Premiéra: Neděle 27. 10. 2013 na ČT2\n00:00:18 V úvodu magazínu přineseme reportáž\n00:00:21 ze svěcení nového kostela v Bukovanech.\n00:00:24 Do Olomouce zavítáme na ?Noc žalmů?,\n00:00:26 navštívíme kapucínský klášter\n00:00:28 stojící na jednom rušném pražském náměstí,\n00:00:32 v cyklu ?Fary? se se studenty brněnského Biskupského gymnázia\n00:00:34 vydáme do Opatova,\n00:00:36 představíme spirituála Josefa Prokeše,\n00:00:39 a s autorkou knihy "Tichá srdce?\n00:00:41 pronikneme do tajů několika klášterů.\n00:00:46 V malé vesnici Bukovany na Hodonínsku\n00:00:51 se přesně před týdnem konala velká slavnost.\n00:00:54 Světil se tam zbrusu nový kostel,\n00:00:57 na který místní čekali celou věčnost.\n00:00:59 Na tom by ještě nebylo nic tak zvláštního,\n00:01:02 kdyby jej na vlastní náklady nenechal postavit jeden člověk.\n00:01:07 Vydělané peníze, dobrosrdečnost a vztah k rodné hroudě.\n00:01:11 Tak lze charakterizovat Josefa Kouřila,\n00:01:13 podnikatele z Kyjova, který se rozhodl,\n00:01:16 že za své peníze postaví ve vsi, odkud pochází, svatostánek.\n00:01:23 Když mně moje maminka vykládala,\n00:01:25 jak tady za první republiky a těsně po válce vybírali na kostel\n00:01:30 a nikdy se to nedotáhlo do konce\n00:01:32 a viděl jsem v jejích očích takový trošku smutek,\n00:01:36 tak jsem si říkal: jestli mi ten osud dopřál\n00:01:38 něco dobrého udělat, tak se budu snažit.\n00:01:40 A jak řekl, tak učinil.\n00:01:42 Když jsme Bukovany navštívili na začátku září,\n00:01:44 ještě horečnatě probíhaly dokončovací práce všeho druhu.\n00:01:48 Nakonec se ale vše stihlo.\n00:01:53 V historii Bukovan bude nepochybně patřit\n00:01:56 dnešní den k těm největším.\n00:01:58 Od poslední snahy postavit v obci kostel\n00:02:01 uplynulo 66 let.\n00:02:05 Tak dlouho bukovanští čekali.\n00:02:08 A stejně jako už dvakrát v minulosti,\n00:02:11 i tentokrát se na svatostánek skládali\n00:02:14 - vybrali přes půl milionu korun.\n00:02:16 Bez štědrého dárce by ale nevznikl.\n00:02:21 Cítím se po dnešním dnu o hodně bohatší,\n00:02:24 než jsem byl předtím.\n00:02:25 Myslím si, že život Bukovan už nebude také nikdy stejný,\n00:02:29 tak, jak byl do dnešního dne.\n00:02:32 Jsem rád, že jste přišli, a jsem z toho velmi dojat.\n00:02:36 Děkuji vám všem.\n00:02:50 Oproti původně zamýšlenému sv. Martinovi\n00:02:53 byla kaple nakonec zasvěcena Janu Pavlu II.\n00:02:56 A to z podnětu\n00:02:57 olomouckého arcibiskupa Jana Graubnera,\n00:03:00 který svatostánku také daroval vzácnou relikvii\n00:03:04 - kapku krve prvního papeže slovanského původu.\n00:03:07 A osobně jej přijel vysvětit.\n00:03:14 A těším se, že pro celou obec ta kaple bude velikým požehnáním.\n00:03:20 Že to bude mít odraz na jednotlivcích i jejich vztazích.\n00:03:26 Odrazí se to na rodinách.\n00:03:30 Chybělo to tady, ten kostel, a konečně se to podařilo.\n00:03:34 Jezdili jsme tedy do Kyjova, do kostela, ale tak...\n00:03:37 Je to lepší, když je tady kostel postavený.\n00:03:41 Tož je to blizučko. Blízko.\n00:03:43 A bude tady bývat mše svatá ve čtvrtek\n00:03:46 a jednú za měsíc v neděli.\n00:03:48 A to sme moc rádi.\n00:03:51 Já jsem tím přímo nadšený.\n00:03:53 Já myslím, že se Bukovjákům splnilo to, co si přáli dlouhá léta.\n00:03:58 Před rokem jsem tu byla na pokládání základního kamene,\n00:04:02 když se světil, a pan Kouřil řekl: do roka bude kostel stát.\n00:04:06 Já sem si myslela: hochu, to nevím, jestli se ti to podaří.\n00:04:10 Podařilo. Krásný zážitek.\n00:04:12 Kolikrát za život to zažijete, že světíte novou kapli?\n00:04:20 Významnou událost si mezi několika stovkami lidí\n00:04:23 nenechali samozřejmě ujít ani ti,\n00:04:26 kteří se zasloužili o podobu kostela.\n00:04:30 Ve svém díle vycházíme z trojúhelníku, kruhu a čtverce.\n00:04:35 To jsou symboly,\n00:04:36 které se pohybují mezi nebem a zemí.\n00:04:39 To je základní geometrie.\n00:04:41 Takže historicky jsem navázal na tradiční křesťanskou symboliku.\n00:04:44 Dnešek mě úplně zmrazil a nemám slov.\n00:04:47 Protože všechno bylo o hodně lepší, než jsem si představoval.\n00:04:50 Josef Kouřil už v obci postavil repliku\n00:04:53 historického větrného mlýna a netají se tím,\n00:04:56 že má s rodným hnízdem ještě další plány.\n00:04:59 Pokud budou peníze, rád by vybudoval v místním lomu\n00:05:03 amfiteátr pro pořádání kulturních akcí.\n00:05:06 Kniha žalmů je nejstarší biblickou knihou,\n00:05:10 a zároveň nejcitovanější knihou Starého zákona v zákoně Novém.\n00:05:13 V Olomouci se ji rozhodli přečíst během jedné noci,\n00:05:17 a tím se přidali k mnoha dalším městům,\n00:05:20 která už v minulosti Noc žalmů uspořádala.\n00:05:23 Tentokrát to byla akce ekumenická\n00:05:25 a účastnilo se jí 6 olomouckých církví.\n00:05:30 150 zpěvů, nářků a oslavných i děkovných modliteb\n00:05:33 zaznělo od zástupců téměř všech olomouckých církví.\n00:05:37 V kostele Neposkvrněného početí Panny Marie\n00:05:40 se tak během noci vystřídali katolíci,\n00:05:43 pravoslavní, husité nebo baptisté.\n00:05:47 Mějte rozum!\n00:05:48 Dejte na výstrahu, soudcové země!\n00:05:51 Služte Hospodinu s bázní a jásejte s chvěním.\n00:05:56 Každý křesťan má svůj oblíbený žalm nebo své oblíbené žalmy.\n00:06:03 A řekl bych, že se to určitě mění také věkem.\n00:06:07 Já velmi tíhnu k Žalmu 91 ?Kdo žije pod ochranou Nejvyššího?,\n00:06:11 který se církev modlí vždy na sklonku dne,\n00:06:14 kdy se odevzdáváme pod ochranu Boha,\n00:06:16 který nás vede a chrání.\n00:06:20 Já vidím kouzlo té akce tak, že bude jeden žalm za druhým.\n00:06:24 Takže jsme to takto i koncipovali.\n00:06:26 Přesto jsme ale museli žalmy rozdělit do bloků,\n00:06:32 do 5 bloků zhruba po 30 žalmech,\n00:06:34 a v rámci těchto bloků můžeme čtenáře trochu organizovat,\n00:06:38 aby tu nemuseli být celou noc,\n00:06:41 ale jsou tu vždy před předpokládaným začátkem bloku.\n00:06:45 Jeden druhého svou řečí šálí,\n00:06:47 mluví úlisnými rty a obojakým srdcem.\n00:06:51 Dneska jsem četl Žalm 12, měl také svoji sílu,\n00:06:54 protože je to volání člověka o pomoc,\n00:06:57 kdy bezbožníci mají navrch a ti věrní jsou utlačováni.\n00:07:05 Tak volá k Hospodinu, svěřuje se mu a potvrzuje,\n00:07:08 že Hospodinovo slovo je silné.\n00:07:12 A že Hospodin zvítězí.\n00:07:15 Kniha žalmů se stala\n00:07:17 nejcitovanější knihou Starého zákona v Novém zákoně.\n00:07:27 Tzn. křesťané hned od začátku z této knihy, Knihy žalmů čerpali\n00:07:32 nejenom svoje poučení, ale i duchovní sílu a to,\n00:07:35 jak mají žít a chápat svou víru v Krista.\n00:07:41 Evangelia Nového zákona také dosvědčují,\n00:07:44 že sám Ježíš Kristus se žalmy modlil a znal je.\n00:07:51 2 evangelia, podle Matouše a podle Marka,\n00:07:54 zachycují poslední Ježíšova slova, která jsou začátek Žalmu 22:\n00:08:00 Bože můj, Bože můj, proč jsi mě opustil?\n00:08:07 Za hlavního autora žalmů je dodnes považován král David.\n00:08:11 Připisovaných mu je rovných 73.\n00:08:14 Patří k největším postavám králů,\n00:08:17 a přitom má za sebou velmi komplikovaný život.\n00:08:22 Velké hříchy, velké pády, velká vítězství.\n00:08:27 Ale vždycky, vždycky v tom podloží jeho života\n00:08:30 byla hluboká důvěra Hospodinu.\n00:08:35 Že přesto všechno je pro nás pořád obrazem toho,\n00:08:38 jak není hříchu, který by nemohl být odpuštěn,\n00:08:42 pokud je člověk v Bohu zakotven.\n00:08:55 Klášterní život je v našich představách\n00:08:57 tiché a osamělé meditování mnichů někde v ústraní.\n00:09:01 A pak najednou jdeme po Praze a narazíme na kapucínský klášter,\n00:09:05 který je hned v sousedství obrovského nákupního centra.\n00:09:09 Záměr? Náhoda? Nebo omyl?\n00:09:19 Pro obchodníky je to ráj.\n00:09:21 Průměrně 60 000 lidí přijde denně do obchodního centra v Praze\n00:09:26 na Náměstí Republiky.\n00:09:27 Koupit se zde dá móda, elektronika, jídlo, prostě skoro všechno.\n00:09:41 Kostel sv. Josefa sice vypadá,\n00:09:43 jako kdyby byl součástí sousedního chrámu konzumu,\n00:09:47 ale když vstoupíme do jeho bran,\n00:09:49 ocitáme se najednou v úplně jiném světě.\n00:09:52 Nevládnou zde peníze, móda a trendy,\n00:09:55 ale klid, mír a pokoj.\n00:10:01 Pokoj a dobro, vítejte u nás, pojďte dál!\n00:10:05 Kapucíni jsou u kostela sv. Josefa přibližně od r. 1653.\n00:10:12 Od té doby tady tak trochu bojovali o existenci,\n00:10:17 protože ten klášter, ve kterém žijeme dnes,\n00:10:20 už je v pořadí 3. klášter.\n00:10:22 Z 1. kapucínského kláštera se za Josefa II. po vyhnání mnichů\n00:10:27 stala jezdecká kasárna.\n00:10:29 Druhý klášter - Malý konvent postavený\n00:10:31 po návratu kapucínů v roce 1837\n00:10:35 byl po únoru 1948 vyvlastněn státem.\n00:10:37 A tak současný klášter mohl být vybudován až po roce 1989.\n00:10:43 A i když se budovy měnily, život mnichů za jejich zdmi\n00:10:46 zůstával prakticky stejný.\n00:10:51 Život v klášteře je de facto rozdělen\n00:10:54 mezi práci a modlitbu.\n00:10:59 Vstáváme obvykle tak kolem 5.15\n00:11:01 a první okamžiky dne patří Bohu, modlitbě breviáře a rozjímání.\n00:11:10 Posílen přímým setkáním s Bohem a jeho vůlí\n00:11:13 člověk teprve jde do služby.\n00:11:15 Děláme věci možná běžné jako ostatní kněží,\n00:11:19 věnujeme se věřícím, kteří sem přicházejí,\n00:11:22 bratři laici mají na starosti provoz kostela,\n00:11:25 a je tam věru hodně co dělat.\n00:11:28 Máme tu společenství, biblický kroužek,\n00:11:31 katechetické společenství...\n00:11:37 Tak tady je to až 10. verš...\n00:11:41 Přijmout kněžskou službu a vstoupit do řeholního řádu\n00:11:45 znamená rozhodnout se pro zcela odlišný způsob života.\n00:11:48 Jak své rozhodnutí vnímá kapucínský mnich?\n00:11:53 Člověk cítí, že je to jeho cesta.\n00:11:55 Cítí se k něčemu přitahován.\n00:11:58 Tak jako mnozí lidé se cítí přitahováni\n00:12:01 být lékařem nebo učitelem,\n00:12:03 tak já jsem byl přitahován jít ve stopách sv. Františka,\n00:12:07 být kapucínem a být především knězem.\n00:12:09 A to je něco,\n00:12:11 čeho se člověk jen tak snadno nezbaví,\n00:12:13 když to v sobě objeví.\n00:12:15 Je to volání Boží,\n00:12:17 což může znít dnes trošku zprofanovaně,\n00:12:20 je to Boží povolání a je to přece jen něco,\n00:12:23 co v sobě člověk nalezne s čím se ztotožní\n00:12:26 a o čem řekne: to je dobré.\n00:12:28 Za tím jdu, to beru.\n00:12:34 Obchodní centrum zavírá, shon a zmatek utichá\n00:12:37 a lidé odcházejí domů.\n00:12:39 I další den bude možná uspěchaný.\n00:12:42 Kapucíni od sv. Josefa tady ale budou stále pro ty,\n00:12:45 kteří hledají chvilku klidu a třeba\n00:12:48 i příležitost pohovořit s Bohem.\n00:13:00 Dříve výstavné budovy, dnes často v havarijním stavu.\n00:13:04 I tak by se dala charakterizovat většina farních budov.\n00:13:08 Myšlenku postavit faru v každé menší obci prosadil\n00:13:11 v 18. století slavný Habsburk císař Josef II.\n00:13:15 Faru obvykle tvořil areál budov, ve kterých farář úřadoval,\n00:13:19 hospodařil a zajišťoval nejen duchovní,\n00:13:22 ale i společenský chod obce.\n00:13:24 Tato tradice byla ovšem po druhé světové válce přerušena.\n00:13:27 V cyklu ?Fary? navštívíme ty z nich,\n00:13:30 do kterých se život opět navrací.\n00:13:36 Tak pojďte a posedejte si tady na lavice.\n00:13:38 Z obou stran, protože je vás poměrně dost...\n00:13:42 Společně s primány brněnského Biskupského gymnázia\n00:13:44 se ocitáme na půdě fary Opatov.\n00:13:46 Malí gymnazisté mají celý týden na to,\n00:13:49 aby zde v klidu poznali své spolužáky a třídního učitele.\n00:13:53 Takže jsme tady všichni?\n00:13:55 Nechybí někomu soused?\n00:13:57 Děcka, toto je taková trošku historická chvíle,\n00:14:03 protože je to poprvé, co přicházíte sem do Opatova,\n00:14:06 a tady ta fara má už 20-letou historii.\n00:14:09 A já neznám jedinou třídu, které by se tady nelíbilo.\n00:14:13 První zmínka o faře pochází z roku 1289.\n00:14:17 Za vlády Josefa II. byla stejně jako většina far\n00:14:20 na našem území přestavěna do dnešní podoby.\n00:14:23 Její poslední obyvatel, jezuita Josef Prchal,\n00:14:27 ji v roce 1991 nabídl k využití Biskupskému gymnáziu.\n00:14:33 Řekl bych, že našimi studenty byla fara nejvíce využívána\n00:14:37 právě v těch 90. letech.\n00:14:40 Takže tady budou bydlet děvčata, v tomto pokoji...\n00:14:43 Každý víkend sem jel třídní učitel se svou třídou\n00:14:47 na takovou jakousi rekolekci.\n00:14:50 Byl zde až do sobotního odpoledne pevně stanovený duchovní řád,\n00:14:55 včetně celonoční adorace ve zdejším kostele sv. Bartoloměje.\n00:15:03 V 90. letech také proběhla největší vlna oprav.\n00:15:06 Podlaha jídelny se propadala až ke sklepu,\n00:15:09 bylo nutné vybudovat nové sociální zázemí\n00:15:12 a prostory zateplit.\n00:15:14 Starost o faru připadla\n00:15:16 už od začátku Společnosti přátel BiGy.\n00:15:18 Postupně ji převzali i účastníci pobytů.\n00:15:23 Někteří z kolegů jako třeba kolega Miloš Winkler\n00:15:27 tomu tedy opravdu věnují hodně.\n00:15:29 A spolu s nimi i někteří studenti, dnes už bývalí,\n00:15:33 pro které se Opatov stal srdeční záležitostí.\n00:15:38 Takže opravdu nemůžu říct,\n00:15:40 že by studenti začali hend, jak jsme tuto faru dostali\n00:15:44 od biskupství do dlouhodobého nájmu.\n00:15:47 A pokračuje se vlastně dosud.\n00:15:50 Přes technické nedostatky se do Opatova jezdí\n00:15:53 v každém ročním období.\n00:15:55 Fara je využívána kromě školy také farnostmi a rodinami.\n00:15:59 Víkendové pobyty postupně nahradily jarní prázdniny,\n00:16:03 letní tábory nebo právě probíhající seznamovací týdny.\n00:16:07 Zatím super, no tak 1. den...\n00:16:12 Zážitky dobré, zatím ještě síly stačí, takže uvidíme.\n00:16:15 Uvidíme, jestli to vydržíme do pátku.\n00:16:17 Ale myslím, že jo.\n00:16:19 Že nemáte po ruce ručník nevadí, ale měli byste mít čisté ruce.\n00:16:34 Následující reportáž\n00:16:36 jsme se vydali natáčet do Českých Budějovic,\n00:16:39 kde na místním Biskupském gymnáziu působí jako studentský kaplan\n00:16:43 mladý kněz Josef Prokeš.\n00:17:02 Práce s mladými lidmi ho baví a jak říká,\n00:17:05 pomáhá mu v ní i to, co zažil jako dítě ve skautském oddíle.\n00:17:09 O kněžství uvažoval už jako student tohoto gymnázia.\n00:17:13 Nejdříve ale začal studovat dopravní inženýrství\n00:17:16 na stavební fakultě v Praze.\n00:17:18 Po 2 letech se ale přece jen rozhodl pro teologii.\n00:17:22 Ale bude to moc důležitý, fakt moc.\n00:17:25 Bude s tím souviset jeden úkol, který teď dostanete na 3 týdny,\n00:17:29 a za který potom automaticky dostáváte jedničku.\n00:17:34 Myslím, že jsem z domova dostal takovou kvalitní víru\n00:17:38 nebo velmi zajímavou víru.\n00:17:44 Moji rodiče jsou oba přírodovědci,\n00:17:47 takže nás vychovali ve víře hodně kritické\n00:17:50 a neotřelé, řekněme.\n00:17:54 A také jsem viděl, jak tito 2 lidé, kteří mě vychovávají,\n00:17:58 jsou pro víru ochotni něco obětovat.\n00:18:02 Maminka třeba nemohla vůbec učit během komunismu,\n00:18:06 právě proto, že byla věřící, a nastoupila tady\n00:18:09 na Biskupské gymnázium až po revoluci.\n00:18:12 A to bylo něco, na čem se všechno další stavělo.\n00:18:16 Potom se tam objevilo několik velmi výrazných kněží,\n00:18:20 kteří mě prostě nenechali v klidu, a když jsem viděl jejich povolání,\n00:18:26 tak jsem o tom nějakým způsobem začal přemýšlet.\n00:18:31 Nutno ale dodat,\n00:18:32 že na střední škole jsem to viděl jako cestu velmi nepříjemnou,\n00:18:37 do instituce, která mě nějak zvlášť nelákala.\n00:18:41 A potom v Praze, když jsem odešel z Budějovic,\n00:18:44 tak to bylo místo,\n00:18:46 kdy jsem si ty věci mohl daleko víc promyslet.\n00:18:49 Získat takovou vnitřní svobodu.\n00:18:52 Takže potom už to rozhodnutí dozrálo.\n00:18:58 Práce spirituála na gymnáziu\n- to není jenom výuka náboženství,\n00:19:03 ale hlavně rozhovory se studenty,\n00:19:05 příprava duchovních programů a bohoslužby.\n00:19:08 Aby se bohoslužby mohly konat na důstojném místě,\n00:19:12 organizuje Josef Prokeš rekonstrukci kostela Svaté rodiny,\n00:19:16 který je v areálu gymnázia.\n00:19:19 Ten kostel sloužil jako kostel do r. 1970.\n00:19:22 Potom ho komunisté zabrali a udělali z něj archiv.\n00:19:27 Minulý rok se kostel vrátil děkanství\n00:19:29 tady u sv. Mikuláše,\n00:19:31 a tak jsme mohli naplno spustit opravy.\n00:19:35 Snažíme se o to také proto,\n00:19:37 že jsme od tohoto roku navázali spolupráci\n00:19:41 s Jihočeskou univerzitou a s Biologickým ústavem AV,\n00:19:46 a od října tu každý čtvrtek\n00:19:48 budou akademické přednášky pro veřejnost.\n00:19:55 Při své práci si Josef Prokeš samozřejmě najde čas\n00:19:59 i na odpočinek\n- rád sportuje a chodí po horách.\n00:20:02 Většinou se ale stejně věnuje studentům,\n00:20:05 a to nejen ve škole.\n00:20:07 Pořádá studentské mše, čajovny a další netradiční programy,\n00:20:11 jako třeba cyklus rozhovorů\n00:20:13 s názvem "Bez vytáček o křesťanství?.\n00:20:17 HUDBA ZPĚV\n00:20:19 Teď jsem až překvapen, jak je to povolání velmi dynamické.\n00:20:23 Jak je rozvoj duchovních hodnot něco, co mnoho lidí vyhledává.\n00:20:30 Rozhodně cítím velkou naplněnost.\n00:20:32 Samozřejmě je to cesta podstatně těžší,\n00:20:35 než jsem třeba ze začátku očekával.\n00:20:37 Ale je to cesta rozhodně krásnější.\n00:20:40 A to i tak prostě lidsky.\n00:20:42 Je to cesta, která má určitě smysl.\n00:20:49 Pro mnohé z nás jsou kláštery\n00:20:51 tajuplnými místy s pohnutou historií.\n00:20:54 Spisovatelka Alena Ježková se ve své knize ?Tichá srdce?\n00:20:58 vydala tato tajemství rozkrýt\n00:21:00 a na příbězích dvou desítek řeholníku\n00:21:03 zároveň ukázat, že jsou to místa stále živá a světu otevřená.\n00:21:10 5 let jezdila po Čechách, Moravě i Slezsku,\n00:21:14 aby zmapovala současný život 12 řádových komunit.\n00:21:17 Materiálu nasbírala hned na 2 knihy.\n00:21:20 V té první dostali slovo například františkáni, dominikáni\n00:21:24 nebo premonstráti.\n00:21:25 A právě do jednoho z premonstrátských klášterů\n00:21:29 jsme vyrazili se spisovatelkou i my.\n00:21:33 Tu knihu jako takovou\n00:21:34 vidím poprvé a velice mě překvapila.\n00:21:37 Svojí krásou, přitom jednoduchostí a myslím,\n00:21:40 že bude velkým přínosem do dnešní zmatené doby.\n00:21:45 A i přínosem takového klidu pro čtenáře.\n00:21:49 Není věřící.\n00:21:51 Přesto se pustila do díla, na něž si nikdo před ní netroufl:\n00:21:55 zmapovat především novodobé dějiny našich klášterů.\n00:21:58 Na svém kontě má už bezmála 20 knih.\n00:22:01 Většinou pro děti.\n00:22:02 Tentokrát ji ale čekala úplně jiná práce:\n00:22:05 hlavně s vlastními předsudky.\n00:22:10 Mně opravdu dělalo problém být s věřícími v kostele,\n00:22:16 protože věřící nejsem a nechtěla jsme hrát tu hru, že jsem.\n00:22:20 A současně jsem si říkala:\n00:22:22 všichni to na mě vidí a oni mě tu nechtějí.\n00:22:25 Asi nejvíc mě ovlivnilo ne to, co jsem se dovídala studiem,\n00:22:29 ale hlavně setkání s lidmi a proniknutí do světa klášterů.\n00:22:34 A to nejen do světa za klášterními zdmi,\n00:22:36 kde dneska žijí řeholníci,\n00:22:38 ale i do světa klášterů, do jejich historie.\n00:22:41 I do světa lidí, kteří vlastně kláštery opravují\n00:22:44 nebo se jimi různým způsobem zabývají.\n00:22:47 Ta setkání s konkrétními lidmi byla vždycky nejsilnější.\n00:22:51 Protože zejména co se týče řeholních řádů,\n00:22:54 tak ti lidé nejsou úplně otevření.\n00:22:57 Žijí opravdu trošičku jinak.\n00:22:59 Ne v rovině každodenní, kdy žijí stejně jako my,\n00:23:02 komunity žijí podobně jako širší rodiny,\n00:23:05 starají se, vaří, nakupují,\n00:23:07 ale i v té rovině duchovní.\n00:23:09 Tak tam jsem se zprvu dost ostýchala\n00:23:11 se těm lidem vlastně přiblížit,\n00:23:14 ale nakonec vždycky byla ta setkání velmi srdečná,\n00:23:17 velmi krásná a mnozí z nich hovořili o dost křehkých,\n00:23:21 duchovních věcech, jako je třeba otázka povolání\n00:23:25 nebo kontemplace, hluboká modlitba.\n00:23:28 Klášter v Nové Říši býval po staletí\n00:23:31 duchovním centrem kraje,\n00:23:33 který si člověk podmaňoval jen velmi ztěžka.\n00:23:36 I on se však stal svědkem hrůz, které nikdo nečekal.\n00:23:40 Ve 20. století postihla klášter 2x pohroma.\n00:23:43 Jednou to bylo v r. 1942, kdy gestapo obsadilo klášter\n00:23:47 a 11 našich bratří zajalo.\n00:23:49 Podruhé to bylo v dubnu 1950,\n00:23:52 kdy totalitní režim zase obsadil klášter\n00:23:56 a ten byl na 40 roků zavřený.\n00:24:05 A zde máme takovou připomínku našich 5 bratří,\n00:24:08 kteří zahynuli v Osvětimi.\n00:24:12 Komunita se z ran osudu dodnes nevzpamatovala.\n00:24:15 Navzdory tomu jsou kněží aktivní.\n00:24:18 Pořádají zde pobyty pro nemocné děti\n00:24:21 nebo prohlídky pro turisty.\n00:24:24 V dnešní době je velice důležité, aby lidé věděli,\n00:24:27 jak se v klášterech žije.\n00:24:29 Protože mají někdy úplně nesmyslné představy,\n00:24:32 někdy vyčtené z nějakých knih a románů,\n00:24:35 a on ten život v klášteře je úplně o něčem jiném.\n00:24:41 Je to normální, obyčejný život,\n00:24:43 kde platí heslo: Modli se a pracuj!\n00:24:46 tak, jak to má platit pro každého člověka.\n00:24:49 Kdy ten život není nic tajného ani nic smutného,\n00:24:53 naopak radostného.\n00:25:00 I přes všechny její obavy přijali Alenu Ježkovou\n00:25:03 v klášterech vlídně a s otevřenou náručí.\n00:25:08 Kdybych byla katoličkou,\n00:25:10 nutně bych se ptala jinak a daleko zasvěceněji.\n00:25:13 Takže jsem k tomu opravdu přistupovala jako někdo,\n00:25:16 kdo vůbec nic neví, někdo neznámý,\n00:25:19 a mohla jsem velmi dobře sledovat, co chci slyšet\n00:25:20 a co chci vidět.\n00:25:22 Totéž zřejmě chtěli slyšet a vidět čtenáři.\n00:25:25 S předsudky jsme začala bojovat okamžitě po tom nápadu.\n00:25:29 Čím více předsudků jsem měla, tím více se mi chtělo je překročit.\n00:25:31 To jsou zbytky nedůvěry,\n00:25:33 které komunistická totalita do lidí zasela.\n00:25:36 A to tedy na obou stranách ale, musím říct.\n00:25:37 Jak u věřících, tak u nevěřících.\n00:25:40 Několik reportáží magazínu doložilo,\n00:25:43 jak potřebné je i dnes ticho.\n00:25:45 A tak ho aspoň ždibec přejeme vám všem,\n00:25:47 kdo jste s námi byli.\n00:25:50 Skryté titulky: Hana Svanovská, ČT Brno\nNová kaple v Bukovanech\nStudentský kaplan Josef Prokeš\nKniha „Tichá srdce“\nV úvodu magazínu přineseme reportáž ze svěcení nové kaple v Bukovanech, do Olomouce zavítáme na Noc žalmů a navštívíme kapucínský klášter stojící na jednom rušném pražském náměstí. V novém cyklu „Fary“ se se studenty brněnského Biskupského gymnázia vydáme na faru do Opatova. Také představíme studentského kaplana Josefa Prokeše a na závěr magazínu pronikneme s autorkou knihy „Tichá srdce“ do tajů několika klášterů. Pořadem provází Petra Oppeltová.\nV malé vesnici Bukovany na Hodonínsku se přesně před týdnem konala velká sláva. Světil se tam zbrusu nový kostel, na který místní čekali celou věčnost. Na tom by ještě nebylo nic tak zvláštního, kdyby jej na vlastní náklady nenechal postavit jeden člověk.\nKniha žalmů je jednou z nejstarších biblických knih a zároveň nejcitovanější knihou Starého zákona v zákoně Novém. V Olomouci se ji rozhodli přečíst během jedné noci a přidali se tak k mnoha dalším městům, která v minulosti Noc žalmů uspořádala. Tentokrát to byla ale akce ekumenická a podílelo se na ní šest olomouckých církví.\nKlášterní život je v našich představách osamělé a tiché meditování mnichů někde v ústraní. A pak najednou jdeme po Praze a narazíme na kapucínský klášter hned v sousedství obrovského nákupního centra. Náhoda, omyl nebo záměr?\nDříve výstavné budovy, dnes často v havarijním stavu. I tak by se dala charakterizovat většina farních budov. Myšlenku vybudovat faru v každé menší obci prosadil v 18. století slavný Habsburk, císař Josef II. Faru obvykle tvořil areál budov, ve kterých farář úřadoval, hospodařil a zajišťoval nejen duchovní, ale zpravidla i společenský chod obce. Tato tradice byla ovšem po druhé světové válce přerušena. V cyklu „Fary“ navštívíme některé z nich, do kterých se život opět navrací.\nDalší reportáž jsme se vydali natáčet do Českých Budějovic, kde na místním Biskupském gymnáziu působí jako studentský kaplan mladý kněz Josef Prokeš.\nBiskupské gymnázium J. N. N. a Církevní základní škola\nPro mnohé z nás jsou kláštery tajuplnými místy s pohnutou historií. Spisovatelka Alena Ježková se ve své knize Tichá srdce vydala tato tajemství rozkrýt a na příbězích dvou desítek řeholníku zároveň ukázat, že jsou to místa světu otevřená a stále živá.


Pašeráky heroinu z Kosova poslal soud do vězení — ČT24 — Česká televize\nPašeráky heroinu z Kosova poslal soud do vězení\nBrno - Za pašování heroinu odsoudil brněnský krajský soud tři muže. Gang, který převážel drogy z Kosova do západní Evropy, odhalila česká policie loni na jaře. Ve vazbě tehdy skončili Čech, Polák a muž albánské národnosti, hrozilo jim deset až patnáct let ve vězení. Kriminalisté Národní protidrogové centrály skupinu prověřovali několik měsíců.\nZa celou akcí podle rozhodnutí soudu stál Kosovský Albánec Ibrahim Hagidauti, žijící v České republice už několik let. Krajský soud v Brně mu uložil nejvyšší trest z trojice obžalovaných, ve vězení si zřejmě odsedí 13 let a tři měsíce. Jeho obhajoba popírající vůdcovskou roli porotu nepřesvědčila. „Máme potvrzené, že pan Hagidauti obchodoval s drogami již v minulosti, navíc jeho výpověď byla zpochybnitelná výpověďmi svědka a dalších dvou obžalovaných,“ uvedla státní zástupkyně Eva Žďárská.\nJeho komplicům, Čechovi Františku Ondráčkovi a Polákovi Krzystofu Wewiorkovi, soud vyřkl trest vězení v délce 11 a půl roku.\nMuži obvinění z pašování heroinu před soudem\nProti rozsudku se muži ihned odvolali. „Můj klient se stále cítí nevinen, jediný důkaz proti němu jsou výpovědi třech lidí, to je všechno. Proto jsem okamžitě podal odvolání,“ řekl Hagidautův advokát Richard Novák. Státní zástupkyně ale rozsudek považuje za spravedlivý. „Myslím si, že rozsudek odpovídá objektivně zjištěným skutečnostem. Tresty jsou podle mě přiměřeně vysoké vzhledem k vysoké společenské nebezpečnosti tohoto trestného činu,“ uvedla Žďárská.\nDrogy mířily zřejmě do Norska\nTrojice mužů si na pašování deseti kilogramů heroinu z Kosova do Norska najala kurýra české národnosti. Toho zadrželi Švédové v červenci 2009 při kontrole v Malmö. Následovaly domovní prohlídky u lidí, které protidrogoví specialisté podezírali ze spolupráce při organizování obchodu s heroinem.\nZ vyšetřování vyplynulo, že hlavním organizátorem drogového byznysu byl muž albánské národnosti Ibrahim Hagidauti, který v minulosti už několikrát zorganizoval převoz heroinu z Kosova do různých zemí Evropy, zejména do Itálie, Švýcarska a Španělska. Taktéž Polák byl opakovaně souzen za pašování heroinu v Itálii.\nZadržený heroin byl slisovaný do půlkilových kvádrů. Pašeráci jej ukryli v autě. Z deseti kilogramů heroinu lze podle policie vyrobit až 200 tisíc základních dávek v celkové hodnotě deset milionů korun.


Barvy do interiéru: Jakou zvolíte vy? | Náš dům\nDomů Interiér Barvy do interiéru: Jakou zvolíte vy?\nBarvy do interiéru: Jakou zvolíte vy?\nJaro je ideální obdobím ke změnám a platí to i v interiéru. Pořiďte stěnám nové a pozitivní barvy. Jak velká investice to bude, je jen na vás, ale někdy stačí zkrátka dobrý nápad a je vymalováno!\nJeště než vyberete barvu\nNež se vydáte na nákupy barev nebo budete hledat na internetu inspiraci, je dobré si zopakovat, jak se s barvami na stěny zachází. Každá barva má totiž jinou energii, kterou pak dodá nejen bytu, ale i vám. Například zelená barva je uklidňující a oceníte ji především v obýváku nebo v dětském pokoji. Další zklidňující barvou je barva modrá, hodící se do koupelen nebo ložnic. Naopak žlutá barva dodává energii, podporuje chuť k jídlu a společné sdílení. Žlutá je proto ideální do kuchyně a jídelny. Neutrální barvou je bílá, která se dá využít na stěny ve všech místnostech a zároveň kombinovat s výraznými doplňky.\nJe potřeba stěny oškrábat?\nChystáte se malovat stěny už několikátým nátěrem? Zjistěte, jestli není nutné stěnu oškrábat. Vezměte odlamovací nožík a na méně viditelném místě na stěně si udělejte mřížku. Na mřížku nalepte maskovací pásku, a pokud na ní nátěr zůstane, bude nutné oškrábat celou stěnu. Malířskou štětkou namočte stěny i se stropem vodou, nechte chvíli působit a pak všechen nedržící podklad oškrábejte. Až budou stěny oškrábané, nechte je ještě pořádně oschnout. Případné díry zadělejte tmelem nebo sádrou a zbylé nerovnosti přebruste brusným papírem. Nakonec stěnu omeťte od prachu a můžete se pustit do díla.\nPrvní vrstvou na podklad je vždy penetrace, která sjednotí savost podkladu, takže při malování se na stěnách žádné skvrny tvořit nebudou. Po nanesení a zaschnutí penetrace se můžete pustit do samotných barev. Dobré je, nejprve vymalovat strop, pak menším štětcem natřít okraje kolem dveří, oken, radiátorů atd. Nakonec pomocí velkého válečku s násadou vymalovat velké plochy. První nátěr zřeďte vodou, druhý nátěr už aplikujte bez zředění.\nFiltrační konvice a lahve: Zapomeňte na pití chlorované vody\tPředchozí příspěvek\nNetradiční využití brambor v domácnosti\tNásledující příspěvek


Koruna navzdory jednání bankovní rady stabilní | Akcie.cz\nAkcie.cz»Zpravodajství»Komentáře a doporučení»Koruna navzdory jednání bankovní rady stabilní\n25.03.2010 15:50:00 | Komerční banka\nNa středoevropských devizových trzích by dnes klid. Polský zlotý, maďarský forint i česká koruna dnes v podstatě stagnovaly. Kurz české měny se vůči euru po celý dnešní den držel v úzkém pásmu mezi 25,315 a 25,425 CZK/EUR. Koruna tak ignorovala dnešní jednání bankovní rady. Překvapením byl především výsledek hlasování.\nI když ČNB v souladu s očekáváním ponechala svou klíčovou úrokovou sazbu beze změny, dva centrální bankéři hlasovali pro jejich snížení. Guvernér Tůma na tiskové konferenci uvedl, že rizika aktuální makroekonomické prognózy jsou mírně protiinflačním směrem, zároveň v současnosti nepozoruje žádná výrazná proinflační rizika. Hlavními protiinflačními riziky jsou výhled zahraničních úrokových sazeb, pozorovaná inflace a její krátkodobý výhled. Takto výrazný holubičí výstup se podepsal na poměrně razantním poklesu sazeb na peněžním trhu, výnosová křivka se snížila především na svém kratším konci, její sklon se zvýšil.\nMěnovému kurzu nevěnovala bankovní rada dle slov guvernéra Tůmy výraznou pozornost. Možná i díky tomu domácí měna na holubičí komentáře nijak nereagovala a ignorovala i pokles sazeb na peněžním trhu.


Havaj, člověk a změny | TomasHajzler.com\nHavaj, člověk a změny\nVíte, co má společného havajské souostroví a člověk? Asi toho bude víc, ale hlavně to, že včera není dnes. Havajské souostroví tvoří dnes 18 ostrovů a atolů, které všechny do jednoho vznikly v místě dnešního největšího ostrova tzv. „Big Island“. Od doby vzniku „odcestovaly“ směrem k Japonsku až o stovky kilometrů.\nZemská deska, na které ostrovy stojí, se totiž nepřetržitě pohybuje východním směrem a dostává se pod tu, na které stojí japonské souostroví. Každý z ostrovů je tedy každý den o kousek dál, stejně tak se mění jeho geologická skladba. Říct, že jste byli na Havaji, tak nic neznamená. Jestliže jste tam byli, byli jste někde, co už neexistuje.\nHavaj tvoří skupina ostrovů a atolů, člověk se skládá z kostí, masa, tělních tekutin a orgánů. Stejně jako ostrovy se i skladba jednotlivých součástí lidského těla každou chvíli mění. Podle jednoho zdroje se veškeré buňky v lidském těle vymění jednou za sedm let. Ve své podstatě třeba moje manželka Petra, kterou jsem potkal v roce 1999, byla tehdy někdo úplně jiný.\nZákladním principem života je tedy neustálá změna. Co včera nějak fungovalo, už dnes funguje jinak. Jestli se mění poloha a skladba Havajských ostrovů nebo složení lidského těla, potom život každé firmy je jedna velká nikdy nekončící změna. Čím lépe se lidem podaří tento princip pochopit, tím lépe ji přijmou jako fakt a ne jako výmysl „shora“nebo odjinud, jak tomu často bývá.\nPodle jednoho zdroje se veškeré buňky v lidském těle vymění jednou za sedm let. Ve své podstatě třeba moje manželka Petra, kterou jsem potkal v roce 1999, byla tehdy někdo úplně jiný.\nPokud se tedy rozhodnete pustit do změn, dejte si práci s tím, že ostatním tento základní princip lidského života, a tedy i života firem, vysvětlíte. Jinak mi dochází, že největší překážkou změn je kmenová sounáležitost, kterou máme tak hluboko zakořeněnou v našich genech. Dvě věci hrají podstatnou roli:\nNáš strach z kritiky, odmítnutí a v konečném důsledku vyloučení skupinou je tak velký, že si raději o většině nápadů necháme jenom zdát. Místo abychom šli a prosadili nějakou změnu, raději jedeme dál po vyšlapané koleji.\nNaše porovnávání se s druhými a kopírování toho, co dělají druzí. Tato vlastnost nám dříve pomáhala přežít, dnes – v době blahobytu – je nám spíše překážkou. Prostě místo toho, abychom zkusili něco svého a tady originálního, raději zkopírujeme už existující nápad. Co kdyby to moje byla blbost?!\nBuď jak buď, člověk vždy dával přednost jistotě známých věcí a postupů. Proto se změna odehrávala vždy velmi, velmi pozvolna. Vezměte si auta – sto let od Fordova modelu T se v konstrukci aut prakticky nic nezměnilo, stejně tak trvalo telefonům přes sto let, než se staly mobilními, nebo fotografii, než se digitalizovala. Každopádně znát tyto souvislosti znamená daleko větší šanci při překonávání překážek, které se při zavádění demokracie (a tedy změn) objeví. A že některé revoluce navrhují pořádné změny.


Výkup katalyzátorů ve městě Proseč, výkup katalyzátorů za vysoké ceny\nVýkup katalyzátorů Proseč, výkup katalyzátorů za vysoké ceny\nVykoupíme veškeré katalyzátory v jakékoliv lokalitě v naší zemi. Výkup katalyzátorů probíhá ve městě Proseč, v největších městech u nás, ve městech středních i malých. V případě, že nás kontaktujete již ráno, provedeme výkup katalyzátorů ještě ten samý den, nejpozději do druhého dne.\nVýkup katalyzátorů Proseč: vykupujeme katalyzátory na výfukové plyny v našem hlavním městě, v dalších velkých městech, ale také ve městech s nižší hustotou obydlení. Seznam všech měst pro výkup naleznete níže:


Kde je mu konec? Žofčák přišel do Sparty jako reprezentant a vyhrál s ní titul, měl však na víc než ukázal - Ruik\nKde je mu konec? Žofčák přišel do Sparty jako reprezentant a vyhrál s ní titul, měl však na víc než ukázal\nIgor Žofčák si vyzkoušel v České republice působení ve dvou klubech. Na jednu stranu dokázal předvádět, že je kvalitním hráčem a rozhodně si neudělal ostudu, jenže nestabilní výkony stály za tím, že se nedokázal naplno prosadit ani v jednom z týmů, za něž na našem území hrál. Kde je mu konec?\nS fotbalem začínal slovenský záložník v rodném městě Michalovce, odkud se v 18 letech stěhoval do Ružomberoku. Právě zde se během šesti let prosadil a stal se klíčovým hráčem svého týmu. Za své výkony si vysloužil i pozvánku do reprezentace, za kterou ještě před přestupem do Sparty v létě 2007 stihl odehrát devět utkání.\nPrávě reprezentační zkušenosti mohly a měly pro letenské být zárukou, že nekupují zajíce v pytli. Jenže opak byl pravdou. V první sezoně se Žofčák ani zdaleka neprosadil tolik, jak se čekalo, takže se v zimě přesunul na roční hostování do Jablonce. Na severu Čech si udělal dobré jméno, díky čemuž poté dostal ve Spartě ještě šanci.\nPo návratu na Letnou se ihned stal členem základní sestavy, jenomže to pouze z počátku. Postupně se z ní totiž vytrácel, jelikož někdy byly jeho výkony skvělé, jindy naprosto naopak. Platilo to jak v lize, tak v kvalifikaci do Evropy. Přesto v sezoně 2009/10 odehrál většinu utkání v základní sestavě a pomohl tak Spartě k zisku titulu bez jediné prohry. Vstřelil 5 branek a přidal jednu asistenci.\nJenomže hned další ročník byl jeho posledním. Po neúspěšné kvalifikaci do Evropy se stal jedním z obětních beránků a klub jej v září 2010 uvolnil do Slovanu Bratislava. Za Spartu odehrál 63 utkání s bilancí 5 gólů a 5 asistencí. Za Jablonec zvládl 26 utkání s jedním gólem a pěti přihrávkami. Návrat na Slovensko mu však vyšel na výbornou.\nBratislavě pomohl ke třem titulům a vítězství v poháru. Navíc měl velice dobrá čísla. Vyzkoušel si i roční působení v Maďarsku. A kde je mu konec? Od roku 2016 hraje za rodné Michalovce v nejvyšší soutěži a rovněž je kapitánem svého týmu. Ve svých 37 letech je nepostradatelným článkem sestavy a v letošní sezoně si připsal v 17 utkáních jeden gól a šest asistencí.


Proč nakupovat právě u nás - www.shabbyromantic.cz\nÚvod Proč nakupovat právě u nás Proč nakupovat právě u nás\nŠijeme i na míru\nMáte problém s výběrem správné velikosti, nebo jste nenašli vhodný rozměr?\nNevyhovuje Vám vzor či barva na výrobku?\nPro nás to není žádný problém. Rádi Vám poradíme a ušijeme výrobek na míru.\nMáte svou vlastní představu ale nikoho, kdo by Vám vysněný doplněk do interiéru vyrobil?\nNapište nám, spolu vymyslíme jak splnit Vaše sny.\nV následujících řádcích se dočtete vše, co je důležité pro dokonalý výsledek.\nJak vybrat správný rozměr obrusu\nDekorační - ozdobné ubrusy\nStředové ubrusy - štoly / běhouny\nZbytečně si koupíte drahý, luxusní ubrus, pokud nesprávně odhadnete jeho rozměr. I ten nejdražší a nejkrásnější ubrus bude vypadat na Vašem stole špatně, pokud nebude mít ideální rozměry.\nDůležitá je délka a šířka vrchní desky Vašeho stolu. K těmto rozměrům je třeba přičíst z každé strany minimálně 15 cm, ideálně 20 cm.\nPokud máte stůl s rozměrem 170x90 cm (délka x šířka), k délce připočítejte 2krát po 15 cm (nebo 2-krát po 20 cm) a k šířce stejně. V prvním případě (pokud přičtete po 15 cm) bude mít ubrus rozměr 200x120 cm. V případě, že přičtete po 20 cm, ubrus bude mít rozměr 210x130 cm.\nUbrus s rozměrem 200x120 cm bude mít ideální rozměr na běžné použití pro každý den. Naopak, ubrus s rozměrem 210x130 cm bude vhodný i pro slavnostní příležitosti.\nUbrus může po obvodu přesahovat i 25 cm a více. Také je možné ušít ubrus na speciální příležitosti, který bude sahat až po zem.\nStačí, když nám popíšete Vaše představy.\nV naší nabídce naleznete i ubrusy, které mají okrasnou funkci a můžete je použít na střed stolu, případně na malé stoly čtvercového, obdélníkového nebo kruhového tvaru. Takové ubrusy nemusí pokrývat celý stůl, protože mají převážně estetickou funkci.\nV případě, že si nejste jisti, jaký rozměr dekoračního obrusu je pro Vás vhodný, napište nám informace o rozměru Vašeho stolu. Rádi Vám poradíme.\nŠtola nebo běhoun je úzký ubrus, který pokrývá jen část stolu a většinou se umísťuje na stůl po jeho délce. Samozřejmě, štolu můžete použít i po šířce, a tak bude sloužit i jako prostírání. To znamená, že jedna po šířce uložena štola bude mít zároveň funkci dvou prostírání.\nPokud chceme uložit běhoun po délce stolu, jeho rozměr může být kratší než samotná délka stolu a tím pádem bude štola umístěna na vrchu stolu. Ale může i přesahovat přes okraj stolové desky. Přesahovat by měla alespoň 15 cm z každé strany. Samozřejmě, přesahovat může i víc, to už záleží na Vás.\nPokud máme stůl dlouhý 170 cm, připočteme k této délce 2-krát po 15 cm. Štola bude mít celkový rozměr 200 cm.\nV nabídce našeho e-shopu najdete závěsy, záclony či francouzské roletky na okna. Rozměry nabízených výrobků Vám však nemusí vůbec vyhovovat.\nAle to přece není žádný problém.\nStačí, když nám napíšete, který závěs nebo záclona Vás chytili za srdíčko a přiložíte následující rozměry a informace:\n1. Šířka a výška okna - měřte stavební otvor\n2. Typ závěsného systému: garnýž\na) pokud si přejete kratší záclonu či závěsy, změřte výšku od spodní části garnížové tyče po parapet. Zde ale třeba uvést, kam si přejete aby záclona či závěs sahaly.\nVýška měřená od spodní části garnýže po parapet je 150 cm. Vy si ale přejete, aby záclona sahala 1 cm nad parapet. Nám pošlete tento údaj: výška 150 cm, 1 cm nad parapet.\nPokud si přejete, aby záclona sahala 20 cm pod parapet, uvedete tento údaj: výška 150 cm, 20 cm pod parapet.\nPřípadně nám pošlete foto okna, na které si přejete záclony či závěsy ušít a my Vám poradíme nejvhodnější rozměr pro daný typ závesú či záclony.\nb) pokud si přejete aby záclona / závěs sahaly po zem, změřte následující rozměr: výšku měřenou od spodní části garnižové tyče po zem. My rozměr přizpůsobíme tak, aby závěsy sahaly cca 1 cm nad zemí.\n3. Typ závěsného systému: kolejničky\nV případě kolejničkového systému nám změřte výšku od stropu po parapet nebo až po zem.\nPokud si přejete kratší závěs, který bude sahat těsně nad parapet nebo pod parapet, postupujte v měření prosím podle bodu 2a)\nNezapomeňte uvést údaj o výši samotného kolejnicového systému.\n4. Typ uchycení\nUveďte způsob uchycení, který požadujete. Na výběr máte z těchto možností:\nb) řasící páska (používá se v případě, že máte štipce - žabky nebo háčky)\nc) textilní poutka (ouška)\nd) mašličky (uvazování o garnižovou tyč - tzv. francouzské závěsy)\n5. A nakonec nezapomeňte změřit délku garnížové tyče od úchytu po úchyt, nebo délku kolejničky . Prosím uveďte i průměr garnížové tyče.