn. překl.: Autor spočítal průměrný roční růst na základě modelu jednoduchého úrokování. Lepší by asi bylo použít složené úrokování, pak by tato dvě čísla byla 10,1 % a 7,3 %, což je stále velmi vysoké roční tempo.)\nKdyž se dále zaměříme na přímou podporu, zjistíme, že výdaje se moc nezměnily během let 1934-1950 a nastartovaly raketový růst během boomu po druhé světové válce. V období 1950-1976 se sociální podpora zvýšila o neuvěřitelných 84,4 % ročně.\nČást těchto obrovských zvýšení může být určitě připsána inflaci, která ředila hodnotu a kupní sílu dolaru. Když očistíme všechna naše čísla o inflaci tím, že je převedeme na „konstantní dolary roku 1958“ (jinými slovy tak, aby každý dolar měl zhruba stejnou kupní sílu, jako měl skutečný dolar v roce 1958), potom se tato čísla změní následujícím způsobem: V roce 1934 byly celkové sociální výdaje 13,7 miliard dolarů a přímá podpora 5,9 miliard. V roce 1976 byly celkové sociální výdaje 247,7 miliard dolarů, zatímco přímá podpora činila 36,5 miliard dolarů.\nI když očistíme částky o inflaci, dostaneme růst sociálních výdajů vlády o 1 798 % za těchto 42 let, neboli 42,8 % ročně (alternativně 7,3 % - pozn. překl.), zatímco přímé sociální dávky vzrostly celkem o 519 %, neboli 12,4 % ročně (alternativně 4,4 % - pozn. překl.). Když se navíc podíváme na přímé dávky za roky 1950 a 1976 očištěné o inflaci, zjistíme, že během intervencionistických poválečných let vzrostly o 1 077 %, neboli 41,4 % ročně (alternativně 9,9 % - pozn. překl.).\nPokud dále očistíme čísla o populační růst (celková americká populace byla 126 miliónů lidí v roce 1934 a 215 miliónů v roce 1976), stále dostaneme téměř desetinásobné zvýšení v celkových sociálních výdajích (ze 108 na 1 152 konstantních dolarů roku 1958 na jednoho obyvatele) a více než trojnásobný růst přímé sociální podpory (ze 47 dolarů na hlavu v roce 1934 na 170 dolarů v roce 1976).\nPár dalších porovnání: během let 1955 až 1976 – neboli během období velké prosperity – se celkové množství lidí na podpoře zpětinásobilo z 2,2 na 11,2 miliónů. Mezi roky 1952 a 1970 vzrostl počet dětí do 18ti let věku o 42 %, ovšem počet těch, které byly závislé na sociálních dávkách, vzrostl o 400 %. Ačkoliv se celková velikost populace nezměnila, počet příjemců sociální pomoci v New Yorku skočil z 330 000 v roce 1960 na 1,2 miliónu v roce 1971. Sociální krizi tu tedy evidentně máme. \nKrize je ještě větší, pokud do sociálních plateb zahrneme veškerou sociální pomoc chudým. Takto se federální pomoc chudým téměř ztrojnásobila v období 1960 až 1969 skokem z 9,5 miliard na 27,7 miliard dolarů. Státní a lokální sociální výdaje vystřelily z 3,3 miliard v roce 1935 na 46 miliard, což je růst o 1 300 %! Celkové sociální výdaje roku 1969, které zahrnují federální, státní i lokální úroveň, v součtu dávají neuvěřitelných 73,7 miliard dolarů.\nVětšina lidí si život na sociálních dávkách představuje jako něco, co je zcela oddělené od jednání lidí, kteří na nich žijí - jako přírodní pohromu (např. přívalovou vlnu nebo sopečnou erupci), která nastane bez ohledu na jejich vůli. Obvyklá teze zní, že „chudoba“ je důvodem, proč jednotlivci nebo rodiny žijí na sociálních dávkách. Ale ať už si za kritérium pro definici chudoby zvolíme cokoliv, nedá se popřít, že na základě jakékoliv stanovené úrovně příjmů docházelo od 30. let 20. století k postupnému poklesu počtu rodin, které žily pod danou „hranicí chudoby“. Tedy, rozsah chudoby těžko může být důvodem, proč došlo k tomu obrovskému nárůstu klientely sociálního systému.\nŘešení naší záhady se objasní ve chvíli, kdy si uvědomíme, že počet příjemců sociální pomoci je tím, čemu se v ekonomii říká „rostoucí nabídková funkce“. Jinými slovy, když motivace k čerpání sociální pomoci vzroste, fronty na sociálních úřadech se prodlouží; podobný závěr platí, když překážky čerpání pomoci poklesnou. Je paradoxní, že v ostatních oblastech ekonomiky s tímto pozorováním všichni souhlasí. Předpokládejme například, že někdo (zda to bude stát nebo praštěný milionář, zde není důležité) nabídne 10 000 dolarů navíc každému, kdo bude pracovat v továrně na boty. Je jasné, že se nabídka dychtivých pracovníků v obuvnickém odvětví zněkolikanásobí. To samé se stane, když budou menší překážky, například když stát slíbí, že osvobodí každého pracovníka v obuvnickém odvětví od placení daně z příjmu. Když začneme stejnou analýzu aplikovat na klientelu sociálního systému stejně jako na všechny ostatní oblasti ekonomického života, naše záhada bude najednou průhledná jako křišťál.\nCo jsou tedy ty důležité motivace/překážky spojené s žitím na sociálních dávkách a jak se v průběhu času měnily? Na první pohled je jedním z velmi důležitých faktorů vztah mezi příjmem plynoucím ze sociálního systému v porovnání s příjmem, který se dá vydělat užitečnou prací. V rámci jednoduchosti předpokládejme, že „průměrná“ mzda (tedy velmi zhruba mzda, na kterou dosáhne „průměrný“ pracovník) v nějakém místě je 7 000 dolarů ročně. Dále předpokládejme, že příjem ze sociálních dávek činí 3 000 dolarů ročně. To znamená, že průměrný čistý výnos plynoucí z práce je (před zdaněním) 4 000 dolarů ročně. Nyní řekněme, že sociální dávky vzrostou na 5 000 dolarů (nebo, alternativně, že průměrná mzda klesne na 5 000 dolarů). Rozdíl mezi mzdami – čistý výnos plynoucí z práce – byl tímto snížen na polovinu, ze 4 000 dolarů na 2 000 dolarů ročně. Je jasné, že výsledkem bude ohromný nárůst uchazečů o sociální dávky (který poroste ještě více, když zahrneme skutečnost, že pracovníci pobírající 7 000 dolarů budou muset platit vyšší daně, aby tím živili nabobtnalou klientelu sociálního systému, která daně v podstatě neplatí). Dá se tedy očekávat, že když se sociální dávky budou zvyšovat rychleji než průměrné mzdy – což se samozřejmě děje – čím dál více lidí se vrhne po sociálních dávkách. Tento jev bude o to silnější, když si uvědomíme, že samozřejmě ne každý vydělává „průměrně“; budou to právě ti „hraniční“ pracovníci vydělávající méně než průměr, kteří se postaví do fronty. V kontextu našeho příkladu: když sociální dávky vzrostou na 5 000 dolarů ročně, co můžeme očekávat, že se stane s pracovníky, kteří vydělávají 4 000, 5 000, nebo i 6 000 dolarů? Ten člověk, který vydělává 5 000 dolarů ročně a který předtím vydělával o 2 000 dolarů více než člověk na dávkách, nyní zjistí, že tento rozdíl byl stlačen na nulu a že nevydělává více – vydělává dokonce méně – než klient sociálního systému státem udržovaný v pasivitě. Je snad pro někoho překvapující, když se tento člověk také napojí na zlatou žílu sociálního systému?\nKonkrétně během období mezi roky 1952 a 1970, kdy se počet uchazečů o sociální dávky zpětinásobil z 2 na 10 miliónů, se průměrný měsíční příjem rodiny na dávkách více než zdvojnásobil z 82 na 187 dolarů, což je nárůst o téměř 130 % v době, kdy spotřebitelské ceny vzrostly jen o 50 %. Dále, v roce 1968 porovnala newyorská Citizens Budget Commission deset amerických států, které měly nejrychlejší nárůst v počtu uchazečů o sociální dávky, s deseti státy, které zažívaly nejrychlejší ekonomický růst. Komise zjistila, že průměrná výše sociálních dávek v deseti nejrychleji rostoucích státech byla dvakrát tak vysoká jako v deseti nejpomaleji rostoucích státech. (Měsíční sociální dávky na osobu byly v nejrychleji rostoucích státech průměrně 177 dolarů a v nejpomaleji rostoucích státech činily jen 88 dolarů.) \nDalší příklad vlivu vysokých sociálních dávek a jejich vztahu k výši mezd za práci ukázala McCone Commission prozkoumáním okolností wattských nepokojů v roce 1965. Komise zjistila, že příjem ze zaměstnání odměňované minimální mzdou byl 220 dolarů měsíčně, z čehož ještě musely být kryty náklady související s prací jako např. pracovní oděv a doprava. Naproti tomu, průměrná rodina na sociálních dávkách v této oblasti dostávala 177 až 238 dolarů měsíčně, z čehož nemusela dávat na stranu žádné peníze na krytí pracovních výdajů. \nDůležitou roli v bobtnání závislosti na sociálním systému je také čím dál menší výskyt překážek, které stojí v cestě čerpání sociální pomoci. Hlavní takovou překážkou vždy bylo stigma, které člověk jdoucí si pro sociální dávky cítil – pocit parazitování a žití na úkor produkce ostatních místo přispívání k produkci. Toto stigma bylo sociálně odstraněno rozšiřováním hodnot moderního liberalismu. Dále, státní úřady a samotní sociální pracovníci se zlatým podnosem v ruce vítali uchazeče, a dokonce radili lidem, aby se na sociálních úřadech přihlásili co nejdříve. „Klasický“ přístup sociálního pracovníka byl pomoci lidem, aby si pomohli sami, aby si získali a udrželi nezávislost a aby se postavili na vlastní nohy. Cílem sociálních pracovníků při kontaktu s klienty sociálního systému bylo pomoci jim, aby mohli přestat žít na dávkách tak rychle, jak to bude možné. Ale dnešní sociální pracovníci mají opačný cíl: dostat co nejvíce lidí na sociální dávky, popularizovat a proklamovat jejich „práva“. Výsledkem bylo neustálé snižování podmínek pro nárok na dávky, odstraňování administrativních překážek, stejně tak jako předpokladů ohledně bydliště, práce, nebo dokonce příjmu. Každý, kdo byť jen náznakem navrhne, aby příjemci sociální pomoci byli nuceni přijmout práci a přestat přijímat dávky, je považován za zpátečnického morálního vyděděnce. A díky eliminaci toho starého stigmatu dnes lidé mají tendenci se čím dál více a rychleji přiklánět k sociálnímu státu, místo aby se od něj odkláněli. Irving Kristol trefně napsal o „explozi sociálního státu“ v roce 1960 toto:\nTato „exploze“ byla vytvořena – zčásti úmyslně a z větší části neúmyslně – vládními představiteli a státními zaměstnanci, kteří se řídili státními politikami zaštítěnými „Válkou proti chudobě“. A tyto politiky byly prosazovány a uzákoňovány často těmi samými lidmi, kteří byli později vyjevení „explozí sociálního státu“. Není překvapivé, že jim dlouho trvalo, než pochopili, že problém, který se pokoušeli řešit, byl ve skutečnosti tím problémem, který způsobovali.\nZde jsou důvody „exploze sociálního státu“ 60. let 20. století:\nPočet chudých lidí s nárokem na sociální pomoc vždy stoupne, pokud dojde ke zvýšení oficiální hranice definující „chudobu“ a „potřebu“. Válka proti chudobě tyto definující hranice zvýšila, díky čemuž nárůst počtu lidí s „nárokem“ na podporu přišel automaticky.\nPočet lidí s nárokem na podporu, kteří o ni skutečně požádají, vždy poroste, pokud se bude podpora zvyšovat – což se dělo v 60. letech. Když dávky (a všechny přidružené výhody, např. Medicaid (americký program pro poskytování zdravotní péče chudým, pozn. překl.) a potravinové lístky) konkurují nízkým mzdám, hodně chudých lidí logicky upřednostní dávky. V dnešním New Yorku, tak jako v mnoha dalších velkých městech, sociální dávky nízkým mzdám nejen konkurují, ale dokonce je převyšují.\nNeochota lidí s nárokem na podporu se o ni přihlásit, která je založena buď na hrdosti, lhostejnosti nebo strachu – se bude vždy vytrácet, pokud budou probíhat organizované kampaně zaměřené na to, aby se tito lidé o podporu přihlásili. Taková kampaň byla úspěšně spuštěna v 60. letech (a) několika komunitními organizacemi sponzorovanými Office of Economic Opportunity (Úřadem pro ekonomické příležitosti), (b) Welfare Rights Movement (Hnutím pro sociální práva) a (c) samotnou profesí sociálního pracovníka, která nyní byla tvořena vysokoškoláky, kteří považovali za svou morální povinnost pomoci lidem přihlásit se o sociální dávky – místo toho, jak to bylo kdysi, aby jim pomohli žití na dávkách ukončit. Navíc zde byla i spolupráce soudů, které pomohly odstranit řadu různých právních překážek (např. požadavky týkající se trvalého bydliště)…\nZ nějakého důvodu skutečnost, že více chudých lidí je na dávkách a přijímá štědřejší výhody, evidentně neučinila tuto zemi lepším místem k životu – dokonce ani pro chudé příjemce podpory, jejichž životní úroveň se nejeví jako znatelně lepší než v době, kdy byli bez podpory. Zdá se, že něco selhalo; liberální a soucitná sociální politika přinesla mnoho neočekávaných a špatných důsledků. \nDuch profese sociálního pracovníka býval velmi odlišný – a libertariánský. Existovaly dva základní principy: (a) veškerá pomoc a sociální dávky by měly být dobrovolné a pocházející od soukromých organizací namísto násilné ruky státu, (b) cílem pomoci by mělo být učinění jejího příjemce nezávislým a produktivním tak rychle, jak to bude možné. Samozřejmě, z logiky věci, (b) plyne z (a), protože žádné soukromé organizaci by nikdy nebylo dovoleno čerpat prakticky neomezené množství peněz vysávané z dlouhodobě trpícího daňového poplatníka. Jelikož soukromé zdroje jsou striktně omezené, není zde místo pro žádné představy o sociálních „právech“ ve smyslu neomezeného a trvalého nároku na výtvory jiných lidí. Další důsledek omezenosti zdrojů je ten, že si sociální pracovníci uvědomují, že zde není místo ani pro pomoc simulantům, kteří odmítli pracovat nebo kteří použili pomoc jako ilegální přivýdělek, což nás vede opět ke stejnému konceptu rozlišování chudých, kteří si pomoc „zaslouží“ a „nezaslouží“. Díky tomu agentura Charity Organisation Society (spolek pro organizaci charity) z volno-tržní Anglie 19. století zahrnula do skupiny lidí, kteří na podporu neměli nárok, ty, kteří ji nepotřebovali, podvodníky a také každého, „jehož situace je způsobena lehkomyslností nebo nehospodárností a u kterého neexistuje naděje na to, aby byl učiněn nezávislým na… dobročinnosti v budoucnu.“ \nAnglický laissez-faire liberalismus, přestože vcelku akceptoval státní sociální systém založený na „právech chudých“, naléhal na to, aby existoval silný odrazující efekt: nejen nastavit striktní podmínky nároku na pomoc, ale také učinit podmínky v chudobinci dostatečně nepříjemné na to, aby bylo zajištěno, že pomoc v chudobinci bude odstrašující představa a nikoliv atraktivní příležitost. Chudým, kteří si pomoc „nezaslouží“, tedy těm odpovědným za svůj osud, mohl být systém pomoci znepřístupněn pouze tak, že „byl učiněn co nejméně pohodlným, tedy spoléháním na pracovní test (jako obecné pravidlo).“ \nVedle vlivu náboženství a etnických rozdílů v hodnotách ukazuje profesor Banfield ve své brilantní knize The Unheavenly City důležitost něčeho, co nazývá kulturou „vyšších vrstev“ nebo „nižších vrstev“, při ovlivňování hodnot svých příslušníků. Banfieldovy definice „vrstvy“ nejsou založeny striktně na úrovni příjmu nebo statusu, mají ovšem přesto tendenci docházet k podobnému dělení. Jeho definice vrstvy je založena na rozdílech v postoji vůči současnosti a budoucnosti: příslušníci vyšších a středních vrstev obvykle věnují pozornost budoucnosti, jsou pragmatičtí, racionální a disciplinovaní. Nižší vrstvy naopak mají sklony k vysoké orientaci na současnost, jsou rozmarní, požitkářští, bez cíle, a tím pádem nemají zájem souvisle bojovat o místo nebo kariéru. Lidé z první skupiny tedy obvykle mají vyšší příjmy a lepší místa a lidé z druhé skupiny jsou obvykle chudí, bez práce nebo na dávkách. Stručně řečeno, ekonomické úspěchy lidí jsou z dlouhodobého hlediska většinou výsledkem jejich vlastní vnitřní odpovědnosti, než aby byly určeny – jak liberálové často tvrdí – vnějšími okolnostmi. Banfield cituje poznatky Daniela Rosenblatta ohledně nezájmu o zdravotní péči díky „celkovému nedostatku zájmu o budoucnost“ mezi městskou chudinou:\nNapříklad, pravidelné kontroly automobilu zaměřené na odhalení tvořících se vad nejsou přítomny ve všeobecném hodnotovém systému městských chudých. Podobně, předměty v domácnosti jsou často opotřebeny a vyhozeny, než aby byly opraveny v raném stadiu opotřebení. Nákupy na splátky jsou využívány bez ohledu na délku splácení.\nTělo můžeme považovat jednoduše za další podobnou skupinu předmětů, které mohou být opotřebeny a neopraveny. Díky tomu se zubům nedostane zubní péče a později ani není moc velký zájem o umělý chrup, ať už se za něj platí nebo nikoliv. V obou případech jsou falešné zuby zřídkakdy využívány. Pravidelné korekční vyšetření očí je obvykle zanedbáváno, a to i u lidí, kteří nosí brýle, bez ohledu na to, o jaký typ zdravotního zařízení jde. Je to, jakoby střední vrstvy přemýšlely o svém tělu jako o stroji, který je třeba udržovat v perfektním provozu, ať už protetickými pomůckami, rehabilitací, kosmetickými zákroky nebo dlouhodobou léčbou, zatímco chudí přiřazují svému tělu omezenou dobu užitnosti: co nejvíc si ho užít v mládí a později s narůstajícím věkem jen tiše trpět. \nBanfield dále upozorňuje, že úmrtnost v nižších vrstvách je, a po generace byla, mnohem vyšší než u lidí z vyšších vrstev. Velká část tohoto rozdílu je způsobena nikoliv chudobou nebo nízkými příjmy jako takovými, jako spíš hodnotami a kulturou příslušníků nižších vrstev. Proto jsou jednou z hlavních příčin úmrtí v nižších vrstvách alkoholismus, závislost na drogách, vražda nebo pohlavně přenosné nemoci. Také úmrtnost při porodu vždy byla mnohem vyšší u nižších vrstev, a to obvykle dvakrát až třikrát vyšší než u vyšších vrstev. Že je to z důvodu kulturních hodnot a nikoliv díky nízkým příjmům, ukazuje Banfield na porovnání irských imigrantů a ruských židovských imigrantů na přelomu 19. a 20. století. Irští imigranti byli v té době obecně zaměřeni na přítomnost a měli postoje nižších vrstev, zatímco ruští židé, ačkoliv žili v přelidněných činžácích a měli pravděpodobně ještě nižší příjmy než Irové, byli neobyčejně zaměřeni na budoucnost, cílevědomí a obecně měli hodnoty a postoje vyšších vrstev. Průměrné očekávané dožití irského imigranta ve věku 10 let bylo na přelomu století jen 38 let, zatímco pro ruského židovského imigranta to bylo více než 50 let. Dále, ačkoliv v letech 1911-1916 byla podle studie sedmi měst úmrtnost při porodu více než třikrát větší u nižších příjmových vrstev než u vyšších, úmrtnost při porodu u židů byla velmi nízká. \nStejně jako u nemocnosti nebo úmrtnosti je to i u nezaměstnanosti – která má očividně úzkou souvislost jak s chudobou, tak s kvalitou života. Banfield cituje zjištění profesora Michaela J. Piorea ohledně nevyhnutelné „nezaměstnatelnosti“ mnoha, nebo dokonce většiny, trvale nízko-příjmových nezaměstnaných. Piore objevil, že jejich nesnáze se netýkaly ani tak získání schopností nutných pro stabilní, dobře placená místa, jako spíš neschopnosti na těchto místech vydržet. Tito lidé mají sklony k vysoké absenci, odchodům z práce bez ohlášení, neloajálnosti a často i krádežím majetku zaměstnavatele.  Studie pracovního trhu v bostonských ghettech provedená v roce 1968 Peterem Doeringerem dále zjistila, že asi 70 % uchazečů o práci, kteří byli doporučeni centry zaměstnanosti ve svých čtvrtích, dostalo pracovní nabídku – ale více než polovina těchto nabídek byla odmítnuta a u těch, které byly přijaty, si jen asi 40 % nových pracovníků své místo ponechalo více než jeden měsíc. Doeringer uzavírá: „Velká část nezaměstnanosti v ghettech se zdá být důsledkem pracovní nestálosti, spíše než nedostatku pracovních míst.“ \nNabízí se možnost porovnat popis tohoto častého odmítání stabilní práce nezaměstnanými z nízkých vrstev tvrdě odmítavého profesora Banfielda a popis vřelejšího levicového sociologa Alvina Gouldnera. Banfield: „Lidé, kteří jsou zvyklí na život na ulici a na žití na úkor žen pobírajících sociální dávky, jsou jen zřídkakdy ochotni přijmout nudnou rutinu ‚dobré‘ práce.“  Gouldner, který připouští neúspěch sociálních pracovníků při pokusech odlákat tyto lidi „od života neodpovědnosti, požitkářství a bezstarostné agrese,“ prohlašuje, že oni považují předloženou nabídku za neatraktivní: „Vzdejte se nezávazného sexu, vzdejte se volného agresivního chování a divoké spontaneity… a vy nebo vaše děti možná budou připuštěni do světa třech jídel denně, střední školy, a možná dokonce i vysoké školy, do světa bankovních účtů, stabilní práce a respektu.“  Je zajímavé, že Banfield i Gouldner, z obou konců ideologického spektra, se shodnou na základním způsobu fungování tohoto procesu bez ohledu na své odlišné hodnotové náhledy: že velká část trvalé nezaměstnanosti v nižších vrstvách, a tedy i chudoba, je dobrovolná ze strany samotných nezaměstnaných.\nGouldnerův postoj je typický pro dnešní liberály a levičáky: je ostudné se snažit vnucovat, jakkoliv nenásilně, „buržoazní“ a „středně-vrstevní“ hodnoty romanticky spontánní a „přirozené“ kultuře nižších vrstev. Možná, že ano, ale potom neočekávejme – a nevyžadujme – že ta stejná, tvrdě pracující buržoazie bude přinucena k podporování a sponzorování těchto velmi parazitických hodnot spojených s pasivitou a neodpovědností, které jsou očividně destrukční pro přežití jakékoliv společnosti. Pokud si lidé přejí být „spontánní“, ať si takoví jsou ve svém volném čase a pomocí svých zdrojů a ať si také nesou následky tohoto rozhodnutí a nepoužívají násilnou ruku státu, aby namísto nich přinutila ty tvrdě pracující a „nespontánní“ k nesení následků. Krátce řečeno, odstraňme sociální systém.\nPokud je hlavním problémem chudých lidí z nízkých vrstev nezodpovědné zaměřování se na přítomnost a pokud je k odlákání lidí ze závislosti na sociálním systému nutné přesvědčit je o „buržoazních“ hodnotách se zaměřením na budoucnost, potom by tyto hodnoty alespoň neměly být potlačovány, nýbrž propagovány v celé společnosti. Levicově-liberální postoje sociálních pracovníků přímo odrazují chudé prosazováním myšlenky, že sociální pomoc je „právo“ a nárok na výrobní kapacitu. Navíc ta snadná dostupnost sociální pomoci mezi své příjemce jednoznačně přináší zaměření na přítomnost, neochotu k práci a nezodpovědnost – čímž uzavírá začarovaný kruh chudoba-dávky. Jak píše Banfield, „pravděpodobně neexistuje lepší způsob, jak vytvořit vyznavače přítomnosti, než dát štědré sociální dávky každému.“ \nKonzervativci se ve svých útocích na sociální systém obecně zaměřovali na etické a morální problémy násilného odebírání peněz daňovým poplatníkům, které budou použity na podporu nečinných lidí, zatímco levicoví kritici se soustředili na demoralizaci „klientů“ sociálního systému spojenou s jejich závislostí na štědrosti státu a byrokracii. Ve skutečnosti jsou obě tyto kritiky správné; není mezi nimi žádný rozpor. Viděli jsme, že dobrovolné programy, jako ten praktikovaný Mormonskou církví, jsou v této oblasti velmi činné. A také je fakt, že dřívější kritikové podpory v nezaměstnanosti z tábora laissez-faire měli obavy z demoralizace úplně stejně, jako měli obavy z násilí páchaného na těch, kteří jsou silou nuceni sociální systém platit.\nProponent laissez-faire Thomas Mackay žijící v 19. století tedy prohlásil, že reforma sociálního systému „se skládá ze znovuvytvoření a získání schopnosti nezávislosti.“ Požadoval „nikoliv více filantropie, ale spíš více respektu k důstojnosti lidského života a více víry v jeho schopnost zajistit si svou spásu.“ A Mackay vyjádřil svůj názor na příčetnost zastánců štědřejšího sociálního systému, když je nazval „zprostředkovanými filantropy, kteří ve své bláznivé honbě za lacinou popularitou používají (daňové) platby vynucené od svých sousedů, aby znásobili počet překážek kladených před dav, který je plně připravený k tomu, aby spadl do pasti závislosti…“  Mackay dodal, že „zákonné přiznání stavu chudoby“ pramenící ze sociálního systému „přináší do našich sociálních vztahů velmi nebezpečný a často demoralizující vliv. Jeho skutečná potřebnost nikdy nebyla dokázána. Tato potřebnost na první pohled vychází ze skutečnosti, že si sociální systém vytvořil závislou populaci.“  Při dalším zkoumání týkajícím se závislosti Mackay odpozoroval, že „nejsmutnější část útrap chudých nevzniká z chudoby samotné, ale z pocitu závislosti, který musí logicky být přítomen při jakémkoliv poskytování veřejné pomoci. Tento pocit nelze odstranit, naopak je spíš ještě posilován liberálními politikami státní pomoci.“ \nMackay došel k závěru, že „jediný způsob, jak může zákonodárce nebo úředník bojovat za snížení míry chudoby, je odstranění nebo snížení zákonných norem pro chudé. Není pochyb o tom, že země bude mít přesně tolik chudých, kolik jich bude ochotna platit. Odstraňme nebo snižme tyto normy…, a utvoří se nová aktivní uskupení, objeví se lidská přirozená tendence k nezávislosti, přirozené vazby mezilidských vztahů a přátelství a pod hlavičku toho všeho bych přidal ještě soukromou, nikoliv veřejnou, charitu …“ \nCharity Organisation Society, nejvýznamnější soukromá charitativní organizace v Anglii v 19. století, fungovala přesně na tomto principu vedení k pomoci sobě sama. Jak píše Mowat, její historik: „COS ztělesňovala myšlenku charity, která se snažila vyřešit problémy ve společnosti, odstranit chudobu a přinést šťastnou, soběstačnou komunitu. Věřila, že nejvážnějším aspektem chudoby byla degradace charakteru chudého muže nebo ženy. Nediskriminující charita nadělala víc škody než užitku, způsobovala pokles na morálce. Poctivá charita požadovala přátelství a rozmysl, přesně ten druh pomoci, který by obnovil lidskou sebeúctu a schopnost uživit sebe a svoji rodinu.“ \nPravděpodobně jeden z nejsmutnějších důsledků sociálního systému je, že aktivně odrazuje svépomoc tím, že rozbíjí finanční motivaci spojenou s rehabilitací. Bylo odhadnuto, že v průměru každý dolar, který tělesně postižená osoba investuje do své rehabilitace, jí přináší zvýšení budoucích příjmů, jehož současná hodnota je 10 až 17 dolarů. Ovšem tato motivace je narušena skutečností, že při dokončení rehabilitace ztratí sociální dávky, invalidní důchod i kompenzaci od zaměstnavatele. Výsledek je, že většina tělesně postižených se rozhodne neinvestovat do své rehabilitace.  Dále, řada lidí už dnes chápe ničivé odrazující důsledky systému Social Security (americký systém státního sociálního pojištění, pozn. překl.), který – v ostrém kontrastu se všemi soukromými pojistnými fondy – přestane vyplácet plnění, pokud by si příjemce dovolil pracovat a vydělávat si po dosažení věku 62 let.\nOpravdu moderní sociální stát pomáhá chudým? Všeobecné přesvědčení, myšlenka, která se podílela na vzniku sociálního státu a jeho udržení, říká, že sociální stát přerozděluje příjmy a bohatství od bohatých k chudým: progresivní daňový systém bere peníze od bohatých, zatímco jsou peníze prostřednictvím řady sociálních a dalších služeb distribuovány k chudým. Ale dokonce i liberálové, velcí zastánci a propagátoři sociálního státu, si začínají uvědomovat, že každá část a každý aspekt této myšlenky jsou pouhým opečovávanými mýty. Vládní smlouvy, zejména ty týkající se armády, přihrávají daňové příjmy do kapes spřátelených korporací a dobře placených pracovníků v průmyslu. Zákony o minimální mzdě vytvářejí tragickou nezaměstnanost, zejména mezi nejchudšími, nejméně vzdělanými pracovníky s nejméně schopnostmi – na jihu USA, mezi náctiletými černochy v ghettech a mezi pracovně hendikepovanými. Protože minimální mzda samozřejmě negarantuje zaměstnání žádného pracovníka; pouze silou zákona zakazuje, aby se kdokoliv nechal najmout za mzdu, kterou by jeho zaměstnavatel byl ochoten zaplatit. Proto minimální mzda přináší nezaměstnanost. Ekonomové ukázali, že nárůsty feder&a


Důsledně přírodní a bio (organické) výrobky jsou nejen zdravější, ale dokonce mnohem účinnější než jejich komerčně masově vyráběné a chemikáliemi nabité protějšky.\nProč lidé spotřebovávají mnohem více přírodních a bio potravin? Jednoduše proto, že vyhnout se nepotřebným chemikáliím a pesticidům je dnes snadnější, zdravější a bezpečnější.\nZatímco zažívací systém v našem těle je postaven tak, že vylučuje nečistoty ven z těla, pokožka jako největší orgán těla pohlcuje 60% z toho, co je na ni naneseno, přímo do krevního oběhu. (Zdroj: Good Housekeeping Institute)\nPŘÍRODNÍ = ÚČINNĚJŠÍ !\nEsenciální oleje ... hlavní složka jakéhokoli přírodního nebo bio výrobku osobní péče ... představují koncentrované vonné složky léčivých bylin, které si rostliny vytvářejí pro jejich vlastní přežití a ochranu před nemocemi. Vzácné oleje ovlivňují růst rostlin a reprodukci a zajišťují jim dlouhý a zdravý život.\nMolekulární struktura esenciálních olejů je velmi PODOBNÁ tekutinám a olejům v naší pokožce. Jsou snadno pohlcovány a pronikají do nejspodnějších vrstev pokožky. Jejich pravidelné používání, prokazatelně pomáhá při odstraňování problémů s vráskami, přehnanou mazivostí, přeschlostí, skvrnami a nezdravým odstínem pleti. Esenciální oleje mají schopnost podporovat odstraňování poškozených a mrtvých buněk, znovuvytvářet nové a zabraňovat v růstu škodlivým bakteriím.\nBio farmaření je bezpečnější pro životní prostředí tím, že chrání přírodu udržováním harmonie mezi tím, co z ní bereme a tím, co ji vracíme. Biofarmaření přírodu nedevastuje, ale respektuje.\nUžívání přírodních složek znemožňuje uvolňování nebezpečných vedlejších zplodin, které se dostávají do přírody během výroby syntetických chemikálií v laboratořích a výrobních provozech po celém světě.\nKiss My Face používá pouze ty nejúčinnější a čisté produkty biofarmaření, přírodní vitamíny a minerály. Většina složek pochází ze znovuobnovitelných zdrojů, které jsou z hlediska životního prostředí "čisté". Většinu bylin nakupujeme od obyvatel žijících na biofarmách. Nákupem surovin jim pomáháme zachovat si jejich vlastní zdravý životní styl a oni nám to mnohonásobně vrací v kvalitě jejich produkce. Všechny složky naší kosmetiky jsou použity v optimální míře ... nešetříme!\nNepřidáváme k chemické složce trochu té přírodní, abychom mohli říct: " ... naše kosmetika je přírodní ...". Od nás dostanete "pouze" tu přírodní. Kosmetice Kiss My Face můžete věřit stejně jako vodě z horského pramene. Váš obličej bude zářit, Vaše pleť Vám bude vděčná.\nRozdělení dle sortimentu:\nBio Kondicionér Big Body\nDostupnost: 1-2 dny, Skladem\nCena 178,- Kč\nDoporučujeme | Šperky Swarovski - Novinky | Ocelové šperky - Novinky\nNákupní košík Váš nákupní košík\nKontaktVelija s.r.o., Švermova 539, 537 01 Chrudim\ne-mail:\tobchod@bio-eko-logicky.cz,Tel. +420 777 340 111


Prague Castle Romantic Apartments - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Praha\nNovy Svet 13, Praha 1, Praha, Česká republika - Zobrazit na mapě\n"- krásné místo - velkorysé prostory"\nApartmán se 2 ložnicemi – Nový Svět 11, Praha 1 (Two-Bedroom Apartment - Novy Svet 11, Praha 1)\nPrague Castle Romantic Apartments – podrobnější informace\nPrague Castle Romantic Apartments se nachází se na různých místech v Praze a nabízí ubytování v historickém centru Prahy v oblasti od Pražského hradu až po Karlův most. Apartmány mají moderní zařízení, kuchyňský kout a některé i myčku na nádobí a pračku. Většina z nich má také posezení a TV. Některé apartmány nabízí 2 patra a několik ložnic a koupelen. Všechny jsou individuálně zařízené a mají charakteristické prvky, jako jsou dřevěné stropní trámy nebo odhalené kamenné zdi. Na požádání vám může být do apartmánu dodána snídaně a jiné občerstvení. Prague Castle Romantic Apartments najdete na pražském Starém Městě. Apartmány se nachází pouhých 10 minut chůze od Petřínské rozhledny, Karlova mostu, Pražského hradu a mnoha dalších památek. Na pražské letiště dojedete ze všech apartmánů autem za 30 minut. Na požádání lze zajistit dopravu na letiště.\nUpozorňujeme, že toto ubytovací zařízení nemá recepci. Žádáme hosty, aby hotel předem informovali o předpokládaném čase svého příjezdu prostřednictvím kontaktních údajů uvedených v potvrzení rezervace.\nVšichni cestovatelé (76) Páry (3) Jednotlivci (1) Rodiny s malými dětmi (15) Rodiny se staršími dětmi (15) Skupiny (41)


Oldřich Škácha – Kronikář disidentů | Časopis Vital\nPřed jeho objektivem se odehrávaly obrazy moderních československých dějin. Lidské příběhy v černobílé fotografii. Vlastní příběh Oldřicha Škáchy však rozhodně černobílý není.\nRozhovor — Jiří Hrabě — 30. 6. 2010\nKdyž jsem se připravoval na náš rozhovor, žádný jiný jsem nenašel …\nTady jsou fotky, podívejte se na fotky. Dáte si štamprli?\nDíky. Vy nebudete?\nJá jsem vyléčenej alkoholik.\n17. října 1990 mě Pavel Kohout odvezl na léčení. Rok jsem byl na antabusu. Ale venku z toho nejste nikdy. Když jsem přestával sám, čtrnáct dní jsem nepil, pak si dal panáka a lítal v tom zas. Změní vám to celý život: v práci vám to vadí, doma problémy, ze všeho se dokážete vylhat jenom kvůli alkoholu. Předstíráte, že máte práci, výmysly neberou konce. A když vezmete do ruky foťák, málem si s ním vyrazíte oko.\nByli jsme zavření 40 let a dalších 40 let bude trvat, než pochopíme zákonitosti, které fungují v západním světě.\nCo rozhodlo, že jste šel na léčení?\nSlavili jsme u Pavla Kohouta moje narozeniny. Ráno jsem se vzbudil a hned jsem šátral, kde je nějaké pití. Zatrhnul mi to a odvezl mě k doktorovi Vaňkovi, který mi hned mezi dveřmi řekl, že na mě čeká už dvacet let. Rok jsem k němu chodil dvakrát týdně na antabus. Výjimku jsem měl jen tehdy, když jsem jel s Václavem Havlem na nějakou akci, neexistovala výmluva. Pondělí, čtvrtek, v sedm ráno, týden za týdnem, celý rok. Důležitá je disciplína. Chtěl jsem si tu krabici s antabusem vzít domů a dobrat to sám, ale doktor mi to nedovolil. Nebyla to ale moje vůle, žádnou nemám. Mohla za to osobnost Pavla Kohouta, kterého si nesmírně vážím. V životě mi pomohl mnohokrát. Seznámil mě se svými kamarády – disidenty. V roce 1969, když nastoupil Husák, mi řekl: teď si vyber, buď budeš fotit to, co ostatní fotografové, nebo se budeš přátelit s tou naší partou a budeš mít jenom průsery. Odpověděl jsem mu: vy jste přeci moji kamarádi, Saša Kliment, ty, Ludvík Vaculík, Václav Havel …Ukončil to tak, že mi řekl, ať k němu pak nechodím brečet. Chodil jsem a on mi vždycky pomohl. V jedné své knížce píše, že pro mě udělal víc, než pro svého syna. A je to pravda.\nV roce 1978 Pavel Kohout emigroval, přispělo to k vaší závislosti na alkoholu?\nUrčitě. S přáteli jsem se samozřejmě stýkal dál, ale ten hybatel byl pryč. Ve svém archivu mám z té doby obrovské díry. Když jsme se někde sešli, vždy tam bylo nějaké pití. A to mě už pak zajímalo víc než fotografování. I proto je škoda, že odtud vyhnali Ivana Kincla, protože jestli někdo nafotil Chartu, pak to byl on. Nebál se! Mám tu fotku z pohřbu otce Václava Havla ze Střešovického krematoria. Já se se svou Leikou krčil v koutku, Havla přivezli na pohřeb z kriminálu, a Ivan fotil. Všechno. Jindy zas zatýkání. Ivan fotil. Sebrali nás, když stěhovali Kohouta. Stáli jsme na Hradčanském náměstí, udělali párkrát cvak a hned nás chlapci estébácký naložili do aut a každýho zvlášť odvezli do Bartolomějské. Chvíli jsem tam vzdoroval, nakonec jsem z foťáku vyndal film a dal jim ho. Pustili mě. Šel jsem hned do Slavie, kde jsme se scházeli vždycky, když někoho zavřeli. Za chvíli přišel Ivan a ptá se mě: Máš něco? Nic! A on slavnostně vytáhl film. Stačil ho vyměnit za nový a ten estébáci znehodnotili.\nV roce 1969 se vám podařilo odjet do Německa, pak do Paříže. Ale vrátil jste se …\nPracoval jsem chvíli v saarbrückenské televizi. Jednou přišel produkční a povídá: Volá pan Kohout. Kohout? Jak mě tady vystopoval? Šel jsem k telefonu a Pavel se mě ptal, jestli jsem už dával nějaké interview. Skutečně jsem měl nabídku na rozhovor – novinářům se líbil příběh o dvou mladých zamilovaných lidech v emigraci. Pavel mě však varoval, abych to nedělal: Stejně se vrátíš a pak budeš mít malér. Dal jsem na něj a rozhovor odmítl. Nabízeli mi víc a víc, mysleli si, že licituji, ale nepřemluvili mě. Když jsme s mojí tehdejší přítelkyní Štěpánkou odjížděli do Paříže, vedoucí zahraničního vysílání mi ty peníze stejně dal. Na cestu. V Paříži jsme oba studovali. Pak ale přede mnou někdo plácnul, že veze auto do Prahy. Jedeme zpátky, to jsem věděl hned. Příteli Jirkovi Muchovi, který nás od návratu zrazoval, jsem vysvětloval, že přeci my, mladí, nesmíme dopustit, aby se situace vrátila před srpen.\nByl jste o návratu rozhodnutý celou tu dobu?\nVůbec ne. V Paříži se mi líbilo. Ale najednou se to nějak zvrtlo. Byl v tom sentiment i fakt, že jsme se stýkali s velice úzkým okruhem lidí. To je zásadní chyba emigrace. Když se nechcete vrátit, musíte se adaptovat v novém prostředí – tedy vyhledávat spíše francouzské kamarády. Díky naší české enklávě tohle nefungovalo. Vrátili jsme se do Prahy v květnu 1969. Krátce nato nastoupil Husák. Kohout mi říkal, že teď se bude lámat chleba. Oponoval jsem, že Husák byl zavřenej, že bude mít pochopení. Neměl. A bylo zle. Štěpánka mi náš návrat velmi vyčítala. Zkraje 70. let mi při večeři v restauraci přistrčila pas. Otevřel jsem ho a přečetl si jméno: Steffani Hanau. Kdo to je? Ptal jsem se. To jsem já, odpověděla Štěpánka a dodala, že se v Londýně formálně vdala: Oldo, jsi opilec, vzali ti pas, jaká je s tebou perspektiva? Žádná. Pozítří odlítám. Sebrala se a odletěla.\nViděli jste se pak ještě?\nŠtěpánka se rozvedla, nechala si jméno Hanau, a vdala se za jednoho z našich emigrantů. Jako Angličanka sem začala naprosto volně jezdit. Měla svůj život. Dnes žije tady i v Mnichově a je to moje nejlepší kamarádka. A dodnes mi má i po těch letech za zlé, že díky našemu návratu z Francie nemohla na Sorboně dostudovat postgraduál filologie a arabistiky.\nJak vás přivítali rodiče? Váš tatínek útlak znal, měl krejčovskou firmu, kterou mu po válce vzali …\nZe začátku byli rádi, ale problémy . Jeli jsme s Ondrou Otčenášem točit na Šumavu nějaký dokument. Vydali jsme se na Černé jezero, kolem vedla pěšina a najednou dráty s cedulí Vstup zakázán. Prolezli jsme to těmi velkými oky, šli dál a narazili na nějaký drát na zemi. Nešahej na to, říkám Ondrovi. On za to ale zatáhl a bum, světlice. Za chvíli už proti nám běžel pes na dlouhém vodítku a dva kluci s kvérem. Sbalili nás a odvezli do Železné Rudy k výslechu. Snažili se nám vnutit, že jsme se pokusili o útěk. Skončilo to tím, že nám dali blokové pokuty. Koupil jsem v Rudě pohled a nalepil na něj, co se jich tam vešlo a připsal: trochu se nám ta cesta prodražila. A poslal to kamarádce do Prahy. Ten pohled nikdy nedošel. V roce 1981 si mě pozvali do Bartolomějské, chtěli, abych odjel z Československa. Řekl jsem, že když dostanu pracovní výjezd, pojedu. Oni ale chtěli, abych se odstěhoval nadobro. Ostatně, už jednou jste se pokusil o násilný přechod státních hranic, řekl mi ten policajt. Nevěděl jsem o čem mluví. Pak otevřel šuplík, vytáhl ten můj pohled a položil ho přede mě na stůl. Nemělo cenu mu to vysvětlovat. Když nás tehdy v Rudě vyslýchali, zvonili zároveň u nás doma. Táta jim řekl, že můj útěk je nesmysl, ale ještě lepší byla paní Otčenášová, která prohlásila: Pánové, můj syn se pozítří vrátí. Peču mu kachnu, on ji má tak rád.\nRok 1969 pro vás znamenal stop spolupráci s médii. Zrovna, když se naplno rozjížděla vaše kariéra …\nMísto focení do novin jsem dělal pomocného zahradníka na zámku Kratochvíle. V Netolicích mi nabídli, abych se stal místním fotografem. Měli však podmínku, že budu hrát v místním ochotnickém divadle, takže z toho nakonec sešlo. Na zámku jsem ale vydržel tři krásné sezóny.\nV roce 1967 mi ho na sjezdu spisovatelů představil Pavel Kohout. Zásadní bylo setkání o tři roky později, kdy jsme se setkali na svatbě Pavla Juráčka. Pak se začalo jezdit na Hrádeček a k Pavlovi Kohoutovi na Sázavu. Byla to taková dvě centra, lidi z Literárek, Klíma, Vaculík, Kliment a ti mladí. Underground jsme ale začali vnímat až v době procesu s Plastikama. Hezky to vyjádřil profesor Patočka, který řekl, že petici proti procesu s Plastiky podepíše, ale jejich hudbu poslouchat nemusí.\nPodle jakého klíče fotíte, máte dopředu promyšlenou kompozici?\nNe, to musíte vidět na místě. Pokud se fotí v kanceláři, je ta situace stereotypní, hodně fotek se nedá použít. Mění se samozřejmě lidé, kteří se s Havlem setkávají. Zajímavé ale je, když se někam jede. Například v létě se bude točit Odcházení, Václav ho bude režírovat, a tak tam pojedu fotit. Dokonce si přál, abych v tom filmu hrál – že prý budeme s Bohdanem Holomíčkem, Tomki Němcem a Karlem Cudlínem paparazzi.\nKdo z fotografů vás v začátcích ovlivnil?\nK fotografování mě dostal Ota Richtr, fotograf na volné noze, který v roce 1964 emigroval. Když mi bylo 15, dal mi na fotografickém kroužku do ruky Leiku. Naprosto mě to uchvátilo. Vyučil jsem se, šel na grafickou školu, pak jsem byl rok a půl ve Světě sovětů, odkud mě vyhodili kvůli neplnění pracovních povinností a nekázni. Od roku 1965 jsem na volné noze. Když jsem ležel na zádech, ležel jsem za svý. Ještě dneska dost lidí nechápe, co to znamená starat se o sebe. Chodí do zaměstnání, předstírají práci – to je valná část úředníků – a pak není divu, že 12 % lidí volí komunisty. Zoufale nám tady chybí šlechta, její elegance, noblesa, intelekt, nadhled, zkušenost.\nListopadové naděje se tedy nenaplnily?\nOčekávání bylo obrovské, ale zároveň naivní a bláhové. Společnost na tohle nebyla připravená. Hned po revoluci založila Zuzana Mausová v Ženevě České zastupitelství a chtěla, aby ho slavnostně otevřel Jirka Dienstbier. Poslala letadlo, letěl jsem s ním a fotil. Když jsem vrátil, vyprávěl jsem kamarádům v hospodě, jak je to úžasné. A oni se mě zeptali, kolik tam stojí pivo. To jsem nevěděl. Další jejich otázka zněla, jak jsem se tam domluvil. Německy se dá domluvit, já na to. A jejich závěr byl: k čemu nám byl ten osmdesátejdevátej dobrej? Jazyk neumíme, peníze nemáme, nikoho tam neznáme, tak co bychom tam dělali. Opona zde vytvořila uzavřenou společnost, která se západu bála. Jeden kamarád mi říkal, že když byl rok zavřenej, minimálně další rok mu trvalo, než si zvykl na poměry v normálním životě. A my byli zavření 40 let, takže dalších 40 let bude trvat, než pochopíme zákonitosti, které fungují v západním světě.\nFotíte řadu kamarádů, českých i světových osobností, překvapil někdo z nich, ať už pozitivně nebo negativně?\nMěl jsem to štěstí, že jsem měl kolem sebe lidi, kterých jsem si vážil a kteří se nikdy nezpronevěřili svému vyznání. V roce 1990 jsem se seznámil s arciopatem Opaskem. Bylo po mši a opat si stěžoval na jídelníček. Bratři prý maximálně ohřejou konzervu. Nedalo mi to a zeptal se ho. Otče, co kdybych vás pozval na oběd, moje Marjánka skvěle vaří.…To bych ti byl, chlapče, velmi vděčnej, odpověděl mi. Od té doby jsem si ho vozil domů každých 14 dní na večeři. Byl to zářný příklad člověka, který nikdy neslevil – za Němců maléry, za bolševika dostal doživotí. Nikdy neuhnul. Bohužel takových lidí je čím dál méně.\nJeden slavný fotograf prohlásil, že jsou pro něj nejdůležitější okamžiky, kdy nefotí …\nNaprosto souhlasím, protože buď fotografuji nebo poslouchám. Na sjezdu spisovatelů v roce 1967 jsem poprvé slyšel, jak někdo otevřeně a fundovaně kritizuje komunisty. Ať to byl Milan Kundera, Ivan Klíma, Ludvík Vaculík, Václav Havel nebo Pavel Kohout, který se přihlásil a před plejádou komunistických spisovatelů přečetl dopis od Solženicyna. V takovou chvíli se nedá fotit.\nSledujete současnou dokumentární fotografii?\nJsou zde bezesporu vynikající fotografové, Šibíkem počínaje přes Neffovi, prostě kluci, kteří digitální fotku pochopili a srostli s ní. Nebo Bohdan Holomíček – ten nefotí, ale filmuje. Vstoupí tady do dveří a od té chvíle to mačká. Říkám mu: co blbneš, Bohdane? A on: Fotím! Dělá z toho pak takové pásy, které jsou velmi oblíbené ve Francii. Je to jeden z nejlepších fotografů vůbec, i když poté, co přešel na digitál, mu trochu nerozumím. Dál třeba Pepík Koudelka …\nOldřich Škácha, * 16.10.1941\nv PrazeVystudoval fotografii na Státní grafické škole v Praze, od roku 1962 pracoval jako fotoreportér pro řadu československých a zahraničních vydavatelství. Po roce 1968 byly jeho novinářské aktivity komunistickou vládou zakázány. Byl členem skupiny disidentů vedené Václavem Havlem a dalšími prominenty české inteligence. Po roce 1990 pracoval jako fotograf na volné noze pro Kancelář prezidenta republiky. Od roku 1996 pracuje pro řadu českých vydavatelství a zabývá se fotografováním osobností českého politického a kulturního života.Josef Koudelka fotil také srpen 1968. Jaké to je, když se díváte na fotografie někoho jiného ze stejné události?\nTo se nedá srovnávat. Pepík měl jednu velkou výhodu – fotil předtím na Slovensku cikány. Jednou jsem ho potkal s vyraženýma zubama. Byl jsem na cikánský svatbě a když se vožrali, byl jsem tam jedinej bílej, tak jsem dostal přes držku, vyprávěl. Doufám, že už s tím blbnutím skončíš, řekl jsem mu na to. Proč? To je přeci život! V srpnu fotil, já se díval. Udělal jsem sice 80 fotek, ale on vylezl na tank a fotil! To by mě ve snu nenapadlo.\nMáte téma, které vás vždy lákalo, ale zatím jste ho nerealizoval?\nVždycky jsem chtěl fotit Šumavu. Viděl jsem ji nafocenou v barvě, jak to všechno kvete – ale to není Šumava. Je přeci smutná, zádumčivá, nostalgická, černobílá. Byl jsem tam jednou v listopadu fotit na Modravě a Březníku, déšť, sníh, zima. Za dva tři dny jsem měl dvacet fotek, ale pořád to nebylo ono. Příští rok zase. Pochopil jsem, že to člověk musí mít v sobě. Proto jsem obdivoval svého kamaráda a skvělého fotografa Honzu Reicha. Nebo starého pana Sudka. Když jsem byl na škole, nosil jsem mu stativ. Fotil Národní divadlo ze Střeleckého ostrova, od Petřína krásné šikmé světlo. Stáli jsme tam asi hodinu, mrknul se na matnici a řekl: Fešáku, ono to dneska nesvítí, jdeme domů. Byl jsem s ním ještě asi dvakrát a nikdy jsem to nechápal. Prostě to světlo cítil.\nV létě chystáte výstavu na Nové scéně Národního divadla. O co půjde?\nBude to dvaadvacet rámů, do každého se vejdou dva portréty. Povídat si tam spolu budou kardinál Špidlík a opat Opasek, Pavel Tigrid a Zdeněk Urbánek, Škvorecký a Petr Kabeš. Václav Havel se tam objeví také, ale o něm výstava není. Jemu je věnována ta v baru Krásný ztráty Havel a ti druzi, kterou bude až do 21. srpna pravidelně obměňovat, takže se vlastně jedná o více výstav v jednom rámci.\nTři roky spolupracujete s naším časopisem. Je pro vás ta spolupráce v něčem specifická?\nJediný časopis, který stabilně kupuji, je Respekt. A zjišťuji, že váš časopis začíná být stejně kvalitní. Jak fotograficky, tak textově – má prostě obsah. Vyjma mého rozhovoru, který je naprosto bezobsažný, si vybíráte lidi, kteří mají v hlavě mozek. Prostě radost číst.\nTagy: fotografie, Václav Havel