Vydáno 15.08.03 Lidé, věci, dobrodružství->Hudební osobnosti\nPředtím a zejména potom jsem o Jarkovi Nohavicovi mnohokrát psal (taky tajemníkovi komunistického ÚV Fojtíkovi), mluvil o něm, uváděl ho na koncertech, korespondovali jsme. "Pětatřicet let mě provázíš, aniž to víš. Jednou za pár let se mne vždy nějak dotkneš," vzkázal mi loňskou esemeskou po televizním pořadu Sněží. On se mě dotýká co chvíli, každým albem. Cesta o osmi zastaveních, jež se vryly do často smutných srdcí snad každého z nás, budiž svědectvím proměn "malého muže s kytarou", jenž 7. června oslaví přesně půl (divného) století svého věku.\nPrvní alba chtěl Nohavicovi ještě za totality vydat semaforský Jonáš klub, alespoň pro své členy. Obě jsem tehdy sestavil z koncertních snímků, jedno nazval Jakube, druhé Z Domoviny. Nevyšlo žádné. Už předtím rakovnický železniční dělník Stanislav "Houla" Zárybnický uspořádal samizdatový sborník Nohavicových textů a umluvil mě v roce 1986 k úvaze Pokora nepokořeného. Rychle ji otiskl Strožův exilový čtvrtletník Obrys, u nás oficiálně nevyšla dodnes.\n(Jeho vstupní část, zachycující vůbec první setkání písničkáře s autorem prochází v kurzívě následujícím textem - pozn. red.)\n...Všechny vzestupy českých folkových hvězd jsem viděl zblízka, i Nohavicův. Byl nejrychlejší -- a už proto nejnebezpečnější. Zástupy si novou hvězdu zamilovaly naráz, Nohavicovi budoucí kolegové z oboru téměř bez výjimky zrozpačitěli a některé jejich úsudky z té doby mě jen znovu utvrzují v dávné zkušenosti, že málokdo je tak bytostně neschopný postřehnout a pochopit nové umění jako ten, kdo cosi znamená v tom starém.\nKdyž tehdejší zakázaný dramatik Václav Havel hrával autostopařům kazety s českým folkem i rockem, zjistil, že daleko nejvíc znají Nohavicu. To v Pantonu věděli také, ale než šestatřicetiletému písničkáři vydali po několika malých deskách i první album, bojovali s nadřízenými dva roky. Nahrávky z předem vybraných koncertů (I/1987; I--II/1988) měly méně napětí než pokoutně kolující kazetové záznamy polozakázaných klubových večerů a také repertoár procedila obvyklá cenzura. Kvůli ní byly i Nohavicovy poznámky k písničkám na pokraji srozumitelnosti. Třeba ta ke Krajině po bitvě, kterou autor "poslal do autorské soutěže Porty a dodnes si myslím, že tam měla zaznít". Je z toho jasné, že tehdy bylo prostě tabu už samo jméno Nohavica?\nI tak je Darmoděj ostrým obrazem talentu tvarovaného mimo tehdy běžné dylanovské a donovanovské vlivy, syceného poslechem Poláků, Okudžavy, Vysockého, a především Kryla. Nohavica ho prý celého uměl zpaměti už v patnácti letech. Ale zatímco Kryl měl svého poetického guru v Nezvalovi, Plíhal v Kainarovi a ti mladší ve Skácelovi, Nohavica si inspiraci pro svou mnohovrstevnatou titulní píseň našel u básníka, který se vymyká uctívání a jehož čas přichází krok po kroku, u Karla Šiktance a jeho Adama a Evy.\nV roce 1995 Nohavica písničky přeskupil, některé přidal a pod názvem Darmoděj a další dosáhl za Plíhalovy pomoci ve studiu lepšího zvuku. Právě, že jen zvuku, nikoli ducha.\nTradiční písničkářské potíže se schvalovateli, povolovateli, zkoušejícími, stěžovateli a nechápavci různých stupňů svou tragikomickou účinností posléze zastínily někdejší zákulisní spor o Nohavicu, aniž by ho jakkoli třeba jen zpřehlednily. Bojiště se ještě zúžilo: každá publicistická zmínka, i pouhé jmenování ve výčtu jiných, každé plakátované vystoupení, natož pak taková Lucerna nebo Palác kultury se počítají jako výhra, každé neuskutečněné vystoupení (z jakýchkoli důvodů), agenturní odřeknutí, křivé slovo kulturního činitele šestého okresního řádu jako prohra. Je v tom mnoho dobré vůle, statečnosti publicistů a pořadatelů, ale i přibližnosti, opatrnosti, hýčkání a plakátovosti. Samozřejmě: když pomáháme tonoucímu, nevyčítáme mu při tom, že často chyběl při hodinách plavání...\nPůvodní kazeta, zreedovaná v roce 1994 i na CD, vyšla překotně, jakoby z rozčilení nad prolomením vydavatelských ledů: opakuje i pár písniček z Darmoděje. A pavučinově jemná lyrika Košilky nebo Písně psané na vodu víc zasvítila v pozdějších verzích. Jako pamětníka dob, kdy udavačství bylo výnosné a vyžadované, se mě dodnes dotýkají Dopisy bez podpisu; neumím posoudit, co mohou říci generaci, pro kterou je žádost o devizový příslib španělská vesnice.\n"Oni nás nutí znova sežrat, co už jsme jednou vyblili," říkali jsme si nevěřícně za husákovské normalizace. "Kapitán zpil se rumem ...pasažéři blijí," zpívá Nohavica (Na jedné lodi plujem). Teprve jeho první porevoluční album smělo být beze všech tematických zábran a logicky se tak stalo i první bilancí písničkářova života. Málokdo dokázal citlivěji zpívat o polsko-českých a vůbec pohraničních vztazích (Jacek), o smutném ponížení vynucených mávátkových manifestací (O Jakubovi) nebo o věčném traumatu stříhaných branců (Když mě brali za vojáka). Téměř na každou situaci měl Nohavica písničku. Pro teenagery byl i náhradní učebnicí historie.\nTěsně před svou operací v září 1984 jsem si v nemocnici pouštěl z kazety Pochod marodů. Dostal jsem bojovnou náladu, operace dopadla skvěle, jen ošetřovatelé se opatrně ptali, co prý jsem to v narkóze pořád počítal. "Do kafe rum, dvě vodky a fernet a teď, doktore, čum."\nObraz Nohavici osmdesátých let doplňují přesné a dokonalé zpěvné překlady: písničkářův vlastní text Okudžavovy A líto mi je a Vysockého Pravda a lež od Milana Dvořáka. (Teprve Nohavica vytáhl tohoto nepatřičně skromného rusistického fenoména na světla ramp.) Ani v ošidné kategorii písniček o vlastních dětech neudělal dvojnásobný otec malému Kubovi ostudu (O Jakubovi, Kopačák).\nSeřazené je to všechno trochu halabala, ani titulní písnička, majestátně deklamovaná bez doprovodu, není typická. To mi však u puntičkáře, jemuž někdy hrozívá krylovské strnutí ve formální dokonalosti, skoro nevadí.\n...A Nohavicova hvězda stoupá k legendě bezmála villonovské.\nKdyž mi během Folkového kolotoče v Porubě v březnu 1982 Milan Kaplan řekl, že mezi účinkujícími musím uvést i Jaromíra Nohavicu, polknul jsem a ukázněně šel za člověkem, jehož texty pro Marii Rottrovou jsem předtím v Melodii rád schválil, ale poprvé v životě bych se s ním raději sešel za jiných okolností. Ze zpívajících skladatelů, natož textařů, mám hrůzu. Pokoušejí se o to zřejmě všichni, někteří jen o půlnoci, jiní naneštěstí veřejně. Vyslovený trapas to vlastně není nikdy; pouze uctivá nuda, to hlavně. Devět z deseti vyslovuje, jako kdyby chodili do kursu k Jiřímu Suchému a skončili u páté lekce.\nNohavicovo nejsilnější album je plné písniček, které žádný rozhlasový redaktor nebude hrát, ledaže by chtěl rychle změnit zaměstnání a pustil třeba do ranního bloku Mikymauze, bezbřehou beznaděj odumírajícího vztahu, se zívavě bolestným "Rána bych zrušil ...lásku bych zrušil". Jsou zde verše, nad nimiž nejeden i výtečný textař ustrne překvapením, závistí a uznáním. Třeba: "Možná si k tobě někdo přisedne/a možná to bude zrovna muž který/osobně znal Egypťana Sinuheta/dřevěnou nohou bude vyťukávat do podlahy/rytmus metronomu/který tady klepe od počátku světa/nebyli jsme nebudem" (Muzeum). Čtyřicetiletý Nohavica zvítězil nad vysycháním melodických nápadů a metafor, nad alkoholem, cigaretami, nad opojením ze slávy -- ale tím se spustil jen hlouběji do trýzně z času a veškeré pomíjivosti. Došel k poznání, že exponát ve Slezském muzeu není příliš odlišný od živého muzikanta, jehož uvádějí do Síně slávy. Jestliže snad někdy podvědomě chtěl být dokonalý a srozumitelný jako Kryl a zároveň celý rozevřený, rozdaný a bezbranný jako Vladimír Merta, pak v Mikymauzoleu se této nedosažitelné dvojosobnosti operovaného a operatéra přiblížil strašlivě blízko.\nJakoby jen tak levou rukou, ve skutečnosti poctivě, neuspěchaně a skromně se Nohavica posunuje i ve svém pohledu na víru a Boha. Ty tam jsou časy, kdy církev používal -- podobně jako Hutka -- coby náhražku tam, kde chtěl kritizovat komunistickou byrokracii a útisk. "Nad hlavou měl kruh a v ruce džbán", tak ladovsky a zvesela přichází do Dolní Lhoty nový Bůh Nohavicova prostinkého popěvku. (Ten by se snad přece jen do ranního vysílání vešel.) Obraz Nohavici osmdesátých let doplňují přesné a dokonalé zpěvné překlady: písničkářův vlastní text Okudžavovy A líto mi je a Vysockého Pravda a lež od Milana Dvořáka. (Teprve Nohavica vytáhl tohoto nepatřičně skromného rusistického fenoména na světla ramp.) Ani v ošidné kategorii písniček o vlastních dětech neudělal dvojnásobný otec malému Kubovi ostudu (O Jakubovi, Kopačák).\n...Byl jsem připraven na částečnou ztrátu iluzí. Hlučná srdečnost, rámovaná rezatými splihlými vlasy, věštila předstartovní amatérskou energii a z rukávu sypané životopisné údaje spíš než na skromnost ukazovaly na intelektuálskou sebejistotu, jíž jsem si už v naší populární hudbě užil dost. Znervózněl jsem a v duchu odsoudil porubský patriotismus, který cpe do velkého sálu každého polotalenta, co měl úspěch na pořadatelském mejdanu. (Nohavica mi později přiznal, že to všechno ze mě cítil, i když jsem o tom nemluvil.) ...\nPísničky o zvířátkách mají své autorské mistry v Suchém, Plíhalovi a Skoumalovi; jim se Nohavica vyrovnává zřídka. Jenomže Tři čuníci míří jinam. Nejsou albem pro děti, zato však jedním z našich nejrozpoutanějších koncertních záznamů. Pohání je především interpretova energie, za mlada nevybouřená v ostravských bigbítových skupinách. Po vyčkávavých úvodních Zajících s jejich mírnou nadějí, "že všichni malí budou velcí", se Nohavica hned v Lachtanech rytmicky rozehřívá (lach-lach-lach) a vede své radostně vyladěné, inteligentně předjímavé publikum stezkami originální hlasové komiky k objevům téměř šlitrovským. Nejchechtavější zdaleka není populární čuníkovské uí-uí, nýbrž melodie, kterou autor předzpívává na nemožné vrrrrr a ještě napomíná diváky "Intonovat!" Nohavica s menším přispěním Plíhalových textů i hudby a svého staršího, nedostižně sžíravého Trampa ("prý se můžu vrátit zpět až dám se do cajku/a odříkám jim nazpaměť akordy na Vlajku") staví pevnou hradbu mezi jemnou ironií a estrádami televizního bulváru. Vlastně poráží Mládky na jejich hřišti. Jeho prohřešky proti intonační čistotě jsou přijatelné, síla alba je v živosti, nepodbízivosti a nepředvídatelnosti zpěvákovy komunikace s lidmi. Je to víc než One man show. Je to večer jedinečného publika; včetně jednoho umělce.\n...Co se dělo pak, na to nemohu zapomenout. Taky proto, že jsem to zažil pak při Nohavicově vystoupení ještě několikrát (ne vždy), naposled před pár dny na svojšickém Letorostu. A jestli se teď pokouším v pár poznámkách Nohavicu rozebírat, musím poctivě předeslat, že tehdy v Porubě jsem během Okudžavovy písně Setkání s Puškinem a Nohavicovy vlastní Když mě brali za vojáka žádného rozboru nebyl schopen ...\nV brněnském televizním sestřihu odpověděl: "Proč na téhle desce nehraji sám? Protože je to příjemné." Nohavica vysvětluje svou tvorbu nerad a opravdu mu to nejde. Jako mu ostatně není přirozené žádné jiné veřejné předvádění než ryze hudební. (Tím si vysvětluji i rozpačitost jeho herectví v Zelenkově Roku ďábla, zvláště ve srovnání s rozeným naturščikem Plíhalem.) Právě kvůli jeho nepřetržité snaze po řemeslné dokonalosti jsem čekal, že vědom si vlastní hráčské průměrnosti i zvukové čistoty Mikymauzolea, opět svěří aranžmá i doprovod brilantnímu kytaristovi Plíhalovi. Místa ve studiu však nečekaně zaujali hráči soustředění kolem hlavního aranžéra Víta Sázavského. Trefili se do pestrého výběru Nohavicových hudebních i textových nálad a vymalovali mu projekt o tolika barvách, že by mohl svými nejvýraznějšími čísly propagovat odvěké propojení Evropy. (Zejména slezsko-polsko-židovsko-německou Těšínskou s vinárensky stylovými houslemi Nohavicova otce a cohenovským šansonem Danse macabre s Jarkovou heligonkou.) Pozoruhodné je, kolik Nohavica vstřebává hudebních vlivů a na kolik způsobů umí ve svých písničkách stárnout: jako frajerský havíř (Až to se mnu sekne; s Dobešem coby spolutextařem), čínský mudrc (Starý muž), bloudivý osamělec (Podzemní prameny).\n...Duše mi začala světélkovat radostí nad tichým pokorným prostorem, který jako by se vytvářel ne uvnitř písničkáře, ale kdesi kolem něho. Nemělo to nic společného s extázemi, jež vyvolává Dáša Andrtová nebo Iva Bittová, asi s šerosvitnými hlubinami Mertových nebo Janotových úvah. Písničkář sedící na pódiu byl na rozdíl od svého druhého, křečovitého já ze šatny teď prostota sama, lidová písnička z dob, kdy se jí ještě říkalo národní a usmívala se z Alšova Špalíčku ...\nPokračování Sázavského spanilé aranžérské jízdy pod značkou Jaromír Nohavica & Kapela naplňuje třiadvaceti většinou známými melodiemi dvaasedmdesát muzikantsky úctyhodných minut. Nejenže úvodní "Dokud se zpívá, ještě se neumřelo" vyznívá pochopitelně jinak než v dobách, kdy slezský bard občas zpívat nesměl; celé album by mohlo mít podtitul Nohavica pro instrumentalisty. Kromě písniček z Divného století všechny ostatní mají nový zvukový háv, bez výjimky zajímavý a občas mimořádně působivý. Heligonka dodává autentickou obhroublost Fotbalu i Když mě brali za vojáka, kdysi nebezpečně odvážné protiestébácké Jdou po mně, jdou se mění v psaneckou country music, klavír a hlavně hoboj vyjevují zpod Darmoděje i jeho hudební lákavost. Perlou celého Koncertu je díky objevnému využití houslí, kalimby a hranové píšťaly Píseň psaná na vodu. Někdejší pocta japonským překladům Bohumila Mathesia se mění v průhled do nejvzdálenější tišiny Nohavicovy citlivosti.\n...Z chrámového ticha v sále jsem poznal, jak se nás všech Nohavica dotknul. Není to důležité, myslím však, že stejné vlhko v očích jsem měl jen jednou ve Velké nad Veličkou, když pódiem zvolna přecházeli v horňáckých krojích děti, dospělí a staří lidé. Nikdy jsem nebyl hrdý na to, že jsem Čech, a taky jsem se za to nikdy nestyděl. Člověk zkrátka někam patří. A já jsem v těch chvílích jakoby pocítil kam ...\nSestupnou křivku mikymauzovské drásavosti na pomyslném grafu posledních čtyř alb zaměňují někteří posluchači za hodnotovou. U Nohavici jsme zvyklí chytat se okamžitě a Moje smutné srdce tak nefunguje. Napoprvé jakoby opravdu postrádalo víc napětí i písničkářova nasazení a Sázavský zvolil ze svých aranžérských nápadů příliš komorní a úpravnou variantu. Teprve opakovaným a soustředěnějším poslechem ke mně dolehlo, že "už pofoukal vítr rány/Po dlouhé noci/Blíží se ráno" (Každý si nese své břímě). Nohavica předchozími albovými zpověďmi rozlomil pár obručí svého svědomí. Může se nadechnout i něčeho tak "obyčejného" jako je vzpomínka ("A Vlado Merta hrál nám blues"), láska ("A ty jsi krásná/Jako réva v Boršicích/Když zem se slévá/S oblohou hořící") a víra ("A díky odvaze/Přivedla na svět kluka jako obrázek/Maria Maria panna/Která byla na všecko sama").\nU Nohavici je výjimečné propojení modlitby s vyznáním lásky Jako jelen když vodu chce pít, variace na biblický žalm dvaačtyřicátý. Mezi ryzími milostnými se skví známá Košilka s dvanácti verši, jaké si v živočišné prostotě básnivé obraznosti nezadají s lidovou poezií. ("Červánky na nebi rudá krvi/Budeš má prvá a já tvůj prvý"). Kdo má talent a štěstí, složí něco takového jednou za život. Dokonce se o něm píší bakalářské práce. I ve Švédsku.\nDiskuse na téma: Půl divného století\n(počet příspěvků: 1, poslední: 2013-11-18 07:26:34)\n2013-11-18 07:26:34 C6Zx3rSfYg


FAQ Pošty a kanceláře - softwaru pro vyplňování a tisk formulářů\nČasté otázky a řešení potíží při tisku formulářů\nJak vytvářet vlastní formuláře v prostředí Pošty a kanceláře?\nJak nastavit vlastní formát papíru na tiskárnách Hewlett-Packard?\nJak přidat kolonky?\nJak tisknout nejen adresní štítky?\nProblémy s tiskem, tiskárna vyjede čistý papír\nTiskárna netiskne nebo nebo tisk nesedí\nFormulář není vytištěn až do okraje papíru\nPodklad se nevytiskne nebo jsou vynechány kolonky\nNesedí kolonky formuláře, případně jsou rozmístěny mimo kolonky podkladu\nJak odstranit chybu špatného formátu data (chybová hlášky typu X 24.12.2006 is not a valid date)?\nProgram nejde spustit\nJak odstranit chybu Access Violation?\nJak postupovat při ztrátě licenčních údajů Pošty a kanceláře?\n1) Jak vytvářet vlastní formuláře v prostředí Pošty a kanceláře?\nV horním menu navigujte:\nSoubor - Nová předloha\nv okně Nová šablona\nv sekci Poklad odklikněte ikonku pro otevření souboru a určete místo podkladového souboru - tj. obrázku naskenovaného a ořezaného formuláře\nnastavte rozměry formuláře\nurčete jeho orientaci při tisku\nDo nově otevřeného formuláře pak můžete vkládat textová pole, určovat jejich charakteristiky a formulář ukládat v různé míře předvyplnění.\n2) Jak nastavit vlastní formát papíru na tiskárnách Hewlett-Packard?\nVlastní formát tisku (dříve označovaný uživatelský) najdete pod položkou Tiskhlavního menu nahoře. Postupně:\nz rolovacího menu vyberte požadovanou tiskárnu\nodklikněte Vlastnosti vedle rolovacího menu\npřejděte na kartu Papír/kvalita\nv sekci Možnosti papíru odklikněte Vlastní\nvyskočí další okno Vlastní velikost papíru, kde nejen nastavíte požadovanou velikost tisknutého formuláře, tiskopisu či složenky, ale které Vám také umožní danou velikost si pod požadovaným názvem Uložit.\n3) Jak přidat kolonky?\nV otevřeném formuláři, který upravujete:\nvložte nový text pomocí zkratky CTRL + T či přes menu Úpravy - Vložit text\ndo otevřeného okna vepište text, potvrďte OK\nkolonku umístěte na požadované místo\npotahováním okrajů nastavte její rozměry\npřípadně přes menu, které se objeví po kliknutí pravým tlačítkem myši do kolonky, upravte další vlastnosti kolonky\n4) Jak tisknout nejen adresní štítky?\nV hlavním menu nahoře:\notevřete položku Soubor – odklikněte Vytvořit štítky\nvýšku a šířku štítku\njejich počty – vodorovně a svisle\nhorní a levý okraj tištěného archu (tj. začátek tiskového pole)\nvodorovnou a svislou rozteč mezi štítky\nurčete, které kolonky jakých hodnot se mají vyplňovat – případně přidejte vlastní\nVygeneruje se nový formulář pro formát papíru A4. Pokud je třeba menšího formátu, pak ho lze zvolit ve vygenerovaném formuláři pod položkou Vlastnosti formuláře. Všechny vygenerovaného formuláře lze upravovat, využívat vyplňovacích šablon a vůbec s ním pracovat, jako s kterýmkoliv jiným formulářem programu Pošta a kancelář.\nTisk štítků pomocí vlastní šablony\nAlternativou přímého vytvoření A4 šablony pro tisk štítků je import či naskenování vlastní šablony do programu. To se hodí zvláště v případech, kdy už vlastní tiskovou šablonu máte a ta obsahuje další zvláštní znaky, jejichž vložení do Pošty a kanceláře jinak než importem, by bylo složité.\n5) Problémy s tiskem, tiskárna vyjede čistý papír\nV daných případech:\nzměnte Orientaci tisku (Tisk - Tisk - vybraná tiskárna - Vlastnosti), a takto změněné orientaci přizpůsobte i vkládání formuláře do tiskárny\nnenastavujte rozměry formuláře do vlastností tiskárny (program si to dopočítá sám)\nzkuste tisk na čistou A4 a dle výsledku upravte pomocí Korekce tisku (najdete pod Nastavení - Nastavení, glob. korekce tisku)\n6) Tiskárna netiskne nebo nebo tisk nesedí\nNastavení - Nastavení, glob. korekce tisku\nv sekci Přizpůsobování tisku zaškrtněte Nedopočítávat formuláře na formátu A4\npřed každým tiskem ve vlastnostech tiskárny nastavte rozměr formuláře.\nProblém se týká tiskáren, které samy hlídají formát vloženého papíru a neumožní tisk, pokud neodpovídá vloženému papíru.\n7) Formulář není vytištěn až do okraje papíru\nZměnte Orientaci tisku (Tisk - Tisk - vybraná tiskárna - Vlastnosti), a takto změněné orientaci přizpůsobte i vkládání formuláře do tiskárny.\nProblém se týká tiskáren, které neumí tisknout až do okrajů. Jejich podavač neudrží papír a ony pak vlastně předčasně ukončí tisk.\n8) Podklad se nevytiskne nebo jsou vynechány kolonky\nProblém se objevuje ve zastaralém systému Windows XP - odstraní jej záplata Windows XP Service Pack 3 či upgrade na některou z novějších verzí Windows.\n9) Nesedí kolonky formuláře, případně jsou rozmístěny mimo kolonky podkladu\nProblém typicky způsobuje jiné než výchozí nastavení zobrazení velikosti textu, proto jej zkontrolujte:\nOvládací panely - Obrazovka - karta Nastavení - Upřesnit\nOvládací panely - Vzhled a přizpůsobení - Zobrazení\nNastavení - Systém - Obrazovka - sekce Měřítko a rozložení\nMělo by být nastaveno na 100 % či hodnotu 96 dpi - což je výchozí velikost.\n10) Jak odstranit chybu špatného formátu data - např. X 24.12.2006 is not a valid date?\nProblém je špatným systémovým nastavením zobrazování formátu data. Nastavení najděte a upravte:\nOvládací panely - Místní a jazykové nastavení - Vlastní nastavení - záložka Datum\npoložku Krátký formát data nastavte na d.M.rrrr\npak je ještě v umístění C:Windows potřeba smazat soubor Posta2.ini\nOvládací panely - Hodiny, jazyk a oblast - Místní jazykové nastavení - Vlastní nastavení - záložka Datum\nOvládací panely - Oblast\npoložku Krátký formát data nastavte na d.MM.rrrr\n11) Program nejde spustit\nNa některých konfiguracích zvláště starší verze Pošty a kanceláře vyžadují vysoká oprávnění. Což na uživatelských účtech končí nemožností aplikaci spustit. V daných případech je třeba Poštu a kancelář\nspustit z účtu správce nebo\nna uživatelském účtu Spustit jako správce - tuto volbu najdete v kontextovém menu po kliknutí na ikonu programu pravým tlačítkem.\n12) Jak odstranit chybu Access Violation?\nChyba Access Violation se objevovala ve starých verzích programu Pošta a kancelář při tisku podacích lístků. Pro její odstranění si proto stáhněte a nainstalujte aktuální verzi Pošty a kanceláře. Veškerá data Pošty a kanceláře zůstanou zachována.\n13) Jak postupovat při ztrátě licenčních údajů Pošty a kanceláře?\nNapište nám shop@instaluj.cz;\npřípadně připojte číslo faktury či objednávky (vyřídíme to rychleji);\na my Vaši licenci Pošty a kanceláře dohledáme a údaje Vám opět zašleme.


Jak: Povolit účet hosta v systému Windows 10 - Okna\nJak: Povolit účet hosta v systému Windows 10\nNěkdy musíte svůj počítač sdílet s ostatními uživateli, ale to může být jak z hlediska ochrany soukromí, tak z hlediska bezpečnosti. Nechcete, aby měli hosté plný přístup k vašemu počítači a osobním souborům, a proto Účet hosta může přijít vhod. Účet hosta je mimořádně užitečná funkce a dnes vám ukážeme, jak jej používat Windows 10 .\nÚčet hosta v systému Windows 10, jak jej povolit?\nPokud máte návštěvníka, který potřebuje používat váš počítač, můžete zvážit použití účtu hosta. Účet hosta je speciální druh účtu, který přichází s mnoha omezeními, která mu zabrání v přístupu k vašim osobním souborům, instalaci nových aplikací a změně nastavení. Pokud jde o omezení, účet hosta nemá heslo a heslo pro něj nelze nastavit. Účet host také nebude moci instalovat aplikace, takže se nemusíte starat o to, aby host nainstaloval do vašeho počítače nežádoucí nebo potenciálně škodlivé aplikace. Zatímco Guest bude mít přístup k vašim nainstalovaným aplikacím, bude mít přístup pouze k těm aplikacím, které byly nainstalovány na vašem PC, když byl vytvořen účet Guest. Účet hosta neumožňuje žádné přizpůsobení a nemůže změnit název, obrázek ani typ účtu. Díky tomu bude účet hosta bezpečně uzamčen, aby nezískal plný přístup z vašeho počítače. Účet hosta navíc nemůže měnit žádná nastavení týkající se sebe ani ostatních uživatelů. Tato funkce také chrání vaše citlivé soubory a vaše soukromí, protože účet hosta nemá přístup k vašim knihovnám nebo uživatelským složkám. Účet hosta má také omezenou moc, pokud jde o vytváření složek, a může vytvářet soubory a složky pouze na ploše nebo ve své uživatelské složce. Na rozdíl od běžného účtu nebude účet Guest schopen vytvářet soubory kdekoli na vašem PC. Účet hosta lze povolit nebo zakázat pouze uživatelem správce .\nJak vidíte, účet hosta může být mimořádně užitečnou funkcí, zejména pokud máte návštěvníky nebo jiné členy rodiny, kteří potřebují rychle pomocí počítače zkontrolovat něco online. Ačkoli tato funkce byla přítomna v předchozích verzích systému Windows, společnost Microsoft provedla určité změny a zpřístupnila tuto funkci v systému Windows 10, nicméně ji můžete stále povolit pomocí některého z našich řešení.\nPŘEČTĚTE SI TAKÉ: Oprava: Zakázaný účet správce ve Windows 10\nJak - Povolit účet hosta ve Windows 10\nŘešení 1 - Vytvořte nový účet hosta pomocí příkazového řádku\nV předchozích verzích systému Windows jste mohli snadno vytvořit účet hosta stejně jako jakýkoli jiný účet, ale v systému Windows 10 se společnost Microsoft rozhodla provést některé změny a tuto funkci téměř odstranila. Stále existuje způsob, jak vytvořit účet hosta na počítači se systémem Windows 10, ale vyžaduje, abyste jej používali Příkazový řádek k vytvoření nového uživatele a přidání tohoto uživatele do skupiny Hosté. Jedná se o relativně jednoduchý proces a měli byste být schopni to provést podle následujících kroků:\nSprávce modů nexus nezačal\nKdyžPříkazový řádekotevře, musíte si vytvořit nový účet s názvem Návštěvník. Chcete-li to udělat, zadejte čistý uživatel Návštěvník / přidat / aktivní: ano . Budete muset použít Visitor nebo jiné jméno, protože Host je rezervován Windows.\nNyní zadejte čistý uživatel návštěvník * a stiskněte Enter . Budete požádáni o zadání hesla pro tento účet. Hesla nejsou pro účty hostů vyžadována, takže dvakrát stiskněte Enter a pole pro heslo nechejte prázdné.\nNyní musíte z účtu Visitor odebratUživateléskupina. Ve výchozím nastavení jsou všechny vytvořené účty přidány do skupiny Users, která má plný přístup k vašemu počítači. Proto musíme odebrat účet návštěvníka ze skupiny Users zadáním net localgroup users Visitor / delete .\nNyní musíte přidat účet návštěvníka do skupiny Hosté zadáním čistá místní skupina hostů Návštěvník / přidat v příkazovém řádku.\nPoté zavřete příkazový řádek a měli byste mít nový účet návštěvníka, který má omezená oprávnění účtu hosta. Pokud chcete použít účet hosta, jednoduše se přihlaste k účtu návštěvníka a účet návštěvníka by měl fungovat úplně jako účet hosta.\nPŘEČTĚTE SI TAKÉ: Oprava: Nelze se přihlásit pomocí svého účtu Microsoft ve Windows 10\nŘešení 2 - Použijte editor místních zásad skupiny\nNěkteré verze Windows 10 přicházejí s Editor zásad skupiny nástroj, který umožňuje měnit nejrůznější pokročilá nastavení systému Windows. Pomocí této funkce můžete také povolit účet hosta pomocí následujících kroků:\nlis Klávesa Windows + S a vstoupitskupinová politika. Vybrat Upravit zásady skupiny z nabídky.\nKdyžEditor místních zásad skupinyotevře, v levém podokně přejděte na Konfigurace počítače> Nastavení systému Windows> Nastavení zabezpečení> Místní zásady> Zabezpečení .\nV pravém podokně vyhledejte Účty: Stav účtu hosta a dvakrát na něj klikněte.\nKdyžVlastnostiOtevře se okno, vyberte Povoleno a klikněte Aplikovat a OK uložit změny.\nZavřítEditor zásad skupiny.\nPo povolení této možnosti v Editoru zásad skupiny byste měli mít přístup k účtu hosta bez problémů v systému Windows 10.\nŘešení 3 - Použijte správu počítače\nSpráva počítače je další aplikace systému Windows, která umožňuje měnit různá nastavení a zobrazovat nejrůznější důležité informace týkající se vašeho počítače. Tuto aplikaci můžete použít ke změně nastavení uživatelského účtu, ale pomocí tohoto nástroje můžete také účet hosta deaktivovat nebo povolit. Postupujte takto:\nlis Klávesa Windows + X a vyberte Počítačový management ze seznamu.\nKdyžPočítačový managementotevře, v levém podokně přejděte na Systémové nástroje> Místní uživatelé a skupiny> Uživatelé .\nV pravém podokně poklepejte Host .\nKdyžVlastnosti hostaOtevře se okno, zobrazí se seznam možností. Ve výchozím stavuÚčet je deaktivovánmožnost by měla být zaškrtnuta. Zrušte zaškrtnutí Účet je deaktivován možnost a klikněte na Aplikovat a OK uložit změny.\nPo deaktivaci této možnosti by měl být ve vašem počítači se systémem Windows 10 k dispozici účet hosta. Jen málo uživatelů také navrhuje, že po provedení změn ve správě počítače musíte restartovat počítač, takže to určitě vyzkoušejte také.\nPŘEČTĚTE SI TAKÉ: Oprava: Stuck with Defaultuser0 User Account When Trying to Upgrade to Windows 10\nŘešení 4 - Použijte nástroj Místní uživatelé a skupiny\nMůžete také přidat nového hosta do počítače pomocí nástroje Místní uživatelé a skupiny. Toto řešení je podobnéŘešení 1, ale na rozdíl odŘešení 1nevyžaduje použití příkazového řádku. Použití příkazového řádku může být rychlejším řešením, ale pokud jste základní uživatel, můžete si nový účet hosta vytvořit pomocí těchto kroků:\nlis Windows Key + R a vstoupit lusrmgr.msc . lis Enter nebo klikněte OK .\nKdyžMístní uživatelé a skupinynástroj se otevře, vyberte Uživatelé v levém podokně. V pravém podokně klikněte pravým tlačítkem na prázdné místo a vyberte Nový uživatel .\nNyní Enter Návštěvník nebo jiné jméno jakoUživatelské jméno. Nebojte se zadat jakýkoli popis a zrušte zaškrtnutí Uživatel musí změnit heslo při příštím přihlášení . Klepněte na Vytvořit tlačítko pro vytvoření nového uživatelského účtu.\nÚčet návštěvníka by nyní měl být přidán do seznamu účtů. Poklepáním na nově vytvořený účet zobrazíte jeho vlastnosti.\nKdyžVlastnostiOtevře se okno, přejděte na Člen kartu, vyberte Uživatelé a klikněte na Odstranit knoflík. Tím odeberete účet ze skupiny Users a odeberete veškerá oprávnění, která mají běžní uživatelé. Je nutné tento účet odebrat ze skupiny Users, protože všechny nové účty se do skupiny Users přidávají automaticky, jakmile jsou vytvořeny.\nNyní klikněte na Přidat tlačítko ve stejném okně přiřadit účet návštěvníka do nové skupiny.\nVyberte Skupinynyní se zobrazí okno. vZadejte názvy objektů, které chcete vybratzadejte pole Hosté a klikněte Zkontrolujte jména . Pokud je váš vstup platný, klikněte na OK uložit změny.\nSkupina hostů se nyní objeví vČlenpodáno. Klepněte na Aplikovat a OK uložit změny.\nAž budete hotovi, zavřeteMístní uživatelé a skupinynástroj.\nPŘEČTĚTE SI TAKÉ: Jak nainstalovat Windows 10 bez účtu Microsoft\nÚčet návštěvníka bude nyní přidán do vašeho počítače a měli byste jej bez problémů používat. Jak jsme již zmínili, můžete provést přesně stejný postup pomocí příkazového řádku. Použití příkazového řádku je rychlejší řešení, takže možná budete chtít místo toho zvážit jeho použití. Pokud vám používání příkazového řádku nevyhovuje, můžete k dosažení stejných výsledků použít toto řešení.\nŘešení 5 - Povolte účet hosta pomocí příkazového řádku\nUž jsme vám ukázali, jak vytvořit nový účet a jak ho přidat do skupiny Hosté, ale jen málo uživatelů tvrdí, že můžete povolit účet hosta jednoduše pomocí příkazového řádku. Chcete-li to provést, musíte postupovat podle těchto kroků:\nKdyžPříkazový řádekotevře, vstoupí čistý uživatel host / aktivní: ano a stiskněte Enter provést příkaz.\nPodle uživatelů je účet hosta právě deaktivován a můžete ho jednoduše povolit pomocí tohoto příkazu. Několik uživatelů uvedlo, že tato metoda nemusí fungovat, dokud neprovedete ještě jednu změnu v Editoru místních zásad skupiny. I když účet hosta povolíte pomocí příkazového řádku, nebudete se k němu kvůli určitým zásadám moci přihlásit. Naštěstí můžete toto nastavení snadno změnit pomocí následujících kroků:\notevřeno Editor zásad skupiny . Další pokyny, jak to udělat, vám doporučujeme zkontrolovat Řešení 2 .\nKdyžEditor zásad skupinyotevře, v levém podokně přejděte na Konfigurace počítače> Nastavení systému Windows> Nastavení zabezpečení> Místní zásady> Přiřazení uživatelských práv .\nV pravém podokně vyhledejte Odepřít místní přihlášení zásady a dvojitým kliknutím otevřete její vlastnosti.\nMěl by se zobrazit seznam účtů, které nemají povolený přístup. Mezi nimi byste měli vidět účet hosta. Vybrat Host účet a klikněte na Odstranit knoflík.\nPŘEČTĚTE SI TAKÉ: Jak spravovat UAC (Řízení uživatelských účtů) v systému Windows 10\nJak vidíte, ve výchozím nastavení se ve Windows 10 nemůžete přihlásit k účtu hosta, ale po povolení tohoto účtu z příkazového řádku a po změně místních zásad skupiny byste k němu měli mít přístup bez jakýchkoli problémů.\nŘešení 6 - Vytvořte nový uživatelský účet a změňte jeho typ účtu\nPodle uživatelů můžete tento problém vyřešit jednoduše vytvořením nového uživatelského účtu a změnou jeho typu účtu. Jedná se o velmi jednoduchý postup a můžete jej provést podle následujících kroků:\notevřeno Nastavení aplikace stisknutím Klávesa Windows + I .\nJít do Účty> Rodina a další lidé .\nvOstatní lidésekce klikněte na Přidejte do tohoto počítače někoho jiného .\nNyní klikněte na Přidejte uživatele bez účtu Microsoft .\nEnter Návštěvník jako uživatelské jméno a klikněte na další .\nvOstatní lidéčást, kterou byste měli vidětNávštěvníkúčet, který jste právě vytvořili.\nPo vytvoření nového uživatelského účtu musíte změnit jeho typ účtu. Ve výchozím nastavení jsou všechny vytvořené účty přidány do skupiny Users, což jim umožňuje plný přístup k vašemu počítači. Protože to nechceme, musíme změnit typ účtu podle těchto kroků:\nlis Windows Key + R a vstoupit netplwiz . lis Enter nebo klikněte OK .\nUživatelské účtyNyní se zobrazí okno a uvidíte všechny dostupné účty. Šek Uživatelé musí pro použití tohoto počítače zadat uživatelské jméno a heslo volba. Dvojklik Návštěvník uživateli otevřít jeho vlastnosti.\nKdyžVlastnosti návštěvníkaotevře se okno, přejděte na Skupinové členství záložka. Zde si budete moci vybrat mezi několika různými skupinami, které mají ve vašem počítači různá oprávnění. Vybrat jiný az rozevírací nabídky vyberte Hosté .\nPoté byste měli mít účet návštěvníka, který má stejná oprávnění jako účet hosta.\nJak vidíte, účet hosta je nesmírně užitečná funkce a nejsme si jisti, proč Microsoft tuto funkci odstranil. Pokud stále chcete ve svém počítači se systémem Windows 10 používat účet hosta, vyzkoušejte některá z našich řešení.\ntiskne prázdné stránky z internetového prohlížeče\npropojený obrázek nelze zobrazit outlook 2010\nproč se nemohu pohybovat v robloxu\nDiablo 3 selže při spuštění Windows 10


Starosta Klášterce poděkoval hasičům za zásah při sobotním požáru na sídlišti - Chomutovský deník\nKlášterec nad Ohří – V sobotu 16. února došlo v brzkých ranních hodinách k požáru bytové jednotky na sídlišti Panorama v Budovatelské ulici v Klášterci nad Ohří.\nPožár propukl v bytě v sedmém patře. Hasiči museli z výškové budovy evakuovat více než šedesát lidí. Záchranné složky měly připravené stany, evakuační autobusy a k dispozici byla požárem postiženým lidem i tělocvična v blízké základní škole. Požár ale naštěstí skončil bez zranění osob.\nStarosta města Štefan Drozd byl sám přítomen u zásahu a práci hasičů ocenil. „Rád bych velmi poděkoval za skvělou práci všem přítomným záchranným složkám, hasičům, záchranářům, Policii ČR, městské policii i jednotce dobrovolných hasičů. Již po necelých dvou hodinách se evakuované rodiny mohly vrátit do svých domovů,“ uvedl starosta Drozd.\nPolicie hledá svědky dopravní nehody na koridoru u Komořan\nA co za požárem domu stálo? Krátce po události se začalo na sociálních sítích spekulovat, že v bytě vybuchla varna s pervitinem. To ale policie nepotvrdila. „Kriminalisté již v případu sdělili obvinění z trestného činu obecné ohrožení z nedbalosti,“ říká mluvčí policie Irena Pilařová. „Muž se při výslechu doznal s tím, že nechal v bytě hořet svíčky bez dozoru,“ doplňuje policejní mluvčí.\nŠkoda na majetku ještě není vyčíslena.


Pětina dlužníků v prodlení zaplatí závazek u člena sdružení SOLUS, protože chce další službu u jiného - CFOworld.cz\nCFOworld » Pětina dlužníků v prodlení zaplatí závazek u člena sdružení SOLUS, protože chce další službu u jiného\nV prvním pololetí letošního roku uhradili občané zapsaní do Registru fyzických osob sdružení SOLUS závazky po splatnosti v celkové výši 2,56 miliardy korun. 77 tisíc osob doplatilo své závazky po splatnosti evidované v Registru FO zcela – tyto osoby se tak vyhnuly osobnímu bankrotu či exekuci, které v případě dlouhodobě nesplácených závazků dříve nebo později dlužníka bohužel postihnou.\nZ celkově uhrazených 2,56 miliardy korun připadá 776 milionů korun na zcela vyrovnané závazky po splatnosti. Ze 77.000 osob, které zcela doplatily své závazky po splatnosti, se ve 14.000 případech jednalo o závazek déle než 3 roky po splatnosti. Na částečné splátky závazků po splatnosti pak připadalo zbylých 1,78 miliardy korun. I v případě částečných úhrad řeší občané často závazky, které jsou řadu let po splatnosti (na závazky po splatnosti vzniklé před třemi a více roky odeslali občané více než 900.000 splátek).\n„Je zajímavé, že se řada klientů musí opakovaně přesvědčit, než si dá své závazky po splatnosti do pořádku. U první žádosti o novou službu to ještě tak silně nevnímají, u druhé žádosti pak u většiny nastává zlom: klient buď své závazky začne splácet, nebo se pokusí službu získat u společnosti, která není členem sdružení SOLUS a platební morálku potenciálních klientů v našich registrech neprověřuje,“ dodává Jan Stopka, tajemník sdružení SOLUS.


Il Pino Di Max - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Anguillara Sabazia\nVia Luigi Rovelli 25, Anguillara Sabazia, Anguillara Sabazia, Itálie, 00123 - Velmi dobré umístění – zobrazit na mapě\nIl Pino Di Max – podrobnější informace\nVýhodně umístěný ve městě Anguillara Sabazia,je hotel Il Pino Di Max skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého města. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nZařízení a služby poskytované Il Pino Di Max zajistí hostům příjemný pobyt. Nejlepší zařízení hotelu obsahují restaurace, společná kuchyň.\nKvalita ubytování v hotelu byla pečlivě stanovena na nejvyšší stupeň komfortu a pohodlí. V některých pokojích hosté můžou využívat topení, balkon/terasa, ventilátor, lednička, mikrovlnná trouba. Hotel nabízí obrovskou škálu rekreačního vybavení, včetně zahrada. Il Pino Di Max je vaším místem pro kvalitní hotelové ubytování ve městě Anguillara Sabazia.


Divadlo Malá scéna Zlín není na Malé scéně samo!\nDivadlo Malá scéna Zlín je pouze součástí komplexu, který sídlí v budově ZUŠ Štefánikova, ulice Štefánikova 2987 ve Zlíně. Tedy v budově, která historicky nese zlidovělý název Malá scéna.\nInscanace, které pořádá naše divadlo, naleznete na našem webu v sekcích Program a Inscenace.\nJakékoli jiné programy pořádané na "Malé scéně" např. koncerty, hostující divadla, besedy atd., jsou organizovány jinými subjekty např. ZUŠ Štefánikova, Divadlo Scéna, Produkční agentury (Velryba, Pragokoncert...).\nInformace k těmto programům naleznete na webech jednotlivých subjektů.\nOmluvte prosím, že některé informace nejseme schopni poskytnout, jelikož v mnohým případech se o konání akcí dozvídáme z Vašich dotazů.\nJsme páni našeho divadla Malá scéna Zlín, nikoli však budouvy se zaužívaným názvem Malá scéna.\nNejen kulturní zážitek, ale i výbornou kávu a ještě lepší víno si můžete vychutnat v Café Malá scéna.\nSvoje vstupenky si můžete rezervovat buď na tomto tel. čísle 776 575 307 nebo na těchto www stránkách v sekci Vzkazy... Těšíme se na Vás!!!\nStolečky pro každého!\nJak jste si jistě všimli, hrajeme převážně v našem Komorním sále. A v tomto sále nabízíme divákům možnost si užít představení i s nějakým občerstvením u stolečku.\nTyto stolečky nejsou pro vyvolené. Jsou k dispozici těm, kteří si o ně řeknou, buď v odkazu Rezervovat lístky u každého představení v rámci sekce Program a nebo slovně na rezervačním telefonu: 776575307\nFormulář pro zadání dotazu nebo vzkazu:\nZadejte váš dotaz:\nOpište bezpečnostní kód: Rozlišujte velká a malá písmena\nkdfin11@gmail.com (Anna Jana), 14.10.2021 08:24\nNebankovní půjčky se zástavou nemovitosti s možností zástavy i druhé v pořadí. Exekuce ani dražba pro nás nejsou překážkou. Vaši situaci posoudíme a řešení navrhneme zdarma. Ke každému klientovi přistupujeme individuálně, a proto lze výšku splátky a délku úvěru nastavit podle Vašich možností a potřeb. Tento úvěr je vhodný také k vyplacení malých nevýhodných půjček. Pokud se jedná o poplatky, tak žádné poplatky předem neplatíte. Celý proces Vám také podrobně vysvětlíme. Vhodné je pro zaměstnance i podnikatele. Tel. 608758113, Email.kdfin11@gmail.com\nnovakovam687@gmail.com, 14.10.2021 06:45\nNyní máte k dispozici nabídky půjček od 50 000 do 6 000 000 Kč s pevnou roční úrokovou sazbou 2%, která plně pokryje všechny vaše potřeby. Ať už pro realizaci vašich projektů nebo pro vaše osobní problémy. Naše podmínky jsou také velmi jednoduché a naše služby velmi rychlé. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat: novakovam687@gmail.com /737346257\nkristinaoravec52@gmail.com, 14.10.2021 06:43\nPotřebujete půjčku a jste v platební neschopnosti? Vězte, že od této chvíle se už nebudete muset starat o svou platební neschopnost. Máte možnost využít našich nabídek od 40 000 do 3 000 000 Kč s pevnou úrokovou sazbou 2,8%. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat a budete co nejdříve spokojeni: kristinaoravec52@gmail.com / 737346257 Děkuju\ndarinabruniova@gmail.com, 14.10.2021 06:41\nJsem soukromý věřitel a každému, kdo žije v České republice, poskytuji nabídku půjčky od 30 000 do 4 000 000 Kč. Ať už jste v platební neschopnosti nebo ne, můžete naše nabídky využít co nejrychleji. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat prostřednictvím naší e-mailové adresy:darinabruniova@gmail.com / 737346257\nfnonlinepujcka@gmail.com, 14.10.2021 06:40\nS našimi novými nabídkami půjček získáte co nejrychleji úvěr podle vašeho výběru a sami si definujte podmínky splácení. Nabízíme půjčky od 30 000 do 2 500 000 Kč s pevnou roční úrokovou sazbou 2,1%. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat:fnonlinepucka@gmail.com /737346257 Děkuju\nnovakovam687@gmail.com, 14.10.2021 06:37\nNyní máte k dispozici novou příležitost týkající se vašich požadavků na úvěr. Každému zájemci nabízíme možnost půjčky od 30 000 do 2 500 000 Kč s pevnou roční úrokovou sazbou 2,1%, i když jsou v platební neschopnosti. Naše podmínky jsou velmi jednoduché. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat: novakovam687@gmail.com / 737346257 Děkuju\nkristinaoravec52@gmail.com, 14.10.2021 06:35\nJako náhradu za finanční krizi způsobenou Covid 19 nabízíme zájemcům krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé půjčky bez ověření registru s roční úrokovou sazbou stanovenou na 2,3%. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat a my vás budeme moci co nejdříve uspokojit:kristinaoravec52@gmail.com / 737346257 Děkuju\ndarinabruniova@gmail.com, 14.10.2021 06:32\nOd této chvíle se již nemusíte příliš starat o své žádosti o půjčku. Máte k dispozici krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé půjčky v rozmezí od 30 000 do 7 500 000 Kč s roční fixní úrokovou sazbou pohybující se mezi 3 a 5,2% a za velmi jednoduchých podmínek. Nabídka je plně přístupná všem a je bez ověření registru. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat: darinabruniova@gmail.com / 737346257 Děkuju\nnovakovam687@gmail.com, 14.10.2021 06:31\nPoskytujeme krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé půjčky od 30 000 do 4 000 000 Kč s možností předčasného splacení každému zájemci. Naše roční úroková sazba je stanovena na 2,1% a exekuce zákazníků není podporována. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat:novakovam687@gmail.com / 737346257\nkristinaoravec52@gmail.com, 14.10.2021 06:30\nAť už jste v platební neschopnosti nebo ne, nyní máte k dispozici krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé půjčky v rozmezí od 35 000 do 3 000 000 Kč s možností předčasného splacení. Naše roční úroková sazba je flexibilní a je stanovena na 2,1%. Pro více informací nás neváhejte kontaktovat a rádi vám vyhovíme co nejdříve: kristinaoravec52@gmail.com / 737346257 Děkuji\nStrana: < 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150 151 152 153 154 155 156 157 158 159 160 161 162 163 164 165 166 167 168 169 170 171 172 173 174 175 176 177 178 179 180 181 182 183 184 185 186 187 188 189 190 191 192 193 194 195 196 197 198 199 200 201 202 203 204 205 206 207 208 209 210 211 212 213 214 215 216 217 218 219 220 221 222 223 224 225 226 227 228 229 230 231 232 233 234 235 236 237 238 239 240 241 242 243 244 245 246 247 248 249 >\n© 2007 Divadlo Malá scéna, všechna práva vyhrazena


Krmenčík po hattricku: Třináctka je nešťastné číslo, šestnáct je lepší – ČT sport – Česká televize\nKrmenčík po hattricku: Třináctka je nešťastné číslo, šestnáct je lepší\nNejdřív titul, pak hattrick, kterým potvrdil první korunu krále střelců sezony. Takhle stylově uzavřel ročník šestnáctigólový plzeňský útočník Michael Krmenčík. Pětadvacetiletého fotbalistu potěšilo, že se nestal králem střelců jen s třinácti trefami, které měl na kontě před zápasem na Dukle.\n"Dostával jsem sms, jestli mi to není trapné být nejlepší střelec s 13 góly. Také mi to přišlo trochu blbé a chtěl jsem to číslo nechat narůst. Povedlo se mi dát šestnáct gólů a nějaká áčka (asistence). Asi je to lepší než těch třináct, to je nešťastné číslo," řekl Krmenčík novinářům po utkání 30. kola v Praze na Julisce.\nPrioritou však pro něj bylo vyhrát s Plzní ligu. "Nejdřív jsem chtěl udělat titul, až potom třeba střelce. To se mi asi povedlo naposled párkrát v dorostu. Určitě si to doma někde vystavím," konstatoval reprezentant.\nNa Julisce proti svému bývalému týmu skóroval dvakrát už v úvodní čtvrthodince a hattrick zkompletoval v 59. minutě. Spoluhráči však prý neměli instrukce, aby Krmenčíkovi víc nahrávali. "Byl jsem psaný akorát na penaltu, kdyby byla," přiznal bývalý hráč Dukly či Ostravy. "Je to můj první hattrick v lize a jsem za něj rád. Konečně," dodal.\nKrmenčíka čeká kvůli kotníku třítýdenní pauza. Plzni nepomůže ani se Spartou 3. dubna 2018\nKvůli zdravotním problémům v jarní části sezony stihl 16 branek ve 24 ligových zápasech. "Proti Spartě jsem hrál s kotníkem, který nebyl ideální. Nechal jsem si opíchnout nohu, asi jsem to neměl dělat. Tím pádem jsem marodil asi měsíc a půl," upozornil Krmenčík.\nTrenér Pavel Vrba nedopustil, aby se opakovala dva roky stará situace, kdy Viktoria už jako jistý mistr po oslavách ukončila sezonu výpraskem 0:5 na Slavii. "Řešilo se to hodně, protože tam jsme to podělali, jak jsme mohli. Tady nám trenér Vrba jasně řekl, že v úterý budeme všichni na značkách a schopni tréninku. Myslím, že všichni do jednoho člověka jsme přišli tak, jak trenér řekl. Slavili jsme jenom dva dny, i když oslavy to byly bujaré," řekl rodák z Kraslic.\nHráči Viktorie si podle něj utkání na Dukle užili. "Před zápasem jsme si řekli, že budeme hrát úplně bez tlaku. Kluci mají před dovolenou, my s Honzou Kopicem máme ještě reprezentaci. Chtěli jsme si to poslední kolo užít, což se nám podařilo. Hráli jsme dobře a soupeře jsme až na dvě tři možnosti nikam nepustili," uvedl Krmenčík, který nechtěl komentovat spekulace o svém možném letním odchodu do zahraničí.


KEMP BIJELA UVALA - KARAVAN CHERRY (karavany) - ISTRIE - POREČ - CHORVATSKO | myway.cz - dovolená\nKemp Bijela Uvala - Karavan Cherry\nPatří do světoznámého letoviska ZELENA LAGUNA, 3 km jižně od malebného města Poreč.\nPatří do světoznámého letoviska ZELENA LAGUNA, 3 km jižně od malebného města Poreč. Pololesnatý čtyřhvězdičkový kemp svou úrovní víc než odpovídá evropské kvalitě a kultuře a patří nejen v této lokalitě k nejlépe vybaveným kempům. Řadí se mezi nejluxusnější kempy Evropy. O tom svědčí i fakt, že je nositelem ocenění Camping van het jaar 1999 a 2001 (nejlepší v Evropě).\nJsou zde sprchy s teplou vodou, umývárna nádobí, velmi kvalitní sociální zařízení se stálou hygienickou službou, pekárna, stánky se zeleninou, zmrzlinou, markety, restaurace, diskotéky, tenisové kurty, ping-pong, volejbalová hřiště, basketbal, trampolíny, minigolf, bazény se sladkou vodou, tobogán, půjčovna člunů, šlapadel, jízdních kol, vodní lyžování, vodní skútry, parafly, apod. V areálu kempu je i umývárna aut. Zdravotní středisko včetně stomatologie je v místě. Je možno vzít s sebou i pejska.\nKaravany CHERRY dvouložnicové karavany se stanovými předsíněmi jsou umístěny cca 15 m od sociálního zařízení a 100 m od pláže. Jsou kompletně vybaveny pro pobyt 4-5 dospělých (mikrovlná trouba, vařič, lednice, rychlovarná konvice, nádobí (nerez, sklo, porcelán), příbory, topení+ventilátor, polštáře, deky, židle, stůl, osvětlení, gril). Nutno s sebou vzít pouze ložní prádlo (utěrky a osušky). Karavan je možno za příplatek vybavit i mobilní klimatizací. Dle velikosti a typu karavanu lze přiobjednat přistýlku pro 5. osobu. Dítě na přistýlce do 5 let ZDARMA. Karavany dosahují délky cca 5 m, šíře 2 m. Ve stanech, které navazují na karavan a jejichž šíře je 2,4 m, jsou dřevěné podlážky. Před stanem je posezení. Karavany jsou vybaveny střešní nástavbou, jako aktivní ochranu před sluncem i deštěm.


E-kniha: Švábi – Jo Nesbo | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Švábi – Jo Nesbo\nElektronická kniha: Švábi\nNorský velvyslanec v Thajsku je nalezen v jednom bangkockém hotýlku zavražděný s nožem v zádech. Kdo za jeho smrt může? Prostitutka, která ho zde měla obšťastnit? Jeho žena? Thajská mafie? Nesouvisí s jeho smrtí fotografie s dětskou ... (celý popis)\nNázev originálu: Kakerlakkene\nNorský velvyslanec v Thajsku je nalezen v jednom bangkockém hotýlku zavražděný s nožem v zádech. Kdo za jeho smrt může? Prostitutka, která ho zde měla obšťastnit? Jeho žena? Thajská mafie? Nesouvisí s jeho smrtí fotografie s dětskou pornografií, nalezené v jeho kufříku? Detektiv Harry Hole je vyslán, aby jeho smrt prošetřil. Jeho jmenování je ovšem poněkud s podivem, protože tento detektiv je po neobjasněném znásilnění své sestry ve velmi špatném psychickém stavu, pravidelně pije a jistě by se dalo najít mnoho detektivů v lepší pracovní formě. Jenomže se zdá, že právě tato jeho neschopnost někomu velmi vyhovuje a že ministerstvo zahraničí o pravdivé vyšetření případu vlastně nestojí... Detektiv po příjezdu do Thajska ovšem pít přestane a pustí se do vyšetřování s takovou vervou, že všechny zaskočí. Jde mu ovšem o život... Román z řady detektivních případů Harryho Holea, který řeší vraždu norského velvyslance v thajském hotelu.\nK elektronické knize "Švábi" doporučujeme také:\nCopyright © Jo Nesbø 1998 Published by agreement with Salomonsson Agency Translation © Kateřina Krištůfková 2013 ISBN 978-80-7473-084-9 ISBN 9788087497692 (PDF)\nJistá fáma kolující norskou komunitou v Thajsku tvrdí,\nže norský velvyslanec, který zahynul na začátku šedesá\ntých let při autonehodě v Bangkoku, byl ve skutečnosti\nza velice záhadných okolností zavražděn. Tuto fámu\nnelze na ministerstvu zahraničních věcí ověřit a tělo\nbylo zpopelněno již následujícího dne, aniž bylo pro\nvedeno oficiální ohledání.\nŽádné osoby ani události v této knize neodpovídají\nskutečným osobám či událostem. Na to je realita příliš\nBangkok, 23. února 1998\nDim nechápala to s tou kwai, nechtěla se však vyptávat. Samozřejmě věděla, že kwai je býk. Její rodina, podobně jako většina rodin z okolních hospodářství, si nemohla dovolit mít vlastního býka, proto si na dobu, kdy se měla orat rýžová políčka, najímala některého z „putovních“ býků. Až později se dozvěděla, že dívka, která s putovním býkem chodí, se nazývá také kwai a že její služby jsou součástí pronájmu. Taková byla tradice a dívka, pokud měla štěstí, natrefila na sedláka, který ji chtěl, ještě než příliš zestárla.\nNěkteří platili mizerně a posílali ji do hajzlu, jestliže si stěžovala, ostatní žalovali miss Wong, pokud jim nechtěla splnit to, co po ní žádali. Nechápali, že jakmile ji u baru „vykoupí“, má už miss Wong svůj podíl v kapse a Dim je svou vlastní paní. Svou vlastní paní. Myslela na červené šaty ve výkladní skříni. Matka měla pravdu – není to snadné, ale tak hrozné to také není.\nProklouzla mezi vozidly, musela uskočit před pick-upem s korbou plně obsazenou pískajícími chlapci, jedna zběsilá toyota jí málem přejela paty, ale pak už byla na druhé straně. Vstoupila do prázdné recepce. Wang Li vzhlédl.\n„Klidný večer?“ zeptala se.\n„Ano,“ zalhala. Wang Li to myslel dobře, Dim však neměla chuť na rozvařené nudle, které připravoval v zadní místnosti.\n„Budeš muset chvíli čekat,“ informoval ji. „Farang se chce nejdřív vyspat, zavolá, až bude připravený.“\n„Víš dobře, Wangu, že se musím vrátit zpátky do baru do půlnoci.“\n„Dej mu hodinu.“\n„Půjdu ho vzbudit,“ prohlásila.\n„Hm. Máš brusle?“\nLehce zaťukala na dveře a nasadila plachý úsměv. Na špičce jazyka už měla připravenou otázku What’s your name?. Na ťukání nikdo neodpověděl. Zaklepala ještě jednou a podívala se na hodinky. Určitě by dokázala ty šaty usmlouvat o pár stovek bahtů, ačkoli je to u Robertsona. Zmáčkla kliku a ke svému překvapení zjistila, že dveře jsou otevřené.\nByl první lednový týden a Dagfinn Torhus věděl, že s postupující zimou se počasí zlepší, že fjord zamrzne a vzduch bude sušší. Vydal se vzhůru po Drammenské ulici k ministerstvu zahraničních věcí. Kolem něj projelo několik osamělých taxíků, jinak byly ulice téměř prázdné. Však také hodiny na budově pojišťovací společnosti Gjensidige, které před ním zářily červeně na černém zimním nebi, ukazovaly teprve šest.\nPřede dveřmi vytáhl vstupní kartu. „Pozice: ředitel odboru“ stálo nad fotografií, na které byl o deset let mladší a zíral do aparátu s vysunutou bradou a cílevědomým pohledem přes skla brýlí s ocelovými obroučkami. Protáhl kartičku čtečkou, naťukal kód a odsunul těžké skleněné dveře budovy Victoria Terrasse.\nKdyž sem coby pětadvacetiletý před takřka třiceti lety přišel, nedaly se všechny dveře otevřít stejně snadno. Na Diplomatické akademii, v aspirantském kurzu ministerstva zahraničí, se nedokázal příliš začlenit do kolektivu kvůli svému širokému østerdalskému dialektu a „vidláckému chování“, jak poukázal jeden z mnoha kluků v ročníku pocházejících z Bærumu, okresu s nejvyšší průměrnou výší platů a vzdělanosti v zemi. Ostatní aspiranti byli politologové, ekonomové a právníci a jejich rodiče byli akademici, politici nebo sami náleželi ke „šlechtě“ na ministerstvu, mezi niž se nováčci toužili také zařadit. Dagfinn Torhus byl synem sedláka a měl diplom z Vysoké zemědělské školy v Åsu. Ne že by ho to nějak výrazně trápilo, věděl však, že pro další kariérní postup jsou důležité správné konexe. Svou snahu naučit se sociální kódy proto doplňoval velice tvrdou prací. Bez ohledu na společenské rozdíly měli všichni aspiranti společné pouze nejasné představy o svém budoucím směřování v životě. Věděli jediné – že se musejí držet jediného směru: vzhůru. Dagfinn Torhus vzdychl a pokývl pracovníkovi bezpečnostní agentury, který mu přisunul pod skleněnou přepážkou noviny a obálku.\n„Už tu někdo...?“\nStrážný zavrtěl hlavou.\n„Jste tu jako obvykle první, pane Torhusi. Ta obálka je z odboru centrálních systémů a technologií, dodali ji dneska v noci.“\nDagfinn Torhus ve výtahu, který ho vyvážel vzhůru budovou, sledoval, jak se rozsvěcují a zhasínají jednotlivé číslice. Kdysi ho napadla myšlenka, že každé patro symbolizuje určité období jeho kariéry, a každé ráno si ji tedy promítal.\nPřízemí představovalo první dva roky v kurzu základní diplomatické přípravy na Diplomatické akademii, ty dlouhé nezávazné diskuze o politice a historii a hodiny francouzštiny, jimiž se protrpěl.\nPrvní poschodí, to byl personální odbor. Na první dva roky byl vyslán do Canberry, potom na tři roky do Mexika. Celkem pěkná města, ano, nemohl si stěžovat. Sice jako svou preferenci uvedl Londýn a New York, jenže to byla prestižní místa, o která se ucházeli i všichni ostatní, a proto se rozhodl, že není nutné považovat to za porážku.\nVe druhém patře se vrátil zpátky do Norska, bez štědrých diet a příspěvků na bydlení, které mu předtím umožňovaly žít v jistém nadbytku. Potkal Berit, ta otěhotněla, a když bylo načase začít usilovat o vyslání na další zastupitelský úřad, byl na cestě už druhý potomek. Berit pocházela ze stejného kraje jako on sám a denně si telefonovala s matkou. Rozhodl se, že chvíli počká, a místo toho pracoval jako šílený, psal sáhodlouhé rozbory o bilaterálním obchodu s rozvojovými zeměmi, sepisoval projevy ministrovi zahraničí a ve vyšších patrech sklízel uznání. V žádném jiném státním úřadě není konkurence natolik vyhraněná jako právě v zahraničních službách, kde je hierarchie tak očividná. Dagfinn Torhus chodil každý den do kanceláře jako voják na frontu, klopil hlavu a nechával si otevřená zadní vrátka, avšak uměl pěkně vystrčit růžky, jestliže se mu naskytla příležitost někoho si podat. Dostalo se mu několika poplácání po rameni, věděl, že „si ho všimli“, a snažil se Berit vysvětlit, že by pravděpodobně mohl dostat Paříž nebo Londýn, avšak ona se poprvé v jejich doposud nedramatickém manželství postavila na zadní. Vzdal se.\nPak přišlo třetí patro a další rozbory, funkce tajemníka a zvýšení platu, než se jen tak na otočku dostal do personální rady v jedničce.\nZískat práci v personální radě bylo mimochodem na ministerstvu zahraničí něčím zvláštním, zpravidla to býval signál, že cesta vzhůru je otevřená. Něco se však přihodilo. Ve spolupráci s personálním odborem rada navrhovala žadatele na různé zahraniční posty a tato práce přímo ovlivňovala kariéru ostatních. Možná napsal své jméno na špatný zastupitelský úřad, ukázal palec dolů člověku, který se nakonec přece jen prosadil a nyní sedí kdesi nad ním a tahá za neviditelné nitky, jež řídí život Dagfinna Torhuse i ostatních na ministerstvu.\nAtle Molnes, někdejší člen Křesťanské demokratické strany, bývalý předseda finančního výboru parlamentu, byl nyní bývalý i ve všech ostatních ohledech. Ta zpráva byla natolik neuvěřitelná, že Dagfinn Torhus mimoděk pohlédl směrem k hotelu Aker, aby se ujistil, že se za záclonami nic nehýbe. Odesilatelem bylo se vší pravděpodobností norské velvyslanectví v Bangkoku. Dagfinn Torhus zaklel. Proč se tohle muselo stát právě teď, právě v Bangkoku? Má nejdřív zpravit Askildsena? Ne, ten se to dozví včas. Torhus vrhl pohled na hodinky a zvedl sluchátko, aby zavolal ministrovi zahraničí. Bjarne Møller opatrně zaklepal na dveře a otevřel. Hlasy v zasedací místnosti umlkly a obličeje se otočily k němu.\n„Tohle je Bjarne Møller, šéf oddělení vražd kriminální policie,“ představila Møllera vrchní policejní náčelnice a naznačila mu, že se má posadit.\n„A tohle je státní tajemník Bjørn Askildsen z kabinetu premiéra a ředitel odboru Dagfinn Torhus z ministerstva zahraničních věcí,“ prezentovala Møllerovi přítomné muže.\nMøller přikývl, přitáhl si židli a snažil se složit pod velký oválný dubový stůl své neuvěřitelně dlouhé nohy. Měl dojem, že mladou hladkou tvář Bjørna Askildsena viděl v televizi. Kabinet premiéra? Musí jít o malér obřích rozměrů.\n„Jsme rádi, že jste dokázal přijít tak narychlo,“ zaráčkoval státní tajemník a prsty přitom netrpělivě bubnoval do desky stolu. „Hanne, shrň mu stručně, o čem jsme tady mluvili.“\nMøllerovi zavolala vrchní policejní náčelnice před dvaceti minutami a dala mu bez bližšího vysvětlení čtvrt hodiny na to, aby dorazil na ministerstvo zahraničních věcí.\n„V Bangkoku byl nalezen mrtev Atle Molnes, pravděpodobně byl zavražděn,“ spustila vrchní policejní náčelnice.\nMøller zahlédl, jak ředitel odboru za brýlemi s ocelovými obroučkami obrátil oči v sloup, a když si vyposlechl zbytek příběhu, pochopil jeho reakci. Člověk patrně musí být policista, aby dokázal tvrdit, že muž, který byl nalezen s nožem v zádech zabodnutým nalevo od páteře, jenž pronikl levou plící do srdce, byl „pravděpodobně“ zavražděn.\n„V hotelovém pokoji ho našla jistá žena...“\n„V bordelu,“ přerušil ji muž s ocelovými obroučkami brýlí. „A našla ho kurva.“\n„Mluvila jsem s jedním svým bangkockým kolegou,“ pokračovala vrchní policejní náčelnice. „Je to rozumný člověk. Slíbil mi, že tu záležitost udrží chvíli pod pokličkou.“\nMøller se v prvotním popudu chtěl zeptat, proč by se mělo se zveřejněním informace o vraždě čekat, často rychlé uveřejnění v tisku pomáhá policii získat tipy, protože lidé si ještě všechno pamatují a také stopy jsou čerstvé. Něco mu však napovídalo, že ta otázka by byla považována za velice naivní. Místo toho se zeptal, jak dlouho počítají, že se jim podaří něco takového tutlat.\n„Doufejme, že dost dlouho na to, abychom zatím stihli vytvořit přijatelnou verzi celé události,“ odpověděl Askildsen. „Ta momentální totiž nedostačuje.“\nTa momentální? Møller se musel pousmát. Pravdivá verze tedy byla vyhodnocena a zavržena. Protože Møller se stal vedoucím oddělení vražd relativně nedávno, byl prozatím ušetřen přílišného styku s politiky, věděl však, že čím výše se člověk ve státní správě dostane, tím horší je udržet si politiky od těla.\n„Chápu, že momentální verze je nepříjemná, ale co míníte tím, že není dostačující?“\nVrchní policejní náčelnice upřela na Møllera varovný pohled. Státní tajemník se pousmál.\n„Máme málo času, pane Møllere, přesto mi dovolte, abych vás bleskově zasvětil do praktické politiky. Všechno, co nyní řeknu, je samozřejmě přísně důvěrné.“\nAutomaticky si urovnal uzel na kravatě, Møller měl dojem, že si ten pohyb vybavuje z televizních rozhovorů.\n„Takže máme poprvé v poválečné historii středovou vládu s jistou šancí na přežití. Ne proto, že by měla podporu v parlamentu, nýbrž proto, že premiér má náhodou nakročeno k tomu, stát se nejméně nepopulárním politikem v zemi.“\nVrchní policejní náčelnice a ředitel odboru se maličko pousmáli.\n„Jeho obliba ovšem spočívá na základech, které jsou stejně křehké jako kapitál všech politiků: na důvěře. Nejdůležitější není být sympatický nebo charismatický, nejdůležitější je mít důvěru. Víte, proč byla Gro Harlem Brundtlandová tak populární, pane Møllere?“\nMøller neměl tušení.\n„Ne proto, že by byla natolik šaramantní, nýbrž proto, že lidé věřili tomu, co reprezentovala. Důvěra, to je klíčové slovo.“\nVšichni kolem stolu pokyvovali. Tohle byly očividně základní informace.\n„Atle Molnes a premiér byli vzájemně velice provázáni, nejen proto, že byli blízcí přátelé, nýbrž i proto, že absolvovali podobnou politickou dráhu. Studovali spolu, společně stoupali ve straně, prosadili modernizaci mládežnické organizace strany, a dokonce spolu bydleli, když byli oba v mládí zvoleni do parlamentu. Ve chvíli, kdy se oba stali ve straně rovnocennými korunními princi, stáhl se Molnes dobrovolně o krok zpátky a premiéra plně podpořil. Díky tomu nedošlo ve straně k trýznivému osobnostnímu souboji. Právě z těchto důvodů je premiér Molnesovi samozřejmě za mnohé vděčný.“\nAskildsen si olízl rty a vyhlédl z okna.\n„Abych tak řekl, Molnes neabsolvoval kurz základní diplomatické přípravy ministerstva zahraničí a sotva by se dostal do Bangkoku, pokud by premiér nezatáhl za správné nitky. Možná to zní jako přátelská výpomoc, ale je to forma akceptované protekce, která byla zavedena a všeobecně se rozšířila za vlády sociální demokracie. Reiulf Steen se také stal velvyslancem v Chile, aniž kdy působil na ministerstvu zahraničí.“\nAskildsen obrátil pohled zpět k Møllerovi, kdesi vzadu v očích se mu roztančily živé plamínky.\n„Nemusím snad zdůrazňovat, že kdyby vyšlo najevo, že premiérův přítel a spolustraník, kterého premiér sám instaloval na takový post, byl nalezen in flagranti, a ke všemu ještě zavražděný, mohlo by to poškodit premiérovu důvěryhodnost.“\nStátní tajemník pohybem ruky naznačil, že opět předává slovo vrchní policejní náčelnici, avšak Møller se nechtěl dát:\n„Kdo má kamaráda, který nikdy nebyl v bordelu?“\nAskildsenovi poněkud ztuhl úsměv na tváři a ředitel odboru s ocelovými obroučkami brýlí si odkašlal a prohlásil:\n„Dozvěděl jste se vše zásadní, pane Møllere. Hodnocení přenechte laskavě nám. My potřebujeme, abyste zajistil, že vyšetřování tohoto případu nevezme... nešťastný obrat. Samozřejmě si všichni přejeme, aby byl vrah nebo vrahové dopaden či dopadeni, avšak okolnosti vraždy musí být prozatím udržovány v tajnosti. Pro dobro země. Rozumíte?“\nMøller pohlédl na své ruce. Pro dobro země. Sklapni. V jeho rodině nikdy moc neuměli snášet napomínání. Jeho otec to nikdy nedotáhl dál než na strážníka.\n„Zkušenosti ukazují, že pravda se dá často těžko skrývat, pane Torhusi.“\n„To je fakt. Jménem ministerstva zahraničí ponesu odpovědnost za tuto operaci já. Jak jistě chápete, jde o velice delikátní záležitost, která vyžaduje spolupráci ze strany thajské policie. Vzhledem k tomu, že je do případu zapleten premiér, získáme v Thajsku do jisté míry volnou ruku, diplomatickou imunitu a tak dále, ale doma se budeme muset držet pěkně při zemi. Proto si přejeme, abyste tam vyslal někoho, kdo bude mít ve vyšetřování značné pravomoci, kdo má zkušenosti s mezinárodní policejní spoluprací a kdo dokáže zajistit výsledky.“\nOdmlčel se a zadíval se na Møllera, který zauvažoval o tom, proč instinktivně cítí nevoli vůči byrokratům s agresivně vytrčenou bradou.\n„Mohli bychom sestavit tým...“\n„Žádný tým, pane Møllere. Čím méně halasu, tím lépe. Navíc nám vaše vrchní policejní náčelnice vysvětlila, že spolupráci s tamní policií nám sotva ulehčí, pokud tam vtrhneme s celým oddílem. Pojede tam jeden člověk.“\n„Vrchní policejní náčelnice už nám předložila jedno jméno a nám připadá, že to je dobrý návrh. Je to jeden z vašich podřízených, a proto jsme vás pozvali, abychom si poslechli, jak ho hodnotíte vy. Podle rozhovoru, který vedla vrchní policejní náčelnice se svým kolegou v Sydney, se tam prý loni pozoruhodně dobře uplatnil v souvislosti s případem vyšetřování vraždy Inger Holterové.“\n„Četl jsem o tom případu loni v zimě v novinách,“ vložil se do hovoru Askildsen. „Impozantní záležitost. To snad musí být náš člověk, ne?“\nBjarne Møller polkl. Vrchní policejní náčelnice tedy navrhla, aby do Bangkoku vyslali Harryho Holea, a předvolala Møllera, aby je ubezpečil, že Harry Hole je nejlepší člověk, jakého může jejich úřad nabídnout, ideální kandidát na tuto práci.\nMøller se rozhlédl po osobách u stolu. Politika, moc a vliv. Téhle hře nerozumí ani za mák, je mu však jasné, že svým způsobem v ní jde i o jeho vlastní dobro. Právě mu došlo, že to, co teď řekne, ovlivní jeho další kariéru. Vrchní policejní náčelnice položila hlavu na špalek tím, že navrhla jedno jméno. A jeden z těch dvou mužů ji patrně požádal, aby někdo z Holeových nejbližších nadřízených jeho kvalifikaci potvrdil. Møller pohlédl na vrchní policejní náčelnici a pokusil se interpretovat její pohled. Samozřejmě může být, že to s Holem půjde dobře. A jestliže by jim ho vymlouval, nepostavilo by to vrchní policejní náčelnici do špatného světla? Jeho by požádali, aby navrhl někoho jiného, a pak by na špalku ležela jeho vlastní hlava, pokud by to dotyčný zvoral.\nMøller pozvedl zrak k obrazu visícímu nad vrchní policejní náčelnicí, z něhož na něj prosebně shlížel Trygve Lie, generální sekretář OSN. I on byl politik. Okny viděl Møller mlhu nad domy v mdlém zimním světle, pevnost Akershus a korouhev točící se na vrcholu hotelu Continental v poryvech ledového větru.\nBjarne Møller věděl, že je zdatný policista, jenže tohle bylo něco jiného, pravidla téhle hry neznal. Co by mu poradil jeho otec? Hm, strážník Møller nikdy nemusel zaujmout k politice žádné stanovisko. Pochopil však, co všechno je vůbec nutné vzít v potaz, a zakázal synovi jít na policejní akademii, dokud nedokončí základní právnická studia. Zbytek následoval posléze. Bjarne uposlechl otcův příkaz a během promoce pak otec neustále pokašlával a poplácával syna po zádech, až ho Bjarne musel požádat, aby toho nechal.\n„Dobrý návrh,“ uslyšel Bjarne Møller svůj vlastní jasný vysoký hlas.\n„Dobře,“ přikývl Torhus. „Potřebovali jsme tak rychlé vyjádření proto, že to samozřejmě spěchá. Váš člověk musí okamžitě nechat všeho, na čem pracuje. Poletí zítra.“\nNo, možná Harry právě takovouhle práci zrovna teď potřebuje, pokusil se Møller utěšit v duchu sám sebe.\n„Omlouváme se, že vás připravíme o tak důležitého muže,“ pronesl Askildsen.\nŠéf oddělení vražd se musel držet, aby nepropukl v smích.\nNašli ho v restauraci U Schrøderů v ulici Waldemara Thraneho, ve staré ctihodné nálevně stojící u křižovatky, kde se střetávají chudší východní a bohatá západní část Osla. Spíš staré než ctihodné, má-li být upřímnosti učiněno zadost. Ctihodnost místa spočívala převážně v tom, že místním památkářům připadalo dobré uvalit ochranu na zdejší hnědé, zakouřené místnosti. Tato ochrana se však nevztahovala na klientelu: štvaný typ starých pijáků na pokraji vyhubení, věčných studentů selského původu a ztrhaných donchuanů, jimž už dávno vypršelo datum spotřeby.\nOba policisté spatřili napřímenou postavu, jak sedí pod starým obrazem Akerského kostela, ve chvíli, kdy průvan ode dveří vytvořil v kouřové cloně dočasnou škvíru. Muž měl světlé vlasy ostříhané tak nakrátko, že mu trčely vzhůru, a třídenní strniště ve vyzáblém, zbrázděném obličeji neslo náznak šedin, ačkoli dotyčnému sotva mohlo být víc než pětatřicet. Seděl sám, záda držel zpříma, na sobě kabát, jako by se každým okamžikem chystal k odchodu. Jako by pro něj půllitr, jenž stál před ním na stole, nebyl potěšením, nýbrž prací, kterou je nutné odvést.\n„Povídali, že vás najdeme tady,“ oslovil muže starší z obou policistů a posadil se na židli naproti němu. „Já jsem inspektor Waaler.“\n„Vidíte támhletoho chlápka u rohového stolu?“ zeptal se Hole, aniž vzhlédl.\nWaaler se otočil a spatřil starého vyzáblého muže hledícího do sklenky červeného vína a pohupujícího se tam a zpět. Vypadalo to, že je mu zima.\n„Říkají mu Poslední mohykán.“\nHole k nim pozvedl hlavu a zeširoka se usmál. Oči měl jako modrobílé kuličky za sítí červených žilek a pohled upřel kamsi dolů na Waalerovu hruď.\n„Mariňák,“ pronesl s přepečlivou výslovností.\n„Před mnoha lety jich tu byla nejspíš spousta, ale teď už jich moc nezbývá. Za války ho dvakrát torpédovali. Myslí si, že je nesmrtelný. Minulý týden jsem ho našel po zavírací době, jak spí ve sněhové závěji dole v Glückstadské ulici. Nikde nikdo, tma jako v pytli a minus osmnáct. Když se mi ho podařilo probrat k životu, jenom se na mě podíval a poslal mě do hajzlu.“\nHole se hlasitě zasmál.\n„Došel jsem včera večer k jeho stolu a zeptal jsem se ho, jestli si tu událost pamatuje, chci tím říct, že jsem ho vlastně zachránil před umrznutím. Víte, co mi odpověděl?“\n„Hole, Møller vás shání.“\n„Odpověděl mi, že je nesmrtelný. ‚Dokážu žít s tím, že jsem v týhle svinský zemi nežádoucí mariňák, ale je děsný, když se mnou nechce mít nic společnýho ani svatej Petr,‘ prohlásil. Slyšeli jste? Ani svatej Petr...“\n„Dostali jsme rozkaz přivést vás na ředitelství.“\nNa stole před Holem přistál se zaduněním další půllitr.\n„Zaplatím, Věro,“ pronesl Hole.\n„Dvě stě osmdesát,“ odpověděla Věra, ani se nemusela dívat na lístek.\n„Proboha,“ zamumlal mladší z obou policistů.\n„To je v pořádku, Věro.“\n„Jasně. Díky.“ Zmizela.\n„Nejlepší obsluha ve městě,“ vysvětlil jim Hole. „Někdy vás vidí, aniž byste museli mávat oběma rukama.“\nWaaler si přitiskl dlaně na uši tak, až se mu posunuly vzad, takže kůže na čele se mu napjala a vystoupila mu na ní žíla jako modrý klikatící se had.\n„Nemáme čas poslouchat tady vaše opilecké historky, Hole. Navrhuji, abyste ten poslední půllitr nechal...“\nHole opatrně přiložil půllitr k ústům a pil.\nWaaler se naklonil přes stůl a snažil se udržet hlas v klidu: „Já vás znám, Hole. A nemám vás rád. Podle mého názoru vás už měli od policie dávno vyhodit. Právě kvůli takovým týpkům, jako jste vy, ztrácí policie u lidí respekt. Jenže kvůli tomu tady teď nejsme. Přišli jsme pro vás. Šéf je hodný chlap, možná vám dá ještě jednu šanci.“\nHole si odříhl. Waaler sebou trhl a opřel se opět do židle.\n„Ukázat, co ve vás je,“ dodal mladší policista a pokusil se o chlapecký úsměv.\n„Tady vám ukážu, co ve mně je,“ usmál se Hole, přiložil půllitr opět k ústům a zaklonil hlavu.\n„Vyserte se na to, Hole!“ Waaler zrudl kolem kořene nosu a spolu s kolegou sledoval, jak Holeovi na neoholeném krku stoupá a klesá ohryzek.\n„Spokojený?“ zeptal se Hole a odložil prázdný půllitr.\n„Na váš úkol vám kašlu.“ Hole si zapnul kabát. „Jestli mi Møller něco chce, může mi zavolat nebo počkat, až přijdu ráno do práce. Já chci teď jít domů a doufám, že během příštích dvanácti hodin vaše ksichty neuvidím. Pánové...“\nHole zdvihl svých sto devadesát pět centimetrů a téměř nepatrně se zapotácel.\n„Vy arogantní hajzle,“ sykl Waaler a zhoupl se na židli vzad. „Vy svinskej ubožáku. Kdyby ti novináři, co o vás psali po té australské záležitosti, věděli, že nemáte koule...“\nMladší kolega rychle pohlédl na Waalera. Loni kolovaly po policejní akademii fámy o několika mladých levicových radikálech, které zabásli za pití piva na veřejnosti a které v cele zmlátili pomeranči zabalenými do mokrých ručníků.\n„Loajalita vůči sboru vám nikdy nic neříkala, Hole,“ ušklíbl se Waaler. „Myslíte jenom sám na sebe. Všichni vědí, kdo řídil to auto nahoře na Vinderen a proč si jeden dobrý policajt rozčísl lebku vedví o sloup. Protože jste ožrala a řídil jste opilý, Hole. Můžete být zatraceně rád, že se ve sboru zametla fakta pod koberec. Kdyby nechtěli brát ohledy na rodinu toho kluka a pověst policie...“\nMladší policista byl nový a každý den se učil nové věci. Tohoto odpoledne se například naučil, že je velká hloupost houpat se na židli, pokud někoho urážíte, protože jste pak absolutně bezbranný, jestliže dotyčný najednou poskočí vpřed a zasadí vám pravačkou direkt přímo mezi oči. Protože lidi se kácejí u Schrøderů k zemi celkem často, rozhostilo se v lokále ticho jen na několik vteřin a poté to tu opět začalo hučet hovory.\nKolega pomohl Waalerovi na nohy. Z Holea stihl zahlédnout už jen šosy kabátu vlající ve dveřích.\n„No, po osmi pivech to nebylo špatné, co?“ podotkl, ale bleskově sklapl, když se střetl s Waalerovým pohledem. Harryho nohy rázovaly nedbale po náledí v Dovreské ulici. Klouby na ruce ho nebolely, jak bolest, tak lítost měly návštěvní hodiny až od zítřejšího rána.\nNepil v pracovní době. Zatím ne. Ačkoli dřív tomu tak bývalo a doktor Aune tvrdil, že každý nový relaps začíná tam, kde skončil ten předchozí.\nTen bělovlasý otylý klon Petera Ustinova se smál tak, až se mu třásla dvojitá brada, když mu Harry vysvětlil, že se vyhýbá svému starému nepříteli Jimu Beamovi a pije jenom pivo. Protože pivo nemá moc rád.\n„Už jsi byl na dně a ve chvíli, kdy otevřeš láhev, tam budeš znovu. Neexistuje nic mezi tím, Harry.“\nV každém případě chodíval domů po svých, zpravidla se dokázal svléknout a dostat se pak do práce. Vždycky to tak nebývalo. Harry tomu říkal mezistupeň. Potřeboval jen maličko otupit, aby usnul, to bylo vše.\nMinul dívku v černé kožešinové čepici, která ho pozdravila. Někdo známý? Loni na jaře ho zdravilo víc lidí, zvlášť po tom rozhovoru v pořadu Jedenadvacítka, kde se ho Anne Grosvoldová zeptala, jaké to je, zastřelit sériového vraha.\n„No, lepší než sedět tady a odpovídat na takovéhle otázky,“ ušklíbl se a ta věta se stala jarním hitem, nejcitovanějším výrokem, který předčil i výroky mnoha politiků.\nHarry zastrčil klíč do zámku u vrat. Sofiina ulice. Nebylo mu úplně jasné, proč se letos na podzim přestěhoval do čtvrti Bislet. Možná proto, že sousedé na Tøyenu na něj začali hledět úkosem, začali si od něj udržovat odstup, který on sám zpočátku považoval za respekt.\nTady ho sousedé sice nechávali na pokoji, ale vycházeli na chodbu a kontrolovali, zda je všechno v pořádku, jestliže někdy večer výjimečně minul na schodišti jeden stupeň a po zádech se skutálel na nejbližší podestu.\nTo kutálení pozadu začalo až v říjnu, poté, co v souvislosti s případem Ses ustrnul na mrtvém bodě. V té chvíli mu jaksi došel vzduch a opět se mu začaly zdát sny. A on znal jenom jeden způsob, jak si je udržet od těla.\nSnažil se dát se do kupy, vzal Ses na chatu do Raulandu, ale ta byla po tom hrozném znásilnění uzavřená a nesmála se stejně lehce jako předtím. Zavolal proto několikrát tátovi, nebyly to dlouhé hovory, stačily však na to, aby Harry pochopil, že otec chce mít pokoj.\nHarry za sebou zavřel dveře od bytu, zavolal, že je doma, a spokojeně pokývl, když mu nikdo neodpověděl. Přízraky přicházejí ve všech podobách, avšak dokud ho neočekávají v kuchyni už při návratu domů, existuje šance, že se v noci klidně vyspí.\nHarry vykročil ze dveří a mráz ho udeřil do tváře tak prudce, až mimoděk zalapal po dechu. Vzhlédl k červenajícímu nebi mezi domy a otevřel ústa, aby mu z nich vyvanula pachuť žluči a zubní pasty Colgate.\nNa Holbergově náměstí stihl tramvaj, která právě přirachotila Welhavenovou ulicí. Našel si volné sedadlo a rozložil si deník Aftenposten. Další pedofilní případ. Během posledních tří měsíců je to už třetí a všechno Norové přistižení při činu v Thajsku.\nÚvodník připomínal premiérův slib z volební kampaně, že se zintenzivní vyšetřování sexuálně motivovaných trestných činů, a to i v zahraničí, a rozvíjel úvahy o tom, kdy se v tomto ohledu dočkáme nějakých výsledků.\nV komentáři tvrdil státní tajemník Bjørn Askildsen z kanceláře premiéra, že se nadále pracuje na uzavření dohody s Thajskem o místním vyšetřování norských pedofilů a že lze počítat s rychlými výsledky, jakmile tato dohoda vznikne.\n„Spěchá to!“ zněl závěr redaktora Aftenposten. „Lidé čekají, že se něco stane. Křesťanský premiér nemůže přece přihlížet pokračování takového svinstva.“ „Vstupte!“\nHarry otevřel a pohlédl přímo do zívajících úst Bjarneho Møllera, který se právě protahoval na židli, až mu dlouhé nohy trčely zpod psacího stolu.\n„Podívejme se. Čekal jsem vás včera, Harry.“\n„Dostal jsem zprávu.“ Harry se posadil. „Nechodím do práce, když piju. A obráceně. Taková zásada, kterou jsem si stanovil.“ Mělo to vyznít ironicky.\n„Policista je policistou dvacet čtyři hodin denně, Harry, ať už střízlivý, nebo opilý. Musel jsem přemluvit Waalera, aby na vás nesepsal hlášení, chápete?“\nHarry pokrčil rameny, aby tím naznačil, že k té záležitosti už nemá co dodat.\n„Dobře, Harry, nebudeme to teď dál rozmazávat. Mám pro vás práci. Práci, o které si myslím, že si ji nezasloužíte, ale kterou mám přesto v úmyslu vám svěřit.“\n„Potěší vás, jestliže vám řeknu, že o ni nestojím?“ zeptal se Harry.\n„Nechte si tohle marlowovské číslo, Harry, nehodí se to k vám,“ odtušil Møller bryskně. Harry se ušklíbl. Věděl, že ho má šéf rád.\n„Ještě jsem vám ani nepověděl, oč jde.“\n„Vzhledem k tomu, že pro mě v mém volnu posíláte kolegy, aby mě přivedli, mi je jasné, že nejspíš nepůjde o řízení dopravy.“\n„Přesně tak. Proč mě tedy nenecháte domluvit?“\nHarry se krátce a suše zasmál a naklonil se na židli vpřed.\n„Řekneme si to pěkně od plic, šéfe?“\nOd kterých plic, od těch vašich prohulených? málem se zeptal Møller, ale nakonec jen přikývl.\n„Nejsem zrovna teď člověk vhodný pro velké úkoly, šéfe. Předpokládám, že sám vidíte, jak to momentálně funguje. Že to nefunguje. Nebo jen tak tak. Dělám svoji práci, ty rutinní věci, snažím se ostatním nepřekážet a do kanceláře a z kanceláře chodím střízlivý. Být na vašem místě, svěřil bych ten případ někomu jinému.“\nMøller vzdychl, přitáhl s námahou kolena k tělu a vstal.\n„Pěkně od plic, Harry? Kdyby to záleželo na mně, dostal by ten případ někdo jiný. Jenže oni chtěli vás. Proto by mi dost pomohlo, kdybyste...“\nHarry pozorně vzhlédl. Bjarne Møller mu během posledního roku pomohl z několika malérů a Harry věděl, že je jen otázkou času, kdy bude muset začít dluhy splácet.\n„Počkejte! Jací oni?“\n„Lidi na vyšších postech. Lidi, kteří by mi ze života dokázali udělat peklo, kdyby nedostali, co chtějí.“\n„A co dostanu já, pokud vyhovím?“\nMøller svraštil obočí, jak nejvíc dokázal, jenže vždycky mu činilo problémy zařídit to tak, aby jeho upřímný chlapecký obličej vypadal dostatečně nesmlouvavě.\n„Co dostanete vy? Budete dostávat výplatu. Po tu dobu... Co dostanete vy, krucinál!“\n„Mně už to začíná docházet, šéfe. Někdo z těch lidí, o kterých jste mluvil, je toho názoru, že tenhleten Hole, co to tak pěkně loni vyřídil v Sydney, musí být ale bedna, a vaším úkolem je jenom ho přemluvit, aby tu práci vzal. Mýlím se?“\n„Harry, buďte tak hodný a nepřehánějte příliš.“\n„Nemýlím se. Nemýlil jsem se ani včera, když jsem viděl ten Waalerův rypák. Proto jsem si to přes noc dobře promyslel a tady je můj návrh: Budu hodnej kluk, postavím se na startovní čáru, a až skončím, dáte mi na dva měsíce dva vyšetřovatele na plný úvazek a neomezený přístup ke všem informacím a do všech databází.“\n„Vy víte, o čem mluvím.“\n„Jestli jde pořád o to znásilnění vaší sestry, lituju, Harry. Předpokládám, že si pamatujete, že ten případ byl odložen.“\n„Pamatuju si to, šéfe. Pamatuju si to hlášení, ve kterém stálo, že má Downův syndrom, a že proto není nepředstavitelné, že si to znásilnění mohla vymyslet, aby tím zakryla skutečnost, že otěhotněla s náhodnou známostí. Jo, díky, to si pamatuju.“\n„Neexistovaly žádné stopy...“\n„Měla v úmyslu to udržet v tajnosti. Proboha, byl jsem v jejím bytě na Sognu a náhodou jsem našel v koupelně v koši na špinavé prádlo její podprsenku nasáklou krví. Musel jsem ji donutit, aby mi ukázala ňadro. Pachatel jí uřízl bradavku a ona víc než týden krvácela. Moje sestra si myslí, že všichni lidi jsou jako ona, a když jí tenhleten chlápek v obleku zaplatil večeři a pak se jí zeptal, jestli by se s ním nechtěla podívat v jeho hotelovém pokoji na film, říkala si jenom, že je moc hodný. A i kdyby si pamatovala číslo toho hotelového pokoje, už by tam stejně od té doby bylo stokrát vyluxováno, vytřeno a převlečeno. Pak těžko hledat nějaké stopy...“\n„Nikdo si nevzpomíná na zakrvácená prostěradla...“\n„Já jsem v jednom hotelu pracoval, šéfe. Překvapilo by vás, kolik zakrvácených prostěradel převléknete za pár týdnů. Kurva, lidi furt krvácejí.“\nMøller zavrtěl energicky hlavou.\n„Je mi líto. Dostal jste šanci to dokázat, Harry.“\n„Ne dostatečnou, šéfe. Nestačilo to.“\n„Nikdy to nestačí. Jenže jednou je potřeba to utnout. S našimi možnostmi...“\n„Dejte aspoň mně osobně volnou ruku. Na měsíc.“\nMøller náhle zvedl hlavu a přimhouřil oko. Harry věděl, že ho prokoukl.\n„Vy jeden mizero, vy jste ten případ chtěl celou dobu, je to tak? Jenom jste potřeboval nejdřív trochu vyjednávat!“\nHarry vystrčil spodní ret a pokýval hlavou ze strany na stranu. Møller vyhlédl z okna. Potom vzdychl.\n„Dobrá, Harry. Uvidíme, co zmůžu. Ale jestli to zpackáte, budu nucen přijmout pár rozhodnutí, o kterých se několik lidí tady ve sboru domnívá, že jsem je měl přijmout už dávno. Víte, co to znamená?“\n„Až moc dobře, šéfe,“ usmál se Harry. „Co je to za práci?“\n„Doufám, že máte vyčištěný letní oblek a že si pamatujete, kde máte uložený pas. Váš spoj odlétá za dvanáct hodin a poletíte daleko.“\n„Čím dál, tím líp, šéfe.“ Harry seděl na židli u dveří mrňavého chráněného bytu na Sognu. Jeho sestra seděla u okna a hleděla na sněhové vločky v kuželu světla pod lampou veřejného osvětlení. Několikrát popotáhla. Protože byla obrácená zády, nedokázal Harry odhadnout, jestli popotahuje kvůli nachlazení nebo kvůli loučení. Bydlí tu teď už druhým rokem a celkem se jí tu daří. Přímo po tom znásilnění a potratu si Harry sbalil trochu oblečení a toaletní potřeby a nastěhoval se k ní, avšak po pouhých několika dnech mu řekla, že to stačilo. Že už je velká holka.\n„Je to ten...“\nHladil ji po vlasech a cítil, jak mu vlhne límec trička. Kufr byl sbalený. Harry zatelefonoval Aunemu a sdělil mu, že letí služebně do Bangkoku. Aune tak úplně nevěděl, co by na to měl říct, a Harry netušil, proč mu to vlastně volal. Možná proto, že je fajn dát vědět někomu, o němž si člověk myslí, že by ho mohl shánět? Volat obsluze u Schrøderů by asi zrovna nebyl dobrý nápad.\n„Jsem na dobré cestě.“ Když Harry nakládal kufr do zavazadlového prostoru taxíku, stál u domovní zdi ubytovny o kus výš v ulici jeden z jejích obyvatel, třásl se zimou v obepnuté džínové bundě a přitom pobafával ze špačku cigarety.\n„Say no more...“\nUkázal Harrymu zdvižený palec a mrkl. Harry si od ženy za odbavovací přepážkou vzal letenku a otočil se.\n„Dagfinn Torhus z ministerstva zahraničí. Chceme vám jen popřát hodně štěstí. A zároveň se ujistit, že jste pochopil delikátní povahu toho... poslání. Celé se to přece jenom seběhlo dost narychlo.“\n„Dobře. Diskrétnost je důležitá. Nikomu nevěřte. Ani lidem, kteří se budou vydávat za pracovníky ministerstva zahraničí. Může se ukázat, že jsou například..., no třeba z Dagbladet.“\nHarry si posunul sluneční brýle a rozhlédl se po řadě taxíků stojících před mezinárodním letištěm Don Muang. Měl pocit, že právě vstoupil do koupelny, kde někdo před chviličkou vypnul horkou sprchu. Věděl, že tajemství toho, jak se dá snášet vysoká vlhkost vzduchu, zní vykašlat se na ni. Pot se prostě musí nechat stékat a člověk musí myslet na něco jiného. Horší to bylo se světlem. Pronikalo mu levnými zatmavenými plastovými brýlemi přímo do očí zastřených alkoholem a způsobovalo mu bolest hlavy, která doposud jen doutnala ve spáncích.\n„250 baht ol metel taxi, sil?“\nHarry se snažil soustředit se na to, co mu taxikář stojící před ním říká. Let byl utrpením. V knihkupectví na letišti v Curychu prodávali jenom německé knížky a v letadle promítali během cesty Zachraňte Willyho 2.\n„Klidně zapněte taxametr,“ odvětil Harry.\nMnohomluvný Dán, který v letadle seděl vedle něj, se rozhodl přehlížet skutečnost, že je Harry našrot, a zahrnoval ho radami, jak se člověk nemá nechat v Thajsku napálit – očividně nevyčerpatelné téma. Nejspíš byl toho názoru, že Norové jsou okouzlující naivové a že je povinností každého Dána zachraňovat je před podvodníky.\n„U všeho musíte smlouvat,“ vnucoval Harrymu. „O to jde, chápete?“\n„A když nebudu?“\n„Pak tím uškodíte nám ostatním.“\n„Přispějete tím ke zvýšení cen, což Thajsko prodraží pro ty, kteří tam přijedou po vás.“\nHarry si taxikáře blíže prohlédl. Měl na sobě béžovou košili značky Marlboro a nové kožené sandály. Je třeba rychle sehnat další alkohol.\n„Surasak Road 111,“ uvedl Harry a řidič se usmál, naložil kufr do zavazadlového prostoru a přidržel Harrymu dveře. Ten se vsoukal dovnitř a konstatoval, že volant je napravo.\n„V Norsku nadáváme na to, že Britové trvají na jízdě vlevo,“ okomentoval to ve chvíli, kdy najížděli na dálnici. „Ale nedávno jsem slyšel, že na světě jezdí víc lidí vlevo než vpravo,“ dodal. „Víte proč?“\nŘidič mrkl do zpětného zrcátka a úsměv se mu ještě víc rozšířil.\n„Surasak Road, yes?“\n„Protože se vlevo jezdí v Číně,“ zamumlal Harry a byl rád, že dálnice prochází tou poněkud mlžnou mrakodrapovou krajinou jako rovná šedá šipka. Cítil, že by mu stačilo jen pár prudkých zatáček, aby vyhodil na sedadlo vaječnou omeletu společnosti Swissair.\n„Proč nemáte zapnutý taxametr?“\n„Surasak Road, 500 baht, yes?“\nHarry se opět pohodlně opřel a vzhlédl k nebi. Tedy vlastně jen vzhlédl, protože nebe vidět nebylo, pouze mlhavá klenba prosvěcovaná sluncem, které také nezahlédl. Bangkok, město andělů. Andělé tu nosí roušky, krájejí vzduch nožem a snaží se vzpomenout si, jakou barvu kdysi nebe mívalo.\nMusel usnout, protože když otevřel oči, stáli. Narovnal se a spatřil, že jsou obklopeni automobily. Podél chodníků se těsnaly malé otevřené krámky a dílny a všude se to hemžilo lidmi, kteří do jednoho vypadali, že vědí, kam mají namířeno, a spěchají, aby se tam dostali. Řidič stáhl okénko a s hudbou z rádia se smísila kakofonie městských zvuků. V autě to zavanulo exhalacemi a potem.\nŘidič zavrtěl s úsměvem hlavou.\nHarrymu zakřupalo mezi zuby. Cože to jenom četl? Že veškeré olovo, které člověk vdechne, se dříve nebo později dostane do mozku? A člověk pak kvůli tomu začne zapomínat. Nebo ho postihne psychóza?\nJako zázrakem se najednou fronta vozidel pohnula. Motocykly a mopedy kolem nich probzučely jako vzteklý hmyz a vrhly se do křižovatek pohrdajíce smrtí. Harry napočítal čtyři téměř jednoznačné potenciální dopravní nehody.\n„Neuvěřitelné, že to nedopadne špatně,“ pronesl, aby něco řekl.\nŘidič pohlédl znovu do zpětného zrcátka a zeširoka se usmál. „Dopadne to špatně. V mnoha případech.“\nKdyž konečně zastavili před policejní stanicí na Thanon Surasak, byl už Harry rozhodnutý: tohle město se mu nelíbí. Zadrží dech, vyřídí ten úkol a poletí prvním a ne nutně nejlepším spojem zpátky do Osla. „Vítejte v Bangkoku, Hally.“\nPolicejní ředitel byl malý a snědý a očividně se rozhodl předvést, že i v Thajsku umějí zdravit západním způsobem. Stiskl Harrymu dlaň a energicky mu potřásl rukou, přitom se usmíval od ucha k uchu.\n„Omlouvám se, že jsme vás nemohli vyzvednout na letišti, jenže doprava v Bangkoku...“ Rozhodil rukama směrem k oknu za sebou. „Na mapě to sice není tak daleko, ale...“\n„Vím, co tím míníte, sir,“ odpověděl Harry. „Na ambasádě povídali totéž.“\nStáli proti sobě a dál už nic neříkali. Policejní ředitel se usmíval. Ozvalo se zaklepání na dveře.\nVe dveřích se objevila vyholená hlava.\n„Pojďte dál, slečno Crumleyová. Ten norský detektiv právě dorazil.“\nHlava dostala tělo a Harry musel dvakrát mrknout, aby se ujistil, že vidí dobře. Slečna Crumleyová měla široká ramena a byla téměř stejně vysoká jako Harry, na hlavě ani vlásek, zato však v obličeji výrazné čelistní svaly a pár sytě modrých očí nad rovnými úzkými rty. Oblečena byla do světle modré košile od uniformy, obřích tenisek značky Nike a sukně.\n„Liz Crumleyová, vrchní komisařka oddělení vražd,“ představil ji policejní ředitel.\n„Prý jste zatraceně dobrej kriminalista, Harry,“ pronesla Liz Crumleyová širokou americkou angličtinou a rozkročila se naproti němu s rukama v bok.\n„No, nevím, jestli zrovna...“\n„Že ne? Něco na tom asi musí být, když vás sem poslali přes půlku zeměkoule, nemyslíte?“\nHarry opět zpola přivřel oči. Ze všeho nejmíň teď potřeboval příliš horlivou ženskou.\n„Přijel jsem, abych tady pomohl. Pokud tedy můžu nějak pomoct.“ Donutil se k úsměvu.\n„V tom případě je možná načase, abyste vystřízlivěl, Harry.“\nPolicejní ředitel se za jejími zády hlasitě a tence zasmál.\n„Jsou takoví,“ vysvětlila Liz Crumleyová hlasitě a zřetelně, jako by ředitel nebyl přítomen. „Dělají, co můžou, aby nikdo neztratil tvář. Právě teď se policejní ředitel snaží zachránit vaši čest tím, že se tváří, jako že žertuju. Jenže já nežertuju. Nesu odpovědnost za oddělení vražd, a když se mi něco nelíbí, řeknu to rovnou. To poslední se tady v Thajsku považuje za špatný zvyk, ale já to tak dělám už deset let.“\nHarry oči úplně zavřel.\n„Podle rudé barvy ve vašem obličeji je mi jasné, že vám tohle připadá trapné, Harry, jenomže já nepotřebuju opilé kriminalisty, to jistě chápete. Vraťte se sem zítra. Najdu někoho, kdo vás odveze do bytu, ve kterém budete bydlet.“\nHarry zavrtěl hlavou a odkašlal si: „Fobie z létání.“\n„Mám fobii z létání. Pomáhá mi na to gin s tonikem. A obličej mám rudý proto, že se mi teď ten gin začal odpařovat kožními póry.“\nLiz Crumleyová na něj dlouze hleděla. Pak se podrbala na lesklé lebce.\n„To je mrzuté, detektive. A co pásmová nemoc?“\n„Čilý jako rybička.“\n„Fajn. Zajedeme do toho bytu cestou na místo činu.“ Byt, který mu zapůjčila ambasáda, se nacházel v módním obytném komplexu přímo naproti hotelu Šangri-La. Byl mrňavý a spartánsky zařízený, byla v něm však koupelna a větrák nad postelí a skýtal výhled na mohutnou a hnědou řeku Chao Phraya tekoucí dole. Harry


Co dělat, když se trávníku nedaří: Vysaďte místo trávy půdopokryvné rostliny | Prima Living\nAutor: istock.com půdokryvné rostliny\nTěžko můžeme očekávat, že naše zahrada bude pokrytá dokonalým trávníkem v každém koutě, například pod korunami vzrostlých stromů. Především ve stínu se trávě nedaří a vznikají nevzhledná místa s řídkými zbytky travin a mechem. Nebo jsou to naopak výslunné holiny se suchou a nekvalitní půdou. Pokud však na podobná místa vysadíte některé půdopokryvné rostliny nebo dřeviny, mohou vzniknout půvabná zákoutí, krásně zelená nebo dokonce plná květů.\nVe stínu vzrostlých stromů\nPokud chcete vysadit rostliny, jako podrost vysokých stromů, musíte počítat se stínem, ale i s kořeny, které budou mladým rostlinám velkou konkurencí. Také je nutné si uvědomit, že pod stromy není možná zásadní úprava terénu, aby nedošlo k poškození stromů a jejich kořenového systému. Největší problém představují jehličnany, pod kterými je nejen hluboký stín, ale také značně kyselá půda.\nNízká rostlinka, která dobře snáší kořenovou konkurenci i stín. Vykvétá žlutými kvítky a není nijak náročná na živiny.\nAutor: istockphoto.com Mochnička (Waldsteinia)\nJedna z nejznámějších lesních rostlin, která vyžaduje stín, kyselejší a kyprou půdu. Konvalinka vykvétá během května a června nádhernými a vonnými květy, které bývají v lesích bohužel téměř plošně ničeny nájezdy obchodníků s oblíbenými jarními květy.\nAutor: istockphoto.com Konvalinka vonná (Convallaria majalis)\nVelmi rozšířená lesní rostlina. Roste ve stínu či polostínu, většinou listnatých lesů. Upřednostňuje humózní, vlhké a slabě zásadité půdy. Na zimu zatahuje, raší v únoru a vykvétá od března do května\nAutor: istockphoto.com Kopytník evropský (Asarum europaeum)\nVelmi nenáročný keř, který dobře roste i ve stínu stromů, ovšem i na slunci. Rychle se rozrůstá do šířky, snadno odnožuje. Vykvétá nenápadnými kvítky, až po odkvětu se stává dekorativním, díky četným, většinou bílým bobulím. Jako půdopokryvný je nejlepší pámelník Chenaultův, který dorůstá pouze do výšky 50-70 cm a má růžovo fialové bobule.\nAutor: istockphoto.com Pámelník (Symphoricarpos)\nPomocí dlouhých oddenků se rychle rozrůstá, proto se na pokrytí půdy výborně hodí. Vykvétá fialovými, většinou listy překrytými květy. Škornice má tu výbornou vlastnost, že dobře snáší suchý stín. Nepotřebuje téměř žádnou péči.\nAutor: istockphoto.com Škornice (Epimedium)\nVýslunná suchá místa\nTaké slunná a suchá místa se pro výsev zeleného trávníku nehodí. Trávník pak během léta žloutne a zasychá. Mnohem vhodnější variantou budou rostliny, kterým takové podmínky nevadí.\nAromatická bylinka s plazivou lodyhou. Mateřídouška má ráda suché a výslunné stanoviště a písčitou, chudší půdu. Vykvétá od května až do srpna, kouzelnými vonnými květy fialkové barvy. Patří mezi významné medonosné rostliny.\nAutor: istockphoto.com Mateřídouška úzkolistá (Thymus serpyllum)\nVynikající náhrada trávníku. Plazivý drobný keřík má tmavě zelené vejčité listy a vykvétá během dubna až května jasně fialovými kvítky. Barvínek roste výborně na neúrodné, spíše kyselejší půdě na plném slunci i v polostínu.\nAutor: istockphoto.com Barvínek menší (Vinca minor)\nSkalníkům se daří dobře i na suchých a nekvalitních půdách. Nízké druhy skalníků se k pokrytí takových míst využívají velmi často. Jsou to keříky s tmavě zelenými drobnými lístky, které vykvétají drobounkými bílými kvítky a na podzim je zdobí červené bobule, které milují ptáci.\nAutor: istockphoto.com Skalník (Cotoneaster)\nČlánek je zařazen v: půdopokryvné , půdokryvné , stín pod stromy , suché místo , na slunci , Mochnička (Waldsteinia) , Konvalinka vonná (Convallaria majalis) , Kopytník evropský (Asarum europaeum) , Pámelník (Symphoricarpos) , Škornice (Epimedium) , Mateřídouška úzkolistá (Thymus serpyllum) , Barvínek menší (Vinca minor) , Skalník (Cotoneaster)\nBohyška je nenáročná trvalka do stínu. Bude se jí dařit i na severním balkonu\nPablen kraňský je jedovatý a zároveň léčí. Kvete do konce června v bukových lesích


Prostějov | Člověk v tísni\nČlověk v tísni Sociální integrace Olomouc Prostějov\nZačátky působení společnosti Člověka v tísni v Olomouckém kraji začínají rokem 2001. V té době řešil Prostějov složitou situaci v kolonii U Svaté Anny, v níž tehdy žilo v nevyhovujících podmínkách přibližně 250 lidí. Část z nich nakonec získala od města náhradní bydlení v Prostějově, část se přestěhovala do rodinných domků v okolních obcích.\nSituace na Prostějovsku je typická tím, že většina romské komunity žije na venkově.\nJednoznačně vysoce problémovým aspektem venkovského prostředí je zdvojení mechanismů sociálního vyloučení.\nRomové obývají vesnice, jejichž obyvatelé jsou sami o sobě ve velkém riziku sociálního vyloučení, neboť se jedná vesměs o hůře dostupná místa, z nichž vymizela základní infrastruktura, kde nejsou opravovány ani stavěny nové domy, neexistují žádné pracovní příležitosti. Významná je skutečnost, že mnozí obyvatelé, a s nimi i Romové, jsou více závislí na práci, kterou nabízí město Prostějov, nikoliv, jak by asi bylo logické, na všudypřítomném zemědělství. Zemědělství, které skýtá pracovní příležitosti jen v omezené míře, i sezónní práce v zemědělství bývají většinou pokryty stálými zaměstnanci.\nTo má za následek dlouhodobou nezaměstnanost, zvyšování chudoby u těchto obyvatel, vysokou míru zadluženosti spojenou s nízkou finanční gramotností, neuspokojivou bytovou situaci, protože lidé často o své domy přichází v exekucích a prostorové vyloučení.\nNaše činnost je v současnosti zaměřená na terénní sociální práci, která pokrývá také nejčastěji řešenou dluhovou problematiku, dále pak na sociálně aktivizační služby pro rodiny s dětmi, podporu vzdělávání a kariérní poradenství. Od roku 2012 ve třech vybraných lokalitách na Prostějovsku působí komunitní pracovník.\nKonzultační hodiny pro veřejnost bez objednání: Úterý 13 - 16 h., Čtvrtek 8 - 12,30h.\nKontakty na jednotlivé pracovníky naleznete v sekci kontakty:


Buďte blíž projektu SoundCzech/Czech Music Office | frontman.cz\nredakce - St, 06.09.2017 - 11:00\nBuďte blíž projektu SoundCzech/Czech Music Office\nV dubnu 2017 došlo k důležité události v historii českého hudebního průmyslu. Za účelem podpory české hudební scény vznikla proexportní kancelář SoundCzech/Czech Music Office. Jestli chcete být přímo u zdroje, vyrazte v úterý 12. září od 11 hodin do pražského klubu Café V lese na tiskovou konferenci.\nNa místě bude o pozadí projektu informovat ředitelka Institutu umění – Divadelního ústavu Pavla Patrová. Ředitel Czech Music Office Márton Náray představí cíle proexportní kanceláře v kontextu evropských proexportních kanceláří a směřování Evropské unie. Dostanete informace nejen o už proběhlých aktivitách, ale zejména aktivitách současných a plánovaných v roce letošním a příštím.\nUvažujete o tom, že byste se mohli stát partnery tohoto projektu? Další důvod navíc si na tohle dopoledne najít čas. Účast případně potvrzujte na email: monika.klementova@czechmusicoffice.com.\nTagy Czech Music Office Márton Náray\nProgram SoundCzech – Connect podpoří hudebníky i letos\nNajděte svůj příběh a zlepšete texty na workshopech SoundCzech


Výsledky hledání - "se"\nPodzimní kozačkyStěhování do Brna a aklimatizace mi vzala spousty času. Tak jsem zase dala novou fotku až teď ;) 4 komentářů5241 zobrazení\nzmyselna 3 komentářů36 hlasů3091 zobrazení\nLee na dovolenéchtěli by jste tam být se mnou? :P 4 komentářů2884 zobrazení\nVkročení do nového rokui když se moc vesele netvářím :))) 18 komentářů3265 zobrazení\npo dlouhém dni jsem osvobodila své nožky z kozaček... 2 komentářů3397 zobrazení\nve vlakuVypravili jsme se na celodenní výlet.... 6 komentářů3435 zobrazení\nVýhraKonečně jsem rozbalila balíček a momentálně není čas na focení, takže až po zkouškovém ;) a nebo i dřív. 3369 zobrazení\nMoje nové černé punčošky se vzorkemHadí punčošky 2157 zobrazení\nMoje výherní punčoškyMoje výhra. Krásné černé pruhované punčošky co jsem vyhrála. 1 komentářů2600 zobrazení\nMoje sestřičky v černých silonkách 2 komentářů6 hlasů3991 zobrazení\nDalší moje fotečka s výhrou.Moje kávové punčošky jsou krásné moc hezky se nosí ještě jednou díky za podporu a vaše hlasy. 2 komentářů2143 zobrazení\nAhoj to jsou moje kávové punčošky které jsem si vybrala ve výhře. Holt mám ráda kávu...Punčošky café laté dáte si?? 2 komentářů1961 zobrazení\nSe satickama :-) 3 komentářů2850 zobrazení\nsediveSedive puncochy 5 hlasů1359 zobrazení\nKonečně jsem přezula na letní ;-) 4 komentářů4974 zobrazení\ntělové se švem a blush botky :) 7 komentářů6 hlasů3112 zobrazení\npuntíkybyla poptávka po fotkách nožek víc zblízka, tak tady je máte ;)\nPS: punčošky z nejpříjemnějšího materiálu co jsem na sobě kdy měla, náhodou nalezené v Marks&Spencer :) 9 komentářů15 hlasů3531 zobrazení\n4 komentářů4733 zobrazení\nLemur na gauči ;-) 9 komentářů8272 zobrazení\nDěkuji za vaše lednové hlasy ;-) 2 komentářů4037 zobrazení\nNa přání v černých lesklých (vyjímečně s brýlemi ;-) ) 3 komentářů4056 zobrazení\nPosezení na kuchyňském stole 3 komentářů4403 zobrazení\nZatěžovací zkouška nových kozaček ;-) 2 komentářů3192 zobrazení\nPosezení na kuchyňském stole, tentokrát bez kozaček 5 komentářů6171 zobrazení\n86 obrázků na 4 stránkách 1 2 3 4