Autor: Univerzita_HK <(at)>, Téma: Politika a Společnost, Zdroj: Bc. Petra Kuncová, Vysokov 11.2.2012, Vydáno dne: 25. 05. 2012\nTato práce vychází především ze studie P. Coelliho a A. Hoefflerové: Greed and Grievance in Civil War. V první části představuji oba modely a poté následuje stručné seznámení s hnutím Lord´s Resistance Army – LRA, Armáda božího odporu. Ve třetí části jsou oba modely aplikovány na toto hnutí. Pokusím se rozhodnout, který model zapříčinil vznik konfliktu a zdali tyto příčiny stále přetrvávají, popřípadě, zda jsou modely v případě LRA vůbec platné.\nVálka, ať mezi státy nebo občanská, je vždy tragédií a překážkou rozvoje. V posledních desetiletích jsou vnitřní konflikty, dle mnoha výzkumů, mnohem častější než mezinárodní.\nPrávě v konfliktech uvnitř státu je jako příčina jeho vzniku často udávána křivda, nespokojenost či forma útlaku. Avšak dle mnohých nových studií, jsou pro vznik konfliktu důležitější ekonomické faktory. Rebelie se zdají být přímo propojeny s lehce dostupnými surovinovými zdroji, které jsou snadno přepravitelné a obchodovatelné, příkladem těchto surovin jsou diamanty, dřevo, atd.\nStudii, která se zabývá problematikou příčin vzniku konfliktu, vypracovali P. Collier spolu s A. Hoeffler. Porovnávali data ze 161 zemí v období 1960-1999, z toho v 73 případech, kdy byla na počátku zkoumaného období země v klidu, propukl konflikt (Collier, Hoeffler 2000:2). Brali v potaz pouze konflikty, kde jednou z bojujících stran je vláda dané země a navíc, kde počet obětí bezprostředně souvisejících s konfliktem, přesáhl 1000. Na základě výsledků předkládají dva odlišné modely, které se soustředí na příčiny vypuknutí konfliktu, popřípadě motivy rebelujících skupin – „Rozhořčení“ (Grievance) a „Chamtivost“ (Greed).\nPředtím, než se však budu plně věnovat této práci, je třeba definovat několik pojmů. Prvním z nich je pojem konflikt. Konflikt můžeme obecně definovat jako sociální skutečnost, kdy proti sobě stojí nejméně dvě strany (jednotlivci, skupiny, státy), které mají odlišný pohled na určitý fakt či odlišné zájmy (Waisová 2001:80).\nPro potřeby své práce ještě přidám její druhou definici vnitřního konfliktu, což je případ LRA. Vnitřní konflikty jsou spory, v nichž se nevládní či opoziční skupina nebo hnutí postaví proti vládě. Podstata konfliktu se musí vztahovat k ústřednímu státu, nebo vládní moci a funkcím. V případě vnitřních konfliktů musí být podíl vnější politické nebo ekonomické pomoci minimální, případně žádný (Waisová 2001:81).\nPoslední připomínku je používání zkratky LRA - Lord´s Resistance Army, Armáda Božího odporu.\nModel greed – „Chamtivost“\nModel greed představuje touhu po vlastnictví, buď hmotných prostředků, či materiálního zisku, je to výrazně ekonomicky zaměřený model. Rebelové vstupují a vyvolávají konflikt pouze za vidinou zisku a obohacení se.\nFinance pro další trvání konfliktu a podporu rebelující strany plynou poté především ze zmiňovaných surovinových zdrojů, či primárních komodit a obchodu s nimi, popřípadě z ovládaného území, přes které jsou suroviny přepravovány. Právě přeprava je jedním z nejohroženějších míst, a nejsnadnějších cílů pro rebely.\nPříjmy ze surovin jsou závislé na peněžní hodnotě komodity na trhu, rebelové musí zhodnotit, zda cena převyšuje rizika jimi podstoupená - vlastní svoboda, popřípadě život. Protože vládní vojáci mají jediný cíl, to ochránit komoditu a uvěznit, nebo zabít rebely.\nExistuje určitá prahová hodnota, kdy riziko převyšuje touhu po zisku a rebelie nevznikne. Tyto aspekty lze převést do číselných hodnot a propočítat možné riziko vzniku rebelie.\nVznik rebelie má v modelu greed několik příčin:\n1.\tEkonomické a politické faktory země.\n2.\tVýskyt přírodních zdrojů, nebo cest, kudy jsou přepravovány.\n3.\tPříjem a struktura populace, její velikost.\n4.\tFinance potřebné pro počátek rebelie.\n5.\tMotivy pro nově vstupující vojáky.\n6.\tGeografické faktory\nAd1) Mezi ekonomické a politické faktory země patří – ekonomický růst země (Pokud země ekonomicky vzkvétá, většinou rostou i příjmy obyvatelstva a tudíž klesá pravděpodobnost vzniku rebelie, jelikož by sebou přinesla i větší ekonomické ztráty. Naopak chudoba výrazně zvyšuje riziko konfliktu, jelikož zapojit se do konfliktu se poté zdá jako racionální volba, při příležitosti se obohatit. ), a politické instituce, především politická stabilita, demokracie, atd. (Collier, Hoeffler 2002).\nAd2) Výskytem přírodních zdrojů je důležitý faktor – „hmatatelné“ pro bojovníky, to proč většinou do boje vstupují. Pokud se v regionu nevyskytují žádné surovinové zdroje, ale region je významný z hlediska jejich přepravy, má to podobný význam, jako by se zde suroviny samy nacházely- kdo kontroluje cesty - kontroluje suroviny (možnost přepadání vozidel a obohacování se, či vybírání jakýchsi cel) (Collier, Hoeffler 2002).\nAd3) Příjmem populace je jednoduchý ekonomický ukazatel - HDP na hlavu. Struktura populace je určena především její sociální a etnickou fragmentací. Čím větší fragmentace či heterogenita populace, tím se riziko výskytu rebelie stává méně pravděpodobné (Collier, Hoeffler 2002).\nVzdělání je měřeno především podílem mladých mužů zapsaných na středních školách (Právě mladí nezaměstnaní nevzdělaní muži jsou nejrizikovější skupinou pro vznik rebelie. Protočím větší podíl mladých mužů zapsaných na střední školy, tím více se riziko konfliktu snižuje.).\nAd4) Finanční prostředky potřebné pro vznik rebelie nelze většinou získat konvenčními způsoby. To však v dostatečné míře nahrazuje podpora získaná například od vlád znepřátelených zemí, především v podobě dodávek zbraní, či poskytnutí útočiště na vlastním území. Druhou možností zisku financí je ze zahraničí, z diaspory. Tato varianta připadá v úvahu, pokud se nachází v zemi „bohaté“ (USA, Evropa) a mají přístup k finančním zdrojům. Tito navíc netrpí následky konfliktu. (Velká diaspora ale spíše podporuje a prodlužuje délku trvání konfliktu, než že by měla přímo za následek jeho vznik.) (Collier, Hoeffler 2002).\nAd5) Verbování nových rebelů je jedním z důležitých faktorů ovlivňujících vznik rebelie. Totiž čím dražší je nábor rebelů, tím je riziko vypuknutí konfliktu menší (Není přesně určena cena rebela, ale je to opět měřeno přes hospodářské ukazatele země jako je hospodářský růst, dále se zde promítá celkový růst populace a vzdělání.). Počet naverbovaných bojovníků musí být dostatečně vysoký a rychlý, aby pokryl případné ztráty v potyčkách s vládními vojáky. Mnohokrát nám však historie ukázala, že v boji je méně důležitá velikost a počet bojovníků, než ochota a motivace bojovat. Rebelové proto musí novým bojovníkům předložit dostatečně silnou motivaci. Aby byli ochotni za ně bojovat – právě k tomu používají náboženskou, či etnickou homogenitu. Motivace proti společnému nepříteli, dodání určité ideologie, myšlenky, či společné křivdy je nejjednodušší způsob pro verbování dalších bojovníků. I proto mezi povstaleckými skupinami převažuje zvyk rekrutovat děti a drogově závislé, díky jejich snadné manipulovatelnosti.\nAd6) Geografické hledisko je neméně důležité: hory a lesy, jako velmi těžko prostupný terén jsou ideální pro úkryt rebelů a těžko dosažitelné pro vládní vojska. Pokud je tato skutečnost umocněna rozmístěním většiny populace při hranicích země, mimo dosah vládních vojsk, pravděpodobnost vzniku rebelie se mnohonásobně zvyšuje, příkladem je Demokratická republika Kongo (Collier, Hoeffler 2000:8).\nModel grievance – „Rozhořčení“\nModel grievance představuje jakési rozhořčení z křivd, vyplývající buď z nerovnosti (politické, etnické, náboženské, ekonomické), nebo z křivdy z předešlého konfliktu. Důvodem vzniku konfliktu v tomto modelu není predace – v podobě zisku primárních komodit, ale právě zmíněné křivdy a nerovnosti ve společnosti. Tato nerovnost musí být navíc v takovém měřítku, aby dosažení nápravy a rovnosti předčilo podstoupená rizika v podobě vlastní svobody, života (Collier, Hoeffler 2002:11).\nModel grievance předkládá příčiny vzniku rebelie: (Collier, Hoeffler 2002:11)\n1.\tVnitřně-společenská nenávist (mezi-etnická, či mezi-náboženská nenávist jsou nejčastějším vysvětlením pro vznik občanských válek).\n2.\tVyloučení části populace na politické moci (určitá část obyvatelstva je na pokraji politického procesu, může souviset s vysokou mírou ekonomické nerovnosti, která též zapříčiňuje politické opomíjení).\n3.\tPomsta (křivdy zakořeněné především z předešlých konfliktů) (Collier, Hoeffler 2002).\nJedinou objektivně měřitelnou vypovídací hodnotu má v tomto modelu etnická dominance - pokud je mezi 45-90% je riziko vzniku konfliktu dvojnásobné (Collier, Hoeffler 2002:12)\nSyntéza obou modelů\nOba modely mohou koexistovat za předpokladu, jestliže existují podmínky jak pro snadný zisk, tak ve společnosti došlo ke křivdám, či nerovnostem. V mnoha konfliktech dochází v průběhu času k prolínání obou modelů a přelévání důležitosti od jednoho k druhému. Ať již konflikt prvotně vypukl díky možnosti obohatit se, a poté se prodlužoval a znovu-vypukal kvůli křivdám, které z něho bezprostředně vyplývají. Nebo naopak vznikl z křivd či nerovnosti, a možnost zisku byla druhotným benefitem.\nNový pohled na oba modely greed a grievance přináší motivace jedince, která zde zatím nebyla zmiňována.\nPravdou je, že někteří jedinci a dokonce i vůdci ozbrojených skupin mohou být motivováni zcela nebo z části křivdami různých druhů, ale tato motivace nemusí být nutně přenesena na celou skupinu (Vinci 2006:29). (Každý bojovník vstupuje do konfliktu se svou vlastní vidinou a motivací, které se mohou v rámci skupiny měnit. I přesto a nebo právě proto je velmi snadné motivovat skupinu ze stejných poměrů- etnická, náboženská skupina, atd. )\nV tomto ohledu je velmi důležitá vůdčí osobnost LRA J. Konny. Jehož původním motivem mohla být křivda, ale také touha po moci, kterou už spíše řadím do druhého modelu a to touhy po zisku. V současné době je to určitý druh „warlorda“, který obklopen svou vlastní armádou zajišťuje především své přežití.\nThe Lord´s Resistance Army- LRA, Armáda božího odporu\nArmáda božího odporu je militantní skupina působící především na území severní Ugandy, jižního Súdánu, Středoafrické republiky a Demokratické republiky Kongo. LRA v regionu působí přes dvacet let (Vinci 2007:337).\nVznik LRA se datuje do roku 1986, jako reakce na svržení prezidenta Tita Okella, který pocházel z kmene Acholi. Jejich původním úmyslem bylo svrhnout vládu v Ugandě a nastolit teokratický stát založený na spojení křesťanských idejí a tradičních afrických kultech a mystice etnika Acholi, z něhož pocházela většina původních bojovníků včetně Josepha Konyho, který stojí v čele LRA (Feldman 2008:45).\nPříčina konfliktu by se však dala vypátrat již za vlády Velké Británie od počátku 19. století. Kdy byla upřednostňována etnika z jihu, naopak ti ze severu včetně Acholi byli považováni za otroky (Dolan 2011:40). I po zisku nezávislosti v roce 1962, byla situace pro Acholi nepříznivá, z čehož začali obviňovat vládu Ugandy.\nJiž v 80.týh letech vzniká na severu Ugandy křesťanské hnutí Ducha svatého v čele s Alice Lakwena, jejíž členové aktivně začali bojovat proti vládě a proti prezidentu Yowery Musevenimu (Van Acker 2004:346).\nPrávě z tohoto hnutí se odštěpilo hnutí Armáda Božího odporu (LRA), v jejímž čele od počátku stojí Joseph Kony. I on se prohlásil za proroka Božího (Feldman 2008:45). LRA však do boje zahrnula i civilisty a útoky proti nim, od čehož se distancovali členové ostatních hnutí (Van Acker 2004:348).\nPřestože jejich úmysly směřují proti vládě, činny se soustřeďují proti civilnímu obyvatelstvu, které nemá nejmenší šance bránit se skupinám mladých mužů a chlapců ozbrojených mačetami a střelnými zbraněmi.\nNavíc je tato skupina nechvalně známá fenoménem dětských vojáků, které získávají z vyrabovaných a vypálených vesnic, odkud unášejí malé chlapce a děvčata. Při rekrutování a výcviku dětských vojáků bývají použity kruté praktiky. Pro zpřetrhání veškerých morálních a rodinných pout a příslušnosti k vesnici, není výjimkou, že zavraždí vlastní rodiče, či členy rodiny.\nZ unesených děvčat se stávají sexuální otrokyně pro členy LRA.\nHlavně díky těmto zkušenostem, prožitkům a vlastním krutým činům není snadná jejich repatriace zpět do společnosti při úspěšném osvobození některých z nich.\nFakta a data LRA\nPřestože za celou dobu trvání konfliktu počet obětí nelze přesně odhadnout pohybuje se v řádech tisíců, neznamená to však, že by neměl dalekosáhlejší důsledky, právě naopak. Jen počty unesených dětí jsou odhadovány na 30 000 až 45 000 (Quinn 2008:57). A v neposlední řadě počty lidí, kteří museli utéci ze svých domovů, nebo byli násilně přesídleni, se pohybují kolem 1,8 milionů, což představuje asi 80% obyvatel regionu (World Vision 2004). Z nich se statisíce stále nemohou vrátit do svých domovů a přežívají v uprchlických táborech v okolních státech. Právě problematika utečenců sužuje celý region, díky jejich neustálému přelévání i s problémy, které to sebou přináší, vznikají nová a nová ohniska problémů. Uprchlické tábory nejsou dostatečně vybaveny a pro neustálý příliv vysokého počtu uprchlíků nestačí ani potravinová pomoc, která se stává též cílem zmíněné LRA (Vinci 2007:343). (Příslušníci skupiny LRA neokrádají pouze vesničany, ale napadají i uprchlické tábory přepadávají konvoje potravinové pomoci, které je zásobují – Worl Food Programme. )\nZásahy proti LRA\nPokusů o ukončení konfliktu již proběhlo během let několik, například v roce 1993 probíhaly rozhovory mezi vládními představiteli v čele s Betty Bigome (Jmenována do funkce Ministryně pro severní Ugandu v roce 1988, jejímž úkolem bylo vyjednat mír s J. Konnym. ) a vedoucími osobnostmi LRA, avšak po vyjednaném příměří vypukl konflikt v roce 1994 znovu s ještě větší silou, LRA se navíc částečně přesunula na jih Súdánu a v období klidu přeorganizovala své strategie (Okuku 2002:35).\nVlády Ugandy a Súdánu spolu v minulosti sice nespolupracovali, avšak v roce 2002 došly ke vzájemné dohodě v Nairobi a opět navázaly diplomatické styky (Bevan 2007:345). Následně uskutečnily pokus o polapení J. Konyho, tuto vojenskou akci navíc logisticky zaštítily i Spojené státy Americké díky tomu, že Africká unie označila LRA za teroristickou skupinu v roce 2011 (Maasho 2011).\nPřestože v posledních měsících nejsou žádné útoky ze strany LRA, neznamená to však, že by byl konec konfliktu úplně. Dá se předpokládat, že pouze sbírají síly k dalším bojům a možná rozvažují možné cíle. Jejich činnost se pravděpodobně pouze přesunula ze severu Ugandy do okolních regionů, jako jih Súdánu a Demokratické republiky Kongo.\nFaktu, že konec konfliktu a jeho řešení je v nedohlednu, přispívá i to že přes veškeré možnosti a ústupky, které byly ze stran vlád udělány, byly členy LRA ignorovány. Byl dokonce zřízen neutrální tábor na území jižního Súdánu, kam se J. Kony mohl dostavit a podepsat příměří, aniž by byl okamžitě uvězněn (Quinn 2008:60).\nNa J. Konyho a další čtyři nejvyšší představitele LRA byl uvalen mezinárodní zatykač poté, co byly odsouzeni u Mezinárodního trestního soudu v Haagu (Bevan 2007:343). Též vláda v Ugandě zřídila tribunál pro jeho souzení a též vydala na vůdce povstalců zatykač.\nNení pravděpodobné, že dojde k podepsání jakýchkoliv dohod ohledně míru, jelikož vůdčí osobnosti LRA včetně J. Konyho mají strach z trestů, které by je postihly v případě jejich polapení.\nPřesto však nevypadl z hledáčku úplně, jelikož americký prezident Barack Obama se v nedávné době rozhodl poslat na sever Ugandy 100 vojáků, jejichž hlavním úkolem je chytit J. Konyho a další vůdce LRA (BBC News: 2011).\nV této části se pokusím modely aplikovat na LRA a zjistit který lépe vysvětluje příčiny vzniku tohoto hnutí a konfliktu, který sužuje celý region už dvě desetiletí.\nPro tento model jsou velmi důležitá data, pro správnou aplikaci modelu a zjištění příčin vzniku konfliktu jsou třeba data z let 1980-1990.\nSeverní Uganda v letech 1992 patřila k nejchudším v celé zemi. Chudobou zde trpělo více jak 80% obyvatelstva (Emwanu, Okwi 2004:8). Podobně dopadlo měření z roku 1999. Z toho lze předpokládat, že předešlé desetiletí na tom byla severní Uganda podobně, vysoká míra chudoby podporuje vznik konfliktu.\nVzdělání je v současné době na velmi nízké úrovni, přestože se situace za poslední roky zlepšila, nedosahuje ani zdaleka potřebné úrovně. Nenachází se zde dostatek školních budov (v Ugandě je přes 50% obyvatel mladších 15 let, z celkového počtu obyvatel přesahujíc 33. 42 milionů ). Není výjimkou, že třídu navštěvuje kolem 100 dětí a vyučuje je pouze jediný učitel. Celou základní školu dokončí jen necelá desetina z nich a z toho jen procento děvčat. I tento předpoklad podporuje tento model.\nNaopak odporuje tomuto modelu fakt, že se zde nevyskytují žádné přírodní zdroje, ani významné obchodní cesty (Vinci 2007:343). Navíc příslušníci LRA neútočí na žádné velké cíle, pouze na vesnice a civilní obyvatelstvo, dokonce na uprchlické tábory, kde získávají pouze potraviny, léky a nové rekruty (Vinci 2007:343).\nJediným možným zdrojem, který by mohl být brán v potaz, je obchodování s dětskými vojáky a civilním obyvatelstvem a jejich absolutní kontrola. Otázkou však je, zda lze civilní obyvatelstvo považovat za zdroj, stejně jako nerostné suroviny.\nModel grievance je v tomto případě snadněji aplikovatelný, avšak otázkou je, zda příčinu lze spatřovat v historickém hledisku - utlačování a zotročování Acholi. Navíc je pravdou že celkový rurální charakter severu Ugandy dává předpokládat i určité vyloučení na politické moci a účasti v rámci celé země.\nLRA nikdy neměla širokou podporu mezi místními lidmi a zbytky jejich podpory ztratila po brutálních útocích na vesnické obyvatelstvo i z etnika Acholi. I proto bylo pro LRA od začátku těžké shánět nové spolubojovníky, a motivace v podobě společné křivdy (grievance) přestala být platná. Proto začaly s útoky na snadné cíle s velkým počtem potencionálních bojovníků, jako byly školy a nemocnice (Van Acker 2004: 336).\nPolitické cíle, na jejichž plnění měli přes dvacet let, můžeme též jako hlavní příčinu vypustit.\nLRA se sice vymezuje tím, že chce svrhnout centrální vládu v Ugandě, ale přesto nemá žádný postupující politický projekt směřující k cíly.\nBohužel ani syntéza obou modelů nevysvětlí adekvátně vznik a pokračování konfliktu na severu Ugandy. Přestože lze nalézt střípky z obou modelů, které jedině společně, by snad mohly adekvátně vysvětlit počínání LRA, nemyslím si, že jsou pro tento příklad platné. Existuje počáteční křivda i jakési politické cíle i určitá možnost obohacování se na vesničanech, ale pro pokračování v konfliktu to nestačí. Motivy a povaha tohoto konfliktu jsou skryté.\nV celé délce existence LRA je jediný důležitý kult osobnosti Josepha Konyho, jehož jediným benefitem je vliv v regionu. Zde je právě důležitá motivace jedince, v případě Konyho, lze hovořit o syntéze obou modelů, ale pouze na úrovni jedince.\nOstatní vojáci nemají žádné motivy vstupovat do LRA, právě naopak.\nJoseph Kony, řídí celé hnutí od počátku a rozhodnutí dělá pouze dle svého uvážení. Jeho motivy lze spatřovat v obou modelech – jak postavit se křivdám, které utrpěl jako příslušník kmene Acholi, tak jako osoba, které z toho plynou určité zisky v podobě moci, vlastní suverenity a armády. Je to pro Africku typický jev v podobě „warlorda“, ten se chová jako rentiér a vojáky prodává do armád okolních států, či do obdobných rebelských skupin, jako je LRA.\nPřibližně 80-90% vojáků LRA jsou děti z celkového odhadovaného počtu 500-1000 bojovníků (Bevan 2007:343)\nPředstavené modely greed a grievance udávají nový pohled na vznik rebelských hnutí, občanských válek. Výsledky studie P. Colliera a A. Hoefflerové podporují fakt, že ve většině případů vzniku konfliktu jsou prvotními motivy rebelů možnost obohatit se.\nNavíc se jejich výzkumem potvrdilo několik již dříve předpokládaných tezí. Jedním z příkladů je předpoklad, že předešlý konflikt zvyšuje riziko vypuknutí dalšího konfliktu, toto riziko se však s přibývajícím časem zmenšuje.\nBohužel ověřování modelů v současné Ugandě na hnutí LRA je velmi obtížné z důvodu absence dat.\nAvšak přesto lze říci, že model greed není platný pro vznik LRA ani jeho následné pokračování v rebelii, právě proto, že žádným způsobem se nesnaží o jakoukoliv kontrolu území, či surovinových zdrojů, které se v tomto regionu ani nenacházejí (Van Acker 2004:337).\nPodobně je na tom i model grievance, jelikož nepodnikli žádné kroky u uplatnění svých politických cílů.\nSouhlasím s tvrzením Vinciho, že ani jeden model nedává adekvátní vysvětlení pro boj LRA. Je to poměrně chudá skupina, která musí okrádat místní o zásoby, aby mohli dále přežívat, nesnaží se žádným způsobem maximalizovat své zisky (Vinci 2007).\nLRA stojí mimo oba modely a částečně ji lze charakterizovat jako organizaci, která se pouze snaží maximalizovat své minimální zdroje (Bevan 2007:354). Pokud LRA budeme vnímat pouze jako nástroj jejich vůdce J. Konyho, pak snad lze říci, že původními motivy pro vznik konfliktu byly křivdy - tedy grievance, avšak postupem času přešly jeho motivy k chamtivosti – tedy greed. V tomto případě stačí k ukončení a snadnému řešení konfliktu odstranit vedoucí osobnost.\nBBC News: US to send troops to Uganda to help fight LRA rebels, 2011, http://www.bbc.co.uk/news/world-africa-15317684\nBEVAN, J.: The Myth of Madness: Cold Rationality and ´Resource´ Plunder by the Lord´s Resistance Army, Civil Wars, Vol.9, No.4, pp.343-358, 2007, ISSN 1369-8249\nCOLLIER, P., HOEFFLER, A,: Greed and Grievance in Civil War, The World Bank, Development Research Group, 2000\nCOLLIER, P., HOEFFLER, A., ROHNER, D.: Beyond Greed and Grievance: Feasibility and Civil War, Department of Economics, University of Oxford, 2008\nDOLAN, Ch.: Social Torture, The Case of Northern Uganda, 1986-2006, Human Rights in Context,Vo. 4, 2011\nEMWANU,T.,OKWI,P.,O.: Where are we the Poor? Mapping Petterns of Well-Being in Uganda, 1992-1999, Uganda Bureauof Statistics and the International Livestock, 2004\nFELDMAN, R.,L.: Why Uganda Has Failed to Defeat the Lord’s Resistance Army, Defense & Security Analysis Vol. 24, No. 1, pp. 45–52, 2008\nKRATOCHVÍL, P., DRULÁK, P.: Encyklopedie mezinárodních vztahů, Portál, Praha 2009, 1. vydání, ISBN 978-80-7367-469-4\nMAASHO, A.: African Union declares Uganda's LRA a terror group, 2011,http://af.reuters.com/article/topNews/idAFJOE7AL0A120111122?pageNumber=1&virtualBrandChannel=0\nOKUKU, J.: Etnicity, State power and the Democratisation Process in Uganda, Uppsala 2002, Nordiska AfrikaInstituter\nQUINN, R.,J.:Getting to Peace? Negotiating with the LRA in Northern Uganda, 2008, Hum. Rights Rev, sprinter science + business Media B.V.\nVAN ACKER, F.: Uganda and The Lord´s Resistance Army: The New Order no one Ordered, African Affairs, 103/412, 335–357, Royal African Society 2004,\nVINCI, A.: Greed-Grievance Reconsidered: The Role of Power and Survival in the Motivation of Armed Group Civil Wars, Vol.8.No.1 2006, ,Routledge\nVINCI, A.: Existential Motivations in the Lord´s Resistance Army´s Continuing Conflict, Studies in Conflict & terrorism, 2007, Routledge, London\nWAISOVÁ, Š: Úvod do studia mezinárodních vztahů, Fakulta humanitních studií ZČU v Plzni, vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk. Pelhřimov 2001. vydání 2002 ISBN 80-86473-16-3\nWorld Development Indicators diabase, 2011, http://ddp ext.worldbank.org/ext/ddpreports/ViewShredReport?&CF=&REPORT_ID=9147&REQUEST_TYPE=VIEWADVANCED\nWorld Vision, Paws of Polities: Children, Conflict abd peace in Northern Uganda, Kampala: World Vision,2004,4


Galerie Jiří Putna - Program\nAndrea Malinová - Limited Edition\n18. prosince 2015 - 21. ledna 2016\nTo je moje a na to se nesahá!\nVe svém projektu Limited Edition jsem se zabývala svými přáteli, lidé patřící do nejužšího okruhu jsou pro každého z nás na tolik výjmeční, že je můžeme označit jako naši osobní limitovanou edici, nenahraditelný prvek našich životů.\nVáclav Němec - FOREST\n30. října 2015 - 17. prosince 2015\nV rámci projektu FOREST (2015), který sdružuje fotografy různého zaměření (Wágner, Singer, Hankeová, Čermák, Vermouzek, Kratochvíl, Š. Pikous ad.) jsem se dostal k fotografování lesa. Projekt mne natolik pohltil, že jsem mu věnoval větší část svého volného času a s nadsázkou málem způsobil můj odklon od subjektivního dokumentu, který v mé tvorbě do té doby převládal. Cyklus, který zde prezentuji je mým pohledem na les, dialogem mezi mnou a snímanou krajinou. Střídám zde fotografie, které se snaží ukázat krásu, tajemnost a mystičnost lesa, tedy to, co mne na tématu tolik fascinuje (fotografuji nejraději v deštivém, podmračeném počasí či za soumraku), se snímky, které dokazují, že les si objekty, které zde člověk - vetřelec zanechává, přetváří k obrazu svému... Po nějakém čase již není poznat, zda předmět či lidský zásah, který zde ponechal, nebyl jeho součástí od nepaměti. Fotografie jsem nasnímal během svých „podširákových“ toulek po Novohradských a Slepičích horách, které díky své opuštěnosti a nepřístupnosti mají stále punc divočiny.\nAbsolvent magisterského studia na Institutu tvůrčí fotografie při Slezské univerzitě v Opavě, dramaturg a kurátor výstav v kině Kotva v Českých Budějovicích. Ve svém nekonečném fotografickém „on the road“ cyklu Zápisník se nesnaží ani tak zdokumentovat místo svého dočasného pobytu, jako spíše zaznamenat vizuální a výtvarné, avšak i pocitové a symbolické aspekty reality. Zobrazuje motivy, které rezonují s jeho vnitřním světem. Snaží se, aby každá jednotlivá fotografie byla svébytným obrazem vycházejícím z reality. Autor své fotografie zásadně nearanžuje, pracuje z útržky žitého světa. Kromě cyklu Summertime a Zápisník pracuje na cyklu FOREST a On the Road.\nMoskva - Jan Vermouzek\n9. října 2015 - 29. října 2015\nFotografický soubor zachycuje Moskvu na začátku prosince loňského roku. Bylo to v Rusku velmi pohnuté období. Tři měsíce již byly účinné sankce EU kvůli ruské agresi na Ukrajině. Podobně dlouho platilo embargo ze strany Ruské federace na zákaz dovozu zboží ze všech zemí EU, USA, Kanady, Austrálie a Norska. Zvyšování těžby ropy v USA z břidlicových ložisek a cenová válka mezi Spojenými státy a členy OPEC zapříčinily klesající ceny ropy. A v prosinci také začala prudce klesat hodnota Rublu. Například takto tehdy reagoval český tisk:\n„Moskva dumá, co s ruskými vojáky v Donbasu. Nikdo neví, jak jim říkat“\n„Západ zahnal Putina do kouta. Rusko kolabuje“\n„Jak souvisí západní sankce s pádem rublu?“\n„Výběr ze zahraničního tisku: Pád rublu; Schůzka visegrádské čtyřky v Kyjevě“\n„Ruská opatření zbrzdila pád rublu. Kreml prodává dolary“\n„Ruský exministr: Sankce nás zasáhly stejně tvrdě jako pád ropy a rublu“\n„Rusové vzali obchody útokem. Jaguar Land Rover přerušil dodávky na tamní trh“\n„Ropa poprvé za pět let klesla pod psychologickou hranici 60 dolarů za barel“\n„V Rusku vypukla kvůli rublu panika, mluví se o pádu vlády“\n„Putin s Hollandem debatovali o Ukrajině na letišti“\nPřijďte se podívat jakou Moskvu viděl autor.\nO akustickou vložku se postaral Jan Řeřucha, člen dua IAN.\nPtáci jako od Hitchcocka - Jiřina Chalupská\n19. června 2015 - 17. července 2015\nje ryzí amatérskou fotografkou v pravém slova smyslu. Své fotografické lásce se věnuje již několik desetiletí, ale jak sama říká, na plno se jí věnuje asi deset let. Tématem jejich snímků se nejčastěji stává příroda v Poodří, které má blízko svého domova na okraji Ostravy. Od fotografií, které precizně zachycují ptáky v exaktních biologických stavech, se postupem času dostala i k mnohem uvolněnějšímu a emotivnějšímu zachycení ornitologických témat.\nPtáci jako od Hitchcocka\nFotografický soubor, volně reaguje na sochu Hany Svobodové, Lanugo. Proti přesně definovanému, umělému a statickému objektu, jenž lehce znejasňuje povrch z ptačího peří je postaven soubor fotografií, který neostře zachycuje živé ptáky ve svém přirozeném a svobodném pohybu. Od relativně exaktního ledňáčka fotografie přecházejí ke zcela abstraktním obrazům.\nKurátor: Jan Vermouzek\nLanugo - Hana Svobodová\nAutorka si svou sochou myšlenkově pohrává s neurčitostí definice vlastního já, které je zhmotněno odlitkem jejího těla. Laminátová skořepina červené barvy je protknuta bílím peřím, které rozostří přesně definovaný tvar těla nejen na povrchu, ale i uvnitř.\nZnačka - Jiří Schlosser\n6. června 2015 - 18. června 2015\nTomáš Rasl a Jana Schlosserová\n7. května 2015 - 18. června 2015\n3x Tomáš Rasl - fotografie z let 1998-2014\nV názvu výstavy 3x je vyjádřena trojice fotografických témat. První část tvoří fotografie z opravny vagónů dnes už zaniklého provozu v Praze - Bubnech. Námětem je mizející průmysl, opuštěné stroje a nářadí dělníků po práci. Jsou to jakési poznámky, skici z tohoto tichého světa. Jde o zátiší v komorních velikostech, otisky ze svitkových filmů 6x6 cm. Snímky jsou datovány okolo roku 1998.\nDruhý, chronologicky blízký, avšak tematicky odlišný, je cyklus Anatomický ústav. Na snímcích jsou zachyceny staré preparáty sloužící studentům lékařské fakulty Univerzity Karlovy ke studiím. Jde o surrealistický pohled na svět, který lékař pravděpodobně nevidí. Kolekce vznikla na přelomu roku 2000.\nTřetí je autorův cyklus Atelier. Jednotlivá zastavení mezi prací, kdy vznikají zátiší například se sklem a Ironem na čištění, kabely, lampy a podobně. Zachyceno je pracovní prostředí, kde, jak autor říká, jde především o řemeslo. Fotografie nejsou zvětšeniny, ale kontaktní kopie z negativů velkého formátu, tentokrát 30x40 cm. Série je z roku 2014.\nŠpatný zahradník - Jana Schlosserová\nDřevořezba vystavená před Galerií Jiří Putna je přímo koncipována pro zdejší venkovní prostor a je podnícena dovednostmi samotného Jiřího Putny. Zcela nová práce navazuje na současnou tvorbu autorky, která se od loňského roku intenzivně věnuje konceptuálnímu řezbářství - směru, který vznikl v roce 2013 na zcela zásadním sochařsko - řezbářském sympoziu v obci Písečné a jehož tvůrcem je sama Schlosserová.\nV rámci vernisáže se uskuteční zveřejnění a křest Manifestu konceptuálního řezbářství.\nKiva a Irena Armutidisová\n3. dubna 2015 - 7. května 2015\nKiva - Border\nFotografický soubor se věnuje fenoménu mládí a dospívání, momentu kdy tělo ještě nenese známky stárnutí a nachází se na pomyslném začátku etapy dospělosti, zkoumá nenápadnou hranici dětství a dospělosti. Cyklus strohých portrétů odkazuje k tradičnímu klasicistnímu a romantickému malířskému pojetí. Krátká doba - období dospívání, je velice hraničním momentem v období celého lidského života, jednoduchý záznam portrétu, bez jakékoliv stylizace poukazuje na důležitý moment v období lidského života a je intimní výpovědí o současné nastupující generaci.\nIrena Armutidisová - Opice\nBetonová socha vychází z novinového článku "šimpanz po práci v kasinu musel na protialkoholní léčbu".\n5 minut ticha - Pavel Kopřiva\n6. února 2015 - 20. března 2015\n„Dokonalosti není dosaženo tehdy, když už není co přidat, ale tehdy, když už nemůžete nic odebrat.“ Výrokem Antoine de Saint-Exupéryho jako by se řídil při svém hledání dokonalé fotografie Pavel Kopřiva, který v aktuálním souboru „5 minut ticha“ zkoumá, kam až lze zajít v odebírání motivů z obrazu, aniž by fotografie ztratila na působivosti nebo prosté srozumitelnosti. Kopřivu v jeho posledním souboru inspirovali minimalisté jako Hiroshi Sugimoto nebo Pavel Baňka, inspiraci přiznává, ale neopisuje. Věnuje se i dokumentární fotografii, odkud do souboru přinesl důraz na psychologickou rovinu fotografického obrazu. Zároveň zachází dál, než jmenovaní renomovaní tvůrci v tom, co je v obraze podstatné a co je možné odebrat. Zašel až příliš daleko? O tom si může každý učinit úsudek na aktuální výstavě v Galerii Jiří Putna. Jak naznačuje název souboru, k jeho vnímání je optimálních „5 minut ticha“.\nPavla Kopřivu inspirovala fotografie od mládí, ale systematicky se jí začal věnovat od roku 2009. Nejprve publikoval fotoreportáže na zpravodajských serverech, poté studoval u dokumentaristy Evžena Sobka. Zde mj. vzniknul soubor „Hendikep je v hlavě“, černobílý subjektivní dokument o dětských sportovcích s hendikepem, inspirovaný např. dílem Antonína Kratochvíla, Jindřicha Štreita, nebo právě E. Sobka. Během studia na Institutu Tvůrčí fotografie (od r. 2012) se otevírá novým žánrům, nejvíce se nalezl v minimalismu. Jako absolvent sociologie a žurnalistiky na Masarykově universitě přemýšlí o fotografii způsobem blízkým sociálním vědám.\nCMYK - Petr Chutný\n2. ledna 2015 - 5. února 2015\n3 fotoaparáty, 8 osob a jedna kocka\nSérie konceptuálních portétu, stavějící na několika plastových tabulích, které byly původně použity jako doplněk ve výloze obchodu Reserved. Přítomnost tabulí ve sklepě přinesla své plody při nejedné příležitosti portétovat přístrojem, který byl zrovna po ruce - at už s filmem nebo senzorem. Fotografie vznikaly od léta 2011 do jara 2012.\nBarbora Lungová + Pure Beauty - Alter ego\n5. prosince 2014 - 31. prosince 2014\nNa společné výstavě v Galerii Jiřího Putny představí Barbora Lungová a Pure Beauty fiktivní autoportréty. Jak široká je mezera mezi nejistým zrcadlením a momentem introspekce?\nVědomé podvědomí - Martin Skalický\n7. listopadu 2014 - 4. prosince 2014\nŠliník a šamolepka - Jiří Schlosser\n4. října 2014 - 6. listopadu 2014\nVýstava dvou objektů.\nVČELOU A MLÍKEM\nSkupinová výstava s názvem VČELOU A MLÍKEM představí tvorbu jednadvaceti autorů, kteří se zabývají kresbou a jejími přesahy. Kolekce vybraných děl mapuje různé, netradiční způsoby a principy v kresbě od 80. let 20. století po současnost. Představeni a konfrontováni budou, salonní instalací výstavy, různé generace autorů. Výstava bude probíhat jen několik málo hodin za účasti autorů.\nRudolf Fila / Vendula Chalánková / Dalibor Chatrný / Pavla Kačírková / Marie Kapounová Veselá / Jan Karpíšek / Krištof Kintera / Svatopluk Klimeš / Václav Kočí / Miloš Koreček / Maud Kotasová / Alena Kučerová / Břetislav Malý / Vladimír Merta / Daniela Mikulášková / Marian Palla / Martin Skalický / Jiří Staněk / Margita Titlová Ylovsky / Petr Veselý\nTrvání výstavy: 3. 10. 2014 17:00 – 21:00\nÚvodní slovo: 19:00\nReferendum Skotsko 2014 - Jan Vermouzek\n19. září 2014 - 2. října 2014\n18. září se bude konat Referendum o nezávislosti Skotska.\nS kamarádkou Janou Písaříkovou jsme od 18. 5. do 7. 6. podnikli cestu autostopem okolo Skotska. Zastavilo nám skoro 40 aut. Při těchto náhodných setkáních, které stopování přináší, se povídalo o všem možném. To nám umožnilo udělat si vlastní malé referendum.\nOdlesk - Břetislav Malý\n4. července 2014 - 31. srpna 2014\nVýstava představí objekt, jež navazuje na autorovo předešlé malířské dílo, především ale reaguje na prostor samotné galerie a pomocí dvou výloh vtahuje barevný algoritmus do jejího nitra.\nMutanto - Petr Domorád\n30. května 2014 - 27. červa 2014\nUkázka prací na vlastní téma, kombinování dvou zvírat do sebe. Projekt trvá už delší dobu, za kterou se postupně snažím zdokonalovat techniku provedení kreseb.\nVáclav Kočí - Tři vzorce\n18. dubna 2014 - 23. května 2014\nVýstava bude prezentovat nově vzniklé práce vytvořené přímo pro prostor galerie.\nFrom the New York - Monika Horčicová a Jana Schlosserová\n7. března 2014 - 3. dubna 2014\nNázev výstavy odkazuje na světoznámou symfonii Antonína Dvořáka Z Nového světa (“From the New World”), složenou během skladatelova působení v New Yorku. Pro obě vystavující umělkyně byl studijní pobyt v New Yorku, kde všechna vystavená díla vznikla, bez přehánění vstupem do “nového světa”. Jednalo se o jejich první hlubokou konfrontaci s americkým životním stylem, kulturou i přístupem ke studiu jejich oboru. Jde o vůbec první výstavu těchto prací přepravených "from New York".\nNa housle zahrál Petr Domorad.\nJan Melena - Tajné služby\n24. ledna 2014 - 20. února 2014\nStudia malířství a dějin umění v Brně a Ostravě. Pracoval jako pošťák.\nInspiraci nachází ve světě přírody a nekonečném repertoáru přírodních tvarů. Návrat k přírodě se mu jeví jako protest člověka žijícího ve městě dříve považovaném za industriální srdce státu. Zvířata a zejména zvířecí hlavy zde ovšem nevystupují jako bytosti plné harmonie a idyly obývající arkadický svět klidu a míru, vystupují v obrazech spíše jako temné a dusné sny uprostřed parné letní noci. Zvířecí hlavy s velkýma očima se tázavě ptají po smyslu jejich existence uvězněné na 2D ploše listu papíru či plátna. Autor tvoří v intencích tradice započaté temnými grafickými listy Goyovými či extatickými perokresbami Alfreda Kubina. Současná doba a obrovský rozmach informatiky také zanechávají stopu v autorově tvorbě, zajímavé je používání počítačového tabletu Ipad jako nástroje pro vytváření díla. Ač se dílo výtvarníka může zdát formálně ne zcela aktuální, díky použití moderní techniky je zcela současným produktem na rozsáhlém poli současného světa umění.\nPodzimní Podnebí a 2. narozeniny Galerie Jiří Putna\n29. listopadu 2013 - 9. ledna 2014\nPodzimní Podnebí - skupinová výstava fotografií\nPodzim je asi nejznásilňovanějším obdobím v roce. Barvy a padající listí si uzurpuje každý, kdo má jakýkoli fotoaparát, i dekoratérské vlohy. Umělecký svět se ale paradoxně od tohoto období distancuje. Možná z pocitu vyčerpanosti tématu nebo snad strachu. Velkou výzvou se tedy stává postavit se podzimu čelem, a to za pomoci média, jehož prostřednictvím to bude patrně nejtěžší - fotografie. Extrémní téma budou provázet extrémní podmínky. Špilberk, analogový jednorázový fotoaparát, možnost pořídit jen jeden snímek.\nSmyslem akce je pokusit se pořídit pokud možno kvalitní fotografii s podzimní tematikou, což není vůbec lehké. Smyslem výstavy pak tyto fotografie vystavit, což může být dost problematické, a tak, i když bude ještě podzim, se budeme pohybovat na tenkém ledě. Kdo se nebojí a výzvu přijímá, nechť se dostaví.\nV rámci vernisáže se uskuteční i oslava druhých narozenin Galerie Jiří Putna, kde vystoupí fyzický básník Petr Váša, proběhne autorské čtení Andrey Vatulíkové, a promítat se budou videa Lenky Votavové.\nLadislav Jezbera - In Situ\n18. října 2013 - 15. listopadu 2013\nVýstavu zahájil PhDr. Jiří Valoch\nSponzorem výstavy byla firma Bachl.\nLadislav Jezbera (1976) zaujal již během svého vysokoškolského studia – bylo jasné, že právě on chce projít ateliérem Jana Ambrůze na brněnské FaVU VUT a žádným jiným studiem. Ve srovnání s ostatními mimořádně informovaný, již od počátku sledující proměny geometrického umění po radikální minimalistické lekci a jeho krajní redukci, na niž potom již museli ti mladší reagovat novým, komplexnějším řešením, mohli bychom trochu metaforicky říci obohacováním této striktní redukce novými konotacemi, komplexnějšími koncepty, podobně jako se s touto redukcí musel vyrovnávat již sám jeho učitel. Jezbera vnesl novou sémantiku uplatněním do té doby, to jest pro zakladatelskou generaci nepřijatelnými materiály, jež mají evidentní dvojznačnost jak při svém utilitárním fungování, tak při jeho transpozici do uměleckého díla. Již jeho diplomová práce byla mimořádná a vyvolala oprávněný zájem o tohoto mimořádně autentického umělce. Ve staré synagoze v Hranicích, fungující jako výstavní síň, rozsypal do několikametrového kruhu po celé podlaze rozdrcené mýdlo. Podobně jej zaujal použitý motorový olej – ten zase organizoval do různých lineárních umělohmotných struktur, jako tomu bylo při výstavě v Domě umění v Ostravě. V Domě umění v Českých Budějovicích, kam jej pozval Michal Škoda, hrdý na svůj vyhraněný internacionální program, tehdy jako jednoho z prvních mladých sochařů, pracujících na československé scéně. Tam vystavil polystyrénové bloky, které postupně rozežírala nějaká více koncentrovaná, utilitární čisticí látka. Také já jsem jej od počátku vnímal jako mimořádně autentického tvůrce … Ovšem dokázal vytvořit podle jasného konceptu podobně ironickou a sémanticky polyvalentní realizaci i z tradičního materiálu – třeba když jako dřevěné reliéfy zhmotnil některé značkové kódy. Rádi jsme jej pozvali do Klubu konkrétistů jako originálního tvůrce, obohacujícího rozvíjení možností jazyka geometrie. Na jeho brněnské výstavě v Muzeu města Brna na Špilberku vystavil pouze barevné výchozí hmotné barevné odéry, z nichž se teprve vytvářejí všechny ty prostředky, jež nám stále vlezlejší reklama vnucuje jako nezbytné pro čistotu a vůni, buď nás samotných nebo onoho světa hygieny. Jejich skutečnou agresívnost jsme si pak mohli ověřit během výstavy – a to jsme dali jeho exponát na konec chodby u posledního okna. Již za pár dnů se ukázalo, jak agresivně tyto gely ve skutečnosti působí, všichni, dozorci i návštěvníci, si to uvědomili… Již se dobře pedagogicky uplatnil na brněnské SUPŠ (tedy šuřce), ovšem rodinné poměry jej postupně vrátily do jeho rodné vesničky u Hořic v Podkrkonoší.\nV současné době se Jezbera ve své tvorbě zaměřil na Fibonacciho číselnou řadu, jež má ve světě již mně osobně de facto nejbližší tvůrce, samozřejmě generačně starší, počínaje fantastickými kresbami Rune Mields z Kolína nad Rýnem a konče plastikami Helmuta Brucha z Hall im Tirol. A Ladislav Jezbera nezklamal, i materiálově novým řešením, i jeho adekvátní artikulací – jeho předchůdci přinášeli estetiku nového řádu, on jej skutečně kongeniálně propojil se svými odkazy a konotacemi. Ladislav Jezbera tedy stále zůstává jedním z našich, podle mého mínění klíčových umělců, perfektně spojující řád geometrie a jeho možné konotace a odkazy.\nZkrácený text k výstavě „Systém F“ publikováno v Ateliéru č.19 ročník 2012\n13. září. 2013 - 10. října. 2013\nJan Vermouzek a Martin Wágner\nRuská hranice mezi Asií a Evropou je nezřetelná. Ani fotograficky ji není snadné vymezit. Nejen na severu platí, že kdo se nepostará o vlastní zábavu, odsoudí se k nudě. Průmyslový jih Uralu střídají stovky kilometrů pustých stepí. Vždy však potkáte stejné automobily, podobná dřevěná venkovská stavení a ve městech bloky stejných panelových domů. Do Moskvy je daleko, ale její televizní programy tu dostihnou kdekoho. Symboly ruské svrchovanosti se ovšem nejokázaleji ukazují právě na Kavkaze, kde je separatismus nejsilnější.\nMartin Wágner mnoho let soustavně fotograficky dokumentuje nejrůznější končiny Ruska. V posledních čtyřech letech sleduje rozhraní mezi Evropou a Asií ze severu od Jamalského poloostrova až po ruskou hranici na severním Kavkaze. Na jedné z cest ho doprovázel Jan Vermouzek. Z těchto cest oba autoři připravili sugestivní výstavu tří desítek fotografií, ve kterých se snaží zachytit atmosféru těchto míst.\n7. června. 2013 - 5. července. 2013\nAgro-kulturní skupina Prasata\n26. dubna 2013 - 20. května 2013\nTereza Fišerová (nar. 1988), diplomantka VŠUP Praha, ateliéru supermédií, ve svém umění propojuje technické a estetické, dává formu nehmotnému, neuchopitelnému, využívá různých materiálů, prostředků a medií k tomu, aby divákovi zprostředkovala své vnímání světa.\nVe svých projektech se autorka snaží o propojení umělce a díla. Výsledkem je často záznam (video, fotografie) bezprostřední akce, která je na hranici fyzických schopností. Divák/pozorovatel vnímá emotivní vypětí, uvědomuje si naléhavost sdělení a spojení autorky s dílem (Vystoupení / Ascent 2010, Do not disturb my circles 2012). V jiných případech autorka pracuje s divákem jako přímým účastníkem díla, divák je např. zapojen do vzniku objektu, ale sám jej nakonec nemá možnost shlédnout, jelikož je uvězněn uvnitř díla (What you see I do not see 2012, Overal 2012).\nSvou instalací Neprostor autorka reaguje na specifické dispozice galerie. Divák zde díla většinou sleduje z ulice oknem, které ve vztahu k obsahu můžeme chápat jako obrazovku galerie, nabízený pohled je omezený, zploštělý. Divák není obklopen prostorem galerie jako obvykle, není s dílem ani v přímém kontaktu. Autorka jako objekt uchopila prostor galerie, který respektuje, ale zároveň přetváří. Práce s prostorem i role diváka je zde jiná, objekt je daný a divák je pozorovatel z povzdálí. Autorka výrazný architektonický vzhled galerie z vnějšku ve stejném měřítku přenesla do prostoru uvnitř pomocí jednoduchých čistých linií. Divák se dostává do smyčky, uvnitř galerie opět nahlíží na vnější roh ulice. Obraz se opakuje, vnitřní hloubka je popřená, sledujeme neprostor.\ntext: Mgr. Martina Iblová, Ph.D.\nTání - Katarína Hládeková, Ondřej Homola\n8. března. 2013 - 25. dubna. 2013\nHlavním tématem a prvkem výstavy Tání je bezpochyby voda. Voda v několika skupenstvích a rovinách chápání. Autorská dvojice vytváří instalaci ve formě Radikality romantismu za použití videa, fotky, instalace a readymade.\nCentrální objekt vycházející z ledovce vystihuje celý koncept výstavy. Tak jako u skutečného ledovce je i zde devadesát procent objemu skryto pod hladinou a to, co může divák spatřit letmým pohledem je zbývajících deset procent.\nOvšem při hlubším zkoumání prostoru, se návštěvníkovi otevírají možnosti, jak hlouběji prostoupit do celkové instalace a proniknout “pod hladinu”. Autoři pak pomocí různých medií a forem divákovi představí i to, co mu bylo na první pohled skryto.\nVilém Reichmann - Ne jen fotografie\n1. února 2013 - 28. února 2013\nJeden z básníků fotografie, brněnský intelektuál a pacifista, který vyrůstal v německé komunitě v Brně a nuceně vržen do válečného pekla, dokázal jím projít, aniž by jedinkrát vystřelil. Jeho fotografie, zdánlivě prosté, jsou jako klíče k branám fantazie. Poetické metafory, jejichž společným jmenovatelem je imaginace oživující neživý svět a často se pohybující až na hranici surrealismu. Jeden čas vytvářel fotomontáže, které byly spíše grafikou než klasickou fotografií, později se však vrátil k čisté fotografii, když začal vytvářet soubory makrofotografií, jež otevřely nové možnosti jeho imaginacím.\nHodně oblečený holky 2013\n11. ledna 2013 - 24. ledna 2013\nKřest galerijního kalendáře "Hodně oblečený holky 2013".\nAutor: Jiří Schlosser\nFotograf: Jan Vermouzek\nAsistent: Jiří Putna\nProdukce, casting, catering: Jana Kulhánková\nModelem stály: Petra Celoudová, Barbora Krninská, Tereza Krninská, Hana Kubínová, Jana Kulhánková, Katerina Michálková, Veronika Prikrylová, Hana Svobodová, Jana Vermouzková, Markéta Veselá, Lenka Votavová\nNafoceno 1. 12. 2012, Staré Město pod Landštejnem, Pomezí 12\nV rámci vernisáže budete mít exkluzivní možnost si kalendář zakoupit.\nPřes velký zájem, nám několik kalendářů ještě zbylo, takže kdo máte zájem, neváhejte se přihlásit. Netradičně pojatý kalendář ve formátu A3 si můžete zakoupit za pouhých 200 Kč. Před nákupem si jej zde můžete prohlédnout ve formátu PDF (2,2 MB). kalendar_2013.pdf\n7. října 2012 - 3. ledna 2013\nPavla Votavová - kresby a projekce bakalářského filmu\n2. listopadu 2012 - 29. listopadu 2012\nVítězslav Šerý - sochy\n27. září 2012 - 1. listopadu 2012\nHana Kubínová - fotografie\nVystavená práce se zabývá proměnou a zastavováním krajiny v okrajových částech Brna v posledních desetiletích a následným mizením živočichů, kterým tak ubývalo přirozeného prostředí. Vybraní živočichové jsou navráceni zpět prostřednictvím vržených stínů tvořených instalacemi z nalezených odpadků. Tyto instalace naznačují vzpomínky na to, co tu bylo. Zároveň vytvářejí iluzi života seskládanou z toho, co tu nyní většinou můžeme najít.\n4. srpna 2012 - 20. září 2012\nEvžen Šimera - společné pozorování rozkladu\nSPOLEČNÉ POZOROVÁNÍ ROZPADU:\nCílem je, aby objekt vznikl “instantně” tedy během několika vteřin. Tak docílíme momentu, že reakce pozorovatele na tento objekt jsou nepředvídatelné a jelikož je objekt “odsouzen” k urychlenému rozpadu, pozorovatel musí aktivovat veškeré smysly k jeho rozpoznání a pokusit se ho zapamatovat.\nTato situace podporuje pozorovatelovu mnohosmyslovost. Pozorovatel je nucen být aktivní ve vztahu k objektu.\nBarva jako materiál, který vnímáme:\nBěhem pracovního procesu na jakékoliv malbě má barva podobu určité hmoty. Tvoří objem a má váhu.\nBěhem prezentace vzniklého díla však barvu vnímáme jako informaci. Většinou má jen jeden rozměr, tvoří pouze plochu.\nBarva použitá v procesu drippingu, který má charakter sochařského procesu (Společné pozorování rozpadu)\nBarva funguje jako samostatná substance. Není aplikována na plátno, či jiný materiál. Staví objekt v prostoru, bez použití konstrukce.\nTato popsaná situace je možná díky specifickému nastavení podmínek.\nPodmínky jsou nepřirozené (extrémní chlad), proto trvají krátce. Tím je zajištěn okamžitý vznik díla i jeho urychlený rozpad.\nPodmínky určují pracovní rámec, který tvoří PROCES, NEFOREMNOST, ROZPAD, VNÍMÁNÍ.\n29. června 2012 - 2. srpna 2012\nVeronika Přikrylová - objekt | instalace\nPro Veroniku Přikrylovou je typické užití minimalistického jazyka. V jejím pojetí to však neznamená pouze hru s formou nebo s prefabrikátem. Vizuálně velmi čisté práce v sobě často nesou humor nebo význam, který reaguje přímo na prostor, ve kterém vznikají. Instalace pro Galerii Jiří Putna vychází z již dříve existujícího prvku zábradlí, který mohl zdánlivě působit jako zbytečný, nicméně pro fungování a otevření galerie vůbec byl zcela zásadním. Veronika Přikrylová tento prvek přetvořila za užití materiálu, který se stal pro její tvorbu určujícím. Pomocí kovové trubky vytváří objekt, který je nejen vizuálně osobitý a svébytný, ale i funkční.\nPetr Drábek - Prefa beton-ART-ka\n„Probouzí se v brzkých ranních hodinách, ještě je tma. Podívá se na teploměr za oknem, dnes přituhlo, asi tak 12 ° pod nulou. Času už moc není, v práci má být v půl šesté, dnes se mu z vyhřátého pelechu vůbec nechtělo, ta představa makání v otevřené hale. Moc práce na výběr není a tady se dají stále nějaké prachy vydělat a pracuje tady už tak dlouho … Převleče se do montérek, jde do jídelny, malá porada s ředitelem, kolik vydělali a jaké jsou další plány. Dnes bude dělat nový výrobek, důležitá zakázka, radit mu budou mistři, má zkušenost, je dobrý, je umělec s betonem... tak jako každý den, pořád dokola“.\nV souboru PREFA beton-ART-ka, dokumentuji člověka a jeho práci, prostředí ve kterém pracuje, jenž poctivě naplňuje tento svůj nekonečný lidský úděl. Závod betonárka „Prefa“ vznikl někdy v 50. letech a po celou dobu se zabývá výrobou betonových stavebních dílců (dlažba, trouby, šachty, dílce pro montované skeletové, stropní a střešní konstrukce). Dnes je to akciová společnost a kromě výrobních technologií, která jde spolu s dobou kupředu, se zde nezměnilo takřka vůbec nic.\n25. května 2012 - 25. června 2012\n"Zahrada uzavřená jsi, sestro má, nevěsto, uzavřený val, zapečetěný pramen." (Bible, Píseň Písní)\nŽenich je opřený o strom na školní zahradě FaVU v Rybářské ulici.\n"Pokud se nepokoušíme vyslovit to, co je nevyslovitelné, toto nevyslovitelné není ztraceno, protože se nevyslovitelně ukazuje v tom, co nevyslovujeme." (Wittgenstein)\n27. dubna 2012 - 24. května 2012\nVýstava diplomových prací studentů ateliéru Sochařství 2 FaVU VUT v Brně Jiřího Schlossera a Lenky Votavové.\nNa kytaru zahraje Tomáš Pavlacký.\n13. dubna 2012 - 26. dubna 2012\nJarní výstava papírových vlaštovek. Připraveno ve spolupráci s organizací Česká společnost ornitologická a využitím projektu Springalive. Projekt Jaro ožívá je jednoduchý průzkum pozorování ptáků. Díky dětem a dospělým v celé Evropě jsme schopni každý rok sledovat příchod jara.\nS virtuální přednáškou ředitele ČSO Mgr. Zdeňkem Vermouzkem.\nJulie Kačerovská „Ptačí slovníky - mezinárodní konverzace" (Vlaštovky)\n23. března 2012 - 12. dubna 2012\nObjekty starých žaluzií evokující stránky a řádky vytváří prostorové ztvárnění knihy a zároveň rozhraní mezi vnitřním intimním a vnějším veřejným prostorem.\nVýstavu zahájí Julie Kačerovská.\nO hudební vložku na kytaru se postará Martin Štrunc.\n2. března 2012 - 22. března 2012\nNekontroverzní studijní kresby ustáleného cukrárenského výrobku: odpalované těsto, vanilkový krém, karamelová šlehačka, cukrová poleva. K výstavě budou přizváni umělci, kteří se setkají únorového dne v nově zrekonstruované Zemanově cukrárně.\nOndřej Bílek, Kateřina Bubíková, Kateřina Joselová, Jakub Kliment, Pavlína Komoňová, Adam Krhánek, Jakub Kříž, Jana Kulhánková, Barbora Lungová, Kateřina Michálková, Pavla Naďová, Tomáš Pavlacký, Kateřina Pěkná, Veronika Přikrylová, Matěj Řízek, Markéta Schiffnederová, Jiří Schlosser, Vítezslav Šerý, Helena Tůmová, Jan Vermouzek, Lenka Votavová, Pavla Votavová, Ilona Župková\nZahraje kytarové duo "HOLY Brothers"\n10. února 2012 - 1. března 2012\nInstalace jako sociální prostor, kde kuřák díky své potěše spatří bílý "bod - pointu" výstavy.\nVýstavu zahájí Jiří Valoch\n20. ledna 2012 - 9. února 2012\nNa varhany zahraje Lukáš Rýdlo\nKříž je jedním z nejstarších a nejznámějších symbolů. Jedná se o geometrický obrazec, skládající se ze dvou úseček či obdélníků, které zpravidla svírají pravý úhel, a dělí tak jednu nebo obě úsečky vedví.\nTento symbol může označovat rozdělení světa na čtyři elementy či světové strany, případně popisovat spojení božského a lidského či světského prvku.\nKříž však také označuje popravčí nástroj, užívaný ve starověku Babyloňany, Féničany, Peršany nebo Kartáginci, od kterých jej převzali Římané.\n9. prosince 2011 - 19. ledna 2012\nOndra Bílek, Jana Kulhánková, Ondra Sedlák, Jiří Schlosser, Vítězslav Šerý, Jan Vermouzek, Lenka Votavová.\nVýstava obsahující současné zpodobnění fauny v tvorbě mladých autorů.\n29. října - 8. prosince 2011\nKatka Bubíková, Jana Kulhánková, Jiří Putna, Jiří Schlosser, Jan Vermouzek.\nPrvní výstava volné skupiny Něžná louka, která vznikla v některé z brněnských restaurací přibližně kolem roku 2007. Od té doby se stalo členy skupiny mnoho různých doposud neznámých výtvarníků z celé České republiky. Členové skupiny obsáhnou všechny myslitelné obory umělecké tvorby. Všichni členové se doposud nesetkali.