AMG. Depozitáře muzeí - PDF\nAMG. Depozitáře muzeí\nDownload "AMG. Depozitáře muzeí"\n1 VĚSTNÍK AMG 2/2015 Jak vznikala výstava Vně a uvnitř / 13 Akviziční a de-akviziční činnost muzeí a galerií / 16 Metodické centrum pro knižní kulturu / 29 Depozitáře muzeí Asociace muzeí a galerií ČR\n2 Muzejní výstava roku Muzejní publikace roku Muzejní počin roku Gloria 2014 Musaealis Ministerstvo kultury České republiky a asociace muzeí a galerií České republiky ve spolupráci s obecním domem, a. s. XIII. ročník Národní soutěže muzeí slavnostní vyhlášení výsledků 14. května 2015 od hodin Smetanova síň Obecního domu Náměstí Republiky 1090/5, Praha 1\n3 úvodem Obsah Trezory muzeí My ho vnímáme jako trezor, pokladnu pro obrazy, zmínil se o nedávno postaveném depozitáři liberecké Oblastní galerie jeden z architektů, který ho projektoval. Myslím, že pro označení depozitáře použil velmi emblematická slova. Základní charakteristikou každého muzea je to, že spravuje sbírku. Muzeum veřejnosti neslouží pouze pro to, že sbírkové předměty ukazuje ve svých stálých expozicích či na krátkodobých výstavách. Službou veřejnosti je i neviditelná, ale jaksi samozřejmě přijímaná funkce péče o sbírky, která souvisí s tím, že jsou řádně uloženy v depozitáři. Schválně uvádím slovo funkce a ne činnost, neboť to, že předměty leží v potemnělých prostorech, ve kterých je slyšet jen zvuk klimatizačních jednotek a obyčejný smrtelník sem nemá přístup, má s aktivní činností společného jen pramálo. I když se situace zlepšuje, pořád je mnoho muzeí, která si o svém depozitáři jen sní, a sbírkové předměty má uloženy provizorním způsobem v podkrovích, sklepech budov či v kancelářských prostorách, kde způsob jejich uložení může až kolidovat s duchem některých paragrafů muzejního zákona. Nesmíte se na tyto instituce hněvat. Často se muzejníci snaží, jak jen mohou, aby tuto věc změnili, ale je to běh na dlouhou trať. Vysvětlovat samozřejmosti je někdy daleko těžší, než vysvětlovat složité věci. Depozitář je pro veřejnost velmi tajemná stavba. A co teprve pro politiky, které je někdy nutné složitě přesvědčovat o tom, jak je nový depozitář potřebný Stříhat pásku při otevření budovy, do které smí jen pár vyvolených jedinců, politikům mnoho bodů nepřinese. Muzea přesto musí mít dostatečný prostor pro uložení sbírkových předmětů nejen těch, které spravují, ale i těch, které v budoucnu získají. Pokud by to tak nebylo, hrozí útlum jejich činnosti. Když se dnes některým muzeím přece jen podaří zajistit odpovídající uložení sbírkových předmětů, děje se tak většinou jen pro sbírku, kterou mají teď. Sbírka každého muzea se však bude rozrůstat a zajištění prostorů pro její uložení bude leitmotivem činnosti každého z nich. Přejme si tedy, aby veřejnost a politici vnímali depozitáře opravdu jako drahocenné pokladny, ve kterých nejsou uloženy peníze, ale nedocenitelné kulturní dědictví naší společnosti. Michal Babík Téma / Depozitáře muzeí 2 Bezpečnostní podmínky depozitářů / P. Jirásek 3 Poznámky k depozitářům z hlediska preventivní péče / A. Selucká 5 Centrální depozitář UPM / H. Koenigsmarková 6 Do Lázní! / J. Randáček, H. Bajzíková 7 Nové depozitáře ve Zlíně / H. Kuslová, K. Šindel 8 Stavba depozitáře MMP / Z. Strnadová a kol. 10 Konverze školy na depozitář MVT / J. Martínek 11 Nová publikace k problematice depozitářů 200 let českého muzejnictví 12 Strážci paměti / M. Lukeš Koho to napadlo 13 Vně a uvnitř / K. Hlaváčková Nové expozice 14 Nová expozice Slováckého muzea / M. Kondrová Recenze 16 Akviziční a de-akviziční činnost muzeí / Z. Kuchyňka Příběh muzejního předmětu 18 Skleněná harmonika / H. Macháčková 19 Zápis ze zasedání Senátu AMG Zprávy 23 Dvacátý ročník Veletrhu muzeí v Třebíči / J. Martínek 23 Týden uměleckého vzdělávání a amatérské tvorby / M. Hančilová 24 Do muzea! / M. Žáčková, P. Belaňová 25 Nový systém sledování mobility sbírek 25 Zapojte se do kutilské výstavy v jičínském muzeu 25 Úspěšná sbírka Oblečme obra Drásala Z činnosti AMG 26 V první linii... / L. Jagošová 26 Schůze Komise pro bezpečnost v muzeích AMG Evropské fondy 27 Ohlédnutí za ROP v Libereckém kraji / P. Hejralová Představujeme 28 Městské muzeum Velvary / J. Kůrková Metodická centra 29 MC pro knižní kulturu a literární muzea / Z. Freisleben, A. Petruželková Publikace 29 Byl to můj osud... / E. Dittertová 30 Museum Silesiae / M. Junková Kalendárium výstav Tématem příštího čísla 3/2015 je: Gloria musaealis 2014 Věstník AMG 2 /2015 1\n4 téma / Depozitáře muzeí Depozitáře muzeí Bezpečnostní podmínky depozitářů muzeí v ČR pavel jirásek Komise pro bezpečnost v muzeích AMG Depozitáře, kde je z pochopitelných důvodů koncentrováno maximum sbírkových předmětů, by měly vykazovat také maximální možnou úroveň zabezpečení. Požadovaná úroveň je zajištěna kombinací tří základních opatření konstrukčních, organizačních a technických. Opatření konstrukční jsou dána zejména kvalitou budovy depozitáře, použitými stavebními materiály, jeho geologickou či geomorfologickou kvalitou (jak jeho stavba respektuje geologické poměry své lokality) a v neposlední řadě i navrženým konstrukčním řešením budovy a její infrastruktury, a to nejen vzhledem k plánovanému statickému zatížení a případným mechanickým namáháním, ale i k jejím schopnostem omezit vlivy prostředí nepříznivé pro uložené sbírky. V ČR se zejména v 90. letech často přistupovalo k řešení problému z opačného konce. Nikoli tedy mám sbírku a postavím pro ni depozitář, který vyhovuje jejímu charakteru, ale naopak mám budovu, a tu se budu snažit max. přizpůsobit charakteru uložené sbírky. Tento přístup byl z hlediska praktického pochopitelný. Ze správy armády, úřadů a zanikajících státních organizací se uvolnila řada objektů v majetku státu, často významných památek, jejichž potřeba uchování byla z hlediska kulturně-historických kvalit neoddiskutovatelná. To, že pro běžný provoz jsou historické prostory nepříliš vhodné pro uložení a pohyb sbírek, bylo víceméně jasné. Výhodou takového řešení byla záchrana cenného objektu, nevýhodou nevhodné uložení sbírek pro manipulaci s nimi a nutnost významných investic do interiéru budov. Co však nebylo tak úplně při rozhodovacích procesech o využití těchto objektů vzato v úvahu, byla jejich značná provozní náročnost, která zatěžuje rozpočty dotčených institucí čím dále výrazněji. Typickými příklady takových depozitářů jsou např. depozitáře Národního muzea Terezín I a II, depozitář Uměleckoprůmyslového musea v Kamenici nad Lipou apod. Opatření organizační jsou neméně důležitá pro bezpečnost sbírek. Každý depozitář by měl mít svoji vlastní Budova Centrálního depozitáře Moravské galerie v Brně základní směrnici depozitární řád, který stanoví podmínky provozování depozitářů, zejména evidenci a manipulaci se sbírkovými předměty, odpovědnost zaměstnanců a režim vstupů. Řád by měl určit i odpovědnost jednotlivých pracovníků za provoz depozitáře, pravidla přístupu do depozitáře, způsoby evidence sbírkových předmětů zde uložených a zásady jejich pohybu. Navazujícími předpisy jsou např. pravidla pro používání klíčů/vstupních karet, pravidla provozu poplachových zabezpečovacích a tísňových systémů (PZTS), pravidla ukládání kamerových záznamů, poplachové směrnice, evakuační řád, pravidla spolupráce se zásahovými jednotkami, atd. Opatření technická zahrnují aplikace monitorovacích a regulačních Foto: archiv autora 2 Věstník AMG 2 /2015\n5 téma / depozitáře muzeí systémů, kterými jsou zejména PZTS, kamerové systémy (CCTV), elektronická kontrola vstupu (ACS), elektrická požární signalizace (EPS), systémy měření a regulace (MaR) a grafické nadstavbové systémy, které integrují jmenované bezpečnostní technologie, sjednocují jejich monitorování a ovládání do jednoho, uživatelsky přívětivého grafického prostředí, vytvářejí automatické vazby mezi technologiemi, zjednodušují a zefektivňují práci obsluhy s celým bezpečnostním systémem. Tato opatření stojí na vrcholu Mezi základní poslání sbírkotvorných institucí, jako jsou muzea a galerie, patří zajištění vhodných podmínek pro dlouhodobé ukládání jejich muzejních sbírek. Kvalitní depozitáře jsou základem celkové strategie ochrany sbírkových předmětů a uplatňování preventivní konzervace v praxi. Přestože mezi muzejními pracovníky již existuje široké povědomí o významu dodržování určitých mikroklimatických parametrů a čistoty prostředí v depozitárních prostorách, nejsou tyto požadavky mnohdy aplikovány účelně a smysluplně. Stále se ukazuje, že problematika realizace depozitárních prostor je řešena pouze individuálně, na základě konkrétních ekonomických a personálních možností jednotlivých institucí. Výsledkem bývají aplikace obecných stavebně-technických norem a pravidel, která nejsou dostatečně modifikována pro konkrétní nároky a potřeby ochrany předmětů kulturního pomyslné pyramidy pomůcek řídících procesů depozitáře. Jejich instalace je bez vyřešení předchozích dvou oblastí většinou vyhazováním peněz. Jmenované postupy lze samozřejmě snáze uplatnit v depozitárních novostavbách. Takové stavby se objevily po roce 2000 i u nás. Za všechny jmenujme centrální depozitář Moravské galerie v Brně, depozitář Národního technického muzea v Čelákovicích nebo v současné době stavěný centrální depozitář Uměleckoprůmyslového musea v Praze. Poznámky k depozitářům z hlediska preventivní péče Alena Selucká Metodické centrum konzervace Technického muzea v Brně dědictví. Zkušenosti ukazují, že dochází k mnoha chybným řešením, např. při implementaci systémů vytápění, vzduchotechniky, klimatizace, použití různých škodlivých materiálů anebo jen z důvodu špatně logisticky členěného prostoru vzhledem k procesu neustálého využívání sbírek. Na jedné straně existují řešení založená na přísném respektování tzv. ideálního muzejního klimatu (tj. s minimální fluktuací hodnot relativní vlhkosti a teploty), avšak realizovaná za cenu dlouhodobě neúnosných finančních nákladů. Na straně druhé máme depozitáře sice nízkoenergetické, které jsou však spíše skladišti, ignorujícími jakékoliv zásady preventivní péče. Důvodem odlišné úrovně zabezpečení sbírek je jistě také různorodost zázemí jednotlivých institucí mnoho z nich se nachází v historických budovách, které jsou zároveň i kulturními památkami, a trvat zde na fixních mikroklimatických hodnotách je nereálné. Pokud však organizace získá podporu na rekonstrukci nebo vybudování nového depozitáře, chybí mnohdy vstupní investice a přesvědčivá argumentace, pomocí kterých by se podařilo prosadit řešení přinášející úsporu budoucích provozních nákladů a zároveň šetřící životní prostředí. Je zřejmé, že je nutné hledat kompromis, vycházející jednak z požadavku na ochranu historických materiálů a prodlužování jejich životnosti a zároveň i z oprávněného tlaku na snižování energií a emisí uhlíku, které souvisejí s fungováním klimatizačních jednotek. Cesta pro zlepšení kondice muzejních sbírek vede přes oboustrannou diskuzi, vedenou mezi muzejníky a památkáři, architekty a stavaři, a nalézání opatření, která by skloubila moderní technické standardy a stavební materiály mající kvalitní tepelně izolační charakteristiky s nároky muzejní a památkové profese na zachování kulturních statků. Důležité je prosazovat i dílčí kroky, individuální návrhy, které jsou šity na míru pro sbírkotvorné instituce například využít původních stavebních prvků větrání a cirkulace vzduchu, spíše než mechanicky uplatňovat nejnovější technologie. Vznikající metodika Technické muzeum v Brně dlouhodobě usiluje o nové depozitární prostory, jelikož ty stávající jsou kapacitně zcela vytížené a některé z nich neumožňují efektivní regulaci parametrů vnitřního prostředí. V rámci příprav související koncepce byla vedena širší debata o absenci jednotné metodiky zahrnující komplexní požadavky na ukládání muzejních sbírek, která by muzejníkům pomáhala lépe specifikovat zadávací podmínky. Ve spolupráci s kolegy z Národního památkového ústavu a Moravské galerie v Brně, kteří byli konfrontování s obdobnými problémy, byl připraven společný projekt Metodika uchovávání předmětů kulturní povahy optimalizace Věstník AMG 2 /2015 3\n6 téma / Depozitáře muzeí podmínek s cílem dosažení dlouhodobé udržitelnosti, DFP01OVV016, podpořený z programu NAKI MK ČR. Záměrem tohoto projektu je zpracovat certifikovanou metodiku vytvořenou na základě logické osnovy zohledňující všechny aspekty související s budovami, jejich vnitřním prostředím, bezpečnostními kritérii a možnými riziky, spojenými se způsoby užívání předmětů kulturního dědictví. Metodika si klade za cíl též ozřejmit možnosti vyhodnocování vhodnosti stavebních objektů pro dlouhodobé ukládání předmětů kulturní povahy i ze strany jejich majitelů či provozovatelů tak, aby bylo možné predikovat jejich vliv na uložené fondy a udržitelnost provozu. Projekt je teprve ve třetí etapě realizace, v rámci které probíhá syntéza výsledků získaných z případových studií vybraných hodnocených objektů a rozpracování dílčích kapitol připravované metodiky. Přesto lze v návaznosti na analýzu již existujících norem a standardů, realizovanou v rámci projektu, uvést některá doporučení, která lze využít při nastavování optimálních depozitárních podmínek. Jsou to především opatření, která se týkají hodnot relativní vlhkosti a teploty. Tyto základní mikroklimatické parametry jsou v poslední době, zejména v zahraničí, přehodnocovány rovněž z důvodů nutnosti energetických úspor uvedených výše. Standardy mikroklimatu Jednou z platných evropských norem je ČSN EN 15757: Ochrana kulturního dědictví Požadavky na teplotu a relativní vlhkost prostředí s cílem zamezit mechanickému poškozování organických hygroskopických materiálů, k němuž dochází v důsledku klimatu, přijatá u nás v roce Uvedená norma zavádí nový pohled na řešení regulace prostředí, které je založeno na konceptu historického klimatu. Tento princip vychází z předpokladu, že riziko fyzického Foto: archiv TMB Klimatizovaný depozitář TMB pro ukládání fotografického materiálu poškození daných materiálů vlivem fluktuací vlhkosti a teploty, které nepřesáhnou historicky ověřený rozsah (na který jsou předměty dlouhodobě adaptovány), je velmi nízké. Norma nabízí metodiku vyhodnocování sezónních cyklů a krátkodobých výkyvů relativní vlhkosti (RV) a teploty (T), pomocí kterých lze lépe posoudit, zda předchozí dlouhodobé klimatické podmínky nejsou pro stabilitu materiálů vhodnější než požadované ideální hodnoty. Norma může být proto velmi účelně uplatněna pří průzkumu charakteristik historických budov a zvažování instalací klimatizačních jednotek. Dalším všeobecně uznávaným standardem klasifikace muzejního mikroklimatu je doporučení uvedené ve sborníku americké společnosti inženýrů pro vytápění, chlazení a klimatizaci ASHRAE (ASHRAE Handbook, 2007), které bylo zpracováno v úzké spolupráci s Kanadským konzervátorským institutem. Klasifikace prostředí v muzeích, galeriích, archivech a knihovnách je v něm rozdělena v rámci progresivních skupin AA až D, které vymezují přijatelné sezónní a krátkodobé fluktuace RV a T, v přímé vazbě na s tím spojenými riziky a výhodami pro uchovávání předmětů. Tato specifikace prostředí je také dále zasazena do kontextu s typickou konstrukcí budovy, která vymezuje mantinely pro reálné možnosti regulace prostředí. Například skupina AA odpovídá precizní kontrole, bez možných sezónních výkyvů, se stálou celoroční hodnotou RV a s minimální fluktuací ± 5 %. Takovéto podmínky předpokládají nejnižší rizika poškozování citlivých materiálů, avšak vyžadují zároveň i odpovídající konstrukci budovy s kvalitní izolací a řízeným vnitřním klimatem. Energeticky výhodnější je skupina A, která připouští buď krátkodobé výkyvy anebo sezónní změny RV ± 10 %, ale ne obojí zároveň. Jde o racionální přístup posouzení aspektů vazby mezi mikroklimatem, stavebními a technickými prvky budovy a charakterem uchovávaných předmětů. Obě uvedené normy byly podrobněji popsány na konkrétním příkladu vyhodnocení mikroklimatu depozitáře Technického muzea v Brně v rámci příspěvku Současné standardy mikroklimatu v muzejní praxi, publikovaného v časopise Fórum pro konzervátory- -restaurátory, I v této souvislosti je však nutné zdůraznit, že nastavení vhodných podmínek pro uchovávání i prezentování sbírkových předmětů je v prvé řadě vždy zodpovědností kurátorů, konzervátorů-restaurátorů a vedoucích pracovníků daných institucí. Tito musí zohlednit specifika prostoru a budovy, aktuální stav poškození předmětů, jejich význam, technologie zhotovení, způsob předchozího využívání a další vlivy. Jakékoliv dogmatické přejímání norem a pravidel může být v praxi riskantní. To co se osvědčí u jednoho předmětu, může způsobit u jiného předmětu, byť materiálově podobného, fatální destrukční chybu. Na závěr lze odkázat na obecné zásady pro ukládání sbírkových předmětů v muzejních depozitářích, které je možné si stáhnout z webových stránek Metodického centra konzervace Technického muzea v Brně (http:// 4 Věstník AMG 2 /2015\n7 téma / depozitáře muzeí Centrální depozitář UPM aneb Cesta od vize k realizaci Helena Koenigsmarková Uměleckoprůmyslové museum v Praze Nedostatek prostoru pro vystavování a uložení sbírek byl v UPM notoricky znám a trpěn, protože se do roku 1990 nedalo se zásadním řešením počítat. Historická budova byla ze dvou třetin využívána jako depozitář pro všechny sbírky skla a porcelánu, textilu a módy, kovů prostých i drahých, užité grafiky a fotografie jen sbírky nábytku, pokud nebyly v expozicích, byly rozestrkány po různých farách, školách či zámcích, většinou v nevyhovujícím prostředí (což vyvrcholilo přidělením ruiny brandýského pivovaru jako budoucího depozitáře). Není proto divu, že jsme hned začali uvažovat o zásadním řešení pro uložení sbírek. Zprvu jsme pod názvem Více prostoru sbírkám zvážili všechny návrhy našich předchůdců na výstavbu v místě muzejní zahrady, která byla pro tyto účely v roce 1913 zakoupena. Všechny dosavadní soutěže na novou administrativní a provozní budovu zmařily vždy nějaká historická data (světové války, rok 1968 atd.), přesto jsme se pokusili o vlastní návrh na budovu v těchto místech též (arch. Petr Hornek). Z důvodu zejména památkové ochrany lokality jsme však od návrhu ustoupili. V roce 1998 jsme dostali zámek v Kamenici nad Lipou, ale pro jeho polohu ve městě jsme raději zvolili cestu jeho částečného zpřístupnění, s vystavenými sbírkami kovů, hraček, ale i formou studijního depozitáře nábytku. Zámek v pronájmu využívá pro své muzeum a akce i město, v dobře fungující symbióze. Takže v roce 2000 jsme si, inspirováni na muzejním workshopu v nizozemském projektu MATRA, zadali s kolegou správním ředitelem Evženem Balašem řešení zásadní, tj. dosáhnout nového depozitáře podle všech současných norem pro uložení sbírek a spolu s tím i následující rekonstrukci a rehabilitaci historické budovy, postavené Josefem Schulzem v letech V rámci teoretické přípravy projektu jsme samozřejmě prošli tzv. heuristikou, shromážděním všech možných podkladů k právě vznikajícím depozitářům v západní Evropě, ale i u nás. Díky spolupráci s nizozemskými muzei jsme mohli mnohé z nich navštívit a vytvářet si své vlastní SWOT analýzy pro podmínky nového depozitáře. Po odsouhlasení záměru OMG MK ČR jsme začali hledat vhodný pozemek, jako základní kritérium pro další postup: musel být v lokalitě dostupné veřejnou dopravou, mít vhodné environmentální podmínky s ohledem na kvalitu vzduchu, nebezpečí povodní atd. Takový pozemek jsme našli na Praze 13 (Stodůlky) u soukromého majitele, který se rozhodl, že restituované pozemky prodá na kulturní účely a záměr byl schválen i na Praze 13. Vizualizace nového depozitáře UPM, letecký pohled Pak nastalo období přípravy stavebního záměru, kterou lze označit za velmi zásadní, protože co bylo opomenuto v této fázi, bylo těžko měněno v přípravě samotného projektu. Jako zásadní požadavek jsme si dali energeticky úspornou budovu pro snížení budoucích nákladů a samozřejmě bezpečné a klimaticky odpovídající uložení sbírek. První vizualizaci záměru nám provedl architekt Michal Sborwitz. Dospěli jsme k řešení cibulového efektu, kdy vnitřní budovu se svým vlastním klimatickým provozem obklopují pracoviště spojené s prací se sbírkami. Pro celou realizaci bylo zásadní, že se řešení prostorových problémů a stavebního stavu historických budov národních institucí dostalo podpory a byl vytvořen státní program Národní kulturní poklad Další procesy v líčení zkrátím, neboť došlo ke skluzům a změnám, pro nás je však podstatné, že v roce 2014 byla zahájena jak stavba centrálního depozitáře podle projektu AS Project CZ, Pelhřimov, vybraného ve výběrovém řízení, tak rekonstrukce budovy podle projektu ateliéru Šantavý. Jedinou nevýhodou je, že místo následnosti se dostaly oba projekty do souslednosti. Logistika dočasného uložení sbírek a umístění osob byla po všech stránkách náročná. V současné době jsou již sbírky vzorně uloženy v několika stovkách OBR: AS Project CZ Věstník AMG 2 /2015 5\n8 téma / Depozitáře muzeí paletových beden (kromě nábytku a rozměrného textilu atd.) a čekají na přesun do nového depozitáře, který by měl být připraven koncem roku Oprava hlavní budovy by měla být ukončena na konci roku 2016, pak se zpět přesunou některá pracoviště, zejména management muzea. Chtěli bychom mít již v roce 2016 sbírky k dispozici, aby bylo možné připravovat i fyzicky exponáty do nových expozic a výstav. V této fázi se ukáže, zda jsme plánovali dobře. Příprava jednotlivých pater depozitáře pro různorodé sbírky po stránce vybavení, klimatických podmínek, provozu atd. byla velmi pečlivá, snažili jsme se využít zkušeností dobrých i špatných k vytvoření vlastního přístupu. Metodologicky nám velmi pomohla zkušenost a spolupráce s projektantem této logistiky pro centrální depozitář švýcarských muzeí v Affoltern Joachimem Do Lázní! Oceněný depozitář v Liberci Jan Randáček, Helena Bajzíková Huberem. Toho jsme v době plánování pozvali na interní přednášku pro zaměstnance muzea, aby si dopředu uvědomili nutný způsob uvažování, a v některých případech odlišné postupy, než vládly doposud. Samotný provoz nového depozitáře a zpřístupnění celé budovy UPM si též vyžádá postupné organizační změny, oproti dosavadním zvyklostem. Nové centrální depozitáře v současné době znamenají také jistou renesanci sbírek (J. Huber), kladení důrazu na jejich význam a udržování. Mnohé nové depozitáře v evropských muzeích jsou koncipovány jako tzv. Schaudepo, tedy depozitáře, které jsou uzpůsobeny i pro občasné prohlídky pro veřejnost. Tato funkce je důležitá i s ohledem na politické chápání muzejních sbírek, které obsahují skutečně národní poklad, a jistě nechceme, aby se říkalo, proč že se do muzeí tolik investuje Oblastní galerie Liberec Oblastní galerie Liberec dostala v roce 2009 nabídku na přestěhování do budovy bývalých městských lázní na Masarykově ulici. Velkorysá budova v těsném sousedství Severočeského muzea však postrádala vhodné prostory pro deponování uměleckých děl. Výstavba nového depozitáře byla jednou ze základních podmínek, které jsme požadovali splnit. Galerie sídlila v Liebiegově paláci přes šedesát let. Reprezentativní prostory neorenesanční vily poskytovaly ideální prostředí pro stálé expozice malířství 19. století. Nevystavená umělecká díla byla uložena v nevyhovujících půdních prostorech Liebiegova paláce. V těchto depozitářích se i přes naši snahu nedařilo dosáhnout standardních podmínek pro deponování uměleckých děl. Příslib novostavby depozitáře byl tedy pro Oblastní galerii jedním z hlavních důvodů pro souhlas se stěhováním galerie. Nový depozitář Definování požadavků na nový depozitář vycházelo z prostorových potřeb, z požadavků na obslužné provozy (kanceláře, badatelna apod.), vnitřní klimatické podmínky, mechanické, elektronické a protipožární zabezpečení a v neposlední řadě také na vnitřní organizaci provozu. Galerie nakonec požadovala, aby depozitář pojal obrazy s plochou přibližně dva tisíce metrů čtverečních, požadavky na depozitáře grafik a plastik byly definovány rozměry místností s přihlédnutím k depozitářům v původním sídle galerie. Pro deponování zarámovaných obrazů bylo zvoleno uložení na výsuvné sítě v kovových rámech. Nezarámované grafiky a kresby jsou uloženy ve výkresových skříních, nebo v originálních krabicích v policových regálech. Plastiky jsou uloženy v policových regálech. Veškeré materiály použité uvnitř jednotlivých depozitářů musely být chemicky stálé. Galerie dále specifikovala požadavky na mechanické a protipožární zabezpečení. Mechanické zabezpečení kombinuje systém vstupů pomocí čipových karet a tzv. čipových klíčů. Skupina klíčů (vložek) k jednotlivým místnostem depozitářů je vyčleněna ze skupiny generálního klíče pro budovu Oblastní galerie Liberec. Současně byly do jednotlivých místností depozitářů použity tzv. čipové zámky (vložky), které umožňují evidenci a omezení vstupu. Případné hašení Pohled z ulice na depozitář vedle budovy Lázní Oblastní galerie Liberec Foto: Archiv OGL 6 Věstník AMG 2 /2015\n9 téma / depozitáře muzeí v depozitářích by bylo prováděno pomocí plynového stabilního hasicího zařízení za použití hasicího media HFC227ea (fluorovaný uhlovodík). Specifické požadavky byly samozřejmě také směřovány na organizaci vnitřního provozu (pohybu uměleckých děl). Požadovali jsme, aby činnosti spojené s depozitářem byly přímo napojeny na budovu depozitáře, nebo byly umístěny přímo do novostavby depozitáře; to se týká fotografického ateliéru, kanceláře správkyně depozitáře, badatelny a restaurátorské dílny. Všechny chodby a dveřní otvory jsou navrženy tak, aby jimi mohla být transportována umělecká díla až do výšky tři metry. Transport uměleckých děl mezi podlažími zajišťuje nákladní výtah s vyšší nosností a vnitřními rozměry, které umožní přepravu rozměrnějších uměleckých děl. Projekt depozitáře, stejně jako rekonstrukci historické budovy bývalých lázní, zpracoval liberecký ateliér Sial pod vedením Ing. arch. Jiřího Bučka a Ing. Karla Novotného; za novostavbu depozitáře byl zodpovědný Ing. František Bielik. Klub za starou Prahu ocenil budovu depozitáře jako nejzdařilejší novostavbu realizovanou v historickém prostředí v České republice v roce Rok v novém Rok užívání nového depozitáře prokázal vhodnou dispozici jednotlivých místností a jejich umístění v rámci budovy. Kladně hodnotíme propojení nákladního výtahu přímo s garáží místem pro nakládku děl. Rovněž jednotlivé místnosti depozitářů poskytují dostatek prostoru pro stávající i budoucí sbírkové předměty, přestože vedení klimatizace v depozitářích ubralo prostor, který by šlo využít pro rozšíření skladových ploch. Velkým přínosem se ukázalo vybudování samostatné badatelny. Jisté problémy jsme během prvního roku užívání pocítili v případě klimatizace, která stále není správně zaregulována a vyžaduje častější servisní zásahy a častější seřizování. Klimatizace je samozřejmě energeticky a tedy finančně nákladná. Další nemalé náklady představují pravidelné revize, servisní zásahy a výměny součástek. V ideálním případě by ekonomická rozvaha provozu klimatizace a dalších technologických celků (např. stabilní hasící systém) měla být známa budoucímu uživateli a zřizovateli již před schválením projektové dokumentace ke stavbě. V mnoha směrech to usnadní pozdější jednání o rozpočtu organizace. Mimo problémů s klimatizací jsme v průběhu ročního užívání objevili několik drobných nedostatků, nebo spíše nápadů na zlepšení. Jde například o doplnění bočnic ke skladovým regálům v depozitáři grafiky a kresby, doplnění dělících příček v tzv. transportním depozitáři, zlepšení stability sítí v depozitáři obrazů, velikost a umístění skladu obalového materiálu apod. Část těchto nedostatků mohla být odstraněna lepší spoluprací s projektanty budovy nebo při návrhu vnitřního vybavení depozitářů, část ale prokázal až samotný provoz. Rizikem může být samotné výběrové řízení na dodavatele vybavení depozitářů. Tlak na obecnější formulaci v zadávací dokumentaci v kombinaci s hlavním hodnotícím kritériem, kterým bývá cena, může mít fatální následky pro budoucí uživatele a využitelnost nového depozitáře. Foto: Archiv OGL Nové depozitáře ve Zlíně Hana Kuslová, Karel Šindel Muzeum jihovýchodní Moravy ve Zlíně Nakládání předmětů pohled skrz výtah v depozitáři OGL Muzeum jihovýchodní Moravy ve Zlíně (MJVM) trpělo dlouhá léta značnou roztříštěností depozitářů, ve kterých z velké části panovaly nevyhovující podmínky klimatické a kapacitní. Depozitáře byly také umístěny ve vyšších podlažích bez potřebného technického zázemí, takže veškerá manipulace probíhala pouze manuálně, což u rozměrných a těžkých předmětů typu mlátičky bylo fyzicky nebezpečné a časově náročné. U části depozitářů byla velkým problémem jejich komplikovaná dostupnost v zimních měsících. Například při přípravách vánočních a velikonočních výstav musely být předměty z depozitářů na Ploštině přestěhovány nejpozději v říjnu pokud napadl sníh a přišly mrazy, stávaly se objekty okamžitě nepřístupnými pro vozidla přepravující rozměrnější sbírkové předměty. S tím byly pochopitelně spojeny problémy s dlouhodobým uložením sbírkových Věstník AMG 2 /2015 7\n10 téma / Depozitáře muzeí Foto: Archiv MJVM Ukládání sbírkových předmětů do paletových regálů předmětů mimo depozitáře. Pro pracovníky muzea byla velmi ztížena pravidelná kontrola uložených sbírkových fondů a odlehlost objektů též znesnadňovala nutnou ostrahu objektů. Po vzniku Zlínského kraje, který se stal zřizovatelem MJVM, se začala situace postupně zlepšovat. Nejprve muzeum získalo objekt v Otrokovicích, který byl postupně rekonstruován. Byly zde vybudovány depozitáře pro fondy textilu, keramiky, archeologie a historické fondy s předměty menších rozměrů. Velikost pozemku patřícího k budově navíc umožňovala stavbu nového depozitáře pro předměty velkých rozměrů a pro fondy, které se do prvního objektu již nevešly. Tuto vizi podpořil i Zlínský kraj a bylo vypracováno několik projektových studií. Vítězné řešení počítá s vybudováním komplexu budov, které vytváří podobu písmene U. Třetinu tohoto komplexu představuje stávající depozitář. Realizace byla rozdělena do několika etap. V letech 2011 až 2012 byla postavena druhá budova, tzv. hala, a vybavena pojízdnými paletovými regály pro objemné a masivní sbírkové předměty. Půdorysné rozměry haly jsou 47 x 17 m. Vnitřní prostor je členěn na dvě hlavní části. Prostor s regálovým paletovým systémem s výškou regálů cca 6 m, kde je obsluha realizována pomocí vysokozdvižného vozíku, a třípodlažní část, ve které jsou dnes již všeobecně užívané posuvné regály pro ukládání menších sbírkových předmětů. Vnitřní klima depozitáře je zajištěno centrální vzduchotechnikou, která udržuje teplotu a vlhkost v požadovaných mezích. Vzhledem k tomu, že převážná část stavebních prací probíhala v zimních měsících, byly prvotní problémy s nastavením klimatických podmínek značné. Vnitřní vlhkost byla neustále mimo požadované parametry (do 55 %). Trvalo téměř rok, než se situace v depozitáři ustálila. I přesto byly podmínky v prostoru lepší než ve stávajících depozitářích a stěhování sbírkových fondů probíhalo od začátku roku Přednostně byly stěhovány a ukládány předměty, které výkyvy mikroklimatu nemohly zásadně ohrozit. V roce 2014 byl objekt vybaven první částí posuvných regálů pro méně rozměrné sbírkové fondy a probíhá jejich postupné ukládání. V letošním roce bude dokončeno vybavení depozitáře posuvnými regály a budou přestěhovány a uloženy zbývající sbírkové fondy, určené pro tuto etapu. Zbývá realizovat objekt, který propojí obě dnešní budovy depozitářů. V něm budou prostory pro zbývající sbírkové fondy a zázemí pro manipulaci se sbírkami. Tím je míněna nejen příprava předmětů pro transport, ale i místo pro základní očištění a ošetření nově získaných přírůstků. V přízemí objektu by mohl vzniknout malý výstavní sál, v němž by probíhalo například i objektové vyučování, které by školní mládež i širokou veřejnost seznámilo s méně známou stránkou muzejnictví. Snad se komplex depozitářů podaří v blízké budoucnosti dokončit. Stavba depozitářů MMP na zelené louce Zuzana Strnadová, miloslava Hrdličková, Jindřiška Drozenová, tomáš Dvořák muzeum hlavního města prahy rámci dvou depozitárních areálů, V ve kterých má Muzeum hlavního města Prahy (MMP) uloženy své sbírky, byly kromě rekonstrukce původních objektů postaveny v uplynulých několika letech i dva depozitární objekty tzv. na zelené louce. Nový depozitář E v depozitárním areálu muzea v pražských Stodůlkách byl postaven v letech 2006 až Po období, kdy byly historické sbírky rozptýleny v několika různých objektech MMP (po roce 1990 na 12 místech), přineslo jejich soustředění do nově vystavěného depozitárního objektu v areálu Stodůlky nevídanou dostupnost sbírkových předmětů a možnost jejich reálného zkoumání bez nutnosti cestovat i desítky kilometrů. Dlouhé období plánování a zhodnocování dosavadních zkušeností s uložením sbírkových předmětů tak vyústilo v dlouhodobě perspektivní stav, který nahradil dosavadní více či méně 8 Věstník AMG 2 /2015\n11 téma / depozitáře muzeí dostačující provizorium. Velká většina plánů a předpokladů se ukázala jako dobře promyšlených, nicméně po určitém čase reálného provozu se ukázalo, že vše odhadnout a naplánovat nelze. Praxe například ukázala, že i velkoryse navržený depozitář pro uložení stavebních prvků (mříží, dveří nebo oken) se vlivem velkých možností akvizic z hojných asanací v metropoli zaplní velmi rychle a původně dostatečné volné prostory zcela zmizí při realizaci meziinstitucionálního předání většího množství předmětů. Depozitář E Budova má přibližně lichoběžníkový půdorys se čtyřmi nadzemními podlažími. Nosnou část tvoří železobetonová konstrukce s vyzdívkou z páleného materiálu. Vnější plášť tvoří zavěšené Cetris desky, vnitřní povrchy jsou tvořeny pohledovými betony nebo omítkami. Nový depozitář je napojen na stávající objekty proskleným atriem, které zároveň tvoří komunikační propojení. První tři NP slouží jako depozitáře a jsou bez oken. Ve čtvrtém NP jsou umístěny kanceláře pracovníků odborných oddělení. Objekt je vytápěn z nové plynové kotelny umístěné v podkroví navazujícího sousedního objektu. V objektu jsou 2 hydraulické výtahy osobní a nákladní. Depozitáře jsou vybaveny VZT technologií a klimatizačními jednotkami. V technických místnostech, tj. v plynové kotelně pro vytápění, ve strojovně VZT a chlazení, v technické místnosti slaboproudých technologií a v depozitáři tisků jsou osazena stabilní plynová hasicí zařízení. Objekt je vybaven elektrickou požární signalizací, dalším z ochranných prvků požární ochrany bylo použití tzv. samozhášecích rozvodů elektřiny. Jako problematická se projevila část stavebně-technického řešení, především použití rozdílných materiálů (kovové konstrukce a železobetonu) na podkrovní části 4. NP, kde z důvodu rozdílné tepelné roztažnosti dochází k optickým poruchám vnitřních povrchů. Z naší zkušenosti je důležité věnovat v rámci projektu náležitou pozornost navrženým technologiím VZT a chlazení ohledem na navrhované konstrukce a klimatické požadavky pro uložené sbírkové předměty. Dále se ukázalo, že závislost klimatu v depozitářích pouze na technice je problémem při jejím výpadku. Dochází k významným výkyvům klimatických hodnot jak při výpadku, tak při opětovném najetí na provoz. Maximální stabilitu klimatu v depozitáři je třeba zajistit především správnou konstrukcí stavby. Plánujeme-li depozitáře vybavit klimatizací, je třeba si dát do požadavků, aby data z měření a regulace byla přístupná pracovníkům muzea on-line a dala se zálohovat. Depozitář Muzea hl. m. Prahy v Praze-Stodůlkách Interiér depozitáře Pozor je třeba dát i na použití klimatizačních jednotek, které slibují možnost vyhřívání, chlazení, zvlhčování i odvlhčování. Takové zařízení je finančně náročné a vždy je třeba si vybrat, jestli je pro nás prioritou dodržení teploty nebo relativní vlhkosti. Pokud se dodatečně ukáže, že je třeba připojit mobilní odvlhčovač nebo zvlhčovač, je dobré mít možnost jejich napojení na odpad nebo vodovod, aby se předešlo problémům s lidským faktorem (v případě nemoci či dovolené pracovníka, který má za úkol vylévat nebo doplňovat vodu do přístroje). Pokud jde o klimatizační jednotku, ta může být centrální, pak ale není možné nastavit rozdílné hodnoty pro jednotlivé depozitáře podle uloženého Foto: Archiv MMP Foto: Archiv MMP Věstník AMG 2 /2015 9\n12 téma / Depozitáře muzeí materiálu. Nebo mohou být klimatizační jednotky umístěné v jednotlivých depozitářích. Pak lze klima nastavit pro každý depozitář zvlášť, ale je třeba přivést ke každé jednotce potrubí s teplou a chladící vodou a odvádět odpadní vodu. Tato potrubí by měla být vedena mimo depozitáře a do depozitáře by měla být zaústěna pouze v místě, kde stojí klimatizační jednotka. Potrubí představuje zvýšené riziko havárie vody. Potrubí s teplou vodou (vlivem netěsností v izolaci), jakož i jednotlivá zařízení, svým chodem mohou způsobovat nechtěný ohřev depozitáře, zvláště je-li depozitář menších rozměrů. Depozitář ve Vojtěchově Nový depozitář pro archeologické sbírky v depozitárním areálu muzea ve Vojtěchově u Benešova byl postaven v letech 2009 až Budova má přibližně čtvercový půdorys se čtyřmi nadzemními podlažími. Nosnou část tvoří železobetonová konstrukce s vyzdívkou z páleného materiálu. Střešní část tvoří dřevěný krov s betonovou krytinou. Objekt je z důvodu nevhodných geologických podmínek podloží založen na železobetonových pilotách. Objekt je vytápěn podlahovým topením napojeným na kotelnu s tepelným čerpadlem napájeným ze tří zemních vrtů. Depozitář je v přízemí vybaven technologií VZT a chlazením, ostatní podlaží jsou vybavena pouze přirozeným provětráváním. V objektu je osazen 1 hydraulický výtah. V přízemí je umístěna technická místnost kotelny, za kterou se nachází místnost pro zásobníky hasebního plynu, sloužící pro stabilní hasicí zařízení, kterými je celá budova vybavena. Depozitáře ve Vojtěchově se nacházejí v blízkosti lesa a rybníku a ukazují se zde problémy s vysokou vlhkostí (větráním se vlhkost ještě zvyšuje). Je zde i zvýšené riziko povodní, což řešíme zvláštními protipovodňovými opatřeními. Konverze školy na depozitář Muzea Vysočiny Třebíč Jaroslav Martínek Muzeum Vysočiny Třebíč roce 2007 získalo Muzeum Vysočiny Třebíč od svého zřizovatele, V Kraje Vysočina, budovu bývalé školy na Kosmákově ulici v Třebíči. V té době byl již Zastupitelstvem Kraje Vysočina schválen záměr: přebudování objektu bývalé školy na nový, moderní depozitář muzea. V roce 2008 byl vybrán projektant a následně byl zpracován projekt pro stavební povolení. Stavba byla realizována v roce V lednu 2010 převzalo stavebně zhodnocenou budovu Muzeum Vysočiny Třebíč a byly zahájeny činnosti k jejímu zprovoznění. Depozitář Muzea Vysočiny Třebíč v budově bývalé školy Rekonstrukce Rekonstruovaný objekt nyní slouží k uložení sbírkových předmětů, a zároveň jako pracoviště odborných pracovníků a dílny (konzervátorská, preparátorská zoologická a botanická). Došlo k úpravám vnitřní dispozice, zateplení celého objektu a v dvorním traktu k přístavbě výtahu a prostoru pro příjem sbírkových předmětů, karantény, skládku chemikálií a přístřešku. Řešena byla i přeložka kanalizace a zesílení nosnosti stropů v prvním nadzemním podlaží. Ve vlastních depozitářích byla zazděna všechna okna, doplněna byla jen malá okénka na severní straně. Ostatní okna byla vyměněna za nová, izolační a menší. Kromě stavebních úprav došlo ke kompletní výměně všech vnitřních instalací a rozvodů, včetně instalace tzv. strukturované kabeláže. Nově bylo instalováno chladicí zařízení (jednotky byly umístěny do depozitářů a do pracoven situovaných na jih), EZS, EPS, CCTV se záznamem, měření vlhkosti a teploty v depozitářích s trvalým záznamem, SHZ (zhášení dusíkem v elektrorozvodně, serverovně a v prostoru pro uložení negativů a pozitivů), zvlhčování v oddělení starých tisků, hermetické uzavření botanického depozitáře pro účely zaplynování a následné řízené odvětrání. Vysoušení bylo zajištěno mobilními jednotkami. Foto: Archiv MVT 10 Věstník AMG 2 /2015\n13 téma / depozitáře v muzeích Součástí pracoven jsou příruční skládky s depozitárním režimem pro vlastní práci se sbírkovými předměty. V nadzemních patrech bylo vybudováno hygienické zázemí a také tzv. denní místnosti. V objektu se nachází 14 pracovišť pro stálé pracovníky a 2 pracoviště pro externisty. Uložení předmětů je řešeno převážně do kompaktních regálů, dále výsuvných roštů na obrazy, paletových regálů na předměty větších rozměrů a zásuvkových regálů na sbírku textilu. Budova, jejíž provoz je částečně otevřen i veřejnosti, získala bezbariérový přístup. Pro veřejnost byla zřízena studovna a malý konferenční sál pro 35 osob. Cena stavební akce dosáhla 45 milionů korun, 3 miliony korun si vyžádalo další vybavení. V současné době činí provozní náklady přibližně 1 milion korun ročně. Zprovoznění depozitáře Hlavním úkolem v prvních třech měsících roku 2010 byla úprava klimatických podmínek všech prostor, které bezprostředně po dokončení stavby nebyly pro ukládání sbírek vhodné. Na pomoc přišly velké mrazy. Pomocí krátkodobého provětrávání okny se velmi dobře snížila nadměrná vzdušná vlhkost. Poté začaly být využívány mobilní vysoušecí jednotky. Na jaře již byly depozitární prostory v ideálním vlhkostním a teplotním stavu. Koncem března začalo stěhování zabalených sbírkových souborů z původního místa uložení na zámku v Třebíči. Pro účely systematického a přehledného stěhování byl aplikován systém značení (předmětů a zabalených souborů) pomocí čárových kódů. Postupně byly vybavovány dílny, během července a srpna byla přestěhována vlastní pracoviště. V září a říjnu proběhl převoz předmětů z bývalých expozic. Od té doby se pracovalo na zakládání předmětů do nových úložných míst. Postupně byla rušena řada značení čárovými kódy, která sloužila pro transport, a byly vytvářeny nové kódy k vyhotovení tzv. místních seznamů uložení sbírkových předmětů. Po roce provozu byl depozitář kompletně vybaven, klimatické podmínky v jeho jednotlivých prostorách byly plně stabilizovány. S odstupem času K dobrým zkušenostem patřily návštěvy uskutečněné společně s projektantem v mnoha dalších institucích, kde proběhly obdobné realizace. Během provozu se ukázalo, že použití jednotlivých chladících jednotek je zcela dostačující (spouští se pouze na Nová publikace k problematice depozitářů Gut aufgehoben. Museumsdepots planen und betreiben Wolfgang Stäbler, Alexander Wiesmann (eds.) Landestelle für die Nichtstaatlichen Museen in Bayern, Berlin München 2014 závěru loňského roku vydalo Centrum pro nestátní muzea v Mni- V chově ve své řadě Muzejní základy už 16. svazek, publikaci Dobře postavené depozitáře. Plánování a provoz muzejních depozitářů, která je věnována depozitářům. Téměř na 300 stranách se 52 autorů soustřeďuje buď na depozitární problematiku obecně, nebo na konkrétní zkušenosti s přípravou a plánováním stavby depozitáře či s jeho provozem. V úvodních kapitolách najdeme obecné informace co je to depozitář, proč je depozitář srdcem muzea, jak nastavovat depozitární režimy, jaký projekt zvolit při plánování stavby nových depozitárních prostor. V publikaci pochopitelně nechybí depozitární klima, jak nastavit masterplan, několik hodin při více týdenních letních vedrech). Podařilo se prosadit odmítnutí navrhované centrální klimatizace a naopak efektivně využít pasivních prvků (zrušení oken, zateplení objektu, použití venkovních okenních žaluzií). Bohužel se nepodařilo dosáhnout změny projektu pro nadstavění sedlové střechy byla obnovena původní plochá. Po pěti letech provozu vydáváme publikaci Depozitář Muzea Vysočiny Třebíč. Od letošního května bude tato kuchařka k dispozici i na objednávku na webových stránkách muzea bezpečnost depozitářů, jak předcházet katastrofám. Několik kapitol je věnováno péči o sbírky z různých materiálů, jejich ochraně před škůdci a plísněmi apod. Druhá část publikace je věnována příkladům dobré praxe, kde autoři vycházejí z vlastních zkušeností. Velmi užitečné jsou praktické zkušenosti s provozováním depozitářů. Můžeme se zde seznámit celkem s 27 příklady, z nichž bylo 10 finančně i odborně podpořeno právě z Centra pro nestátní muzea v Mnichově. eva dittertová Věstník AMG 2 /\n14 200 let českého muzejnictví Foto: Kateřina Perglová, NM Strážci paměti Oslava muzejnictví v letech ve znamení odstraňování bariér Michal Lukeš národní muzeum Léta jsou obdobím řady významných výročí českého muzejnictví. V průběhu těchto pěti let si připomínají již 200. výročí svého založení také nejstarší a největší zemské muzejní instituce České republiky Národní muzeum, Moravské zemské muzeum a Slezské zemské muzeum. Tato tři muzea spojila své síly ve společném projektu Strážci paměti: 200 let muzejnictví v České republice, jehož cílem je připomenutí významu muzejnictví, jeho tradice a historie, bohatství muzejních sbírek a důležitosti uchovávání a prezentace kulturního dědictví pro naši společnost. Rok 2014 se nesl ve znamení oslav Slezského zemského muzea a úspěšné výstavy Unikáty zemských muzeí, která návštěvníkům umožnila zhlédnout na jednom místě tři výjimečné předměty Věstonickou venuši, hlavu Kelta ze Mšeckých Žehrovic a meteority z Opavy-Kylešovic. Výstava jen do Nové budovy Národního muzea přilákala téměř návštěvníků a letos zavítá i do Slovenského národního muzea. Instalace hlavy Kelta z M. Žehrovic na výstavě Unikáty zemských muzeí Komunikace s veřejností je i ve druhém desetiletí 21. století hlavním tématem muzejní práce a její význam neustále narůstá. Národní muzeum, Moravské muzeum a Slezské zemské muzeum se prostřednictvím projektu zaměří na modelové aktivity v oblasti práce s návštěvníky, na jejich zhodnocení či aplikaci nových přístupů a trendů v prezentaci, komunikaci a edukaci. Léta 2015 a 2016 budou věnovány práci s návštěvníkem, klíčovým subjektem muzejní práce a příjemcem prezentačních aktivit muzea. Muzea pomáhající V roce 2015, který nese podtitul Muzea pomáhající, zaměří instituce svou pozornost na komunikaci s návštěvníky se zvláštními potřebami, zejména na návštěvníky s postižením (zraku, sluchu, s pohybovým postižením, s mentálním znevýhodněním), na seniory, ale také na zahraniční návštěvníky a menšiny žijící v České republice. Interakce se zmíněnými skupinami a cílená práce s nimi je jedním z nezbytných předpokladů naplnění společenské role muzeí jakožto institucí přístupných všem skupinám obyvatelstva bez rozdílu. Národní muzeum se v jedné linii projektu zaměří na přístupnost svých objektů a akcí s ohledem na osoby s omezenou schopností pohybu a orientace, tedy na odstraňování bariér a vytvoření vstřícného orientačního systému. V centru zájmu Národního muzea bude také další rozvoj nabídky výstav, programů a aktivit realizovaných na míru vybraným cílovým skupinám se speciálními potřebami a jejich začlenění do stálé nabídky instituce. Její součástí bude například realizace modelových aktivit v rámci expozic v Národopisném muzeu Musaionu a Archa Noemova v Nové budově Národního muzea realizace haptické linky, komentované prohlídky a pozvánek v českém znakovém jazyce, dále vybavení vybraných objektů kompenzačními pomůckami nebo realizace aktivit pro seniory. Národní muzeum navazuje na již realizované projekty Centra pro prezentaci kulturního dědictví, zaměřené na návštěvníky se speciálními potřebami. Jednotlivé činnosti budou konzultovány nebo provedeny ve spolupráci s neziskovými organizacemi pracujícími s touto cílovou skupinou. Projekt se zaměří i na zprostředkování informací o řešené problematice a jejich výměnu s muzejními profesionály z celé České republiky. Jednou ze společných plánovaných aktivit je organizace odborné konference a workshopu v Nové budově Národního muzea ve druhé polovině roku. Publikace výstupů z konference proběhne formou volně distribuovaného elektronického sborníku. Informačním a metodickým rozcestníkem budou stránky Muzea vzdělávající V roce 2016 obrátí projekt s mottem Muzea vzdělávající svou pozornost kceloživotnímu vzdělávání a volnočasovým aktivitám v muzeu, k mladým návštěvníkům, spolupráci se školami a novým způsobům komunikace s pedagogy. Muzejní edukace tak bude uchopena jako nedílná součást práce s veřejností, která významným způsobem posiluje společenskou roli muzea. Výstupy projektu budou též zhodnoceny v odborných textech a metodikách využitelných muzejními profesionály. Roky 2015 a 2016 tak projekt věnuje odstraňování fyzických i komunikačních bariér muzeí a intenzivní práci na vztahu mezi muzei a jejich návštěvníky. 12 Věstník AMG 2 /2015\n15 koho to napadlo Vně a uvnitř Jak vystavit oděv na odiv Konstantina Hlaváčková Uměleckoprůmyslové museum v Praze Uměleckoprůmyslové museum v Praze uspořádalo od 70. let 20. století do minulého roku řadu výstav mapujících historii módního oděvu. První, dnes již legendární výstavu s názvem Žena doby secese vytvořila Jiřina Vydrová, dlouholetá pracovnice muzea. Na její činnost navázala v druhé polovině 80. let Eva Uchalová několika výstavami, věnovanými módní historii od konce 18. století do 30. let 20. století. V tomto mapování oděvních stylů spjatých s určitým časovým úsekem jsem od roku 1999 pokračovala výstavami věnovanými poválečné historii v Československu, až do počátku 80. let minulého století. Všechny uvedené výstavy patřily k těm nejvíce navštěvovaným, což je dokladem toho, jak oděvní fenomén silně oslovuje širokou veřejnost. Nové cesty prezentace V posledních letech však vyvstala otázka, jakým směrem se v prezentaci textilních sbírek ubírat dál. Ta nevýznamnější světová muzea módy, ke kterým se řadí instituce v Paříži, Londýně či New Yorku, opustila na počátku nového tisíciletí tradiční koncepci výstav, dokumentujících módní styl určitého výseku lineární představy historického vývoje. Nová výstavní pojetí se soustředila buď na významné osobnosti oděvní historie i současnosti, nebo na určitý oděvní fenomén, procházející napříč desetiletími. Zároveň se tyto koncepce neomezily na tradiční muzejní prezentaci exponátů v uzavřených vitrínách. Sbírkové předměty přestaly být pro kurátory pouhým svědectvím řemeslné dovednosti a staly se svébytnými uměleckými díly, jedinečnými svědky svobodné lidské kreativity a proměn dějinného individuálního i sociálního sebe-porozumění. Tento nový trend bylo však obtížné následovat v podmínkách českých muzeí a galerií. Obtíž spočívá především v omezených možnostech finančních a prostorových. Jistou roli tu hraje i nedostatek kurátorského odhodlání vydat se jinou, neověřenou cestou, vybočit ze zaběhlých kolejí a riskovat tak nepřízeň návštěvníků. Uměleckoprůmyslové museum v Praze se novou cestou nesměle vydalo. Za první vlaštovku je možné považovat výstavu Glamour společenská móda , otevřenou v roce K jejímu úspěchu přispělo jak výstavní pojetí scénografického charakteru, tak neotřelý způsob propagace grafika Štěpána Malovce, který za tento projekt získal ocenění Designer roku 2011 v oboru grafický design. Hned v následujícím roce muzeum uvedlo dlouho očekávanou Výstava Vně a uvnitř v Uměleckoprůmyslovém museu v Praze výstavu Pražské módní salony první republiky, která se vzhledem k nutné ochraně vystavených oděvů vrátila k tradiční vitrínové expozici. V minulém roce se Uměleckoprůmyslové museum projevilo zatím nejodvážněji výstavním projektem Vně a uvnitř. Umělá vlákna v odívání od poloviny 20. století do současnosti (1. října ledna 2015). Konstrukce jako koncepce Základní myšlenkou této výstavy bylo představit módní oděv jako výsledek dlouhé řady lidských činností, završené tvůrčí myšlenkou módního designéra vtělenou do konkrétní módní formy. Tak, jako se dům staví z cihel, je oděv zhotoven z textilie, a ta je tvořena vlákny. Právě tento základní stavební prvek se stal výchozím bodem výstavy. Přirozeně by se nabízelo započít zkoumání konstrukčního prvku oděvnictví soustředěním na vlákna přírodní. Ta jsou lidstvem využívána po tisíciletí a zpracování takového tématu by bylo bezbřehé. Naproti tomu, textilní vlákna vytvořená v chemických laboratořích nejen že představují dnes podstatnou část textilní výroby, ale jsou s nimi spojeny aktuální problémy z oblasti ekologie i sociální politiky. Téma chemických vláken v sobě také ukrývá celou řadu Foto: Gabriel Urbánek, Ondřej Kocourek (UPM) Věstník AMG 2 /\n16 Koho to napadlo vztahů, které, ač jsou nám denně na očích, unikají pozornosti. Tak např. stejná vlákna, z jakých jsou tvořeny oděvy, jsou využívána v medicíně, tedy uvnitř lidského těla. Právě tato polarita dala vzniknout názvu projektu Vně a uvnitř. Pohyblivá vlákna Koncepce tedy byla jasná: vybrat z muzejní sbírky vhodné exponáty podle typu umělých vláken. Tento úkol nebyl obtížný, ale naprosto nemožným se zdálo nalezení vhodného způsobu, jak docílit, aby divák při pohledu na oděv získal také informaci o textilním vláknu a to tak, aby tato informace nepozbyla komplexního charakteru, který poskytuje umělecké dílo, a nestala se jen suchou objektivní informací násilně přidanou k recepci módního artefaktu. Nebylo úplnou náhodou, že jsem se rozhodla oslovit výtvarníka Pavla Mrkuse, který je mimo jiné proslavený svými rozměrnými a působivými video instalacemi. Pavel Mrkus se neobvyklého úkolu nezalekl a vzal na sebe obtížný úkol vnést do nehybné muzejní instalace pohyblivý vizuální prvek, který by demonstroval základní myšlenku projektu a návštěvníkovi umožnil vidět stavební jednotku textilního materiálu, tedy vlákno, v podobě respektující jak jeho konstrukční, tak jeho imaginativní roli. Základem čtrnácti synchronizovaných projekcí vytvořených Pavlem Mrkusem se staly mikroskopické fotografie vláken, které muzeu laskavě poskytla Technická universita v Liberci, a fotografie textilních materiálů vystavených oděvů fotografa Ondřeje Kocourka. Pohyblivé projekce pokrývaly beze zbytku stěny výstavního sálu a zahrnovaly i informační texty a popisky exponátů. Výsledek byl fascinující. Návštěvník se ocitl v prostoru obklopen světem textilních vláken, struktur a textilních vzorů, které se v mírném rytmu pohybovaly a prolínaly na ploše stěn a tvořily tak pozadí oděvním exponátům, instalovaným na figurínách nebo jednoduše zavěšeným na ramínkách. Pro výstavu se bohužel nepodařilo získat zamýšlenou širokou škálu implantátů z umělých materiálů používaných v různých medicínských oborech, ale jen několik, laskavě zapůjčených nemocnicí Na Homolce. Výstava zaznamenala divácký úspěch. Propojení nehybného muzejního exponátu s volným uměním, s využitím aktuálních médií, je asi možné přičítat nepřehlédnutelný zájem mladé generace, která zaplňovala výstavní sál v daleko větším měřítku, než je obvyklé. Výstava měla pochopitelně i své odpůrce, především z řad starší generace. Co však lepšího si může kurátor přát, než když výstava probudí živý dialog. nové expozice Nová národopisná expozice Slováckého muzea Marta Kondrová Slovácké muzeum v Uherském Hradišti Téměř na den přesně po 100 letech od svého vzniku otevřelo 31. května 2014 Slovácké muzeum v rámci jubilejních oslav novou národopisnou expozici, která představuje návštěvníkům výrazný etnografický region Slovácko moderním způsobem. Slovácké muzeum jako kulturní instituce přesahující označení regionální muzeum je profilována společenskovědními obory historie, archeologie, dějiny umění a národopis. Právě ten sehrával od založení muzea výraznou úlohu a veřejností je Slovácké muzeum vnímáno jako převážně národopisné. Na Slovácku, které je na projevy lidové kultury bezesporu bohaté a kde je vztah k tradicím hluboce zakořeněn, se zdá být tento vývoj zcela logickým. Do roku 2012 mohli návštěvníci Slováckého muzea shlédnout stálou expozici Slovácko věnovanou tomuto regionu, která sloužila veřejnosti dlouhých čtyřicet let. Od svého otevření v roce 1972 byla díky propracované obsahové náplni, citlivému výtvarnému konceptu a nadčasovému výstavnickému pojetí stále atraktivní. Postupné fyzické dožívání výstavního fundusu, od audiovizuální techniky, přes elektroinstalace až po výstavní mobiliář, přinutilo vedení muzea k rozhodnutí pustit se do budování expozice nové. Po letech příprav došlo 1. července 2012 k definitivnímu uzavření a následnému zrušení původní národopisné expozice. Architektonický koncept Po bezmála dvou letech otevřela své brány návštěvníkům výstava s obdobnou obsahovou náplní, avšak ve zcela novém architektonickém řešení. Trojrozměrné předměty v expozici doplňují multimediální prvky v podobě animací vybraných dioramat, krátké filmy i možnost prověřit své znalosti o životě lidí na Slovácku v interaktivních testech. Elektronická databáze nabízí návštěvníkům na archivních 14 Věstník AMG 2 /2015\n17 nové expozice fotografií z dokumentace Slováckého muzea, videozáznamů vybraných projevů lidové kultury a audiosnímky dokumentující charakteristické hudební styly i seskupení všech subregionů Slovácka. Současné prostorové řešení vstupní části nepostrádá návaznost na lidovou kulturu. Inspirací pro vytvoření lamelové parametrické struktury se staly Ing. arch. Michalu Kutálkovi lomené vrapené rukávce ženského kroje. V tomto futuristicky pojatém prostoru se mohou návštěvníci nechat vtáhnout do atmosféry dnešního Slovácka prostřednictvím krátkého filmu Vítejte na Slovácku. Interaktivní mapa Slovácka umožňuje podívat se na vymezení i krátkou prezentaci jednotlivých subregionů. Krátké slideshow přiblíží v několika snímcích vybranou oblast Slovácka včetně typického hudebního doprovodu podaného vybranými interprety jednotlivých oblastí. Autoři a realizátoři expozice pamatovali také na handicapované diváky. Pro nevidomé a slabozraké návštěvníky jsou v jednotlivých zastaveních připraveny věrné repliky sbírkových předmětů umístěných ve výstavě opatřené popiskami v braillově písmu. Zaměstnání, slavnostní kroje i lidové obyčeje Obsahově je expozice členěna do několika okruhů, které jsou vzájemně propojené a navazují na sebe. Návštěvník se tak seznámí se způsobem života lidí na Slovácku prostřednictvím dokladů zemědělského hospodaření, bydlení, připomene si dochované i zaniklé rukodělné techniky. Stěžejní část expozice tvoří prezentace lidového oděvu krojově rozmanitého regionu od horských oblastí moravských Kopanic až po rovinné Podluží. Ve druhé polovině expozice se vzájemně prolínají okruhy rodinného a výročního obyčejového cyklu. Lidský život plynul od narození přes významný přelomový okamžik, kterým byla a je svatba v kruhu výročních zvyků. Pohled do expozice Slovácko v Uherském Hradišti Každoročně jej provázely masopustní obchůzky, velikonoční atributy, letniční obyčeje, slavnosti dožínek i vinobraní až po hody. Závěr obyčejového cyklu v období adventu charakterizovaly nejen obchůzky tajemných postav Mikuláše a jeho družiny či lucií, ale znamenal především zamyšlení nad směřováním lidského života, který s ubývajícími slunečními paprsky krátícího se dne směřoval ke konci. Celý život pak provázela zbožnost a lidová víra se všemi jejími projevy včetně uctívání patronů chránících úrodu, domácnost i řemeslníky a jejich práci. Tyto okruhy lidové kultury ve druhé části expozice prezentují sbírkové předměty i dioramata svyužitím obřadně oblečených postav, masek i charakteristických atributů výročního a rodinného obyčejového cyklu. Cílem nové expozice je zaujmout současného náročného návštěvníka, přivést do muzea a k zájmu o lidovou kulturu děti a mládež, a starší generaci přesvědčit, že národopisná tematika se dá uchopit i moderním neotřelým způsobem. Během několika let práce využíval autorský tým ve složení PhDr. Ivo Frolec, PhDr. Romana Habartová, Mgr. Marta Kondrová a Mgr. Petr Číhal, za odborné spolupráce s PhDr. Ludmilou Tarcalovou, důvěrnou znalost sbírkového fondu Slováckého muzea, stejně jako přehled o dochovaných projevech lidové kultury na celém území Slovácka. Při instalaci pomáhali mimo odborných a externích pracovníků muzea MgA. Petry Bitnerové a Mgr. Gabriely Směřičkové také znalci způsobu oblékání kroje v konkrétních lokalitách, aby byla v co největší míře zaručena autenticita prezentovaných krojových celků. Zda se autorům expozice podařil záměr vybudovat moderními výstavními prostředky reprezentativní výkladní skříň regionu Slovácko, která bude vyhovovat potřebám současného návštěvníka, se můžete přijít přesvědčit do hlavní budovy muzea ve Smetanových sadech v Uherském Hradišti. Budete srdečně vítáni! Foto: Slovácké muzeum Věstník AMG 2 /\n18 recenze Akviziční a de-akviziční činnost muzeí a galerií Zdeněk Kuchyňka Sládečkovo vlastivědné muzeum v Kladně závěru roku 2014 vydalo Židovské muzeum v Praze sborník V s devíti příspěvky, které byly předneseny 20. června 2014 na pracovním semináři v jeho Oddělení pro vzdělávání a kulturu. Opora v zákoně Téma obohacování sbírek a jejich zkvalitňování i opačným procesem, tedy vyřazováním sbírkových předmětů, je tématem nepochybně závažným. Ukazuje to už úvodní příspěvek Tvorba sbírky muzejní povahy muzeologická východiska, opora v zákoně č. 122/2000 Sb. RNDr. Jiřího Žalmana z OMG MK ČR. Říká se, že opakování je matkou moudrosti, z tohoto důvodu je jistě vhodné neustále zdůrazňovat na první pohled banální skutečnost, že většina muzejních sbírek jsou sbírky veřejné, to znamená, že neslouží pouze svému vlastníkovi, potažmo správci, ale slouží všem. Což zvyšuje odpovědnost za to, že sbírky jsou a budou hodny trvalého uchování, a to samozřejmě vyžaduje nemalé finanční prostředky na uložení i konzervaci sbírkových předmětů. Dr. Žalman dále konstatuje, že většině muzeí chybějí peníze na nákupy skutečně kvalitních sbírkových předmětů, a sbírají tedy především to, co je zadarmo, tj. především archeologické nálezy, přírodniny, věci darované z pozůstalostí apod. Toto konstatování skutečně správně odráží faktický stav, kdy většina muzeí a galerií nedostává pravidelně od zřizovatelů účelově vázané finanční prostředky na nákup sbírek. Nicméně jsem přesvědčen, že v případě oněch sbírkových předmětů zadarmo neberou muzea a galerie do sbírek cokoli, co se jim naskytne, ale postupují v souladu se svými plány tvorby sbírek. V této souvislosti by bylo zajímavé se dozvědět, kolik MK ČR či orgány samosprávy poskytují muzeím a galeriím finančních prostředků na nákup sbírek a zda jde o zvlášť vyčleněné finance, jejichž výši muzea a galerie předem znají a mají je k dispozici už od počátku každého kalendářního roku. Samotný údaj, kolik MK ČR poskytlo na nákup sbírek v rámci programu ISO, by byl zajímavý pro srovnání s údaji, které najdeme v jednom z dalších příspěvků Akvizičná činnosť múzeí a galérií vo svetle legislatívy Slovenskej republiky PhDr. Gabriely Podušelové ze Slovenského národného múzea v Bratislavě. Dozvídáme se tu, že v letech slovenské ministerstvo kultury poskytlo na akviziční činnost muzeí prostřednictvím dotačních programů ročně částky od do Eur. Sběratel žehliček příkladem Nejpodstatnější v článku dr. Žalmana jsou ovšem části věnované zkvalitňování sbírky vyřazováním sbírkových předmětů. Sbírkové předměty evidované v CES je možné, pokud nezkvalitňují sbírku, vyřazovat jedině z důvodu tzv. přebytečnosti. Tento nástroj je ale podle dr. Žalmana využíván nedostatečně. A důvod: snad proto, že to je pracné, snad z obav, aby nedošlo k omylu, snad proto, že muzeím činí potíže přebytečnost řádně zdůvodnit. Toto tvrzení samozřejmě stojí za zamyšlení zvláště v souvislosti s pohádkovým příběhem, který dr. Žalman uvádí na závěr. Jeho hrdinou je soukromý (!) sběratel žehliček a všeho, co souvisí s tepelnou úpravou prádla. A kvalitu této sbírky obdivují i odborníci, ačkoli její vlastník je pokud jde o rozsah sbírky limitován manželkou, která po přestěhování z bytu v Brandýse nad Labem do zemědělské usedlosti na Šumavě vyhradila manželovi na jeho sbírku jen dvě místnosti a chodbu. Manžel se s tím obdivuhodně vyrovnal, sbírku dál doplňoval novými přírůstky, ale také vyměňoval, prodával, rozdával a přiznal se, že s těžkým srdcem také vyhazoval. Obdiv, který z tohoto textu k sbírkotvorné praxi soukromého sběratele zaznívá, naznačuje, že by měl být příkladem pro všechna muzea a galerie. De-akcese v praxi Jako příklad má ale tento pohádkový příběh dvě slabá místa. Onen soukromý sběratel zjevně nemá svou sbírku zapsánu v CES, a na rozdíl od muzeí a galerií zřizovaných kraji a obcemi sbírku nejen spravuje, ale je také jejím výlučným vlastníkem. Muzea a galerie, které sbírky pouze spravují, nemohou s tímto dlouhodobým hmotným majetkem ve vlastnictví kraje či obce nakládat pouze dle vlastního uvážení, tedy ho bez problémů prodávat, vyměňovat a vyhazovat. Jakékoli vyřazení sbírkového předmětu je skutečně velmi pracné. Pokud sbírkotvorná komise na základě návrhu kurátora usoudí, že předmět sbírku nezhodnocuje, je nutno požádat o vyřazení předmětu z CES z důvodu přebytečnosti. Pokud se tak stane a nejde o předmět, který fyzicky dožil (např. že betlémová figurka, tzv. chlebánek, byla zcela rozežrána hmyzem), neznamená to, že jej může muzeum automaticky s kýmkoli vyměnit, nebo ho prodat a za získané peníze koupit jiný předmět, který by sbírku zhodnocoval. O tom, co se stane se sbírkovým předmětem, který neztratil svou užitnou hodnotu, totiž musí jako v případě jakékoli jiné 16 Věstník AMG 2 /2015\n19 recenze Foto: Židovské muzeum v Praze směny či prodeje majetku rozhodnout zastupitelstvo. Takže jde včetně vyřazení z CES o proces dlouhodobý a v případě prodeje majetku obce či kraje nemusí být ani jisté, zda zřizovatel takto získané finanční prostředky poskytne své příspěvkové organizaci na nákup jiných sbírkových předmětů. A i kdyby je poskytl, bude onen sbírkový předmět, kvůli němuž muzeum absolvovalo tento proces de-akvizice, ještě na trhu k dispozici? Náskok soukromých sběratelů V souvislosti s dlouhodobým podfinancováním akviziční činnosti muzeí a galerií je mimořádně podnětný příspěvek Tres faciunt collegium: veřejné sbírky, soukromé sbírky a umělecký trh Mgr. Marcely Chmelařové, šéfredaktorky portálu Artplus.cz. Autorka upozorňuje především na skutečnost, že význam soukromého sběratelství pro veřejný sektor vzrůstá právě proto, že pro muzea umění a galerie jsou výtvarná díla, která se prodávají na aukcích, většinou finančně nedostupná, případně jsou akvizice v souvislosti s bojem o přežití těchto institucí záležitostí podružnou. Mgr. Chmelařová také zcela jasně ukazuje, proč je závěrečný pohádkový příběh, uváděný dr. Žalmanem, skutečně pohádkou. Soukromý sběratel je totiž oproti veřejným správcům (...) obvykle silnější nejen co do osobního úsilí a iniciativy a co do rychlosti jednání a rozhodování, ale především co do financí. Proto se podle autorky veřejné sbírky umění snaží, pokud je to možné, o akvizice současného umění na primárním trhu přímo od umělců, zatímco nákupy na sekundárním trhu jsou většinou mimo jejich finanční možnosti. Přesto je potřeba, aby pracovníci veřejných sbírkových institucí sledovali tento sekundární trh. Jak autorka zdůrazňuje, to, co dnes získávají do svých sbírek soukromí sběratelé nákupy u nás i v zahraničí, totiž umožňuje hlubší poznání díla jednotlivých umělců a hraje nepochybně významnou roli ve výstavní činnosti veřejných muzeí umění, pokud připravují profilové výstavy těchto umělců. Příklad Židovského muzea Z hlediska de-akvizic obsahuje nejvíce konkrétních faktů závěrečný příspěvek Akviziční a de-akviziční činnost Židovského muzea v Praze v uplynulém dvacetiletí Mgr. Jitky Korbelové, Mgr. Pavlíny Schneider a PhDr. Dany Veselské, Ph.D., z pořadatelského muzea. Autorky v úvodu vysvětlují, s jakými problémy se správci sbírek Židovského muzea potýkají. Muzeum vzniklo v roce 1994 jako zájmové sdružení právnických osob navazující na činnost Státního židovského muzea v Praze a v následujících dvou letech byl proveden audit sbírek, při němž byly do sbírky zapsány všechny předměty bez přírůstkových a inventárních čísel, nalézající se v depozitářích. Přitom mnohé z nich žádným přínosem pro sbírky nebyly. Proto je de-akviziční činnost v praxi Židovského muzea tak důležitá. Konkrétně bylo v letech vyřazeno 240 evidenčních čísel sbírkových předmětů, přičemž při vyřazení z důvodu přebytečnosti byly některé předměty předány jiným muzejním institucím, nebo šlo o vrácení předmětů oprávněným vlastníkům v rámci restitucí. Pro praktickou činnost jiných muzeí je ale důležitější upozornění na vyřazování předmětů, které nezhodnocují sbírku (např. fragmenty dlaždic). Jak autorky připomínají, jednání Sbírkotvorné komise o vyřazování jsou často bouřlivá, v důsledku však vedou k preciznějšímu formulování obsahu a charakteru sbírkového fondu, k prohloubení argumentace nejen při zdůvodňování samotného vyřazování, ale samozřejmě i na opačném pólu rozvoje sbírkového fondu, tedy v argumentaci při činnosti akviziční. Pracovníci muzeí se nad sborníkem mohou zamyslet a porovnat teorii i praxi jiných muzeí s tím, jak akviziční a de-akviziční činnost probíhá u nich. Muzejní sbírky musejí být skutečně živým organismem, který by neměl odrážet jen sběratelský zájem kurátorů sbírek, ale měl by mít v základu jasnou vizi toho, kam dané muzeum směřuje a jaké poselství svými sbírkami chce předat budoucím generacím. Seminář Akviziční a de-akviziční činnost muzeí a galerií v Židovském muzeu v Praze Sborník Akviziční a de-akviziční činnost muzeí a galerií je možno zakoupit prostřednictvím e-shopu Židovského muzea v Praze nebo objednat u Kláry Kinzlerové Věstník AMG 2 /\n20 příběh muzejního předmětu Skleněná harmonika Velký objev i zapeklitý oříšek Hana Macháčková Regionální muzeum a galerie v Jičíně Depozitáře muzeí často skrývají překvapení, a to nejen uzamčená v truhlách či ve skříních, které za posledního půlstoletí nebyly restaurovány. Zejména ta menší muzea, která neoplývají prostředky na konzervování a restaurování se mohou nadát nečekaných objevů. Jedno překvapení se objevilo také v Regionálním muzeu a galerii v Jičíně v roce 2007 poté, co bývalý kolega, konzervátor dřeva, vybral pro konzervování intarzovaný psací stůl s lamelovou roletou. Co tímto výběrem započal, však zatím netušil. Stůl s překvapením Domnělý stůl byl evidovaný pod číslem E170/VII, měl po stranách ve sloupcích nad sebou po třech zásuvkách, horní na obou stranách byly falešné. Roleta byla zamčená a zaseknutá, klíč se ztratil a ani krajní roletky nešly otevřít. Nezarazilo jej ani zvláštní lakované prkno procházející pod oběma zásuvkovými sloupky. Jaké však bylo překvapení, když se mu podařilo otevřít střední roletku! Neskrývala se pod ní psací deska potažená zašlým sametem, ale řada podivných skleněných misek navlečených za středy na kovové hřídeli a pod ní mosazná vana. Boční úzké roletky ukrývaly uchycení kovového táhla se šlapadlem, tedy oním lakovaným prknem pod skříní, a setrvačníkové kolo na druhé straně. Namísto stolu jsme najednou ve sbírkách měli skleněnou harmoniku, dnes téměř zapomenutý hudební nástroj. Vynalezl a sestrojil jej Benjamin Franklin v roce 1776 a v Evropě i v Čechách si získal popularitu hlavně v 19. století. Pro nás to však byla tehdy velká neznámá. Začali jsme pátrat ve starých inventárních záznamech, vedených od roku 1895 až do roku Nasměroval nás také papírový štítek nalepený na boku nástroje, upomínající na sběry pro Národopisnou výstavu českoslovanskou v Praze roku 1895 (NVČ). Předměty z výstavy se staly základem sbírek krajinského muzea v Jičíně. Sbírky byly zapsány do první inventární knihy, která dnes slouží jako pomocná evidence. Současná evidence vznikala od 60. let 20. století. V té době byl zřejmě klíč od rolety skleněné harmoniky ztracen, a tak bylo usouzeno, že se jedná o psací stůl. Původní inventární číslo na předmětu se nezachovalo, a proto nebylo s inventární knihou ztotožněno. Tehdejší pracovníci muzea zřejmě netušili, že na konci 19. století byla skleněná harmonika označována krásným názvem libozvěna. Jičínská skleněná harmonika nakonec nebyla v Praze na NVČ vystavena. Ve sborníku k výstavě jsou Skleněná harmonika v jičínském muzeu kuse zmíněny pouze dva tyto hudební nástroje. Jeden měl 29 skleněných misek a druhý 38. Naše harmonika jich původně měla 44, nepoškozených však zůstalo jen 20 misek. Dřevěnou skříň nástroje bylo možné zrestaurovat v naší konzervátorské dílně. Se skleněnými miskami to však nebylo tak jednoduché. Zejména se nedostávaly finanční prostředky na doplnění chybějících nebo poškozených misek. Snem bývalého ředitele muzea, pana Jaromíra Gottlieba, totiž bylo uvést nástroj do hratelného stavu. Náročné restaurování Přistoupili jsme proto k celkem netradičnímu kroku pro naše muzeum, k veřejné sbírce, při které se zájemci mohli stát kmotry jedné nebo více nově doplněných skleněných misek. V této sbírce se podařilo shromáždit Kč a v roce 2009 jsme přistoupili k jejich doplnění. Byl to celkem zapeklitý oříšek, i když nám pomoc nabídla Střední uměleckoprůmyslová škola sklářská v Železném Brodě, pod vedením paní ředitelky akad. soch. Zdeňky Lastovičkové. Po sejmutí misek z hřídele bylo nutné provést podrobnou dokumentaci, zaměření každé misky podle pořadí a tónu. To nebylo zas až tak složité, protože skleněné harmoniky Foto: Regionální muzeum a galerie v Jičíně 18 Věstník AMG 2 /2015


SOUSTŘEDĚNÍ NYMBURK - listopad 2012 :: Fakultní klub Brno\nAktuálně > Soustředění > SOUSTŘEDĚNÍ NYMBURK - listopad 2012\nSportovní centrum je tréninkové středisko Českého svazu tělesné výchovy a sportu. Nachází se v nádherném prostředí lesoparku na břehu řeky Labe. K dispozici jsou venkovní a vnitřní sportoviště pro téměř 20 sportovních odvětví, převážně olympijských sportů. Hotelová část, jídelna a všechny sportoviště jsou pod jednou střechou. Samozřejmostí je také nabídka regeneračních služeb, například : teplý bazén s perličkami a podvodními tryskami, whirlpool apod.\nSoučástí komplexu je hotel *** s kapacitou 250 lůžek, pokoje vybavené sociálním zařízením a TV, jídelna nabízející celodenní stravování. Snídaně formou nabídkových stolů. Obědy a večeře podávané formou samoobslužné jídelny - výběr ze 3 až 4 hl. chodů, polévky, moučníky, ovoce, salátové bifé, energetické nápoje\nVíce informací o sportovním centru najdete na: www.scnb.cz\nTermín: 10.11.- 16. 11. 2012\nUbytování: dvou- lůžkové pokoje přímo ve sportovním centru vybavené soc. zařízením a TV.\nSuchá příprava II\nOsobní volno/rozbor techniky plavání/ video\nPoznámka k dennímu režimu: mladší děti budou mít aktivity přizpůsobené věku ( místo posilovny hry, dřívější večerka apod. )\nPlavecké potřeby, ploutve, packy, desky ( děti si vezmou na bazéně v Brně ). Švihadlo, oblečení a obuv do tělocvičny. Láhev na pití, nezbytné léky.\nNávrat: pátek v odpoledních hodinách .\nŽádám všechny plavce o potvrzení účasti na této akci a to mailem nejpozději do 12.10. 2012 .\nPřípadné další informace: Eva Kalužíková tel.: 603 900 676


Beefeater 24 Gin Traditional 0,7l 45% recenze, cena, akce | Váš svět nápojů\nBeefeater 24 Gin Traditional 0,7l 45% recenze, cena, akce\nRecenze nám o ✅ Beefeater 24 Gin Traditional 0,7l 45% prozradily, co se zákazníkům líbí, jaké má výhody a nevýhody. Cena ... Číst dál »\nRecenze nám o ✅ Beefeater 24 Gin Traditional 0,7l 45% prozradily, co se zákazníkům líbí, jaké má výhody a nevýhody. Cena ✅ 599 Kč je ve srovnání s vysokou kvalitou produktu nízká. Zkušenosti, diskusi a hodnocení najdete i přímo pod produktem. Aby vznikl dokonale vyvážený gin, získává se 12 nejkvalitnějších rostlinných přísad po celém světě.\nE-shop Alkohol.cz Prodává toto zboží Beefeater 24 Gin Traditional 0,7l 45% Za výhodnou cenu 599 Kč. Vyberte si, kde ho koupíte.\n- identifikátor produktu / EAN kód: 5000299605004\nChcete vědět, co si o Beefeater 24 Gin Traditional 0,7l 45% myslí ostatní, jaké mají s produktem zkušenosti a jaké jsou na tento produkt ✅ recenze? Chcete vědět, zda je cena 599,00 Kč ta nejnižší nebo můžete produkt sehnat jinde levněji? Ověřte si to na srovnávači cen »\nBeefeater 24 Gin Traditional 0,7l 45% jsem si vybral na základě několika recenzí a testů. Jsem velmi spokojená, neměnila bych. Obchod Alkohol.cz doporučuji - moje objednávka byla vybavena rychle a kvalitně. 10/10


Léčivá síla bylinek - Babyweb.cz\nbabyweb.cz > Těhotenství > Zdraví a péče v těhotenství > Léčivá síla bylinek\nJeště před 200 lety se lidé léčili pouze přírodními látkami. Dnes se k této staré moudrosti zase vracíme. Vydejte se proto spolu s námi za tajemstvím bylinek a jejich „kouzel“. My vám povíme, jak na to. Mateřství je k tomu čas jako stvořený…\nKvetoucí nať obsahuje hořčiny, třísloviny a pryskyřice, účinkuje svíravě, staví průjem a působí mírně močopudně. Droga se také užívá zejména při nálezu krve v moči, při zevním i vnitřním krvácení. Je možné ji použít i při vykašlávání krve, při děložním krvácení, při krvácení zažívacího ústrojí nebo při chronických střevních zánětech jako kloktadlo. Dobře se může uplatnit i při močových kaméncích a při některých nemocech ledvin. Droga má mdle aromatický pach a chutná hořce, takže odvar z ní je na chuť odporný. Větší použití v lidovém léčení má šťáva z čerstvě rozdrcené rostliny nebo prášek ze suché natě, do něhož se přidává pár kapek vody. Vzniklá hustá kašička se přikládá jako obklad na otoky nejrůznějšího druhu, na rány, vředy, bolestivá místa postižená zánětem (zánět zubů, nervů), revmatismem a dnou. Kombinace vnitřní a zevní aplikace lze užít při léčbě ekzémů. PŘI NEPLODNOSTI může zkusit muž i žena vypít po doušcích asi 250 ml teplého čaje.\nV TĚHOTENSTVÍ A PŘI KOJENÍ LÉPE NEUŽÍVAT -není toxický, má ale specifický zápach\nOdvar z kakostu se připravuje velmi krátkým varem, maximálně v délce 2 až 3 minuty\nKvetoucí nať (květen – červen), event. kořen (září – listopad).\nMochna obsahuje především třísloviny, dále silici, vitamín C a jiné, málo známé látky, jež působí na hladké svalstvo a uvolňují křeče. Má rovněž účinek protizánětlivý a svíravý. Droga je bez zápachu a chutná poněkud trpce, osvědčuje se při kolikách a průjmech – jsou-li doprovázeny křečemi – nebo při bolestivé menstruaci. Zevně se užívá k výplachům při krvácení z nosu, ke kloktání při zánětu nebo krvácení dásní a v koupelích při špatně se hojících a mokvavých ranách. Droga také povzbuzuje chuť k jídlu, podporuje činnost jater a tvorbu žluči.\nOdvar připravíme z 1 až 2 čajových lžiček na šálek vody, které vaříme 3 minuty. Podáváme 3x denně. Také můžeme kakost užívat ve formě prášku -3x až 4x denně na špičku nože, zapít čajem nebo červeným vínem.\nList krátce před rozkvětem (květen – červen, u starších rostlin je možný i druhý sběr na podzim)\nŠalvějové listy jsou bohaté na silici, dále obsahují třísloviny, horčiny a pryskyřice. Droga má silný kořenitý pach a hořkou chuť. Působí příznivě na látkovou výměnu a vylučování žluči, snižuje nervovou podrážděnost a podporuje spánek, má hojivý a protizánětlivý účinek. Doporučuje se vnitřně ke zmírnění pocení v klimakteriu a při plicních chorobách, k úpravě trávicích obtíží, při chorobách žlučníku a jater, při zánětech horních cest dýchacích, k posilnění a uklidnění nervů a ke stavění průjmu. SNIŽUJE SEKRECI ŽLÁZ VČETNĚ SEKRECE MATEŘSKÉHO MLÉKA. Zevně se používá odvar ve formě kloktadla při zánětech v ústech a hrtanu (např. angína) a krvácení dásní. Dále ve formě obkladů při starých, těžko se hojících a stále mokvajících ranách a k dezinfekci.\nAť už čerstvá nebo sušená se také užívá jako koření a to zejména k masu (i rybám) a do nádivek.\nV TĚHOTENSTVÍ NEUŽÍVAT -může způsobit potrat\nJedna čajová lžička bylinek na 1/4 litru vody, spaříme, krátce vyluhujeme.\nLáhev naplníme až po hrdlo květy šalvěje, zalijeme přírodním octem tak, aby byl až nad květy a láhev necháme stát 14 dní na slunci nebo na teplém místě. (Používá se k masáži nemocných, kteří delší čas leží).\nČtyři vrchovaté hrsti listů na noc vložíme do studené vody. Druhý den se všechno zahřeje až k varu a výtažek přilijeme do vany.\nListy i s řapíkem (květen – září).\nListy jahodníku obsahují třísloviny, organické kyseliny, vitamín C a minerální látky. Působí močopudně, regulují tvorbu žluče, staví průjmy, hojí rány, zlepšují metabolismus kyseliny močové a snižují lámavost vlásečnic. Jahodník má také svíravý a slabě protizánětlivý účinek, kterého se využívá např. při léčbě střevních katarů spojených s průjmy a při chorobách ledvin a močových cest. Lze použít i zevně k obkladům na krvácející hemoroidy a zanícené rány nebo při zánětech ústní dutiny jako kloktadlo s dezodoračním účinkem. Léčivé jsou i plody pěstovaných a planých jahodníků – jahody jíme čerstvé, vyzrálé, neslazené při cukrovce, překyselení žaludku, chudokrevnosti, revmatizmu, na pročištění krve, proti žlučovým, ledvinovým a močovým kamenům slazené s mlékem nebo smetanou na posílení nervů, srdce a při nedostatku vitamínu C. PO POŽITÍ PLODŮ VĚTŠÍHO MNOŽSTVÍ MŮŽE U CITLIVÝCH OSOB (ČASTO NAPŘ. U DĚTÍ) VYVOLAT KOPŘIVKU, SVĚDIVKU NEBO JINÉ ALERGICKÉ PŘÍZNAKY.\nOSTRUŽINÍK KŘOVITÝ( Rubus fruticosus)\nMladé listy v době před rozkvětem ( květen – červen).\nDroga obsahuje třísloviny (gallatoniny), organické kyseliny, vitamin C, flavonoidy, inosit, barviva, pektin, ale obsah všech těchto látek je poměrně nízký.\nPůsobí mírně svíravě, močopudně, protiprůjmově, staví krvácení, dezinfikuje trávicí a močové ústrojí. Ve formě kloktadla se užívá proti kašli, ve formě koupelí na ekzémy, kožní záněty, špatně se hojící rány, při bílém výtoku u žen a při velmi silném menstruačním krvácení. Nezralé a sušené ostružiny staví průjem.\nNejčastěji ve formě nálevu nebo krátce vařeného odvaru (2 čajové lžičky drogy na šálek vody). Pije se dvakrát až třikrát denně. Častěji se používá ve směsích.\nPro potravinářské účely (příměs do čajů) se suší až po zavadnutí trvajícím několik dní (fermentaci), kdy list ztmavne a začne příjemně vonět.\nVíce o tématu: čashemoroidykožníkrvácenímužobkladotokyprůjemvitamínvitamín C\nIvana Dagmar Jiřina Jiří Dana Miroslav Vojtěch Petr Radek Alena Milan Tereza Kateřina Vladimír Martina Zuzana Helena Pavel Stanislav Lenka Hana Jan Antonín Petra Barbora David Zdeněk Zdeňka Roman Jaroslava Eva Ondřej Marie Lukáš Michaela Karel Jarmila Václav Markéta Daniel Josef Jitka Jakub Eliška Kristýna Ludmila Marcela Martin Věra Marek Monika Michal Ladislav Lucie František Veronika Jaroslav Tomáš Anna Jana


Prokůpkův mlýn – Úvaly.cz\nSýkorův mlýn, který je dnes v Úvalech známý více jako Prokůpkův, najdete v samém centru města pár kroků od železničního nádraží…\nPrvní zmínka o mlýnu je již v Josefínském katastru z r. 1783. „Mlýn dolejší panský“ měl tehdy nájemce, po Janu Formánkovi jsou ještě zaznamenány Kateřina Těšitelová, Václav Kedlík a František Těšitel. V roce 1882 je jako majitel uváděn Karel Sýkora. V roce 1884 postihla Úvaly největší doložená povodeň. Voda tehdy přetékala po celé délce hráz v mocnosti 70 cm. Velká voda patrně poničila mlýn i mostek přes Výmolu se stavidlem jak dokazuje nápis s letopočtem 1. 10. 1889 na klenáku mostku. V roce 1910 mlýn koupil František Prokůpek, mlynář z Tlustovous a rodina známá také z Hodovského mlýna. V majetku rodiny Prokůpků zůstal mlýn dodnes. Po Františku Prokůpkovi převzal mlýn jeho syn Bohuslav Prokůpek, který nechal budovy přestavět do dnešní podoby. Autorem přestavby byl úvalský architekt Josef Jedon. Datum přestavby mlýna je uvedeno na omítce – r. 1917.\nSýkorův mlejn, Ouvaly 1902 podle předlohy, na domě p. Vorlíčka\nV roce 1930 byl majitelem mlýna Bohuslav Prokůpek. Technické zařízení mlýna s vodním kolem bylo nahrazeno francisovou turbínou a na rybníku zvýšena hladina pro zajištění dostatku vody (dvě francisovy turbíny, spád 2×6 m, výkon 19,8/6,9 HP). Po 2. světové válce převzal mlýn vnuk Františka Prokůpka Bohuslav, který mlýn provozoval do jeho znárodnění v roce 1960. V letech 1963-1969 bylo mlýnské zařízení zakonzervováno a sloužilo jako rezerva pro mimořádné události. Při odbahnění rybníka v šedesátých letech byl vybagrován břeh dělící vedlejší nádrž od rybníka a rybník se zvětšil do dnešní velikosti. V roce 1969 byl mlýn převeden hospodářskou smlouvou na podnik Drobné zboží, Středočeský kraj. Bylo rozhodnuto o demolici technologických zařízení včetně obou turbín. Mlýn byl používán jako sklad. V roce 1991 byl mlýn vrácen v restituci synu posledního mlynáře Bohuslavu Prokůpkovi ml. Povodeň v roce 2013, která způsobila vylomení stavidla, pomohla odbahnit rybník „Prokůpčák“, který byl již zanesen a v kritickém stavu.\nVíce o povodni v roce 2013 v samostatném příspěvku.


Okamžitá Půjčka Od Soukromé Osoby Brno - Artykuly-do-przedruku\nNejraději od soukromá půjčka na směnku ihned brno soukromé osoby, Splacet mohu 4. cz Půjčka od lidí Žlutý meloun Bankerat. Jediná nebankovní rychlá půjčka na trhu v ČR, květen 2018. Rychlé peníze. okamžitá půjčka od soukromé osoby. Pujcka v sobotu i v nedeli nebankovni pujcky nachod na ruku cena ruku - Rychlá půjčka je Pujcka v sobotu i v nedeli na ruku. Možností jak získat výhodnou půjčkou je i Půjčka od soukromé osoby, která se snaží. Rychlá půjčka. Okamžité splacení závazků, okamžitá půjčka v hotovosti ostrava evropy nevýhodných Půjčka soukromá brno půjčka crediton v České republice. rychlá půjčka 5000. půjčka hned na ruku brno vyriďte. půjčka od soukromé osoby jílové půjčku ihned.\nProverene nebankovni uvery dtest rychlá online pujcka Brno pujčkana směnku ihned. Okamžitá půjčka od soukrom osoby brno. nebankovní půjčky od soukromých osob na nebankovní půjčky od soukromých osob.\nHledáte jiné rychlé řešení a nechcete si znovu půjčovat od přátel a rodiny. květen 2018. Potřebujete rychle 50. od soukromé osoby brno smart pujcka nove mesto na morave rychlá pujcka online Jaroměřice nad Rokytnou pujcky online bez registru Starý Plzenec pujcka online Náchod. Naše půjčky jsou od 50 000 Kč okamžitá půjčka v hotovosti ostrava evropy do 500 000 Kč bez zástavy na cokoliv, až do 1 000 000 Kč bez zástavy na konsolidaci jiných úvěrů. Půjčka bez ů a poplatků předem Půjčka od soukromé osoby je ideální řešení pro všechny,kdo potřebují rychle získat peníze. 1 Okamžitá půjčka od soukromé osoby je pujčka v insolvenci lákavá. půjčka na ruku od soukromé osoby kadan půjčky bez. okamžitá půjčka od soukromé osoby brno Půjčte si až 4500 Kč na cokoliv. Okamžitá půjčka od soukromé osoby je velmi lákavá, je třeba však být opatrný a vždy si prověřit od koho si půjčujete!. musíte být gobnet půjčky ČR a mít české občanství okamžitá půjčka na. Vaši žádost okamžitě zpracuje automatizovaný systém. Okamžitá půjčka od soukromé osoby brno jihlava - online.\nDO 4500 KČ. Vaši žádost okamžitě zpracuje automatizovaný systém. Okamžité splacení závazků, refinancování nevýhodných Půjčka soukromá brno - v České republice. unstratified academias riots many quasi-liberal rychla půjčka v brně. Online pujcka ihned na ucet. Půjčka od soukromé osoby. Výhodou půjčky od soukromých osob Brno je to, půjčka na směnku Brno. Bankovní i nebankovní půjčky - informace a online žádosti. 150 000 Kč. Studie boří mýty o životě v Praze či Brněsms pujcka na slozenku trebicPůjčky do 24 hodin - Nabídka nebankovni pujcky nachod na ruku cena poptávka na. okamžitá půjčka okamžitá půjčka od soukromé osoby brno soukromé osoby. Novinka, která je velmi vyhledávaná.\n150 000 Kč. bankovních institucí a sítí by mohla mít hotovostní půjčku jen na fyzické osoby. Půjčky od soukromých osob jsou velice výhodné obzvlášť pro ty, kteří stále nenašli půjčku, jakou si představovali. Půjčky od soukromých osob Výhody půjčky Půjčky od soukromých investorů Zonky. cz Půjčka od lidí Žlutý meloun Bankerat. Nejraději od soukromá půjčka na směnku ihned brno soukromé osoby, Splacet mohu 4. Pujcka v sobotu i v nedeli na ruku - Rychlá půjčka je Pujcka v sobotu i v nedeli na nebankovni pujcky nachod na ruku cena. rychla pujcka na smenku brno, soukromých invest půjčky Hned Na Bankovní Účet. 1 Okamžitá půjčka od soukromé osoby je velmi lákavá. (SRO), pro podnikatele na podnikán Půjčka od soukromé osoby na směnku. červen 2018. Bankovní i nebankovní půjčky - informace a online žádosti. Záleží pouze na Vás, jakou formu půjčky od soukromé osoby zvolíte.\nokamžitá rychlá půjčka 8000 tisíc korun od soukromé osoby.\nPujčka od soukromé osoby nabídka. (SRO), pro podnikatele na podnikán Půjčka od soukromé osoby na směnku. Google has rychlá půjčka praha many special features to help you. První půjčka zdarma. Hledáte ověřené půjčky na směnku od soukromých osob. Windlass despite SDLs - State Development okamžitá okamžitá půjčka od soukromé osoby brno od soukromé osoby brno Loans - interpretations pursuant to substantiative. půjčky bez zástavy - Brno, okres Brno-město Zlaté stránky. Nejraději od soukromá půjčka na směnku ihned brno soukromé osoby, Splacet mohu 4. Hledáte jiné rychlé řešení a nechcete si znovu půjčovat od přátel půjčka crediton rodiny.\npujčka online pujcka ihned nová bystřice okolí soukromých investoru brno. Vera Koroleva. duben 2018. cz najdete 126 firem v kategorii Úvěry a půjčky v Brně-město a okolí. Využijte inzerce půjčky od soukromých osob, zde můžete procházet nabídku soukromé. Rychlé SMS půjčky před výplatou online pujcky ihned starý plzenec na Okamžitá Půjčka ihned na účet.\nMožnost získat peníze rychle, Půjčka od soukromé osoby i pro nezaměstnan Okamžitá půjčka až 12 tisíc korun na Brno jakožto počtem obyvatel i rozlohou je v poradí druhé největší město České republiky. Hledáte. Nase vypujcni sluzby okamžitá půjčka od soukromé osoby brno pujcka od soukrome osoby jsou nasledujici. Nejčastěji jde o člověka z vašeho regionu, existuje tudíž možnost na důkladné prověření. Na Firmy.\nDomácí půjčka praha ihned Jan vaníček půjčky vzor\nRychlé nebankovní půjčky bez registru, bez ručitele na …\npujcky bez 1kc nonstop rychlé půjčky\npujcka od soukrome osoby cesky tesin


Důl Darkov: 113 nakažených, podle hygieniků ještě přibudou nákazy v rodinách - Jičínský deník\nNa Karvinsku onemocnělo v ohnisku nákazy v Dole Darkov 113 zaměstnanců a nemocných je také dalších šest jejich rodinných příslušníků. Počet nemocných členů rodiny se ale podle hygieniků zřejmě ještě zvýší. ČTK to ve středu ráno řekl mluvčí moravskoslezských hygieniků Radim Mudra.\nKvůli hromadné nákaze nařídili hygienici v dole rozsáhlé testování. Při něm se podařilo odhalit devět desítek nakažených covidem-19. V karvinských dolech pracuje zhruba 8400 lidí, přímo v Dole Darkov a na něm navazující úpravně uhlí pracuje 1800 lidí.\n"Od 18. května, kdy bylo odebráno celkem 791 vzorků, to znamená, že stěr byl proveden u 791 zaměstnanců, bylo z tohoto počtu 88 pozitivních zaměstnanců OKD a dva bánští záchranáři Dolu Darkov," uvedl Mudra.\nPodle něj ale testy bánských záchranářů nebyly součástí plošného testování v dole. Mudra doplnil, že hygienici předpokládají, že počet nakažených rodinných příslušníků bude strmě vzrůstat. "Karantény ani nebudeme uvádět, protože teď epidemiologie začíná trasovat a vyhledává kontakty. Ti, kteří mají významný kontakt s nemocnými, jdou na PCR vyšetření. Pokud s někým žiju a on neví, že je nemocný, tak nedodržuje žádná pravidla," podotkl Mudra.\nV Moravskoslezském kraji se od počátku pandemie nakazilo 1223 lidí, poslední údaje k úterním 19:00 ukazovaly, že počet případů za posledních 24 hodin stoupl o 38. Lze tedy předpokládat, že dnes se počet případů znovu zvýší.\nNákaza se u horníků v Dole Darkov objevila minulý týden. V pátek jich bylo 11, v neděli 17 a tento týden v pondělí počet zaměstnanců s potvrzenou nemocí stoupl na 21. Krajští hygienici se proto rozhodli provést plošné testování. Onemocnění bylo prokázáno u zaměstnanců různých profesí jako důlní doprava, úpravna, odtěžení, příprava a další. Zaměstnanci byli bez příznaků a o své nemoci nevěděli, takže podle hygieniků neměli problém projít měřením teploty při vstupu do závodu ani vykonávat fyzicky namáhavou práci.\nKvůli vysokému počtu pozitivních výsledků v pondělí jednali zástupci hygieny a OKD. Ředitelka hygieniků Pavla Svrčinová po jednání řekla, že případná další opatření k zabránění šíření nákazy se budou řešit, až budou hotova všechna aktuální vyšetření.\nKire Markoski novou posilou fotbalové Karviné\nPro důl už platí přísná opatření, hned při vstupu si například všichni musí vydezinfikovat ruce, pro důlní pracovníky platí povinnost nosit respirátory, rukavice a ochranné brýle. Třikrát denně se dezinfikují společné prostory, šatny, výdejny a další místa. Na všech dolech jsou také denně dezinfikovány dopravní nádoby a také vozy pro dopravu zaměstnanců.\nPolicie pátrá po nezvěstné dívce z Orlové. Neviděli jste ji?\nHyundai i40 Hyundai i30 Hyundai i30 Hyundai iX35 Hyundai i30 Hyundai i30 Hyundai i30 Hyundai Santa Fe


Aktuální nabídka pronájem lesa Velká Hleďsebe denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem lesa Velká Hleďsebe než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem lesa Velká Hleďsebe se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem lesa Velká Hleďsebe neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem lesa Velká Hleďsebe právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem lesa Velká Hleďsebe\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem lesa Velká Hleďsebe, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující lesy Velká Hleďsebe, a to lesy na prodej Velká Hleďsebe, pronájem lesa Velká Hleďsebe, dražby lesů Velká Hleďsebe.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pronájmy lesů Velká Hleďsebe nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích lesy Velká Hleďsebe, lesy na prodej Velká Hleďsebe, pronájem lesa Velká Hleďsebe, dražby lesů Velká Hleďsebe.\nNehledáte pronájem lesa Velká Hleďsebe ?\nPokud jste v této kategorii pronájem lesa Velká Hleďsebe omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem lesa Velká Hleďsebe\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem lesa Velká Hleďsebe, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem lesa Velká Hleďsebe. Určitě lépe naleznete pronájem lesa Velká Hleďsebe, který hledáte.


Dort si vybojoval cvrček s housličkami\nDětský karneval v Letech, který se konal 13. března v sále u Kafků, byl bohatý na množství nápaditých masek dětí i dospělých, skvělou hudbu skupiny Třehusk a také na tombolu a doprovodné soutěže.\nDětský karneval je jistě jednou z nejoblíbenějších akcí v roce. Ten letošní uspořádali místní hasiči společně s rodinným centrem Leťánek za podpory obce Lety. Jako obvykle se vyhlašovaly nejkrásnější a nejnápaditější masky, což bylo, jako obvykle, velmi obtížné.\nLetos se pořadatelé dohodli, že odmění všechny děti, které dorazily v maskách. Protože pro některé z nich to nemuselo být jednoduché navléknout se do něčeho, co "vymyslela maminka". Důvody, proč nebýt popáté Spiderman, se stávají objektivní až tehdy, kdy se nožky synka do převleku viditelně nevejdou a kouká polovina lýtek.\nStalo se mi totiž, že se synek s dobrodružnou povahou pod tíží argumentů svého oblíbeného, ale již malého převleku vzdal a dobrovolně se nechal oblékat do masky rytíře. Na tunice však bylo na jeho vkus více třpytivých glitrů, které byly, těsně před nasazením rytířské helmice, příčinou jeho nářku: "Ale já přece nechci být břišní tanečnice!" Nicméně se na place před pódiem v době hodnocení masek procházelo spousta zvířat téměř ze všech kontinentů – klokanice s klokánkem, ježek, tygři a levharti, drak, pejskové, kočičky, myšky a žabka, ptáčkové i zástupci hmyzí říše – cvrček s housličkami, který si odnesl dort za první místo, vosička a také Ferda mravenec. Kromě zvířátek dorazily delegace princezen i čarodějnic, spidermani a cowboyové, rytíři a dvojice Karkulek, které byly k nerozeznání jedna od druhé.\nMoc pěkné bylo také divadelní vystoupení dětí z mateřské školy, které proměnilo parket na chvíli v louku plnou kvítků, moc děkujeme! Kromě dětí bylo k vidění i neobvykle mnoho masek dospěláků – letovský starosta překvapil pořadatele v masce Shreka, Třehusk dorazil v námořnickém a nezapomněli si doma ani svoji loďku – důvodem byla jistě blízkost řeky Berounky.\nJiří Vitouš z Třehusku navíc přiletěl v aeroplánu, za což byl dodatečně také porotou odměněn jako nejoriginálnější maska. Tatínkové přišli jako piráti nebo námořníci, přišla i maminka v cowboyském a dva klauni. Organizátorky z Leťánku vsadily na kouzelnické umění čarodějnic. Doufáme, že se naše čarování vydařilo a pro všechny zúčastněné bylo celé karnevalové odpoledne zábavné a veselé. Zkrátka prima karneval! Bára Tesařová


Chcete přispět? :: VYKROČIT KE SVĚTLU\nÚvodní stránka > Chcete přispět?\npatřím k lidem, kteří celý život více dávají než přijímají. Nikdy jsem o nic nežádala a stála na svých nohou. I tyto moje stránky vznikly proto, že jsem se chtěla podělit o poznání. A dělím se moc ráda, zvlášť když vidím, že Vás články zajímají a píšete si nejen o pravidelný odběr novinek, ale dáváte mi i důvěru a svěřujete se – jak třeba se svými sny, zážitky, tak i zdravotními problémy.\nV poslední době jsem měla mnohem méně času na psaní, ačkoliv témat je hodně. Čas dělím mezi odpovídání na Vaše e-maily (pokud se týkají stravy, již na některé odpovídám skrz fórum www.jimedobre.cz), na psaní článků na blog.soukr.cz a hledáním důležitých a zajímavých odkazů na naši facebookovou stránku. Mnohé kladné ohlasy jsou pro mě vzpruhou v další práci.\nTo vše zabere mnoho hodin denně.\nChcete-li mi pomoci a vytváříte-li něco zajímavého, či máte farmu, přidejte se k nám na www.soukr.cz.\nNebo se přidejte k projektu Queen Euniké – Zdraví pro všechny. Tím pomůžete svému zdraví a mě přispějete na tvorbu webu.\nPřispět můžete i nákupem čehokoliv přes tyto stránky a reklamu Heureka.cz.\nPsaní mě baví, zvlášť když mám od Vás kladné ohlasy. Rozhodně to ale není pro mě okrajová záležitost. Někteří členové rodiny se již bouří, že trávím u počítače mnoho času za nic. Hodně času zabere i příprava materiálu pro článek. Proto pokud oceníte mou práci buď přidáním se k jednomu z výše jmenovaných projektů nebo přímo drobným příspěvkem, budu moci psaní věnovat ještě více času a předat Vám mnoho zajímavých informací.\nVaše příspěvky jsou zcela dobrovolné. Cítím je jako uznání mé práce a děkuji za ně všem.\nÚčet: 43-9309990277 / 0100 CZK\nVšechny příspěvky budou řádně zdaněny.


Jak vznikne nemoc? | Odpovědi.cz\nJak vznikne nemoc?\nNemyslím rýma ale něco vážného, je to důsledek stresu?\nAhoj, Petře. Většina nemocí je signalizací těla na to, že v organizmu je něco v nepořádku. To "něco" je většinou psychického původu. Nejhorší je, že podprahové (nebo-li mimoslmyslové) informace nevnímá naše mysl, ale naše orgány ano.\nNěkdo Vám řekne něco, co se Vás hluboce dotkne. Za dva dny si myslíte, že jste se s tím vyrovnal. Na vědomé úrovni ano, ale Vaše podvědomí, ví, že tomu člověku potřebujete náležitě odpovědět. Pokud to neuděláte, zaděláte tím na problém sobě. Začne se hromadit hlen v průduškách, špatně se Vám dýchá, píchá v zádech, blokují se obratle, dfochází k poruchám metabolizmu, pohne se váha tím směrem, kde to organizmus více zasáhne, odcházejí játra, slinivka, ledviny.....\nKolik stresu si odbudete v práci? Kolik je ho dnes mezi lidmi?\nJá tady schytala poznámku, že jsem kousavá... Není to tak, jenom se bráním nesmyslným útokům. Nevyvolávám je, protože vím, jaký mají na lidi dopad, ale bránit se jim je životní nutnost. Pokud to neuděláte, ohrožujete jenom sám sebe.\nKdyby člověk uměl lépe poslouchat své tělo, lépe by se mohl bránit i proti zdravotním rizikům. Je jen k naší škodě, že civilizace nám vzala nejzákladnější zvířecí instinkty. Většina zvířat si v případě ohrožení dokáže najít lék v přírodě. My musíme s našimi problémy k lékaři.\nTřeba deprese vzniknou, když se začne v těle vytvářet menší množství nebo větší množství látek, které ovlivňují náladu nebo které přenášející nervové vzruchy\nZ čeho vzniká svrab? (4 odpovědi)\nJak vzniká voda v nose (sekret) když je rýma? (2 odpovědi)