Odborné přednášky o genetickém kódu\nVložil/a kreacionismuscz, Út, 02/22/2011 - 10:44\nCyklus přednášek Společenského centra Londýnská 30, Praha 2. Videa jsou převzaty z TV HOPE.\nPřednáší Prof. RNDr. Vladimír Král, DSc.\nVíte, že se naše lidské geny liší jen o 0.1% a přesto jsme každý jiný? Jsme zajatci vlastní DNA? Je všechno zapsané v genech? Co můžeme ovlivnit a co už ne? Něco je nám dáno, např.: Ani při své hlavě nepřísahej, protože nemůžeš způsobit, aby ti jediný vlas zbělel nebo zčernal. (Mt 5:36) Jiné věci se vytváří, když reagujeme na podněty z ostatního světa. Raději si však prohlédněte videa.\nNapsal uživatel Daniel (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 13:57.\nTen odkaz na Tomáše Akvinského je v latině, ale dají se rozkliknout jednotlivá témata Summy a ta jsou přeložena.\nZkuste si také najít i sv.Hildegardu z Bingenu. Potěší Vás její rozměr. Její hudba je na youtube. Dále naleznete její díla, které řeší vztah člověka k přírodě.\nT.Halík se snaží Jana Husa jaksi rehabilitovat. Snaží se o jeho připomenutí veřejnosti. Dodnes ta otázka pálí - to je jeden z těch neuralgických bodů dějin.\nNapsal uživatel Eva (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 12:05.\nAno, myslím filosofickou antropologii...: -)\nNevím, co konkrétního si pod tím pojmem mám představit, o co se jedná.\nNa T. Akvinského se chystám, často se setkávám s odkazy na jeho učení a v téhle oblasti mám dost mezer. Takže výhledově...na tu Sumu jsem koukala, ale to je v latině...nebo jsem hledala špatně?\nCo se týká odsuzování církve, četla jsem zajímavou úvahu T.Halíka - trochu jiný pohled na Husovu kritiku církve a na důsledky, které z této kritiky vyplývaly. Ale teď nemám po ruce text, o který bych se opřela, tak event. jindy.\nJde o situaci, kdy de facto dochází k popření platnosti vykonané Boží milosti.\nNapsal uživatel Daniel (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 11:17.\nMyslíte filozofickou antropologii.\nNo, jistě na netu naleznete nějaké odkazy. Zajímavou antropologii má profesor Habáň, dominikán. Jde ale o starší literaturu, takže nevím, zda byste ji ještě sehnala. Je dost ucelená s množstvím pramenů a odkazů. Zabíhá od nejstarších úvah až k modernizmu, který cupuje a vyvrací.\nJestli Vám ale mohu doporučit, tak Tomáše Akvinského a jeho Summu teologickou - otázky a odpovědi.\nTu naleznete na netu - zadejte Krystal OP - pak klikněte na knihy online - vlevo. Tam je kompletní Summa.\nDobrý souhrn poskytuje rovněž Filozofie náboženství od Petera Coleho.\nOno je těžké hodnotit círekv z historické pozice, protože chybí mnoho pramenů. Nedá se proto ani odsuzovat. Většinou je odsuzována ideologicky.\nV církvi jde hlavně o spásu, kterou ona zvěstuje. Má všechnu moc od Krista /to jsou ty klíče, které Petr dostal (Mt16,19)/.\nCírkev je Boží milostí zřízena a má moc konat:\nkřest /křtít ve jménu Otce i Syna i Ducha svatého/\nbiřmování / seslání Ducha svatého/\neucharistii /přepodstatnění chleba a vína/\nmanželství /svazovat i rozvazovat skrze Krista/\nsvátost nemocných /poskytovat duchovní i fyzickou posilu v nemoci (ve smyslu Jakub 5,14-16)/.\nNapsal uživatel Eva (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 10:55.\nad - Tertullianus kdysi poznamenal, že krev křesťanů je semenem pro další křesťany.\nNo právě...situace byla tak jako tak neudržitelná, křesťanství se šířilo navzdory všem sankcím.\nKonstantin v podstatě neměl jinou možnost, než stav akceptovat.Ale už jsem psala - neorientuju se v tom nijak podrobně.\nPS - nedávno jste tu zmínil psychologickou antropologii. Ráda bych si něco přečetla, jestli mi dáte odkaz...\nNapsal uživatel Daniel (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 10:40.\nDějiny křesťanství /církve/ začínají zmrtvýchvstáním Krista. Kristus sám řekl /Mt10,22-23/- budou vás pronásledovat pro mé jméno.\nA rané dějiny křesťanství vykazují pronásledování, které v různé míře probíhá až do 4.století.\nZestátnění náboženství bylo pak výsledkem jednak náboženské svobody /Milánský edikt - Konstantin I. r.313/, tak i nové politické úvahy, vyplývající z narůstajícího počtu křesťanů.\nTertullianus kdysi poznamenal, že krev křesťanů je semenem pro další křesťany.\nSamotný římský císař měl kromě své tradiční role vládnutí, také na starosti otázky náboženské - pontifex maximus.\nKonstantin se tak i logicky považoval za hlavu církve. Fakticky jí ale nikdy nebyl - dokazuje to literatura z jeho doby /Eusebios z Kaisareie, Sokrates Scholastikus/.\nNapsal uživatel Eva (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 10:21.\nPřijetí křesťanství jako oficiálně uznané náboženství nemohl být jiný než politický akt. Náboženství a politika byly v té době spojené nádoby, nebo ne?\nA ty špitály,sirotčince atd...přesně to jsem měla na mysli tou charitou.\nad - Na světě nenajdete organizaci, která by oplývala jen klady, nebo která by neměla "trámy ve vlastních očích, když hledí na třísky v očích druhých\nNapsal uživatel Daniel (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 09:58.\nnásledné utahování šroubů ze strany KC - to se samozřejmě popřít nedá. ¨\nJedni říkají, že katolická církev bránila sektám v jejich činnosti a kritizují ji za to - že tak bránila náboženské svobodě.\nDalší říkají, že katolická církev neexkomunikovala zločince a velké hříšníky - že s nimi souhlasila a podporovala je.\nJe v tom jistý rozpor.\noficiální přijetí křesťanství byla spíš politicko-mocenská záležitost, než ryze duchovní.\nTo si nemyslím. Rozvoj klášterů, škol, univerzit, špitálů, uměleckých děl svědčí o duchovním počinu.\nPolitika byla jen výrazem vzájemné komunikace. Je nutné studovat dějiny do hloubky.\nTím ale něříkám, že je církev bez chyb. Jen říkám, že chybují všichni. Na světě nenajdete organizaci, která by oplývala jen klady, nebo která by neměla "trámy ve vlastních očích, když hledí na třísky v očích druhých".\nEvě. Křesťané a objevy\nNapsal uživatel Daniel (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 09:38.\nTo je pravda. Obecně se soudí, že na západě římské říše panoval zpočátku větší neklid, než na východě. Tehdy na západě skutečně němel nikdo zájem o praktickou vědu.\nNapsal uživatel Eva (neověřeno) dne Pá, 03/11/2011 - 09:22.\nNo jo...s některými verši v Bibli si vyloženě nevím rady a ten, co zmiňujete, patří nezi ty hodně nesrozumitelné.\nNějaký hlubinný výklad to jistě má, možná to znamená, že Krista nepřijmou všichni, že přijetí Krista způsobí neshody mezi lidmi, což se taky dělo...nevím.\nad - Stejně tak ale historii netvoří jen křesťanské náboženství\nSouhlasím na sto procent.\nad - není to náhodou tak, že ti co se ke křesťanům přidají, jsou si podle nich trochu rovnější\nPodle nich možná...netroufám si za ně mluvit. To můžeme říct o všech náboženstvích, že si každý preferuje to svoje.\n19Bůh v Kristu uzavřel se světem mír! Přestal lidem počítat viny a zprávu o tom smíření svěřil nám.\nMyslím, že nemá smysl argumentovat jednotlivými citacemi z Bible. Když u toho není celý kontext, sdělení se naprosto vytrácí.\nad - A to nic z toho předtím neexistovalo\nExistovalo. Ale taky existovaly lidské oběti....\nTady se ten kodex dostává jaksi "černé na bílé"...\nTo asi tak ode mě vše...chci tím říct, že úpadek na poli objevů v přírodních vědách nemusí být nutně primárně spojován s nástupem křesťanství, ale může mít mnohem hlubší podhoubí. V té době se hýbala celá Evropa, rozpad římského impéria, stěhování národů, mísily se kultury /měnila se entropie...?...: -) / a + následné utahování šroubů ze strany KC - to se samozřejmě popřít nedá. ¨\nNota bene - oficiální přijetí křesťanství byla spíš politicko-mocenská záležitost, než ryze duchovní.\nVíc k tomu nemám co dodat - nijak podrobně jsem se tím nezabývala.\nto Eva - živná půda 2\nNapsal uživatel Stoura dne Pá, 03/11/2011 - 08:16.\nad To není nesouhlas, jen si myslím, že to není tak ostře a ohraničeně černobílé.\nMůj nesouhlas směřoval k argumentu, že křesťané pro samé obtíže neměli čas dělat vědu. Ve srovnání s Řeckem podle mne ten argument neobstojí.\nad Historii lidstva přece netvoří jen objevy.\nS tím souhlasím. Stejně tak ale historii netvoří jen křesťanské náboženství. Svůj pohled jsem uvedl jako protiváhu pohledu, zaměřeného úzce jen na to náboženství.\nad Dějiny starého Řecka i Říše římské jsou taky neodmyslitelně spjaté se spiritualitou...\nRozdíl je ale v tom, jestli ta spiritualita brání či nebrání v samostatném myšlení.\nad Je tu něco, co dříve nebylo - nový pohled na člověka jako rovného s rovným před Bohem - hmm - a není to náhodou tak, že ti co se ke křesťanům přidají, jsou si podle nich trochu rovnější?\nad soucit s tím nejubožejším, - to samozřejmě bylo i před křesťanstvím\nad nová smlouva mezi Bohem a člověkem V každém náboženství, které si hrálo na smlouvu s Bohy, byla původně ta jeho smlouva nová\nzvěst lásky v Evangeliích,\nTa láska je taková ... zvláštní. Bible k tomu hovoří jasně: nepřišel jsem uvést pokoj, ale meč. Neboť jsem přišel postavit syna proti jeho otci, dceru proti matce, snachu proti tchyni; a nepřítelem člověka bude jeho vlastní rodina. Osobně si myslím, že Buddhova prostřední cesta je mnohem lepším způsobem spirituality. Ale než najdu něco staršího, tak tomuto způsobu lásky punc novosti nebudu upírat.\nad nastupuje na scénu soucit, láska, odpuštění a charitativní činnost\nA to nic z toho předtím neexistovalo? Celá tahle směska citů, postojů a činností existovala i před nástupem křesťanství.


Je dobře brát dítě na pohřeb? - Úvod | ASKLEPION s.r.o.\nJsem asi ještě v šoku z toho všeho, co se stalo. Můj bratr měl autonehodu a bohužel ji nepřežil. Celou rodinu to samozřejmě strašně sebralo, nejvíc jeho manželku a moji mamku.\nJá se snažím plakat hlavně v noci a netrápit tím moc moje děti, kterým jsou tři a sedm let.\nUž teď, po třech dnech, na nich ale vidím, že reagují podrážděněji, jsou ubrečenější a celkově dělají víc “scének”, než je to u nich obvyklé.\nTrápí vás obtíže při výchově dětí? Ocitla se vaše rodina v těžké situaci a nevíte, jak z ní ven a kdo vám může pomoci? Dotazy posílejte na [email protected] s heslem Rodinná poradna. Vaše příběhy budou zpracovány redakcí a zodpovězeny. Je možné je anonymizovat.\nO strejdovi jsem jim řekla, že odešel do nebíčka, odkud na nás teď dává pozor. Oba synové to vzali celkem věcně, strejdu měli rádi, ale asi si moc neumí představit, že už ho nikdy neuvidí.\nNyní váhám nad tím, jestli je mám vzít s sebou na pohřeb. Na jednu stranu mi přijde správné, aby se se strejdou taky rozloučili a jeho smrt pro sebe nějak uzavřeli. Na druhou stranu se ale bojím, že je dramatické prostředí pohřbu v kostele, s varhany a plačícími lidmi, může nějak traumatizovat, zejména tedy mladšího syna.\nJaký je váš názor? Patří děti na pohřeb? A co mohu udělat pro to, aby se emoce u nás doma co nejdřív uklidnily?\nDobrý den Marino, píšete o náhle smrti Vašeho bratra. Popisujete smutek, který se snažíte ukrýt před syny, aby se jím netrápili. Vnímáte, že tato situace je také velmi těžká pro bratrovu manželku a vaši matku.\nNa svých dětech pozorujete změny v chování – vnímáte u nich větší podrážděnost a plačtivost, než jste zvyklá.\nZajímáte se také o to, co je možné udělat, aby děti netrpěly Vaším zármutkem a pro to, aby se emoce u Vás doma co nejdříve zklidnily a závěrem si kladete otázku, zda děti vůbec patří na pohřeb.\nOceňuji, že i v pro Vás těžké situaci přemýšlíte nad tím, jak tato událost zasáhla Vaše děti. Vnímáte jejich změny a přemýšlíte nad tím, co je pro ně dobré.\nNejdříve bych se ráda zmínila o období prožívání ztráty jako takové.\nČlověk se při vyrovnávání se ztrátou svého blízkého ocitá v různých fázích smutku – od toho, kdy možná popíráte, že se to vůbec stalo, přes hněv a kladení si otázky „proč“, až do přijetí toho, co se stalo, včetně smutku a truchlení.\nNe vždy fáze probíhají v daném pořadí a reakce na ztrátu jsou stejně jedinečné jako osoba, která je prožívá. Jde ovšem o důležitý proces, který musí proběhnout. Stejným procesem prochází také ostatní příbuzní, včetně Vašich synů.\nDěti často na nečekané situace a chování dospělých reagují tak, že mění i své chování – např. více zlobí, pláčou, atd. Také většinou nemají mnoho možností, jak si o tom, co se vlastně děje, s někým pohovořit. Vždyť dospělí se je naopak snaží ochránit od smutku tím, že o smrti, ztrátě a prožívání moc nemluví…\nDomnívám se, že je dobré s dětmi o situaci, která nastala, mluvit otevřeně a srozumitelně. Píšete, že máte dva syny v různých letech – pro každého bude forma vysvětlení zřejmě jiná.\nNebojte se o úmrtí strýce s nimi hovořit přirozeně a tak, jak jste spolu zvyklí, pak Vám budou rozumět.\nJe dobré být v prožívání svých emocí vůči synům otevřená – a zejména smutku, o kterém píšete; popsat, proč jste smutná a také je vlastní otevřeností motivovat tak, aby Vám mohli sdělit to, co prožívají.\nNakladatelství Cesta domů vydalo několik knížek pro děti různého věku, které se formou pohádek, obrázků a příběhů věnují způsobům, jak dětem sdělit, že někdo umřel, co se děje pak, proč jsou lidé smutní apod.\nI zde byste možná mohla nalézt způsob, jak spolu o ztrátě Vašeho bratra (a jejich strýce) se syny mluvit.\nDalší možností může být využití péče psychoterapeuta, který se, spolu s Vámi a případně i Vašimi dětmi, bude věnovat aktuálnímu prožívání situace a tomu, co právě budete potřebovat.\nNakonec se ptáte, zda je dobré brát s sebou děti na pohřeb. Vnímáte, že by bylo dobré, kdyby se synové se strýcem rozloučili, zároveň ale cítíte hrozbu v tom, že by pro ně okolnosti na pohřbu mohly být neúnosně těžké. Opět doporučuji o pohřbu se syny nejdříve hovořit.\nVysvětlit jim, co vlastně „pohřeb“ znamená, proč je, jak probíhá, jak jej vnímáte Vy. Nebo je dobré dát dětem nějakou další možnost, jak se se strýcem rozloučit – např.\nudělat si po oficiálním pohřbu rozloučení jen doma v rodinném kruhu, kde pak například mohou napsat strýci dopis nebo mu poslat plyšáka do nebe, aj.\nV případě mladšího syna to záleží spíš na Vás, jak se rozhodnete: Vy ho znáte nejlépe, myslím tedy, že zvolíte variantu, které Vám pro něj bude připadat nejlepší.\nKdyž byste se nakonec rozhodla vzít syny na pohřeb s sebou, zkuste poprosit blízkou osobu o doprovod pro případ, že by pohřeb byl pro děti příliš těžký (nebo i jen dlouhý).\nV takové situaci s nimi může odejít do jiných prostor a Vy můžete v loučení s bratrem zůstat.\nTereza Andressonová, terapeutka a krizová interventka centra Modré dveře\nDítě, smrt a zármutek\nZe zmíněných okrajových zpráv si dítě nemůže udělat představu o vážnosti stavu nebo dokonce o úmrtí, nemůže intuitivně sledovat kontinuitu života a smrti.\nMůže tak získat zkreslující představu, že společnost patří jen mladým, zdravým, ekonomicky úspěšným, a handicapy, nemoci, neštěstí či smrt jsou jen senzacechtivé vteřinové šoty večerních zpráv. Na tomto trendu se podílejí všechny hromadné sdělovací prostředky i počítačové hry.\nPři každém sledování napínavého televizního programu či počítačové hry dítě zapomíná, že nejde o realitu, a začíná žít ve virtuálním světě. Přestává mít zájem o reálné emoce.\nV počítačovém světě lze figurky – hrdiny i odpůrce – „myší“ zabít, odstranit, rozstřílet, nebo jim naopak věnovat více životů. Tato expozice agrese a brutality postupně dítě zbavuje lidského náhledu na hrůzu reálného násilí, mizí soucítění, schopnost pomoci a chápání podstaty smrti.\nV poslední době se situace kolem umírajících přece jen začíná zlepšovat. Vznikají hospice, zajišťující kontakt umírajícího s rodinou. I v dnešním hektickém a odosobněném čase tam mohou příbuzní přijít na návštěvu kdykoliv, dokonce i s dětmi a oblíbenými domácími zvířaty.\nKdy s dítětem začít mluvit o smrti\nVzdělávání dětí o smrti by mělo začít vysvětlením, že všechny živé entity jsou součástí životního cyklu; rostliny, zvířata a lidé se rodí, vyrůstají, žijí a umírají. Stále ještě je rozdíl mezi venkovskými a městskými dětmi.\nDěti z venkova vidí cyklus života a smrti na květinách, obilí, stromech, zvířatech, ale i lidech. Učení může začít už v prvním roce života, aby dítěti umožnilo ve druhém, třetím roce položit první otázky. Odpovědi rodičů ovlivní, bude-li dítě považovat smrt za přirozenou, nebo nepřirozenou součást bytí.\nČasto strach dospělých mluvit o konci života neúmyslně zkresluje a mění bezprostřední postoj dítěte k smrti.\nPrvní zkušenost dítěte se smrtí je spojena zpravidla s úmrtím domácího zvířete. Zvíře, kterému dítě předalo svou lásku, najednou není, což je hluboký emoční prožitek, frustrující ztráta.\nV některých případech je zármutek nad zvířetem větší než nad smrtí rodiče nebo blízké osoby. Je přirozené promluvit si s dítětem o smrti jeho zvířete a poté uspořádat malý pohřeb.\nDítě může mít při pohřbu aktivní roli a učit se z této události.\nDěti potřebují určitou dobu, která jim umožní prožívat smutek, proto není vhodné nahradit zvíře ihned jiným. Děti by pak mohly věřit, že i lidé mohou být po smrti nahrazeni. Při osvojování nového zvířete je důležité zachovat si vzpomínky na zvíře minulé, na starého kamaráda, hledat podobnosti a rozdíly, uvědomovat si nového tvora. Není vhodné zvíře odstraňovat nebo předstírat, že uteklo, nebo je nenápadně zaměnit identickým novým. Děti poznají rozdíl a ztratí důvěru v to, co dospělí říkají. Způsobí to, že dítě nebude schopno akceptovat smrt jako část života.\nJak dítěti smrt oznámit\nSmrt rodinného příslušníka, zvláště je-li pro dítě klíčovou osobou, může vyvolat silné emoční reakce. Objevují se pocity ztráty, prázdnoty, smutek spojený s okolnostmi kolem smrti, poruchy spánku, ztráta chuti k jídlu, dráždivost, neschopnost efektivně zvládat některé úkony před jinými lidmi (sociální inhibice), nebo naopak verbální agrese, eventuálně agování.\n1) Malé děti ztrácejí zvídavost, školáci se zhoršují ve školním výkonu. Dítě má právo co nejdříve poznat skutečnost (co se stalo), přirozeně se soucítěním, ale realisticky. V opačném případě děti dle tónu hlasu a jiného chování okamžitě poznají, že se „něco“ děje. Jejich úzkost se zvýší, jsou-li požádány, aby opustily místnost, šly si hrát, nebo slyší-li šepot.\nSdělení je těžké. Dítě by mělo být v tělesném kontaktu s tím, kdo mu ztrátu sděluje; dle věku by mělo být drženo na klíně, v objetí či jen za ruku či ramena. Důležitější je, co dospělý dělá, než co říká. Měl by verbálně i nonverbálně ubezpečovat dítě, že je zde pro něj, že se o něj postará, že to spolu zvládnou.\nZpráva o úmrtí by měla být pravdivá, bez zbytečných detailů (tatínek zemřel při autonehodě, srazila se dvě auta na dálnici; maminka měla nevyléčitelnou nemoc atd.). Sdělující by měli volit slova reálná a jasná – dotyčný zemřel a již se nevrátí.\nMnoho rodičů, kteří zápasí se svým vlastním zármutkem, má tendenci tragickou situaci před dítětem tajit nebo používat zavádějící slova, že zemřelý „odešel“, „vydechnul“, „ztratil se“, „je na dlouhé pouti“, „usnul“, „spí“, nebo „usnul navždy“. Taková slova nedovolují dítěti porozumět finalitě smrti, její nevratnosti, rozeznat realitu od fantazie.\nPo takových sděleních si může myslet, že odcházející osoba se o něj nezajímala, a proto jej opustila bez rozloučení. Může se rovněž obávat spánku, aby ho ostatní nepovažovali za mrtvého a eventuálně nedali do rakve.\nJe důležité zmínit se, že mrtvý nedýchá, netluče mu srdce, nemůže se hýbat, jíst, nemůže vidět, slyšet, myslet. Smrt je realita, které je nutno čelit a se kterou se musíme vyrovnat jak psychologicky, tak duchovně. Křesťané akceptují realitu smrti a potvrzují realitu vzkříšení.\nJe nezvratným faktem, že děti lépe rozumějí vysvětlení, že smrt je přechod ze země do nebe, než že to znamená úplný konec života. Avšak není vhodné příliš akcentovat realitu smrti.\nDěti by se měly ptát, měly by být povzbuzovány k otázkám, měly by říci, co cítí ke smrti, co si o ní myslí, co o ní vědí. Dospělí by měli na otázky pravdivě odpovídat, a pokud nevědí, přiznat to.\nNejčastější otázky dětí: „Proč je smrt? Proč lidé musejí umírat? Co se s lidmi stane, když umřou, kam jdou? Tatínek či maminka umřel proto, že jsem zlobil? Jednou jsem si přál, aby umřel…“ atd.\nBudete mít zájem: Potraviny pro zdravé zuby – co jíst pro zdraví zubů?\nDěti a pohřby\nSmrt v rodině vytvoří kritické období přechodu, je to čas potenciální krize. Ve společnostech přírodních národů vznikly obřady přechodu, které měly pomoci lidem projít kritickými obdobími, jako je např. obřad dosažení nového životního stadia – dospělosti, zásnub, svatby, narození dítěte nebo smrti.\nNaše kultura už zasvěcovací obřady neprovádí, ale v každém z nás přetrvává archetypální potřeba zasvěcení, která pomáhá v kritických obdobích života.\nPohřební obřady představují veřejné potvrzení skutečnosti, že došlo k závažné změně, a prostřednictvím mocné symboliky rituálu se oživují archetypální složky příslušející určitému životnímu stadiu.\nDítěti je třeba vysvětlit pojem „pohřeb“ způsobem odpovídajícím jeho vývojové úrovni myšlení. Jde zejména o to, jak bude tělo mrtvého vypadat a co se bude dít během obřadu a co na hřbitově. Volba, zda se dítě chce pohřbu zúčastnit, už by pak měla zůstat na něm. Některé děti účast na pohřbu odmítnou, i když se jedná o jejich vlastního rodiče.\nPak rozhodně není vhodné je napomínat nebo dokonce obviňovat. Je možné nahrát pohřební akt, aby si jej dítě, bude-li chtít, poslechlo později, až bude starší. Pokud je to možné, lze dítěti dovolit, aby se podílelo na pomoci v domě, jako je zvedání telefonu a otevírání dveří, lepení obálek s parte atd. Dítě se potřebuje účastnit rodinného zármutku a dostat podporu od ostatních kolem sebe.\nVýhodou návštěvy pohřbu je, že dítě pozná realitu smrti a že tam bude mnoho lidí, se kterými může svůj smutek sdílet. Toto dává dítěti pocit podpory a sounáležitosti. Pokud je dítě ignorováno, může si myslet, že udělalo něco špatného. Malé děti mohou navštívit pohřební síň s někým, koho mají rády a komu důvěřují.\nVýhoda toho je, že pak nebudou vyděšeny hysterickým výbuchem některého z truchlících a mohou otevřeně vyjádřit své pocity.\nVývoj představy o smrti\nPro děti do tří let znamená smrt odloučení – separaci – od klíčové milované osoby. Poté často následuje tzv. separační deprese. Depresivní reakce vede k útlumu nebo k regresi, tj. k návratu do mladšího vývojového stadia (např. opět vyžaduje dudlík, pomočuje se atd.). Bolest dítěte je reakcí na oddělení od zemřelé osoby.\nV předškolním věku (4 až 5 let) je smrt chápána jako odchod, usnutí s možností návratu či probuzení. Děti věří, že mrtví mohou mluvit, spát, jíst a hrát si buď na nebi, nebo pod zemí. Smrt považují za vratný fenomén.\nPozději si vyvinou „magické myšlení“. Věří, že mají schopnost stvořit věci prostým pomyšlením nebo přáním a stejným způsobem je i zrušit.\nV tomto vývojovém stadiu si mohou myslet, že způsobily smrt milované osobě, když si přály, aby byla mrtvá poté, co se na ni rozzlobily.\nVe školním věku mezi 6. a 8. rokem smrt získává konkrétní podobu. Děti si ji představují jako kostru s kosou, která občas někomu usekne hlavu, ale de facto se lze před ní schovat nebo ji obelstít. Mnohdy se v tomto období projevuje až morbidní zájem o smrt – hřbitovy, rakve, márnice atd.\nVe věku 9 až 12 let již děti smrt chápou jako nevratný stav definitivního konce – „never more“. Vidí ji jako přirozenou součást života, avšak při nedostatečném vysvětlení ji mohou chápat jako trest za „špatné chování“.\nKumulace ztrát (úmrtím, rozvodem atd.) je jednou z příčin vedoucích hlavně v adolescentním období k sebevražedným úvahám.\nPochopení nevratnosti smrti může být urychleno konkrétní zkušeností v životě dítěte (třeba přítomností pětiletého dítěte při úmrtí prarodiče).\nNejméně se smrti bojí dospívající; konec se týká všech, ale jich ne. Snaží se jí vzdorovat značným riskováním – syndrom koketování se smrtí.\nReakce na úmrtí, ztrátu\nVnímavost členů rodiny ovlivňuje zármutek dítěte. Dítě potřebuje přítomnost dospělých, kterým věří, na které se může spolehnout. Ačkoliv každé dítě je jedinečné a žádné se nevyvíjí stejně, existuje několik běžných společných reakcí na ztrátu.\nDítě může reagovat jedním nebo i všemi těmito způsoby více či méně dlouhodobě. Děti prožívají smutek nejen s rozdílnou intenzitou, ale i po různě dlouhé časové úseky. Trvá to obyčejně po dobu jednoho až tří let, než se jejich zármutek úplně rozptýlí.\nZármutek je přirozená reakce na ztrátu. Utrpení je způsob, jakým se hojí žal. Dětem, stejně jako dospělým, musí být dovoleno trpět způsobem vlastním jejich temperamentu a osobnostnímu utváření.\nPři vyrovnávání dítěte se smrtí musíme brát v úvahu jeho současný věk, vývoj jeho poznávacích funkcí a stupeň porozumění smrti; vzít v potaz jeho přirozené mechanismy zvládání krizových situací.\nDítě může reagovat na ztrátu zlostí, vztekem, hyperaktivitou, návratem k dřívějšímu či méně vyspělému vzorci chování (regresí), somatizací nebo stažením do sebe. Důležité je, jaká byla emoční stránka a kvalita vztahu dítěte se zemřelou osobou.\nPokud si byli výjimečně blízcí a zemřelá osoba poskytovala dítěti bezpečí, je ztráta přirozeně větší, než kdyby šlo o vzdáleného příbuzného. Pokud byl vztah komplikován mnoha konflikty, bolest dítěte může být násobena pocity viny.\nV depresivním období truchlení děti popisují snížený zájem o dříve vyhledávané aktivity, bezradnost, neradostnost a ve velkém procentu sebevražedné myšlenky i úvahy bez náznaků sebevražedného chování.\nAdolescenti, kteří ztratili sourozence, mají zvýšený výskyt sebevražedných myšlenek. Podle amerického psychiatra Roberta Pynoose2) rodiče referují jen o zlomku změn, které se objevují u truchlících dětí. Zvláště depresivní rodiče jako by nevnímali zármutek a potřeby svých dětí. Pravděpodobně jim – kvůli vlastnímu zármutku – chybí kapacita pro pochopení žalu a stresu svých dětí.\nDéle než jeden rok po sourozencově smrti nejsou děti, ale především adolescenti, schopni o tomto tématu mluvit s rodiči.\nDítě cítí jakousi vinu, že na tomto světě zůstalo a žije, a zároveň se bojí, že by se totéž mohlo stát jemu, že by mohlo dostat stejnou nemoc, že dojde k nehodě ap.\nMá strach, že rodiče mu budou vyčítat, že přežilo, vidí jejich zármutek, a tak nabývá dojmu, že zesnulý sourozenec byl rodiči i rodinou milován daleko víc než ono samo.\nJe zjištěno, že dětský zármutek je podobný zármutku dospělých a doba truchlení kolem jednoho roku je také obdobná. Americký profesor psychiatrie Mardi Horowitz3) upozorňuje na „prázdná místa a situace“, jako jsou dřívější společné snídaně, večeře, návraty domů, cesty na chatu atd., kde zemřelý chybí více než v jiné hodiny dne.\nObklopující dospělí často nejsou dost citliví a vnímaví k těmto specifickým situacím a dítě se vyrovnává s žalem samo. Menší děti se snaží zemřelého hledat (v jeho oblíbeném křesle, před budovou, kde pracoval, atd.). Starší přenášejí „chybění, postrádání“ i do budoucna („nebude tu, až skončím školu, až mi bude 18, až se ožením“ atd.).\nVšechny děti mají fantazie o „znovu-spojení, znovu-setkání“ (např. čtyřleté děti, které si myslí, že je matka v nebi, hledají žebřík ap.). Starší nebo adolescenti referují, že zahlédli nebo slyšeli zemřelého. Všichni vědí, že jde o iluzi. Školní děti ale věří, že je to také díky touze zemřelého setkat se s nimi.\nVíce než třetině všech se o zemřelém zdají živé sny, třeba zcela neočekávaně, ještě půl roku po tragické události. Mnoho z nich si přeje zemřít, aby mohli být znovu s rodičem, sourozencem.\nTruchlení je dále ovlivněno okolnostmi úmrtí. Zda bylo očekávané nebo šlo o nešťastnou náhodu, neočekávanou nehodu, či brutální útok. Pokud byla milovaná osoba zavražděna nebo zabita, dítě pravděpodobně utrpí šok, který bude následován afekty vzteku a zlosti.\nV případě, že nebylo tělo po nehodě nalezeno, může se dítě těžce vyrovnávat s realitou smrti. Při terapeutické intervenci je nutné zjistit, zda nejde o kumulaci stresových událostí. Např.\nsmrt blízké osoby může být násobena zklamáním nad neúspěchem ve sportovním družstvu, špatnými známkami ve škole, změnou bydliště, ztrátou peněz, ztrátou domácího zvířete, ztrátou kamaráda, onemocněním atd.\nSmrt sebe samého\nI když zdravé dvanáctileté děti jasně chápou smrt jako nevratný konec, svoji vlastní smrt kladou do daleké budoucnosti. Ukázaly to psychoterapeutické skupiny s dětmi od 8 do 15 let, na nichž jsme řešili vztahové interakce.\nNa konci každého setkání dostali účastníci písemný test, do něhož jsme zabudovali čtyři otázky volně související s předvídáním konce. Jednou z nich byl dotaz: „Kolik si myslíš, že ti bude let, až tvoji rodiče zemřou?“ Celkem 80 % dětí odpovědělo, že to bude kolem 90 až 100 let.\nJiná otázka vyzvala účastníky, aby si představili, že „na konci jejich lesa je zeď“. Plných 70 % dětí zareagovalo odmítnutím této představy s tím, že tam nic takového není, a 20 % ve své představě připustilo jen nizoučké rozvaliny.\nTerapeuti s dětmi neprobírali téma smrti a ani neinterpretovali jejich odpovědi, pro individuální pohovory však byly tyto odpovědi důležité.\nZdravé děti neuvažují o vlastní smrti. Při pátrání po příčině se podařilo nalézt tři ochranné, podpůrné faktory pro zdravý vývoj dítěte.\nJsou to: laskavé rodinné prostředí s pozitivním sycením emočních vztahů, vyšší úroveň vzdělání nebo aktivní sportovní zařazení, případně různé zájmové činnosti, a víra.\nVíra v sebe, lidi, svět i boha, vedoucí k otevřené možnosti zrání, k sebeobjevování, seberealizaci a transcendentnímu sebepřesahování.\nNejdůležitější je vědět, že děti truchlí jinak než dospělí. Smrt v rodině bude dítě trápit hlavně tehdy, když ztratí pocit jistoty a bezpečí a když na své otázky nedostane odpověď.\nTo, co děti postihuje, není samotný fakt smrti, ale prožitek ztráty všeho toho, co je v jejich mysli a v jejich citech spojeno se zemřelým člověkem. Tuto ztrátu si zpravidla neuvědomují ihned a najednou. Teprve s časovým odstupem přicházejí na to, o co přišly.\nSilně však na ně působí napětí v rodině, které umírání a smrt provází, mohou se cítit opuštěné těmi, kteří zůstali.\nDěti často potřebují po úmrtí blízkého člověka vyprávět svůj příběh – co se stalo, kde byly, když se dověděly o úmrtí, jaké to pro ně bylo. Jeden z nejlepších způsobů, jak můžete dítěti pomoci, je naslouchat jeho vyprávění bez hodnocení, dávání rad či vyjadřování vlastního názoru.\nNěkteré děti mluvit nechtějí. Může to být proto, že chrání dospělé kolem sebe před ještě větší bolestí. Když nasloucháte dětem, všímejte si proto také toho, o čem děti nemluví.\nJednou z povinností dospělých vůči dětem je chránit je. Pokud se rozhodujete sdělit dítěti pravdu o smrti někoho blízkého, můžete mít pocit, že dítě nebudete chránit.\nDěti se však vždy pravdu nějakým způsobem dozvědí, ať již přímo, nebo nepřímo (z chování dospělých, od kamarádů, z vyslechnutí hovoru dospělých apod.). Nikdy dítěti nelžeme, jsme upřímní a otevření. Pokud dítěti neřekneme pravdu, jen komplikujeme jeho truchlení.\nA ještě k tomu dostane dítě informaci, že je dobré lhát a že se dospělým nedá věřit.\nBudete mít zájem: Co je horší: pivo na víno, víno na pivo?\nDěti se učí kladením otázek. Pokud se ptají na okolnosti úmrtí nebo na smrt jako takovou, znamená to, že něčemu nerozumějí a chtějí to poznat. Ujistěte dítě, že je v pořádku, že se na takové věci ptá, a na otázky mu odpovídejte pravdivě.\nPokud něco nevíte, klidně řekněte, že nevíte. Je-li možné odpověď někde zjistit, udělejte to a vraťte se k otázce dítěte později. Buďte citliví k věku dítěte a jazyku, jaký dítě užívá. Děti obvykle nechtějí slyšet klinická fakta nebo „dospělé“ odpovědi.\nPoužívejte konkrétní slova jako „zemřel“ nebo „byl zabit“. Pokud např. použijete výraz „odešel“ nebo „ztratili jsme“, malé dítě může nabýt dojmu, že se zemřelý člověk vrátí.\nNejlepší je, když mají svého „průvodce“, který jim bude odpovídat na všechny všetečné otázky a vysvětlí smysl toho, co se stalo.\nNechávejte děti vybírat z několika možností\nDěti oceňují možnost volby stejně jako dospělí. Pokud je jim umožněno volit, cítí se být hodnotné. Děti nenesou dobře, když jsou opomíjeny. Děti se mohou podílet např. na výběru květin nebo oblečení pro zemřelého.\nUmožněte jim vybrat si, jakým způsobem se rozloučí se zemřelým. Umožněte jim volit všude tam, kde je to možné.\nMožnost volit přispívá k obnovení pocitu kontroly nad děním, který děti i dospělí po úmrtí blízkého člověka ztrácejí.\nZachovejte řád a zvyklosti\nPo úmrtí blízké osoby prožíváme život jako chaotický, nejistý a nepředvídatelný. Stejně tak jej prožívají děti. Obnovit pocit stability pomáhá zachovávání obvyklých rituálů, zvyků, denního řádu. Úmrtí s sebou nese často změny v životě.\nKaždá změna je určitou ztrátou, a může tedy zesilovat prožitky spojené s truchlením. Aby se děti snáze adaptovaly na změny, zachovávejte alespoň základní zvyky, jako je např. čas ukládání ke spánku, čas společného jídla nebo rodinné tradice.\nPro dítě je důležité sdílení a posílení citových vztahů v rodině, tedy i sdílení společné bolesti a smutku. Společné vzpomínky na zemřelého, na to, co konkrétního jsme s ním prožili, jsou pro dítě zvlášť důležité. Způsobů je mnoho, např. prohlížení fotek, obrázků, procházky na známá místa.\nLepení, kreslení, vyvěšování na nástěnku, modelování, procházky a povídání jsou dítěti důvěrně známé. Přizvat vzpomínky na zemřelého do těchto všednodenních činností je správné a pro dítě naprosto přirozené. Vzpomínání na zemřelého je součástí procesu zpracovávání jeho ztráty. Nebojte se např. říci: „Tvůj otec měl rád tuhle písničku.“ Používejte jméno zemřelé osoby.\nDěti se tak mohou naučit, že zemřelý člověk zůstává v životě těch, kteří žijí dál, a že hovořit o zemřelých není tabu. Děti tak mohou vyjadřovat své pocity spojené se ztrátou blízkého člověka. Dětem také dělá dobře, pokud mohou mít po zemřelém nějaký předmět nebo jeho fotografii. Oceňují, když se mohou podílet na třídění jeho věcí a rozhodnout se, které si nechají.\nPokud jsou děti příliš malé, nezapomeňte jim schovat takové věci, které by jim mohly později sloužit jako vzpomínka na zemřelého.\nVytvořte pro děti bezpečné prostředí, ve kterém mohou truchlit\nVytvoříme dítěti atmosféru jistoty a bezpečí. Ujistíme je a budeme je opakovaně ujišťovat, že je a zůstane v bezpečí, že je nadále milované a že se na nás může vždy ve všem spolehnout. V době kolem úmrtí to bývá snazší. Lidé jsou si blíž, jsou na sebe hodnější a mají tendenci si pomáhat. Když se dítě bojí samoty, měli bychom být s ním.\nMá-li potřebu být samo, nevnucujeme se mu. Není mnoho míst, kde by děti mohly otevřeně truchlit, vyjadřovat své emoce. Umožněte jim, aby si našly alespoň jedno takové místo, kde by se cítily bezpečně se svým smutkem. Může to být doma, u příbuzných, ve škole nebo u kamaráda. Děti, které zažily úmrtí blízkého člověka, potřebují ujišťovat, že je ostatní blízcí lidé neopustí.\nVyjadřujte jim zvýšeně svoji náklonnost a lásku.\nDovolíme dítěti plakat a být smutné. Smutek má být prožit. Ujistíme dítě, že plakat při zármutku je dobré a přirozené, že se mu uleví, že i my pláčeme, protože i my jsme smutní. Nebudeme se snažit je násilně rozptylovat, rozveselovat, vozit je někam za zábavou, sportem či dobrodružstvím. Dobře prožitý smutek je důležitým krokem při utváření osobnosti.\nEmoce spojené s truchlením mohou být různé. Od šoku, smutku přes vztek až třeba k úlevě. Umožněte dětem vyjadřovat všechny emoce, jak negativní, tak pozitivní. Mají-li například vztek, dovolte jim třeba bušit do polštáře. Je to zdravější, než abyste jim říkali: „No, tak.\nTakhle se hodná holčička nechová“. I když jsou určité obecné zákonitosti truchlení, respektujte individualitu prožívání vašeho dítěte. Myslete na to, aby dítě mělo dostatek fyzické aktivity. Tím se snižuje emoční napětí a uvolňuje se přebytečná energie. Emoce také děti vyjadřují ve hře.\nHra napomáhá ke zpracovávání ztráty.\nJinak také truchlí dítě čtyřleté a jinak dospívající šestnáctileté. V obou případech se může stát, že se dítě dočasně stane „mladším“. Nelekejme se toho, že je plačtivé nebo se chce mazlit a chovat. Respektujme to jako jednu z jeho cest.\nZ jiných se mohou stát „malí dospělí“. Mějte pro ně porozumění, buďte podpůrní. Nedovolte dětem, aby přebíraly role dospělých. Snažte se však, abyste děti nadměrně nechránili. Tím byste mohli brzdit jejich zrání.\nPokud u dítěte přetrvává chování typické pro mladší děti, poraďte se s odborníky.\nSamozřejmě vezmeme dítě s sebou na pohřeb.\nObřad pohřbu podtržený slavnostním oblečením, hudbou a květinami, často spojený s cestováním, hostinou a setkáním s příbuznými bude vnímat jako jasný rituál přechodu a pomůže mu to se smrtí se vyrovnat.\nJe to také událost, kdy se cítí být uprostřed dění a může je s ostatními prožívat. Pokud bychom je z toho vyčlenili, znejistíme je a může se cítit opuštěné.\nDěti se učí nápodobováním vzoru. Dospělý bývá pro dítě modelem vyrovnávání se s úmrtím blízkého člověka. Někdy mají dospělí tendenci schovávat svůj smutek před dětmi. Je třeba, aby se dítě naučilo plakat, vyjadřovat vztek, truchlit. Buďte jim příkladem. Dejte dětem na vědomí, že nejsou se svým zármutkem samy.\nDěti potřebují znát pravdu o smrti – přečtěte si rozhovor s dětskou onkoložkou Evou Hvížďalovou\nUmřela milovaná babička: Má jít vnuk na pohřeb? | Žena.cz\nJak vysvětlit někomu, kdo je teprve na prahu života, definitivnost smrti? Máme mu vůbec působit tolik bolesti? A jak to udělat, aby nemělo doživotní trauma z účasti na pohřbu?\n„Maminko, proč děda umřel? Kam odešel? To už ho nikdy neuvidím? Vůbec nikdy? A ty taky umřeš? Ale já ne!“ Ať chceme, nebo ne, dříve či později se podobným otázkám nevyhneme. Smrt prostě patří k životu a děti se musí naučit přirozeným způsobem truchlit. Když už je na to vhodný čas a jak s nimi promluvit? Od jakého věku jsou zralé jít na pohřeb?\nSmrt se neutají\nSe smrtí se děti setkají brzy: v pohádkách, v televizi, na procházce, když míjejí třeba mrtvé ptáčky. Berou ji jako něco nevítaného a zlého. Když zemře někdo, koho dítě zná a má rádo, nemá cenu to před ním tajit.\nTříleté dítě třeba nerozumí smrti, ale citlivě vnímá atmosféru v rodině a ví, že je něco v nepořádku. Rodiče jsou smutní a ono netuší proč. Dokonce si to může vztáhnout na sebe a cítit zmatek nebo vinu.\nProto s ním mluvte a začleňte ho do všeobecného truchlení.\nČtěte také: Zemřelo dítě: Jak to může máma přežít?\nTříleté dítě se smrti nebojí, protože ještě nechápe, že je to napořád. Teprve asi ve věku pěti, šesti let se začne měnit jeho vnímání času. Dojde mu, že smrt představuje velký předěl, nicméně její konečnost mu je stále nejasná.\nPostupně si uvědomí, že se smrt „stává“ starým lidem. Sebe však i nadále považuje za střed světa, jehož se konečnost netýká. Ta se stává jen druhým.\nDefinitivnost smrti v jejích důsledcích dokáže mozek pojmout až okolo deseti let, to je odpovídající čas probrat s dítětem plný význam smrti.\nNení to spánek\nAle i mladšímu dítěti lze vysvětlit, proč teskníte – samozřejmě přiměřeně věku. Třeba: „Babička už nikdy nepřijde. Zemřela, a nemůže se vrátit. Proto jsme smutní. Ale ty za to rozhodně nemůžeš. Měla nás moc ráda a my na ni budeme často vzpomínat.“\nKdyž se vás dítě zeptá na příčinu smrti, odpovězte, jak nejpřesněji umíte. Můžete vysvětlit, že její srdíčko už bylo opotřebované.\nNebo že přestalo fungovat tělo: nemůže běhat, jíst ani spát, ale ani necítí žádnou bolest. Rozhodně neříkejte, že mrtvý člověk spí nebo odešel.\nDítě by si potom mohlo myslet, že spánek a smrt jsou podobné, a bálo by se usnout. Nebo že maminka jen tak odejde do práce či na nákup, a už se nikdy nevrátí.\nNevyhýbejte se odpovědím. Pravdivé informace se dítě má dozvědět od rodičů. Když mu chybí, představuje si často věci mnohem horší než pravda. Malý chlapec, jehož otec zemřel na srdeční mrtvici, by si třeba mohl klást za vinu, že ho rozhněval, když si neuklidil hračky.\nPozor také na komentáře jiných lidí. Když dítě ztratí matku, řeči jako „to poslední dítě jí zničilo zdraví“ vyvolají zbytečný pocit viny. Proto o smrti s dítětem mluvte, opravíte při tom nesprávné názory nebo nepřesné informace. A ujistěte ho, že nic z toho, co udělalo nebo řeklo, smrt nezpůsobilo.\nUdržujte živou památku na ty, které jste milovali. Prohlížejte si s dětmi fotografie, vyprávějte, vzpomínejte. Dítě se tak naučí vzpomínat na zemřelého jako na součást svého života.\nVyjádřete vlastní emoce, ale neděste dítě přehnaným žalem. Na druhou stranu, nesnažte se být dokonalí. Je v pořádku, budete-li před dítětem plakat. Dítě pochopí, že smutek a pláč smrt prostě doprovázejí.\nBudete mít zájem: Máte super mobil? A umíte s ním pracovat?\nMáte vzít dítě na pohřeb a vystavovat ho zbytečnému trápení? Ve většině případů ano.\nSmrt je přirozená součást života rodiny a každý její člen by měl mít možnost prožít smutek spolu se svými blízkými. Dítě si tak nebude připadat odstrčené, i když okolnímu dění třeba plně neporozumí.\nAle uvidí, že všichni pláčou, a může si poplakat s nimi. Pochopí, že i pláč patří k životu.\nPokud máte pochybnosti, zeptejte se dítěte samotného. Vysvětlete mu, co pohřeb je a jak probíhá, a dejte mu možnost se rozhodnout. Diskutujte o posledních věcech člověka otevřeně, odpovídejte na otázky upřímně a jednoduše. Nemá smysl „chránit dítě“ od znalosti smrti a nepouštět k němu žádnou bolest. Nenuťte ho však, aby se podívalo na zemřelého.\nzdroj: vylecit.cz, cpr.apha.cz, Chandler Burney, Až přijmete své dítě\nTisíc starců promluvilo o životě a lásce. Jejich rady?\nOdmítla jít na potrat, dostala vyhazov z práce\nJak se dá nejvíc ztloustnout? Nejobéznější lidé světa\nDěti na pohřbu: vzít je nebo je nechat doma? | Pohřební ústav PEGAS CZ\nPokud máte doma malé děti a zemřel někdo z vašich blízkých, pak možná řešíte otázku, zda je vhodné, aby se děti zúčastnily pohřbu. Většinou se úvahy točí kolem těchto otázek: Nebudou děti z pohřbu traumatizované? Přinese jim účast na pohřbu něco nebo se jen zbytečně vyděsí? Nebudou během obřadu rušit a pohoršovat všechny kolem?\nNíže vám proto přinášíme pár rad, které vám pomůžou se správně rozhodnout. Na otázku, zda vzít dítě na pohřeb nebo ne, totiž neexistuje jasná odpověď.\nBuďte k dětem upřímní\nV první chvíli záleží na tom, zda se už děti s tématem smrti setkaly nebo ne. Pokud jste například měli domácího mazlíčka, který zemřel, pak už jste se svými dětmi nějakým způsobem o smrti mluvili. Je proto dobré na téma navázat a vysvětlit citlivě dětem, co se stalo a proč se to stalo.\nPokud to pro vás bude poprvé, zkuste dětem citlivě vysvětlit, co je to koloběh života. Snažte se je přitom nevyděsit, spíš jim v klidu popište, jak se věci mají. Pokud je nebudete strašit, děti nebudou mít důvod se bát. Stejně tak ocení vaši upřímnost. Jestli se budete snažit něco zatajit, děti to stejně poznají a dřív nebo později se vás na to zeptají.\nVysvětlete jim, co je pohřeb\nPoté můžete navázat na téma pohřbu. Začněte vysvětlením, co to vůbec pohřeb je. Můžete to podat jako poslední rozloučení s daným člověkem, díky kterému zesnulý bude moct v klidu odejít do nebe s vědomím, že na něj všichni blízcí myslí a vzpomínají na něj.\nDěti většinou samy vnímají pohřeb jako speciální událost, a to díky slavnostnímu oblečení, přítomnosti příbuzných, květinám a hudbě. To napomáhá vnímání pohřbu jako jakéhosi rituálu přechodu do jiné fáze, díky čemuž může dítě situaci lépe pochopit a vyrovnat se s ní.\nJe ale možné, že se z nějakého důvodu při povídání dítě vyděsí a na pohřeb nebude chtít jít. V takovém případě není dobré jej do toho nutit, mohli byste mu jen způsobit doživotní traumatizující zážitek. Můžete mu ale umožnit, aby se zesnulým dítě rozloučilo doma. Můžete spolu zesnulému napsat dopis, zapálit za něj svíčku nebo mu do nebe poslat plyšáka.\nMějte plán B\nPředevším u dlouhých obřadů je možné, že se dítě začne nudit a bude mít tendenci nějakým způsobem narušit atmosféru. To by mohli nelibě nést jak pozůstalí, tak ostatní návštěvníci pohřbu.\nPokud si nejste jistí, zda pohřeb s obřadem vaše děti zvládnou, můžete si s sebou vzít někoho na pomoc. Třeba kamarádku, na kterou jsou děti zvyklé.\nTa poté může děti z obřadu odvést ven a hlídat je, dokud obřad neskončí.\nPomoci vám může také konzultace s pohřební službou, která obřad zajišťuje. Může vám například doporučit vhodné místo, kam se s dětmi usadit, pokud byste potřebovali během obřadu odejít. Nebojte se ptát!\nVšechny výše zmíněné rady berte jen jako tipy. Vezměte v potaz, že nejlépe své děti znáte vy a sami víte, co na ně může platit.\nHlavně s nimi nezapomeňte mluvit, buďte upřímní a nesnažte se je donutit k ničemu, co by jim mohlo být nepříjemné.\nSpousta lidí si dodnes nese nepříjemný zážitek z toho, jak jim v dětství zemřel někdo blízký a oni byli donuceni jít na pohřeb. Anebo jsou dosud smutní z toho, že na pohřeb jít nemohli a nerozloučili se tak s milovanou osobou.\nVíce o tématu najdete například zde:\nSmrt je součástí života, pomozte dětem se s ní vyrovnat (na webu maminka.cz)\nDěti truchlí jinak (na webu umirani.cz)\nPoradna – patří děti na pohřeb? (na webu idnes.cz)\nPokud hledáte pomoc nebo informace týkající se pohřbů, můžete kontaktovat pohřební ústav PEGAS CZ na naší nonstop lince +420 725 900 800.\nPřed 3 hodinamiDva záchranáři hovoří v reportáži Televize Seznam o zkušenostech přímo z terénu. Jak lidé volají někdy záchranku až ve chvíli, když už nedokážou pomoci, i o tom, jak je stále problém s přeplněnými nemocnicemi.\nPřed 22 hodinamiObloha splývá s okolím a z mlhy vystupují obrysy stromů, které vám připomínají deformované lidské postavy, které jakoby v záchvěvu poslední agonie zkameněly. Vítr se občas prožene prsty herců tohoto obskurního divadla a vy najednou máte pocit, že za vámi někdo stojí. Vy víte že „TO“ tam je. Nejspíš…\nPřed 1 dnemV Česku loni podle předběžných údajů statistiků zemřelo přes 129 tisíc lidí, v průměru na den tak připadalo přes 350 zemřelých. Počty zemřelých oproti předchozím letům výrazně vzrostly kvůli koronavirové pandemii. Podle statistik ministerstva zdravotnictví již na koronavirus zemřelo za uplynulý rok přes 23 tisíc lidí a nyní denně přibývá dalších 100 až 200 obětí. Deník přináší přehled některých důležitých informací, které by měly usnadnit život pozůstalým v jejich obtížném období.\nPřed 2 dnyPovinná karanténa, ale i obava z nakažení koronavirem jsou důvodem, proč se v posledních měsících protahují pozůstalostní řízení u notářů. Větší nápor práce kvůli zvýšenému počtu úmrtí však notáři nepociťují.\nPřed 3 dnyJen devět dní po smrti obávaného Stalina zemřel první dělnický prezident Klement Gottwald. Až neuvěřitelně je právě jeho konec ovlivněn smrtí sovětského diktátora. Není se tak čemu divit, když v jedné z teorií o jeho smrti hrála roli i otrava. Důvody jsou však pravděpodobněji mnohem přízemnější…\nPřed 4 dnyNa svoji poslední cestu hlavním městem se 13. března 1948 vydal syn prvního československého prezidenta, významný politik a ministr zahraničí – Jan Masaryk. Bylo to jen několik dnů po známém Gottwaldově proslovu k davu o svém návratu z Hradu a demisi ministrů…\nPřed 7 dnyŽivot oblíbeného slovenského zpěváka Juraje Zaujece zasáhla tragédie. Zemřela mu matka, která prohrála boj s koronavirem, a to jen hodinu před pohřbem jeho babičky. Do nebe poslal muzikant zesnulé matce dojemný vzkaz.\nPřed 8 dnyFilip Strejc, student Základní umělecké školy Josefa Slavíka ve třídě Květuše Ernestové, nazpíval nejslavnější píseň norsko-irského dua Secret Garden You Raise Me Up z alba Once in a Red Moon z roku 2002.\nPřed 12 dnyMoje maminka patří k těm důchodcům, kteří mobilní telefon nepoužívají, a když už ano, tak z něj pouze volají. Psaní zpráv jí činí potíže, ale když není zbytí, umí zprávu poslat.\nPřed 12 dnyJak jsou na tom v dnešní době květinářství? Nacházejí si k nim lidé cestu a dělají si radost květinami?\nPřed 12 dnyPrvní výsledky analýzy pohřebiště v Sendražicích na Královéhradecku z doby stěhování národů potvrdily podle archeologů mimořádnost objevu na území ČR.\nPřed 12 dnyPrvní výsledky analýzy pohřebiště v Sendražicích na Královéhradecku z doby stěhování národů potvrdily podle archeologů mimořádnost objevu na území České. V šesti kostrových hrobech z konce 5. století objevených v roce 2019 byli pohřbeni lidé ve věku 16 až 55 let. Jeden hrob s pozůstatky ženy nebyl vykraden a obsahoval bohatý soubor nálezů. Na zkoumání nálezů se podílejí odborníci mnoha vědních oborů z Česka i zahraničí.\nPřed 14 dnyAni pes, nejlepší čtyřnohý přítel člověka, nemůže žít věčně. A pokud zemře skutečně mimořádný pes, tak proč by si neměl zasloužit posmrtný odpočinek na řádném hřbitově? Humorný článek z roku 1912, psaný krásnou starou lidovou češtinou, vám jeden takový zvláštní psí pohřeb popíše.\nPřed 15 dnyNeodkladná rodinná událost poslala redaktora Michala Borského v první den platnosti výrazných omezení volného pohybu osob z Prahy na sever Čech. Cestu na pohřeb a zpět nakonec absolvoval bez větších zdržení a mohl ji srovnat s předešlým výjezdem do zakázané zóny trutnovského okresu. Jaký byl jeho pohled zpoza volantu na stav kontrol v zemi sevřené koronavirem?\nPřed 17 dnyRodina vypravila siru Thomasi Mooreovi, veteránovi z druhé světové války, který se dožil sta let, okázalý pohřeb. Poslední rozloučení s britským kapitánem, který pro boj s koronavirem vybral přes 30 milionů liber, provázela letecká přehlídka. Moore podlehl 2. února nemoci COVID-19.\nPřed 19 dnyV Jordánsku vykopali archeologové ostatky ženy, která byla lovci a sběrači zhruba před 20 tisíci lety pohřebně spálena v chatrči. Tento typ pohřbívání tedy vznikl ještě před neolitickými osadníky, kteří v něm původně měli prvenství a začali jej praktikovat před 10 tisíci lety.\nPřed 21 dnySir Thomas Moore bude mít tuto sobotu pohřeb. Už nyní je jasné, že se uskuteční pouze v úzkém rodinném kruhu, a také to, jaký nápis bude zdobit náhrobek stoletého muže, který se pro mnohé Brity stal hrdinou.\nPřed 22 dnyV kostele svatého Václava v Kladně – Rozdělově se v pondělí konalo poslední rozloučení s legendárním sportovním moderátorem, novinářem a publicistou Otakarem Černým (✝77). S dlouholetým šéfredaktorem sportovní redakce se loučila rodina a především kolegové z České televize – Robert Záruba (53) , Michal Dusík nebo Pavel Čapek. Ze sportovců nechyběl ani Jaromír Jágr (49) , který měl k Černému coby „kladeňák“ také blízko.\nPřed 22 dnyDesítky lidí se dnes do kladenského kostela svatého Václava přišly rozloučit s bývalým novinářem a dlouholetým šéfem sportovní redakce České televize Otakarem Černým, který minulé úterý zemřel ve věku 77 let. Vedle Černého kolegů z televize včetně generálního ředitele ČT Petra Dvořáka mezi nimi nechyběli legendární hokejista Jaromír Jágr, trenér hokejové Mladé Boleslavi Pavel Patera nebo předseda Českého olympijského výboru Jiří Kejval.


TIFFANY SVĚTLA LUSTRY LAMPY ZÁVĚSNÁ VITRÁŽOVÁ LAMPA, VYKLÁDANÉ SKLO\nANTICCO Psací stoly z masivu Lavice a křesla Taburety, taburetky Odkládací stolky Dřevěné sochy a řezby Technické přístroje Hodiny a barometry Analogové hodiny a barometry Lodní světla originály Repliky lodních lamp Mosazné interierové lampy Lodní okna z mosaze Lodní zvony Lodní šrouby a kotvy Dřevěné modely lodí, plachetnice Dřevěné velké modely lodí Potápěčské helmy Aqualung Tiffany stolní lampy Tiffany světla a lustry ANTICCO\nLavice a křesla\nDřevěné sochy a řezby\nAnalogové hodiny a barometry\nLodní světla originály\nRepliky lodních lamp\nMosazné interierové lampy\nLodní okna z mosaze\nDřevěné modely lodí, plachetnice\nDřevěné velké modely lodí\nPotápěčské helmy Aqualung\nTiffany světla a lustry\nTiffany světla a lustry Tiffany lustry lampy, světla na strop. Kovové lustry lampy. vitrážový lustr na zavěšení. Historické repliky kovových lustrů. Kovové lustry jsou stylovým doplňkem moderního interiéru. Lampa se skleněným stínítkem, osvětlení, vykládané lampy ve stylu Tyffani. Lustry do haly, do obýváku, do pokoje, do ložnice, chodby.\nVitrážová nástěnná lampa Tiffany v decentním provedení.\nNástěnné svítidlo vyrobeno tradiční tiffany technikou, barevné zdobené sklo ve stylu vykládané vitráže.\nStínidlo vypadá působivě jak zhaslé, tak rozsvícené.\nTiffany lampy jsou stylovým, elegantním doplňkem každého interiéru, vyjímat se bude především v obývacím pokoji, hale, jídelně či pracovně.\nLuxusní interiérové svítidlo.\nVitrážová nástěnná Tiffany lampa, 31x18cm materiál kov, sklo, nová replika\nkov bronz, sklo\n1x E27 40W 230V\nbílá, červená, žlutá, broznová\nVitrážová nástěnná Tiffany lampa,\n31x18cm materiál kov, sklo, nová replika\nLuxusní skleněný stropní lustr, stropnice s motivem slunečnice.\nKonstrukce lustru kovová, bronzová patina.\nSkleněná stropnice vykládané barevné sklo, stínidlo.\nBronzové lustry na strop k zavěšení s půlkulatým stínítkem ve stylu Tiffany motiv.\nSvětlo je vhodnou bytovou dekorací ke starožitným replikám i modernímu nábytku.\nZávěsné pokojové kovové světlo se hodí k osvětlení obývacích pokojů, pracoven, do ložnice, či salonku.\nStropní svítidlo Tiffany je stylovou interiérovou dekorací.\nLuxusní Tiffany stropnice, lustr, motiv Slunečnice, materiál kov, sklo\n2xE27 max.60W 230V\nZásilková přeprava (280 - 399 Kč)\nVáha zásilky 6 Kg\nLuxusní Tiffany stropnice, lustr, motiv\nSlunečnice, materiál kov, sklo


Ambulance Lovosice – Soukromá dopravní zdravotní služba\nSoukromá dopravní zdravotní služba\nDopravní zdravotní služba Libor Kaňka. je nestátní zdravotnické zařízení, které nepřetržitě 24 hodin denně po 7 dnů v týdnu zabezpečuje dopravu raněných, nemocných a rodiček v podmínkách přednemocniční neodkladné péče.\nDopravní zdravotní služba Libor Kaňka byla založena v roce 1993 jako první nestátní dopravní zdravotní služba v našem okrese.\nJsme členem Asociace nestátních dopravních zdravotních služeb ČR.\nPo celou dobu svého působení má uzavřeny Smlouvy o přepravě pacientů se všemi zdravotními pojišťovnami.\nPacienti, kteří jsou pojištěnci, přepravu neplatí. V opačném případě, kdy pacientovi nevzniká nárok na hrazenou přepravu ze všeobecného zdravotního pojištění, může si stejnou profesionální službu objednat sám jako samoplátce (kilometrová sazba je v tomto případě nižší než u taxislužby).\nDoprava je zajišťována prostřednictvím vybaveného dispečinku, kvalifikovanými řidiči - zdravotníky, jak v rámci České republiky, tak i po celé Evropě.\nNaše sanitní vozy jsou vybaveny v souladu s platnou vyhláškou o provozování DRNR a napojeny na dispečink pomocí vysílaček, mobilních telefonů a GPS.\nBezpečnost a právní ochranu klientů zajišťuje pojištění činnosti u Uniqua pojišťovna a.s.\nSoučasným vozovým parkem, předpisově vybavených sanitních vozů, přepravujeme měsíčně okolo 1 000 pacientů.\nBezpečnost dopravy a odborný dohled nad pacienty je garantován nejen profesně vyškolenými řidiči zdravotníky, ale také neustálým spojením dispečinku s každým sanitním vozem jak prostřednictvím vysílačky či mobilu, tak vizuálním kontaktem přes GPS.\nPro své dominantní postavení v rámci okresu a poskytovaný rozsah služeb se Převozová služba Sanita Kaňka stala přirozeným partnerem Městské nemocnice Litoměřice, CSP Litoměřice a sekundární součástí Integrovaného záchranného systému Ústeckého kraje.\nPřevozy do zahraničí a ze zahraničí\nAmbulance - sanita\nDZS Libor Kaňka\nSvatopluka Čecha 52, 410 20 Lovosice\nTel:+420 603 465 406\n© 2018 Sanita Libor Kaňka | created by MV production - Michael Vajgl


Zahradní benzínová sekačka HECHT\nobsah 0 0Kč\nBílé zboží (lednice, sporáky, pračky)\nPC,notebooky, telefony a kancelář\nMalé domáci spotřebiče\nnádobí, sklo, porcelán\nUmění a sběratelství\nhotSLEVY A AKCE\nVÝKUP - nabídněte\nKód výrobku: 1022111900\nCena je koncová vč.DPH\nMísto prodeje: Severní 142, Kladno-Rozdělov (mapa)\nVolejte 724 342 950 nebo pište na severni@1vz.cz\nHECHT 5544 je sekačka s pojezdem se záběrem sečení 46 cm.\nVýšku je možné nastavit centrálně od 3 do 8 cm.\nDíky velkému 60 l koši se snižuje frekvence jeho vysypávání, tudíž jde i práce rychleji od ruky.\nSpeciálně tvarované madlo umožní pohodlné ovládání, zároveň je výškově nastavitelné, proto si sekačku přizpůsobíte pro pohodlné vedení.\nSoučástí sekačky je i výbava, která umožňuje bez použití nářadí její rychlou přestavbu.\nJedním z nich je například tunel bočního výhozu, který se velice jednoduše nasadí pod odklopenou boční záslepku výhozu přímo na šasi.\nDíky tomu je tráva při sečení bez koše odhazována do strany, a obsluha v ní nemusí šlapat.\nVyužití najde především při úpravě lehce přerostlých trávníků, nebo všude tam, kde by díky rozloze byl sběr do koše a následné zpracování problém a kde současně nevadí ponechání posekané trávy na místě.\nMulčovací sada zahrnuje záslepku zadního vyhazovacího otvoru, která v kombinaci se speciálně tvarovaným nožem sekačky zajistí posekání trávy na jemné kousky, které jsou pak dopraveny ke kořenům trávníku.\nDíky tomuto zpracování se posekaná tráva do dvou dnů úplně rozpadne a zmizí.\nPůsobí jako kvalitní hnojivo, nehrozí zanesení plstí a zároveň zadržuje vlhkost v půdě.\nTím podporuje zdravý růst trávníku.\nTexty uváděné jako popis funkcí produktů v žádném případě neslouží jako návod k použití.\nPři používání prosím postupujte v souladu s uživatelským manuálem, který je součástí dodávky produktu.Motor\tHECHT 4-taktní\nObjem motoru (cm3)\t139\nJmenovitý výkon SAE J1940 (kW)\t2,5\nMaximální točivý moment (Nm)\t7\nPracovní otáčky motoru (ot/min)\t2800\nDoporučený motorový olej\tHECHT 4T\nProvedení šasi\tKov\nPracovní záběr (cm)\t46\nVýška zdvihu max (mm)\t80\nVýška zdvihu min (mm)\t30\nPočet rychlostí vpřed\t1\nRychlost (km/h)\t3,5\nNastavení výšky rukojeti\tAno\nBoční výhoz\tAno, kryt bočního výhozu v ceně\nMulčování\tAno, mulčovací sada v ceně\nObjem koše v (litr)\t60\nDoporučená pracovní plocha (m2)\t1000\nHmotnost (kg)\t30,5\nObjem palivové nádrže (litry)\t0,9\nKola na kuličkových ložiscích\tAno\nOtáčky prac. nástroje (ot/min)\t2800\nBazar a zastavárna Kladno. Již 27 let jsme největším kladenským bazarem a zastavárnou. Vykupujeme nábytek, elektroniku, sportovní potřeby, vybavení domácnosti či starožitnosti. V nedávno otevřené prodejně Fügnerova u Baumaxu máme největší výběr bazarového nábytku v okrese Kladno. Výkup, komisní prodej, zástavy - vše pod jednou střechou u 1.všeobecné zastavárny Kladno.\n© 1992-2016 Radek Bečvář, všechna práva vyhrazena


All News from spark-rockmagazine.cz - Storyfa\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 27 Sep 27\nKvůli křížení státního svátku 28. září a obvyklého termínu expedice časopisu Spark distribuční společností bude říjnové číslo z předplatitelské distribuční společnosti odesíláno až 29. září. Předplatitelům tedy výtisk dorazí nejdříve 30.…\nAmerická čtveřice se po třech letech vrátí do České republiky. V rámci evropského turné opět předvedou tajemnou a energií nabitou show. Dočkáme se 23. května 2022 v pražské O2 areně.\nLegenda heavymetalové scény, a samozřejmě také kapely JUDAS PRIEST, byla dlouhý čas trochu mimo hlavní dění. Když se začalo šuškat, že K. K. Downing opět pokouší kytaru a vrátí se na pódia, leckdo možná pochyboval. Nikterak samotný…\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 25 Sep 25\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 24 Sep 24\nMELODICA spolupracovala s Nadačním fondem Slza zvířat na písni a videoklipu nazvaném „Šampion“. Tato nadace, kterou MELODICA podporuje již třetím rokem, pomáhá útulku Galgo v nouzi, který se stará o opuštěné a také bývalé závodní psy ze…\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 23 Sep 23\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 22 Sep 22\nBritský metalový zpěvák Blaze Bayley, jenž se proslavil v devadesátých letech coby lídr IRON MAIDEN, byl uveden do Metal Hall of Fame. Společnost mu tam dělají např. JUDAS PRIEST či zesnulý pěvec Ronnie James Dio, jenž byl jedním z…\nSkupina HARLEJ vypouští do světa videoklip „Smutku dávám sbohem“. Jedná se o další video k aktuálnímu stejnojmennému albu, za jehož prodej skupina nedávno převzala Zlatou desku a blíží se k desce Platinové.\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 21 Sep 21\nMnoha tuzemským fanouškům se vydáním kolekcí „1986–1991 Revisited“ od legendy domácí scény VITACIT otevřou truhly plné drahokamů. Miloš Dodo Doležal měl neplánovaně dostatek času k promyšlení i realizaci projektu, jenž zahrnuje spoustu…\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 20 Sep 20\nNová deska IRON MAIDEN „Senjutsu“ se vyškrábala na 3. místo v prominentním americkém žebříčku Billboard 200, což je nejvyšší pozice ve více než 40leté historii kapely. „Umění dlouhověkosti,“ komentuje tento úspěch šéfredaktor Sparku Karel…\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 18 Sep 18\nPodzim klepe na dveře a KLUBOOFKA TV přichází s posledním kolem hitparády ALIVE. Ta je opět stylově různorodá, můžete se těšit na folk a několik rockových i metalových stylů. Co nového chystá kapela ARGEMA se dozvíte v rozhovoru, který byl…\nwww.spark-rockmagazine.cz Sep 17 Sep 17


MAFIA Definitive Edition – RECENZE hry a TEST výkonu CPU a GPU – solidní remake české klasiky - DDWorld.cz\nvýkonu CPU a GPU – solidní remake české klasiky\nPřestavovat jednu z největších herních klasik speciálně v ČR, asi netřeba. První díl kultovní MAFIA od Illusion Softworks, určitě zná každý český herní fanda :). Hra z roku 2002 výrazně předběhla svou dobu, kdy nabídla úžasně provedený velký otevřený svět, propracované automobily atd., tedy zásadní prvky velkých otevřených her o mnoho let dříve, než se něco v podobné úrovni objevovalo v „GTA“ hrách všeho druhu. Kromě velmi zdařilé a pokročilé technologické stránky a smyslu pro detail ve své době, zaujala také kvalitním silným příběhem, kdy se tvůrci inspirovali u slavné filmové série Godfather. První a druhá MAFIA vznikly pod taktovkou českých tvůrců, bohužel třetí díl již ne. Nicméně snažil se pokračovat ve stylu a tradiční kvalitě a nebýt velkých technických potíží po vydání, stupidního vytrhání obsahu pro DLC, nebyl ani třetí díl vůbec špatný.\nVydavatel 2K to ale s MAFIA značkou nevzdává. Už nějakou dobu se proslýchá, že se pracuje na pokračování. Nicméně než se jej případně dočkáme, 2K nám naservírovalo celou trilogii v novém balení. Tedy přesněji, třetí díl vychází znovu, ale v kompletní a dopracované/opravené edici. Ovšem druhý a hlavně první díl se dočkaly výrazného technického přepracování, kdy v obou případech se tak dá mluvit o REMAKE (ačkoliv k REMASTER označení, mají podle mě blíže).\nMAFIA Definitive Edition – REMASTER/REMAKE česká klasika\nNejstarší první díl starý téměř 20 let, dalo pochopitelně zdaleka nejvíce práce předělat do nového (novějšího) engine. Takže vychází z nově vydané trilogie až jako poslední. Oficiálně jde o REMAKE, kdy hra není jen prostou kopií původní verze v nové grafice. Studio Hangar 13, které pod křídly 2K vydavatele stojí za celým projektem, si dovolilo sáhnout na některé příběhové pasáže hry. Přibyly tak úplně nové scény, některé postavy byly přepracovány a pár prvků příběhu lehce modifikováno. Nicméně celkově se hra slušně drží originálu. Což je na jednu stranu dobře. Na druhou stranu ale řeknu na rovinu, podle mě je to i trochu škoda.\nJá vím, že to možná někteří neuslyší rádi, ale původní MAFIA nebyla dokonalou hrou. Měla výborný silný příběh, skvělou hudbu a opravdu na svou dobu úžasně propracované herní prostředí, jenže právě to krásně propracované velké město, nebylo prakticky vůbec využito. Akční složka hry, zejména přestřelky, působily i ve své době kostrbatě. Některé části příběhu a postavy byly poněkud zvláštní. Zato jízda auty, to byla paráda. Jinými slovy, původní MAFIA měla své velmi silné stránky, ale pár věcí, které se viditelně dala udělat mnohem lépe. Nicméně nejen ve své době to byl herní klenot, který bohužel v zahraničí zase tak moc lidí neobjevilo. Podle mě je proto dobře, že vznikl nápad udělat REMAKE a přestavit tuhle původní českou klasiku novým hráčům a také mladším ročníkům, kteří by si určitě již v téhle době nepustili původní hru v její původní grafice atd.\nDnes již pochopitelně notně archaicky vypadající původní verze, byla kompletně přepracována do novějšího Illusion Engine, který používá druhý ale stále i třetí díl série. Vizuální změna je tedy ohromná. Všechny postavy mají nové modely, celé město je nové, prostě všechno vypadá mnohem mnohem aktuálněji, detailněji prostě jako o 20 let mladší hra ;). Jde tedy o hodně náročný REMASTER, protože překlopit celou původní hru do zcela odlišného a nového mnohem modernějšího engine, určitě nebylo až tak triviální. Prakticky vzato, celá grafika, všechny modely, všechny animace atd. vznikalo kompletně znovu. A při té příležitosti se tak sáhlo i do originálního příběhu první hry. A místo „jen“ REMASTERu tady máme tedy něco, co lze nazvat částečně REMAKE.\nNěkteré změny v příběhu a v postavách se možná nebudou všem líbit, ale já si myslím, že co by celek, je to o něco lepší než ten originál. Rozhodně dospělejší a určitě brutálnější, kdy prostě konečně dávají některé postavy a jejich chování větší smysl a je realističtější. Není to takovou naivní pohádkou, jak trochu vyzníval v některých částech první díl. Líbí se mě lehce změněný závěr, kdy se příběh a jeho zásadní prvky se nezměnily. Výrazně lepší je ovšem zpracování některých postav, hlavně Sáry. Protože došlo tedy k přidání některých scén a přepracování jiných, muselo dojít i k nadabování. A zde české hráče potěší, že původní čeští dabéři byli zahrnuti. A tak je tohle jedna z mála „nově vydaných her“, která vychází s kompletní českým dabingem :). I když se přiznám, že já osobně mám radši anglickou verzi.\nCo zůstalo zachováno z původní hry, je parádní designové propracování aut a jízdní model. Není možná až tak hardcore, ale stále je zábavný. Nově tu máme také motocykly. Bohužel stejně jako u původní hry, i tady je to všechno trochu k ničemu, protože hra je vlastně složena jen z příběhových misí, jež na sebe přímo navazují, takže není moc čas ani důvod se courat po městě a objevovat auta a něco s nimi podnikat (není co a dokonce část misí kolem nich z původní hry v REMAKE verzi chybí). Zábavná závodní mise i „večerní projížďka“ v závoďáku ale nechybí, a zůstala tomu i slušná obtížnost.\nVylepšení se dočkala akční složky hry, zejména přestřelky, kdy díky přidanému systému krytí a vůbec lepšímu pohybu postav, nepůsobí tak nemotorně jako v původní hře. I když jinak styl pohybu, zbraně a všechno zachovává styl a dojem originálu. Bohužel včetně umělé inteligence, která to všechno kazila tehdy a kazí to i dnes. Na AI bohužel tvůrci zapomněli, takže celá hra je extrémně snadná, protože protivníci slouží jen jako terče na chytání hedshotů. A tím se dostáváme k technickému zpracování.\nJako obvykle jsme pro vás připravili kromě recenze hry samotné, také test výkonu procesorů a grafik. Takže se na to podívejme …\nBenchmark hry a technické zpracování\nJak už tedy bylo řečeno, s původní MAFIA nemá technicky tenhle REMAKE vlastně nic společného. Používá novější verzi Illusion Engine, bohužel ten už dnes také není z nejmodernějších. Vypadá stále sice obstojně, ale některé věci už působí i v něm zastarale. A především v tomto případě stále staví na DirectX 11. Z hlediska optimalizací a využití HW prostředků, není prostě ideální.\nUrčitě ale stále vypadá mnohem lépe, než původní hra, kterou by si už dnes asi moc lidí nepustilo. Proto jsem rád, že tenhle REMAKE vznikl. Přesto se nemohu ubránit dojmu, že některé věci nejsou úplně dotaženy. Například částicových efektů se dalo využít více, zalidnění mohlo být hustější, atmosféra hutnější atd. Hra také obsahuje sem tam nějaký bug a glitch, ale celkově šlape solidně.\nA jak tedy běhá na našich počítačích? Pochopitelně nároky hry v nové verzi jsou výrazně vyšší, než pokud byste si chtěli pustit původní hru. Ale i tak je nepovažuji za nijak přehnané. Ty minimální jsou téměř počítačový pravěk, ty doporučené na hraní 1080p 60FPS ve vyšších detailech, jsou tak někde v úrovni počítačového středověku ;).\nDoporučený procesor: AMD FX-8350 nebo Intel Core i7-3770\nGrafika: AMD Radeon R9 290X 4GB nebo GTX 780 4GB\nVolné místo na disku: 50GB\nHra běhá i na starých Windows 7, podporuje totiž pouze DirectX 11. Vychází také na obě hlavní konzole, nicméně PC verze je evidentně výrazně propracovanější a vypadá mnohem lépe. A takhle to běhá z hlediska výkonu:\nVýkon grafických karet v 1920x1080\nZačněme u FullHD rozlišení. Zde ani v nejvyšších detailech není problém dosáhnout 60FPS i se staršími a slabšími grafikami.\nDíky zastaralejšímu engine využívající DX11, nemají s hrou takový problém starší GTX 1000 NVIDIA grafiky, které v novějších hrách využívající DX12 na svou dobou konkurenci RX 400/500, obvykle už dost ztrácejí. Zde si slušně vede i Radeon RX VEGA, jinak žádná překvapení.\nVýkon grafických karet v 2560x1440\nAni 1440p rozlišení není zase tak náročné, 60FPS se dá pořád zvládnout ve vysokých detailech i se staršími grafikami. A když trochu uberete, tak si zahrajete bez potíží i se starším mainstreamem.\nAni tady žádné překvapení.\nVýkon grafik ve 4K\nPokud jde o hraní v rozlišení 3840x2160, tohle už zažene karty do úzkých a potřebujete docela hodně výkonnou grafiku po 60FPS v plných detailech. Takže většina z vás asi trochu ubere na detailech, což se pořád dá.\nKaždopádně ve 4K hra vypadá opravdu dobře, což pro nás, kteří ve 4K hrajeme a máme 4K monitory je o to zajímavější, že remake vznikl, protože hrát originální verzi na 4K monitoru, to je ještě větší utrpení. Každopádně hra určitě mohla mít lepší optimalizaci, ale to by tvůrci museli upravit a vylepšit samotný herní engine.\nKvůli zastaralému DirectX 11, nejsou multi-jádrové moderní procesory dobře využity. Intel zde má stále více FPS, ačkoliv jeho procesory jsou jinak vlastně slabší než aktuální RYZEN modely. Bohužel prostě technický základ hry není tak moderní, jak by si zasloužil.\nU této hry tedy docela záleží na výkonu CPU, pokud máte starší než aktuální procesorové generace. A i u RADEON 5700XT, což není zrovna supervýkonná grafika, tak některé modely CPU s ním mají co dělat. Hra sice dokáže zaměstnat 8vláken, ale pouze 6 jich je výrazněji využito. Takže výkonnější současné procesory, které mají samozřejmě podstatně více než 6 vláken, nejsou správně zaměstnány.\nPojďme tedy k závěrům …\nAsi každý z nás, kdo má rád původní hru, tak byl z oznámení REMAKE v podobě MAFIA Definitive Edition, trochu nejistý. Přeci jen klasika je klasika a jsou případy, kdy tvůrci předělávek zničili, co se jen dalo. Rád tedy hlásím, že v tomto případě se věci povedly!\nNevím, do jaké míry se na tom podepsal fakt, že na REMAKE se pracovalo v ČR, a tedy i řada českých vývojářů, každopádně MAFIA Definitive Edition není zpackaná! Naopak podle mě docela překvapivě, ačkoliv celá hra musela do nového engine vzniknout vlastně od píky znovu, tak prakticky všechny hlavní prvky originálu zůstaly zachovány, včetně celkového dojmu ze hry. Jen se na ní teď dobře kouká.\nAno, pár změn se odehrálo. Příběh je drsněji zpracován, některé postavy jsou výrazně změněné, ale podle mě jsou o kousek lepší, než v originálu. Dokonce i tvůrce původní MAFIA, tedy Daniel Vávra, který se na nové verzi nijak nepodílel, si hru zahrál a nenadával na ni zase tak moc :). Upřímně se nedivím, protože si myslím, že se tvůrci REMAKE drželi toho originálu možná až zbytečně moc. Obsahuje skoro stejné nedostatky, kdy největším je to trestuhodné nevyužijí otevřeného světa a parádního prostředí, aut atd. I nová hra vůbec nedává důvod, proč se potulovat a objevovat. Prostě jen jdete mise za misí, jako v původní hře. Bohužel v téhle nové verzi se pár vedlejších misí vůbec neobjevilo (hlavně kolem aut), což, je škoda.\nNa rovinu si myslím, že když už si tvůrci dali tu velkou práci udělat vlastně celou hru znovu v novějším engine, tak proč z toho neudělali více než jen technicky náročnější REMASTER? Proč to prostě není víc REMAKE? Ten použitý herní engine totiž ve třetím dílu MAFIA, má možnosti jako vedlejší mise, možnosti využití toho parádního velkého herního prostředí. Ale ne, kromě pár sběratelských předmětů a odemčení těch parádních aut, není prostě žádný důvod se po tom městě a okolí procházet. Je to podle mě škoda, že i v tomhle ohledu se tvůrci REMAKE drží „kvalit“ originálu, který měl úplně stejnou chybu. Ale době, kdy vyšla první MAFIA se to dalo pochopit. Ale dnes, když ten nový herní engine navíc má všechno, co je třeba, tu hru doplnit a udělat z toho REMAKE s většími možnostmi a rozšířeními herního obsahu?\nCelkově je ale myslím dobře, že tenhle REMAKE vznikl. První MAFIA je pořád velmi dobrá hra, což má mnoho lidí teď šanci objevit. Pochybuji prostě, že by původní verze, dnes dokázala široké masy zaujmout. Já jsem si tak s velkou chutí střihl hru, kterou jinak dobře znám. A ta grafika prostě dělá hodně. Mohlo to být ale ještě lepší, speciálně když uvážíme, kolik práce dalo překlopit tu starou hru do zcela odlišného engine a výrazně lepší grafiky. Nicméně zase je pravda, že existuje tolik remake filmů i her, které jsou kritizovány za to, když nectí originál a dopadly tak katastrofálně, že tady se raději sázelo na jistotu. A přes tu modernější grafiku, technické zpracování a všechno kolem toho, si MAFIA Definitive Edition zachovává indentu, atmosféru i styl originální verze hry. V mnoha věcech až překvapivě hodně. Ale v mnoha věcech možná až zbytečně moc.\nCelkově je to pořád skvělá hra, teď i v modernějším kabátku, což je zásadnější, než si mnozí připouštějí. Osobně tedy mohu rozhodně doporučit pro všechny, speciálně pro ty, kteří třeba původní MAFIA nikdy nehráli. Mě osobně jen mrzí, že stejně jako první díl ve své době nevyužil plně potenciál prostředí, tak právě i v tomto nový REMAKE přesně kopíruje originál. A tak také svůj potenciál viditelně zdaleka plně nevyužívá :).\nHra odehrána na sestavě:\nProcesor: AMD RYZEN TheadRipper 3960X (24jader/48vláken)\nZákladní deska: ASUS ROG Zenith X399\nGrafická karta: Gigabyte AORUS RX 5700 XT 8GB Gaming OC PCIe 4.0\nSSD: Gigabyte AORUS Gen4 2TB SSD PCIe 4.0 NVMe\nRAM: Kingston HyperX Predator 4x 8GB DDR4 3200MHz\nMonitor: BenQ 32“ BL3200 3840x2160 IPS\nZa výbavu pro testování děkujeme našim partnerům a za poskytnutí hry dělujeme společnosti CENEGA:\nFabledWarrior [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] - Hmmm... 2020-10-02 05:51:28\nNapsal jsem to už pod video s trailerem, ale napíšu to i sem:\nPůvodní Mafii jsem dohrál asi tak 50x a i když už je to pěkných pár let, stále ji mám v živé paměti.\nSamozřejmě jsem si proto nemohl nechat ujít remake a hned v pátek jsem se vrhnul do hraní.\nCo k tomu říct, grafika je celkem pěkná, rozhodně krok dopředu, ale co mi celkem vadilo bylo to, že jsem v podstatě nerozeznal různá auta od sebe. U původní Mafia člověk už pomalu na dálku poznal, které auto se k němu blíží... co to je za typ atp... Teďka mi přijdou ta auta v podstatě stejná, jen mají jiné parametry. Dále teda již zde zmiňovaná navigace pomocí cedulí ... fakt mi to nepřijde jako nejlepší řešení... člověka to město pak nenutí si ho zapamatovat.\nCo se postav týče... tak mi nějak nesedí Paulie... v původní mafii to byl takovej vtipálek a drsnej Mafián a byla s ním sranda. Ten novej mi přijde trochu jako psychopat, co se snaží na toho vtipálka hrát, ale moc mu to nejde.\nVětší prostor pro Sáru je fajn, konečně se člověk taky trochu dozví jaká je... Cyhtrá a vtipná ženská.. super.\nSam ten je asi furt stejnej.\nCo mi ale dost chybělo byly mise pro Lucase Bartoneho.. proč tam chybí? Celkově se ta hra dle mého dost zkrátila.\nChybí mi některé legendární hlášky a co se podle mě fakt nepovedlo byl ten konec. Ten přepracovaný rozhovor mezi Tomem a Samem je úplně tragickej a zdaleka není tak srdceryvnej jako ten původní. Stejně tak poslední scénka se zabitím Toma... ta scénka je sice furt stejná, ale v původní Mafii Tom vypráví o tom, jak to vlastně celé posral, protože chtěl mít víc... Prostě konec, u které se člověk zapřemýšlí nad tím, co se vlastně stalo a co si z toho může vzít i do reálného života. V remaku se dozvíme jak je je nejdůležitější na světě rodina... Opravdu nápaditý konec .\nTakže opravdu nesouhlasím s tím, že přepracovaný závěr je lepší\nExorcius [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-30 10:21:57\nCelý ten scénář původní mafie noví autoři nepochopili. Vlastně úplně zprznili původní vyznění a myšlenku hry. Dobře to okomentoval Vávra sám, doporučuji jeho video na tohle téma.\njohny.mnemonic [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 07:13:35\nJak to tak čtu, tak mi přijde, že nás čeká minimálně jedno DLC...\nChybějící obsah při vydání je něco co měla už původní Mafia 2.\nDexter1 [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 07:26:07\nV textu u performance se píše , že to zvládá dobře i RX Vega, ale žádná není v tabulce je to záměr nebo šotek?\nn3v3r3k [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 08:37:49\nVegu mám, hraju to v qhd vše na full q fps okolo 55fps.\nGiGi [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 07:42:13\nNo ta 5500XT teda vykon nic moc, cekal bych lepsi hodnoty nad moji stredovekou 580....\nTu hru si koupim az bude hnusne, ale jestli je jednodussi nez 1, bude to nuda\njohny.mnemonic [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 12:48:11\nA můžu se zeptat, proč bys něco takového čekal? :-O\nVždyť téměř všude jinde mají ty karty výkon skoro stejnej.\nBartt [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 08:52:17\nProc PC verze nema krabicku?!\ndaret [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] - GTA vs. Mafia 2020-10-02 09:44:19\nLen drobna pripomienka k\n"Hra z roku 2002 výrazně předběhla svou dobu, kdy nabídla úžasně provedený velký otevřený svět, propracované automobily atd., tedy zásadní prvky velkých otevřených her o mnoho let dříve, než se něco v podobné úrovni objevovalo v „GTA“ hrách všeho druhu."\n"v „GTA“ hrách všeho druhu." posobi akoby tu bola skor Mafia nez GTA, ale GTA3 vyslo v roku 2001. Nehovorim, ze je to klon, sice vyslo o rok skor, pracovat na tom museli oba timy paralelne uz dlhsiu dobu. Rozhodne sa neda povedat, ze by priniesla nove prvky o "vela rokov skor".\nCo sa tyka hernych prvkov (kradnutie aut, prepracovane mesta, ...) to uz definovali 2D hry GTA1 a 2. GTA 3 to vlastne preniesla do 3D.\nKazdopadne Mafia bola super hra, este si pamatam ako som mal problem to rozbehat na svojej sunka a bol som rad ked to islo 20-30 FPS\naDDmin [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 10:49:33\nmyšleno bylo kvalitou toho propracování, GTA3 bylo mnohem "jednodušší" ...\nMr.Paul [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 10:51:59\nhttps://www.youtube.com/watch?v=PNS8hC2gDIs opravdu povedlo? nevím nevím, já souhlasím s videem\nKadli [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] - Prvni dojmy (ceka me mise Rads 2020-10-02 17:45:32\nZatim stale hraji, ale vcera kdyz sem odjel zavod tak sem si rikal WTF? Co to bylo?\nV pulce druhyho kola napohodu prvni a pak vklidu dojeto na prvni pokus ....\nZavod me osobne hodne zklamal cekal sem vyzvu a misto toho sem to proste jen odjel a hotovo.\nJizdni model je sice zabavnej, ale pro cloveka co dohral puvodni Mafiu xkrat (schvalne sem ji hral pred vydanim remaku) tak sry, ale s originalem se to nemuze merit.\nPestni souboje jsou o dvou tlacitkach levej alt + q,q,q a dorazit q a hotovo muze jit dalsi (nejvic to je videt v misi Sara)\nUvidim jak to bude dal. Hraju na Klasickou uroven. Tot zatim moje dojmy.\nshipo [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-04 11:40:23\nZávod zkrátili z 5 na tři kola + každé kolo skriptovaně první nabourá do mantinelu (první klopená, Sko, a poslední klopená). Ale někomu to i tak dělá problém na klasickou obtížnost.\nPěstní souboje mohli dát na myš (místo Q z gamepadu).\nTomcat22 [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-02 18:33:57\n"Na rovinu si myslím, že když už si tvůrci dali tu velkou práci udělat vlastně celou hru znovu v novějším engine, tak proč z toho neudělali více než jen technicky náročnější REMASTER? Proč to prostě není víc REMAKE? Ten použitý herní engine totiž ve třetím dílu MAFIA, má možnosti jako vedlejší mise, možnosti využití toho parádního velkého herního prostředí. Ale ne, kromě pár sběratelských předmětů a odemčení těch parádních aut, není prostě žádný důvod se po tom městě a okolí procházet."\nZa mě teda mi vedlejší mise nevadí, ale musí mít nějakej smysl. V Mafii III mi lezlo krkem, jak byla odfláknutá. 9x dokola jste dělali pořád to samé a pak zabili hlavního bosse a hra skončila a to jsem si řekl, ještě že, protože mi to už lezlo na nervy. Žádná invence, ani nápaditost, pořád stejné mise dokola. Naopak v Mafii III ty tři DLC přinesly úplně suprové příběhy a mise, takhle kdyby udělali celou hru, tak je to pecka!!\nTakže radši, ať je tam nějaký kontinuální příběh a mise jsou vlastně tím příběhem, byť za cenu absence nějakých vedlejších misí, protože je to pořád lepší, než z toho mít kolovrátek ala Mafia III\nDejvid [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] - Volant 2020-10-03 09:31:05\nMám dotaz, využívá ta nová Mafia volanty? To by mě zajímalo i u remasteru druhého dílu. U té staré to hodně vylepšilo zážitek ze hry. A když jsem v Mafii II musel ovládat auta na klávesnici, byl jsem zklamaný.\nrumpeak [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-03 15:52:04\nPředevčírem jsem dohrál GTA5, které dávali před časem na Epicu zdarma. Měsíc jsem se teď úžasné bavil s Trevorem. Mafie to bude mít těžké. Na druhou stranu je to poslední hra,kterou jsem před 17 letou přestávkou bez PC her hrál. Takže se těším.\nVarin [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] - nic velkého 2020-10-03 11:48:47\nÚplně by stačilo zaplnit mapu pouličními závodními okruhy včetně využití motorek. Dále pak nějaké to Ai na opuštěných místech, kde by se je dalo překvapit. Taxikaření, rozvoz žrádla.. prostě primitivní DLC které by tomu velkému prázdnému prostředí rozhodně pomohlo.\nflash666 [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-03 23:59:40\nsry ale tohle originalu nesaha ani po kotniky... pribeh je otresne predelanej, jizdni model je totalni shit, ending je uplne wtf dafuq... original sem hral asi bambilionkrat a i si ho i tedka obcas zahraju... tohle sem dohral a smazal a uz to nikdy nenainstaluju... jo dabing je kvalitative trosku vys, ale jinak hruza...\npotooczech [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-05 12:47:27\nNo nevím. Chybí hlášky, chybí hudba, auta jsou všechna copy/paste ... té hře úplně zmizela duše, atmosféra. Čas hry je naháněn v podstatě jen nesmyslnými honičkami s policií, kde využíváte rozmístěné body na mapě s nástrahami a výslednými cut scénami. Některé mise jsou pak ohlodané.\nNěkde máte v autě autoaim a neomezené střelivo, takže se vyplatí před vystoupením počkat v autě, všechny postřílet z auta a pak teprve vylézt.\nStřelba je pak naprostý vrchol trapnosti s jejich kombinací kolečka a crosshairu, plus ten nesmysl jak si pohazuje ty molotovy jako nic kamkoli a kdykoli ze krytu, kdy soubojový systém předělali za schovávačku.\nKonec naprosto nesmyslně předělali, že postrádá původní poselství.\nPlus v CZ nedodělávky typu anglické zprávy v rádiu, protože k rádiu nikdo neudělal titulky, tak není ani dabing.\nObecně tam toho chybí strašně moc. Z toho, co bylo v původní Mafii, zbylo jen takové bezduché torzo, které postrádá víc věcí, než kolik nové zpracování nabízí.\nZ původní Mafie, která pohřbila soudobé GTA udělali v podstatě takové demo současného GTA. Za mne je ta hra celkem zklamání.\nrumpeak [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-08 17:55:18\nTak u Epicu někomu došlo, že 10€ není 200Kč, ale díky nevýhodnému kurzu koruny 270Kč. Původní cena 999, ale zůstala. Takže dnes Mafia na Epicu pořízena za 729Kč.\nDexter1 [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-08 18:18:36\nrumpeak [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-10-13 23:46:46\nZa 2 večery jsem měl odehráno víc než třetinu hry. Musím zvolnit, tak teď jedu raději FIFU. Puvodni Mafii jsem hrál před 18 lety a tehdy to prostě byla nejlepší hra všech dob. Teď hrají Remake po dohrání GTA5, takže mi logicky tak dokonalá (the best of all times)nepřijde. Ale pořád je to skvělá hra. A ačkoliv na tom nejsem s Angličtinou nějak tragicky, tak ten česky dabing je prostě super. Jasně, není tady s čím poměřovat, je to jediná hra s dabingem. Ale je to opravdu super.\nOrgic [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] - Windows 7 2020-10-20 16:44:21\nV recenzi je napsáno, že "Hra běhá i na starých Windows 7, podporuje totiž pouze DirectX 11.", můžete to někdo potvrdit? V oficiálních systémových požadavcích jsou jako minimum uvedeny Win 10.\nExorcius [Zobrazit profil] [Poslat zprávu] 2020-11-05 17:36:19\nTenhle paskvil si snad ani raději nekupujte..


Řidič ujížděl před policií, nezvládl vůz a při nehodě zemřel - Deník.cz\nŘidič ujížděl před policií, nezvládl vůz a při nehodě zemřel\nEjpovice /FOTOGALERIE/ - Na dálničním přivaděči u Ejpovic na Rokycynsku zahynul v neděli dopoledne při dopravní nehodě šestatřicetiletý řidič, který ujížděl před policejní hlídkou. Ve velké rychlosti nezvládl vůz a vylétl ze silnice. V troskách automobilu na místě podlehl vážným zraněním.\nNehoda u EjpovicFoto: DENÍK/Vlastimil Leška\nPodle Jirouškové byl v době nehody policejní vůz za ujíždějícím superbem asi 200 metrů. Policisté nepoužili k zastavení auta varovné výstřely. Nehodu nyní vyšetřuje dopravní policie. "Zatím není jasné, proč muž vlastně před hlídkou ujížděl a tolik riskoval. V pátrání nebylo ani vozidlo, kterým jel, takže patrně nebylo kradené, ani on sám," dodala mluvčí.\n17.6.2012 VSTUP DO DISKUSE 7


Zemřel automobilový konstruktér a průmyslník Ferry Porsche — ČT24 — Česká televize\nZell am See (Rakousko) - Ferry Porsche, německý automobilový podnikatel a syn slavného konstruktéra Ferdinanda Porscheho, zemřel 27. března 1998. Jeho firma se stala jednou z nejznámějších výrobců sportovních vozů. Ferdinand Anton Ernst Porsche, přezdívaný Ferry, se narodil v roce 1909 ve Vídni. V roce 1931 založil jeho otec v německém Stuttgartu konstrukční kancelář a jeho syn zde patřil mezi první pracovníky.\nV červnu roku 1934 uzavřela Porscheho firma smlouvu s Říšským svazem automobilového průmyslu na výrobu vozů, Porsche navrhl také několik typů obrněných vozidel. Po skončení druhé světové války byli syn i otec zatčeni a odsouzeni za spolupráci s nacisty. Po svém propuštění přenesl Ferry Porsche aktivity firmy z Německa do rakouského Gmündu. V roce 1947 sem přišel i jeho otec, který byl rovněž propuštěn.\nNa počátku 50. let se firma kvůli výhodnému kontraktu s automobilkou Volkswagen přestěhovala zpět do Německa. Ferdinand Porsche záhy zemřel a řízení automobilky přešlo na Ferryho. Pod jeho vedením se firma stala jedním z nejrespektovanějších podniků v oboru.\nAčkoliv Ferdinand Porsche mladší v roce 1990 rezignoval na své vedoucí funkce, coby čestný předseda dozorčí rady si vliv ve firmě udržel až do své smrti.


NATO, Rusko a SEVASTOPOL II\nBojem o Sevastopol by mohla začít Třetí světová válka.\nV přístavu, který byl založen Kateřinou II. Velikou v roce 1783 s tím, jak Rusko anektovalo poloostrov Krym (tzv. Nová Rus), vlají dvě vlajky, ukrajinská a ruská.\nPřístav byl dvakrát obléhán. Nejprve po více než rok spojenými francouzsko-britsko-tureckými vojsky za krymské války (1853–56) v níž Rusko prohrálo a po 14 let nesmělo v oblasti Černého moře stavět žádné pevnosti, ani základny (Alexandr II. poté podepsanou smlouvu vypověděl). Podruhé byl 250 dnů obléhán spojenými německými a rumunskými vojsky před tím, než padl do ruky Hitlerovi. Roku 1954, k 300letému výročí podepsání „smlouvy o přátelství“ mezi Ruskem a Ukrajinou v Perejaslavi, Chruščev věnoval Krym Ukrajině. Tehdy, roku 1654 ukrajinští kozáci se svým šéfem hejtmanem Bohdanem Chmelnickým přísahali věrnost ruskému carovi Alexeji II. a připojili tak levobřežní Ukrajinu (na levém břehu Dněpru) k Rusku (pravobřežní byla součástí polsko-litevské unie) s tím, že Moskva nechala Chmelnickému a jeho zdejšímu hejtmanátu dočasnou autonomii. V červnu 2006 (před červencovými společnými námořními manévry Sea Breeze s US a jinými státy NATO) Juščenkovu vládu nemile zaskočily demonstrace proti vstupu Ukrajiny do NATO, zorganizované proruskými aktivisty na Ukrajině ve spolupráci s ruskými tajnými službami (které Juščenko z organizování demonstrací veřejně obvinil), kdy autobusy, které převážely US záložníky, byly demonstranty kamenovány (loď US záložníků, kteří měli pomoci s přípravami na společné manévry, kotvila v krymském přístavu Feodosia). Američtí námořníci byli místním tiskem zesměšňováni a v podstatě jim bylo místními ruskými nacionalisty, skalními komunisty a neokomunisty (vedenými Natálijí Vitrenkovou, neúspěšnou kandidátkou na prezidentský úřad) bráněno, aby cokoliv připravili. Když Juščenko zjistil, že se těchto demonstrací masově a hlučně účastnili poslanci ruské dumy za stranu Jednotné Rusko, nechal je deportovat zpět do Moskvy, odkud přiletěli. Proruští sociální demokraté požadovali demisi ukrajinského ministra obrany Anatolije Hrytsenka s tím, že ze Sevastopolu chce vybudovat základnu NATO (byla by to skvělá základna pro Šestou US flotu) a požadovali orientaci na Rusko. Samotný Sevastopol, obydlený ze 70 % etnickými Rusy (za SU to bylo uzavřené město, nad kopcem nad ním byla další sovětská vojenská základna), se chce vrátit zpět pod ruská křídla, názor, který politicky protlačuje zdejší odbočka proruské Strany regionů Viktora Janukoviče, většinou s komunistickými a neokomunistickými voliči. Možná, že ruské pasy ukrajinských občanů pomohou i zde, protože mnoho Ukrajinců v Sevastopolu pracuje pro ruskou flotu, a vlastní, včetně všech jejich rodinných příslušníků, ruské pasy. Kdyby Ukrajina (47 milionů obyvatel) vstoupila do NATO, NATO by se dostalo přes Sevastopol Rusku do „podbřišku“. Na summitu v Bukurešti evropští členové NATO (zatímco Washington a Ottava se tvářili, že jim ruská základna na území případného člena NATO nevadí) ustoupili Putinovým hrozbám a neudělili Ukrajině a Gruzii akční plán členství MAP s tím, že udělení MAP Tbilisi a Kyjevu znovu projednají na prosincovém summitu NATO. Brusel, třebaže jej Washington výsměšně obviňuje z geopolitického fatalismu, kvůli Ukrajině (ani kvůli nikomu jinému) nebude riskovat válku s Ruskem, takže po ruském vpádu do Gruzie se ukrajinské šance na vstup do NATO s největší pravděpodobností podstatně zmenšily. Brusel se zatím zmohl jen na minimální kritiku Putina ve svých úvodnících v denním tisku. Putin a ruská média již dlouho obviňují Kyjev z přípravy na rozpoutání války vůči Rusku, Putin si tak psychologicky připravuje půdu pro invazi na Krym. EU by Kyjevu nepomohla, pomohl by Washington, a umožnila by Ankara znovu průjezd US lodí bosporskými úžinami, když jí Putin v srpnu 2008 důrazně varoval, že jí to po druhé neprojde? 10. 9. 2008 NATO oznámilo, že jeho bojový útvar, sestávající z US, španělských, německých a polských fregat, které připluly do oblasti Černého moře (celkem pět fregat) 12. 8. 2008 po „úspěšném“ dokončení ruské okupace části gruzínského území, z oblasti podle mezinárodních dohod spravující tuto oblast, z oblasti Černého moře odplouvá. Moskvu zvýšená přítomnost námořních sil NATO kolem její námořní základny v Sevastopolu (kde má kolem 35–46–50 nejrůznějších typů bitevních lodí, několik starých ponorek a 80 bitevních letounů) velmi popudila. Na svém vrcholu v 80. letech zde Moskva měla 650 lodí a 70 000 námořníků, dnes 11 000. List Washington Times z 31. 7. 2008 uvedl, že Putin z ruské námořní základny v ukrajinském Sevastopolu určitě v květnu 2017 neodejde. Rusku, podle smlouvy o přátelství, spolupráci a partnerství z roku 1997, v této době vyprší nájem tří hlavních sevastopolských kotvišť a dvou přistávacích drah (v částce 93–100 mil. dolarů ročně, které Ukrajině strhává z jejího dluhu vůči Rusku za zemní plyn). V boji o bývalou sovětskou černomořskou flotu si MOSKVA urvala lví podíl, 83% lodí. Touto základnou MOSKVA „přiškrcuje krční tepnu“ Kyjevu a vydírá jej. Proto se snaží o dosazení do prezidentského křesla Ukrajiny promoskevské loutky (rusofonní poloostrov Krym je baštou Juščenkova soupeře Viktora Janukoviče), dnes si Putin zatím pohrává s Tymošenkovou.\nLodě ruské černomořské floty, kotvící v Sevastopolu\nV ukrajinsko-ruském sporu jde i o výklad nájemní smlouvy, kdy MOSKVA tvrdí, že by chtěla počet lodí na své základně v Sevastopolu zvýšit na 100 a počet námořníků na 25 000, což podle jejího výkladu nájemní smlouva připouští, zatímco Kyjev tvrdí, že jednak nájemní smlouva nic takového nepřipouští, a jednak, že je nelogické, aby 9 let před odchodem ze základny Moskva chtěla svoji zdejší flotu rozšiřovat. Putin hrozí, že v případě neprodloužení bude Ukrajina za zemní plyn platit ihned v hotovosti, a to za tržní ceny. Vojenští experti varují před podceňováním otázky ruské základny v Sevastopolu, kdy média poukazují na celkovou zchátralost ruské floty v Sevastopolu, jejíž zastaralé lodě se sotva udrží na hladině, tj. na čistě symbolickou ruskou přítomnost na Krymu. Ve skutečnosti otázka udržet se vojensky v Sevastopolu je pro Kreml daleko důležitější než nějaký US radar v Čechách či US základna v Polsku, která pro Rusko znamená jen psychologický problém navíc. Se Sevastopolem nejde jen o prestiž a symboliku (Sevastopol jako kolébka ruských imperiálních ambicí a ruské vojenské „slávy“), ale především o dlouhodobou ambici Ruska mít neomezený volný přístup ke Středozemnímu moři, nehledě již na praktické problémy z případného ruského odchodu pro Kreml vyvstávající, zejména velmi finančně nákladné přemístění černomořské floty, kdy by Rusové jen těžko našli jiný hluboký přístav s tak dobře rozvinutou infrastrukturou, jakou má Sevastopol (budují sice novou základnu v rušném obchodním přístavu Novorosijsk, hlavním překladišti drog ze Střední Asie, ale poloha Novorosijsku není tak ideální, a nemá tak rozlehlá kotviště. Novorosijsk slouží pro přepravu zboží do a z Blízkého východu, Střední Asie, Středozemí a Jižní Ameriky. Jde nejen o nejrušnější ropný přístav v Černém moři, do něhož ústí ropovod z ropného pole Tengiz, ale i o průmyslové město produkující mj. ocel a cement. Jde i o to, najít nové pracovní příležitosti (11 000 vojáků zde žije se svými rodinami), ale především vymyslet novou vojenskou a politickou strategii v této části Putinova ruského „impéria“. Jisté je, že kdyby se stal zázrak a Moskva by o Sevastopol přišla, Rusové budou potřebovat strategický gruzínský přístav Poti. Podle ruských médií Rusko ze Sevastopolu nesmí odejít, protože Západu nemůže nikdy věřit, jak shrnul ruský list Pravda ze 14. 10. 2008. Podle listu Pravda Západ slabosti Ruska využil a Rusko v 90. letech prostřednictvím svých prostředníků, individuálně vybraných oligarchů, „obral“ o všechny peníze, nerostné zdroje, špičkové vybavení továren. List uvádí, že po rozpadu SU se např. lidé v přístavu Vladivostoku, velikém jako San Francisco, jednou probudili bez elektřiny a zůstali bez ní celý měsíc, protože Západem nastrčení byrokraté okamžitě po nezákonné privatizaci ropných firem prodali všechnu ropu do Japonska a místní rafinérie zůstaly „na suchu“. List Pravda dále spílá Bushem řízené Světové bance a MMF, které s radostí udělovaly Jelcinově „bandě“ půjčky, které poté splácel ruský národ. Poté, co si US věřitelé vzali svůj díl z půjček, oněch 90 % půjčeného kapitálu bylo poté zpětně „přetunelováno“ do USA, kde tyto půjčené peníze byly rychle „vyprány“, viz kauzu Bank of New York /NYC, která se svými ruskými komplicy „přeprala“ přes šest ml dolarů půjček od MMF. Po vyšetřování této aféry v US Kongresu, spolupachatelé mezi kongresmany uštědřili Bank of NYC „políček“ s tím, že napříště jí žádné „účetní“ chyby již neprojdou. V květnu 2008 starosta Moskvy Lužkov, jakož i poslanci proputinovské strany Jednotné Rusko, vyzvali Kyjev, aby „vrátil Sevastopol, který mu nepatří“. Juščenkem byl poté Lužkov prohlášen za osobu non grata a nesmí na Ukrajinu. 24. 6. 2008 prezident Juščenko ukončil spekulace ruského tisku, že se Putinovi možná podaří Juščenka uplatit podstatným zvýšením nájemného za základnu, a vydal dekret, ve kterém prohlásil, že nájem nebude Rusům prodloužen, a budou muset k 29. 5. 2017 ze základny v Sevastopolu odejít. Prezident Juščenko další údery Kremlu vrátil při vpádu ruských tanků do Gruzie, kdy „zakázal“ ruské flotě z přístavu vyplout. V opačném případě, hrozil, jim nedovolí vplout zpět do Sevastopolu. V září 2008 ruská média vyvolala skandál kolem US lodi Pathfinder.\nUSS Pathfinder (podle ruských námořních kruhů) neočekávaně připlula do Sevastopolu 15. 9. 2008 na pozvání ukrajinské Akademie věd, aby spolu s jejími vědci prozkoumala zdejší mořské dno. USS Pathfinder ze Sevastopolu odplula 17. 9. 2008. Její příjezd do přístavu Sevastopolu ukrajinské úřady (podle ruských námořních kruhů) údajně udržovaly v přísné tajnosti, protože lidé z ulice se domnívali, že jde o již odplutou US loď USCSG Dallas. Pathfinder však pro svoji oficiální expedici obdržela svolení od ukrajinského ministerstva kultury a turistiky již 10. 4. 2008. Na ukrajinské ministerstvo zahraničí byla žádost o připlutí do Sevastopolu podána 30. 7. 2008, přičemž žádosti o doplnění zásob pitné vody a jídla ukrajinské ministerstvo vyhovělo 11. 8. 2008. Podle ruských námořních kruhů loď Pathfinder vplula do Sevastopolu během 10 dnů 2x, kotvila zde již ve dnech 4.–6. 9. 2008, a to neoficiálně. Loď vlastní Military Sealift Command/MSC, které poskytuje oceánografické služby US ministerstvu obrany – od doplňování zásob lodím po speciální mise. Dr. Sergej Voronov, ředitel ukrajinské Kulturní nadace pro mořské dno, tvrdil, že 10denní mezinárodní archeologická expedice, která zkoumala mořské dno ukrajinského šelfu, přinesla vynikající výsledky, identifikovala 15 lodí potopených za 2. sv. v., včetně německé ponorky U-18 a ruské minonosky RUS Prut, a významně přispěje k vytvoření mořského muzea Černého moře. Expedice zejména objevila Němci torpédovanou dopravní loď Červeného kříže Armenia, která evakuovala uprchlíky a zraněné sovětské vojáky z Krymu. Němci ji potopili 7. 11. 1941, zahynulo na 7 000 lidí. Moskva samozřejmě loď podezírala ze špionáže, z monitorování ukrajinského podmořského šelfu a ze sledování ruských ponorek do vzdálenosti 100 km od lodi USS Pathfinder, a svoji nelibost Putin mediálně vystavoval na odiv světové veřejnosti. Možná i proto, aby zamaskoval vlastní skandál, který proběhl v srpnu, a o kterém světovou veřejnost „naplno“ informoval až francouzský list Libération 14. 10. 2008. List uvedl, že Rusové byli přistiženi při dodávkách zbraní Hezbolláhu. List Libération citoval zdroj z bulharské tajné služby, že bulharská policie a celníci objevili 4. 8. 2008 na ruské lodi v přístavu Varna ruské rakety s destinací do syrského přístavu Latakia.\nAndrea Kostlánová | 23. 10. 2008 | 8575x | #559\nDatum: 14. 11. 2008 18:44:45 Autor: Luke99\nText je napsán celkem kvalitně, ale obsahuje malé nepřesnosti. Juščenko moskevského starostu Lužkova nevyhostil, to udělala z titulu svých pravomocí Služba bezpečnosti Ukrajiny (obdoba naší BIS). Dále fakt, že prezident Juščenko vydal dekret o neprodloužení dohody o černomořské flotile, nic neznamená. Ze strany Juščenka se jednalo pouze o populistické gesto, které ve finále pouze naštvalo Kreml. Tato dohoda bude prolongována automaticky, pakliže jedna ze stran neuvědomí druhou o ukončení dohody. V případě Ukrajiny toto musí udělat Parlament (Verchovna Rada). Jinak co se týká možnosti násilného odtržení Krymu od Ukrajiny a začlenění do Ruské federace (osetinský scénář), tento týden proběhla v ukrajinském i ruském tisku zpráva, že ukrajinská armáda posiluje svoje síly na Krymu. Přičemž se jedná o vojáky ze západní části Ukrajiny, u kterých není pochyb, že v případě nutnosti zasáhnou proti všemu co mluví, nebo jen vypadá "rusky" (ostatně především Ukrajinci ze Západu mají Rusům co vracet).\nDatum: 15. 11. 2008 09:00:02 Autor: andrea\nPředmět: luke 99 díky\nDěkuji za upřesnění a zajímavý komentář, Andrea.