Informace o životě v klubu 2002 – Klub přátel Francouzské revoluce a Prvního císařství\n19. ledna. Výroční členská schůze v Brně už nebyla tak bouřlivá jako před rokem. Hlavně se pracovalo. Po diskusi byly doplněny a schváleny Stanovy. Bylo dořešeno hospodaření klubu. Bylo zvoleno nové vedení klubu a schválena činnost klubu v r. 2002. Důležité pro budoucnost klubu je, že bylo přijato šest nových zájemců o členství v klubu.\n5. - 7. dubna. Secvičné v Buchlovicích se poprvé zúčastnily prakticky všechny francouzské jednotky, které jsou součástí 27. divize. Počasí nám moc nepřálo. Zima a sníh chvílemi připomínaly ústup Napoleona z Ruska. Nic však nedokázalo naše vojáky odradit od cvičení. Výcvik se postupně zaměřil na sjednocení povelové techniky poddůstojníků a jednotné provádění povelů. Zvláštní pozornost byla věnována výcviku nováčků. Vyvrcholením byl nácvik manévrování velkých kolon. Na "oblíbené" schůzi klubu jsme projednali připravenost na první zahraniční akci a přijali další tři zájemce o členství. Vojáci, už mimo program, řešili úpravy své ústroje a výstroje. Všichni jsme se zahřáli až na společném posezení u guláše v klubovně místních zahrádkářů.\n25. - 29. dubna - Bitva u Lodi a obsazení Milana. Příprava této akce byla zřejmě poznamenána problémy ve vedení ENS, protože se do poslední chvíle měnily instrukce.\nPřesto den D nadešel a my jsme postupně přicházeli k parkovišti, na které měl přijet náš autobus. Tady nás čekalo první překvapení. Parkoviště neexistovalo, stalo se součástí staveniště.\nKdyž autobus dorazil na náhradní parkovišťátko, čekalo nás další překvapení. Ze stroje vyběhli oba řidiči v rukavicích a začali rozebírat motor. České ručičky opět dokázaly, že jsou "zlaté" a my jsme s menším zpožděním vyrazili k hranicím.\nPo poklidné cestě jsme dorazili do Lodi, kde jsme po krátkém bloudění našli určené parkoviště v době, kdy většina Itálie ještě spala. Po uvedení do bojové pohotovosti jsme za rachotu bubnů vypochodovali do Palazzo Pittoletti, kde byl v r. 1796 Bonapartův generální štáb. Po chvíli pochodu nás zaregistrovala místní policie a dovedla nás na místo, kde nás měli očekávat naši bojoví druzi z 8. pluku, aby nám předali připravené patrony. Palác i nádvoří však zely prázdnotou. Postupně začaly přicházet jednotky, které přijely až ráno jako my. Po hodině dorazily první jednotky z Milana a po chvíli i štáby "znepřátelených armád", které v té době už byly v družné zábavě. Střelný prach nebyl, díky tragické události v Milaně před týdnem. Byla potřebná další potvrzení, která se teprve vyřizovala.\nKonečně jsme vyrazili na místo bitvy, která se měla odehrát poblíž autentického místa, na břehu řeky Addy. Avizovaný 45ti minutový pochod se protáhl téměř na dvojnásobek. Teplota mezitím vystoupila vysoko nad 20°C a prach z cesty plné výmolů způsobily, že zápřahy děl, které proti historické skutečnosti tvořili vojáci místo koní, byly již na pokraji svých sil. Střelný prach ještě stále nedorazil.\nKdyž se konečně objevil zásobovací trén, velení takticky rozhodlo vydat už pořádně naštvaným vojákům oběd. Pak už šlo všechno ráz na ráz. Bitva, která nebyla určena veřejnosti, ale jen kamerám různých soukromých společností, byla jen sledem bojových scén. Po hodině "bojující" jednotky zmizely za obzorem. Náš polní lazaret a dělostřelectvo osiřely. Všichni na nás zřejmě zapomněli. Po delším odpočinku jsem zavelel k přesunu na parkoviště našeho autobusu. Mezitím bitva skončila a vojska v časové tísni se přesunula do města Lodi přivolanými místními autobusy, aby v 17:00 mohla být zahájena vzpomínková slavnost a slavná mše svatá za padlé.\nPo jejím skončení začalo drama, na které všichni zúčastnění asi dlouho nezapomenou. Detailní popis by vydal na knihu, a tak jen stručně. Italský řidič autobusu, který nás měl dovézt na místo ubytování, oznámil svým pasažérům, našim kamarádům, že mu za chvíli padne a že se na nás může vy…! Po projetí několika křižovatek na červenou nás úspěšně setřásl a my jsme zůstali sami na dálnici asi 30 km od Milana. V ruce jsme měli jen program s názvem ulice, kde jsme měli být ubytováni a který místním obyvatelům nic neříkal, a mobilní telefon, který úspěšně rozezvučel všechny telefony našich kamarádů, ale bohužel v zavazadlovém prostoru našeho autobusu. Po třech hodinách bloudění nádherným městem, což byla naše odměna, po úspěšném vycouvání z jednosměrné ulice a několikanásobném objetí hradu v centru města jsme za pomoci instrukcí přes majitele dopravní společnosti v ČR a informace mladé Italky viditelně asijského původu našli své přátele.\nSobota už proběhla bez komplikací a podle programu. Během nástupu a představení francouzských jednotek pod Vítězným obloukem obsadili Rakušané hrad. Při dobývání pevnosti jsme mohli konečně předvést všechno, co jsme se dosud naučili. Nejen akce vojáků, ale i činnost naší zdravotní služby vyvolaly potlesk diváků, zvláště když jsme v závěru bitvy začali ošetřovat i "raněné" Rakušany. Po krátkém odpočinku na nádvoří hradu nás čekal pochod městem se zastávkami u významných historických památek. My, účastnící páteční anabáze, jsme poznávali místa, která jsme už viděli. Pochod skončil v Palazzo Serbelloni, kde byl v r. 1796 Bonapartův štáb a kde jsme my, stejně jako naši předchůdci odpočívali, jedli a pili. Bohužel jen vodu, slibovaného vína jsme se nedočkali ani v neděli. A tak jsme se po návratu do ubytovacích prostor vrhli na nejmenované české pivo, které jsem prozíravě zajistil u řidičů autobusu. Ti méně unavení vyrazili na průzkum města. Většina ale trávila část noci návštěvami přátel, se kterými se setkáváme většinou jen na podobných akcích.\nV neděli jsme se vrátili do Palazzo Serbelloni, kde program pokračoval postavením Stromu svobody a veselicí pod ním. Dopoledne byli přítomni oficiální hosté a sponzoři akce. Obědem akce Milano - Lodi skončila. Následoval přesun do ubytovacích prostor, převlečení, sbalení a odjezd. Už v civilu jsme navštívili Milánský dóm, nádhernou stavbu, která v pátek v noci při umělém osvětlení byla ještě krásnější. Při výjezdu z Milana jsme zahlédli poškozený mrakodrap, který byl příčinou zdržení začátku akce. V autobusu jsme zase schůzovali. Připravovali jsme už další akci, jejímž cílem je ostrov Elba. Ještě jsme se zastavili na dvě hodiny ve Veroně, krásném městě s koloseem a všem známým Juliiným balkonem. Potom už nás čekala jen klidná cesta, která pro většinu z nás skončila v pondělí v půl jedenácté v Brně.\n18. - 19. května naši granátníci 18. pluku, jako pruské vojsko, opět dobývali hrad Hukvaldy.\n15. - 16. června se naši zástupci zúčastnili vzpomínkové akce na bitvu u Kolína.\n17. - 24. června - Elba. Příprava této akce byla poznamenána svérázným přístupem italských úřadů a institucí. Z něj vycházela řada změn v dispozicích přicházejících od ENS a štábu divize. K vyvrcholení došlo 3. 6., když jsme se z e-mailů během tří hodin dozvěděli, že se akce ruší, poté, že se čeká na zázrak a v zápětí, že se zázrak stal, akce se uskuteční, ale za změněných podmínek. Když jsme se v pondělí v noci scházeli na parkovišti v Brně, očekávali jsme s napětím, jak všechno dopadne. Akce začíná oficiálně až v pátek a my zůstaneme do té doby prakticky bez spojení. Třináctihodinová cesta do Benátek naše obavy značně utlumila a tak jsme se, po zaplacení za vjezd do města a parkovného, vydali obdivovat cíl milionů turistů z celého světa. Mě zarazilo, jak město od mé návštěvy před šesti lety zchátralo. Když jsme se utrmáceni začali, kolem dvacáté hodiny, scházet u autobusu, čekalo nás nemilé překvapení. Přestala fungovat chladnička na pivo. Ale i to jsme přežili.\nBrzy ráno, ve středu, jsme se probudili na další zastávce, u města Sieny. Potom jsme, po krátkém odpočinku a úpravě svých zevnějšků, zaparkovali asi 500 m od historického jádra města. Zde jsem všichni litovali, že máme tak málo času a že většina památek bude otevírat až po našem odjezdu. To, co jsme viděli, stálo opravdu za to, i další cesta nádhernou krajinou Toskánska. Snad se sem ještě někdy vrátíme.\nOdpoledne jsme už byli v přístavu Piombino, kam postupně dojížděla vojska z Moravy, Čech a Slovenska. Když trajekt po třetím zahoukání zvedl kotvy, začali jsme věřit, že jedeme na Elbu. Klidné moře dávalo tušit, že tam i dojedeme. Když jsme za hodinu vystupovali na molo v Portoferaio, na kterém nás už očekávali vojáci v historických uniformách, bylo nám jasné, že akce přece jen bude. Ubytovali jsme se v paláci, ve kterém žila za pobytu na Elbě Napoleonova matka. Po několikerém stěhování, podle pokynů Italů, jsme si konečně připravili lože a po dlouhé době zaujali polohu v leže.\nČtvrtek byl dnem volna. Ti mladší jej trávili u moře, kde si nechávali ničit pokožku palčivým italským sluncem. My dospělejší jsme raději ve stínu testovali, zda zase fungující chladnička dodává pivu tu správnou teplotu. Vždyť nás čekala dvoudenní, téměř absolutní prohibice. Hlavně ale všichni využívali volný čas k setkávání s přáteli z jiných klubů a k řešení problémů našeho společného koníčka. Většina z nás usínala až po půlnoci.\nV pátek jsme se už vzbudili ve vojenském ležení jako před 200 lety. Do nového dne nás zvedly bubny k prvnímu nástupu. Po sečtení přítomných následovala rychlá snídaně a po poradě velitelů nástup všech jednotek v plné polní. Protože šlo spíše o akci prezentační než bitevní, nebyly zde organizovány bitvy v pravém smyslu slova, ale spíše bitevní ukázky, které někdy ani neodpovídaly skutečné taktice vojsk té doby. Navíc akce probíhaly za plného provozu, kde podle dohody měla auta přednost. Tak se často stávalo, že boj byl přerušen, aby zase pokračoval až po projetí aut.\nA tak po oba dny mohli diváci, převážně turisté, sledovat přestřelky v ulicích, dobývání pevnosti, přepady "nepřátelských" táborů, dělostřelecké souboje v ulicích i dělostřelecký souboj pobřežní baterie s lodí, která byla kopií brigantiny z 18. století. Bojové akce skončily až v noci na neděli, kdy jednotky nastoupily na nábřeží, kde předváděly nabíjení a střelbu z pušek i děl.\nPolední přestávky mezi akcemi a hlavně večerní volno využíval každý podle svých přestav. Po částečném usušení propocených uniforem se většina vrhla do vln moře, kde hledala nejlevnější osvěžení. Ti nejaktivnější pak museli čekat, až se slunce schýlilo k západu, aby mu nevystavovali svá spálená tělíčka. Bylo dost času na procházky městem i návštěvy místních muzeí, ale i na vyzkoušení, za kolik Eur si lze užít v místních hostinských zařízeních. A tak se ve starostech i radovánkách přiblížil poslední den našeho pobytu na ostrově Elba.\nNeděle začínala stejně jako dny předchozí. Všechny jednotky nastoupily na náměstí, aby se pochodem městem rozloučily s jeho obyvateli. Potom už následovalo převlečení do civilu a poslední sušení uniforem. Většina se šla ještě rozloučit s mořem, aby si domů přivezli alespoň mokré plavky. V 18:30 jsme odrazili od mola a už jsme se mohli jen dívat, jak zvolna mizí v dálce místa, kde jsme prožili čtyři zajímavé dny a pomalu zapomínat na problémy, které tomu předcházeli. Po krátké noci začal den, ve kterém se vidina "nezdravé" české (moravské) kuchyně a dobrého piva stala skutečností. Po 13. hodině jsme se už rozcházeli v Brně s tím, že se zase brzy sejdeme v Itálii.\nNaše představy o dalším setkání v Itálii se už bohužel nenaplnily. Brzy po návratu z Elby jsme se dozvěděli o problémech s italskými sponzory. Po zaplacení trajektu jsme si zaplatili i autobus, což řadě členů udělalo řádný škrt v rodinném rozpočtu. A tak jsme uskutečnili jen drobné akce.\n5. - 7. července - Strakonice. Akce by mohla mít podtitul "secvičná a pochodové cvičení speciálních jednotek". Protože se ve stejném termínu konaly vzpomínkové akce na bojišti u Hradce Králové, sešla se ve Strakonicích jen Zdravotní služba a dělostřelci 5. pluku.\nPátek jsme využili k secvičení nosičů raněných, k dořešení jejich výstroje a k upřesnění postupu při rozvinování polního obvaziště. Odpoledne jsme se za zvuku bubnů vydali navštívit strakonický hrad a expozici muzea. Škoda, že zavírali tak brzy.\nPo krátké noci jsme vyrazili na tradiční pochod na hrad Helfenburk. Tentokrát netradičně nepršelo. Ale už za Volyní začalo pálit slunce. A tak jsme se těšili na každou krátkou zastávku ve stínu. Když jsme se konečně dostali do lesa, bylo horko už i v jeho útrobách. Cesta se stala zkouškou odolnosti a vytrvalosti. Nakonec jsme se přece jen připlazili do vytoužené stylové restaurace v podhradí. Na hradě se konala akce šermířů, kejklířů a jarmarečníků. Byla zde spousta diváků a hlavně žíznivců. Ale i na nás se brzy dostalo lahodného moku. Ještě větší radost nám však udělal náš kamarád "taxikář" z Prahy, který nás po částech odvozil do Bavorova. Doma, po vysvlečení propocených uniforem a osprchování z nás spadla únava a dobrá nálada nám vydržela až do časného rána.\nV neděli jsme si pospali, protože většinu čekala dlouhá cesta. Na hřbitově v Radomyšli jsme vzdali poctu Alixovi, rozloučili se a postupně se rozjeli domů.\n17. srpna - procházka po slavkovském bojišti. Akci připravil 5. pluk pěšího dělostřelectva. Nachystal jsem si povídání o dělostřelectvu v bitvě u Slavkova. Ale díky vydatnému dešti a několika strženým železničním mostům jsem musel zůstat doma. Prostřednictvím nedobového spojení pomocí mobilu jsem se dozvěděl, že se akce vydařila a všichni byli spokojeni.\n13. - 15. září - Hamiltony. Tradiční akce pro všechny, kteří se chtějí vyřádit v dobových podmínkách. Tentokrát jsem na půl dne přijel i já, protože jsem potřeboval vyřídit některé klubové záležitosti. Když si vojáci začali užívat, seděl jsem už ve vlaku.\n11. - 13. října - Strakonice, secvičná Zdravotní služby. Akci původně plánovanou do Přízřenic u Brna nám zhatilo počasí a tak nakonec všichni s povděkem přijali teplo mého domova. Dohodli jsme se, že nadále budeme vystupovat jako organizačně samostatná jednotka v rámci klubu pod názvem 10. prapor zdravotní služby. Hlavním cílem secvičné byla příprava našeho vystoupení, se kterým bychom byli schopni zúčastnit se akcí nezávisle na ostatních jednotkách klubu. Premiéru jsme se rozhodli uskutečnit na akci Slavkov 2002.\n29. listopadu - 1. prosince. Slavkov 2002 se stal první akcí, kde náš klub zastupovaly čtyři samostatné vojenské jednotky.\nV pátek navečer jsme se všichni společně ubytovali v jedné škole ve Slavkově, kde byla většina francouzských jednotek, členů ENS. Potom se ale naše cesty rozešly.\nNaši granátníci, voltižéři a dělostřelci se společně s dalšími jednotkami ENS zúčastnili nočního přepadu spojeneckého ležení u Tvarožné. Tma, mlha, mrholení a bláto zchladily jejich počáteční nadšení. My, zdravotní služba, jsme zatím nechali své kamarády "krvácet" bez pomoci a raději jsme ve vyhřátém hostinci plánovali naše zítřejší akce.\nSobotní ráno bylo pro všechny velmi příjemným překvapením. Po mlze a dešti nebylo ani památky. Při pochodu na slavkovské náměstí na nás zpoza mraků vykukovalo sluníčko. Naše bojové jednotky čekalo dobývání zámku obsazeného spojeneckými vojsky a na nás premiéra akce podle nového scénáře. Výstřely z děl zahájily francouzský útok. Spojenci však odolávali tak, že to vypadalo, že se do zámku vůbec nedostaneme a my budeme budovat polní obvaziště na náměstí. Když se konečně útočící Francouzi prodrali davy diváků a začali vytlačovat spojence ze zámku, vyrazili jsme konečně i my. Přinesli jsme raněného, už téměř "vykrváceného", na čestné nádvoří, kde bylo naše stanoviště. Za námi se hrnuli diváci a tak jsme mohli začít s amputací "prostřelené" ruky. Byli přinášeni další ranění. Sek šavlí na hlavě, kulka v zápěstí, Rakušan střelený do hlavy. Když kolem procházel náš generál, byl šokován stejně jako diváci. Generálka měla úspěch, všichni ranění přežili.\nOdpoledne, na tradičním bojišti pod Santonem, jsme už mohli rozvinout svůj dopolední úspěch. Vlastní bitva pod Santonem byla připravena netradičně, zřejmě se záměrem přiblížit se historické skutečnosti, kdy v blízkosti tohoto místa útočil Bagration proti Lannesovi a později naopak. Boj spojenců o francouzská polní opevnění a následný protiútok se zapojením kopce Santon do bitevního prostoru uspokojil většinu "bojujících". Jako všechno "poprvé" sklidilo však toto pojetí i řadu výtek.\nPro nás však bylo důležité, že naši činnost v této akci řídil sám generál. Během bitvy jsme dvakrát předvedli celou činnost s amputací, šitím a obvazováním, včetně evakuace, nebo spíše útěku, před útočícími spojenci. Při odchodu z "bojiště" jsme si uvědomili, že si nás většina diváků všimla, což pro nás bylo největší odměnou. Mně i mým spolubojovníkům, nebo spoluléčitelům, se dosti dlouho po půlnoci dobře usínalo.\nV neděli jsme se netradičně vydali uctít památku padlých na Krchůvek nad Křenovicemi. V Křenovicích jsme se setkali s našimi přáteli ze SHŠ Buhurt, kteří hostili další vojenské jednotky. V jejich polním ležení jsme se občerstvili a hlavně jsme si prohlédli jejich perfektní klubovnu. Pietní akt na Krchůvku byl dost jednostranně zaměřen na císaře Napoleona, což nevyvolalo všeobecně příznivý ohlas. Potom se část jednotek přesunula na Mohylu míru.\nMy jsme ale čekali na autobusy, které nás odvezly do Slavkova, kde jsme se sbalili a vyrazili do vzdálených Čech. Při odjezdu jsme potkali první autobus vracející se z Prace. Za téměř jasného počasí jsme se dostali až domů.\nSoučástí akce byla řada akcí doprovodných, na které jsme se nedostali. Pokud chcete vědět i o nich a hlavně těch budoucích, obraťte se na www.austerlitz2005.com.\nTak skončil náš "válečný" rok 2002.\nVšem čtenářům této stránky přeji hezké Vánoce a spokojenost v roce 2003, ve kterém se dočkáte změn, alespoň na této stránce.


AppleCoin kurz – graf, kalkulačka, vývoj ceny, kde koupit APW?\nHome » AppleCoin kurz – graf, kalkulačka, vývoj ceny, kde koupit APW?\nSledujte aktuální kurz AppleCoin v online grafu nebo použijte naši kalkulačku pro převod APW do českých korun. Víte, kde koupit AppleCoin?\nBudoucí vývoj AppleCoin kurzu\nProč nekupovat AppleCoin?\nGraf kurzu AppleCoin/USD\nV levém horní rohu můžete vidět symbol měny (aktuálně APW/USD), vpravo od něj jsou k dispozici intervaly 1 min, 30 min, 1 h reprezentující dobu jedné svíčky, tu si můžete libovolně měnit kliknutím na trojtečku (vpravo od časových intervalů).\nAnalýza budoucího vývoje AppleCoin kurzu\nPřestože považujeme widget za užitečnou pomůcku pro hrubý odhad budoucí ceny digitální měny AppleCoin, rozhodně nedoporučujeme obchodovat na základě informací z něj získaných. Zejména z toho důvodu, že kryptoměny jsou často výrazně ovlivňovány událostmi na trhu, které se nedají pomocí technické analýzy předpovídat.\nDvojí poplatky za směnu peněz. AppleCoin bohužel nemůžete přímo koupit za fiat ("standardní peníze" => české koruny, eura, usd apod.), ale je zapotřebí nejprve koupit BitCoin nebo Ethereum a až za něj pak můžete koupit na burze APW.\nŘešením může být APW nekupovat, ale pouze spekulovat o změně jeho ceny pomocí CFD. Zjednodušeně řečeno se jedná o sázku na to, zda kurz poroste nebo bude klesat v určitém čase. Doporučuji vám si přečíst článek co je to contract for difference.\nNa druhou stranu přímé koupení APW má i své výhody, například můžete tuto virtuální měnu držet roky ve své peněžence a neplatit za to žádné poplatky. Případně můžete využívat AppleCoin technologii pro vaše účely. Vidíte nějaké další výhody? Podělte se o ně s námi v komentářích.\nJaký bude mít AppleCoin kurz za den/týden/měsíc?\nPředpovědět správně kurz APW není jednoduché. Nicméně jsme pro váš připravili technickou analýzu, která vám může pomoci zjistit, zda je lepší tuto kryptoměnu prodávat nebo kupovat.\nJak koupit AppleCoin?\nVyplatí se obchodovat AppleCoin nebo mi doporučíte jinou kryptoměnu?\nReálně nemůžeme hodnotit, zda se vám vyplatí nebo nevyplatí APW obchodovat, každá kryptoměna je specifická a je potřeba znát vše, co ovlivňuje její cenu. Nicméně zastáváme názor, že je vždy bezpečnější obchodovat kryptoměny s vyšší tržní kapitalizací, zpravidla u nich nedochází k takovým výkyvům kurzů jako u těch s nižší cenou.\nNázory a zkušenosti s APW\nVyplatí se zajímat o AppleCoin a zvažovat nákup? Má vůbec nějakou budoucnost?\nNapadá vás, kdy je nejlepší čas AppleCoin koupit nebo prodat? Dáte ostatním čtenářům nějaký tip? Přidejte komentář.


ŽENA-IN - Žádné multikino, žádné kroužky...\nŽádné multikino, žádné kroužky...\nDo vysněného města se přestěhovala čtenářka Renicek. Našla si tam také manžela a už 17 let zde vychovává své děti. Město má pro ní mnoho výhod...\nJaké výhody spatřuje čtenářka Renicek v bydlení ve městě? To si přečtěte v tomto příspěvku k dnešnímu tématu.\nKdysi jsem jedno takové stěhování prodělala. Narodila jsem se a vyrostla v malém šumavském městečku, a když jsem se v patnácti dostala na střední školu do krajského města, měla jsem jasno. Už se nevrátit do zapadlého pohraničí, kde je nouze o práci, kde není pořádná restaurace, natož kavárna. Kde není možnost poslat děti do hudební či jazykové školy, kde jediní kino hraje jen jednou týdně. A tak jsem také udělala. Manžela jsem si našla tady ve vysněném městě a tady také sedmnáct let žijeme. Když byly děti malé, moc jsem ocenila, že je po ruce několik poliklinik a nemocnice, že nemusím na pohotovost jet devadesát kilometrů, když je to potřeba. Také kultury a společnosti jsme si opravdu moc užili. Ale nějak to poslední dobou začínám vidět jinak. Kousek za městem na malinké vesničce dostal manžel od babičky prastarou chalupu se zahradou. Úplně nás to tam okouzlilo. Je to jistě tím, že na rozdíl třeba od té Šumavy jsem ve městě za deset minut. Naučila jsem se řídit auto, tak jsem v tomto soběstačná. Děti odrostly a nepotřebují vodit na kroužky a do hudebky. Moc mě láká ten klidný a tišší způsob života. Nejsem ten typ, co si šlechtí zahrádku, pěstuje ovoce a chová králíky a slepice. To jistě nikdy dělat nebudu. Ale prožili jsme na vesnici pár letních měsíců a zjistili, že bychom tam mohli žít stále. Do práce to máme dvacet minut. Cestou nákupní centrum, děti pryč z domova a sedět na zahradě a koukat na stromy a hvězdy je tady jiné než na velikém sídlišti ať už panelovém nebo sídlišti z nově vystavených domků. A tak jsem zjistila, že je to opravdu tak. Že se člověk časem vyvíjí a mění. Upravují se mu chutě a názory. To, před čím jsem v patnácti utekla, mi ve čtyřiceti připadá přijatelné, dokonce hezké. Přemýšlíme o tom, zda to udělat. Přestěhovat se. Není to až tak radikální rozhodnutí. Práce a přátelé nám zůstanou tytéž, ale umím si představit, že si místo návštěvy multikina budu raději číst na zápraží.\nMy to tak udělali a neměnila bych, jen to dojíždění leze hodně do peněz\njá si to takhle dovedu představit také - když je to tak blízko do města, neváhala bych....


A proč mám vlastně platit, za něco, co mi dává platební karta a banka zadarmo. No chyba lávky. Bance a provozovateli platebních systémů neplatíte sice obvykle přímo, nicméně platí to za vás obchodník, který vám to zahrne do ceny. Platíte za to, že jsou vaše peníze v bezpečí u bitcoinu a jiných kryptoměn je to úplně stejné, jen v případě kryptoměn je to vaše svobodná volba a víte přesně komu a za co platíte. A bezpečnost je řádově vyšší. pokud jde o Bitcoin, tak není asi ve světě digitálních peněz bezpečnější síť.\nTransakční poplatky, jak už napovídá jejich ,,název“ se tedy platí za transakce. Respektive za schvalování transakce, a to obvykle právě v dané kryptoměně. Síť v systému proof of work zabezpečují těžaři a uzly. Těžaři ověřují na základě matematických výpočtů a velmi drahými stroji s vysokou energetickou náročností tzv. těžaři. Aby jim tato práce a investice dávaly smysl, je třeba je motivovat. Nejvhodnější motivací jsou pak samozřejmě samotné kryptoměny. Bitcoin má navíc od počátku poměrně velký problém se škálováním, a tedy je paradoxně poměrně důležité, aby se počet transakcí držel na jisté úrovni, tomu právě poplatky pomáhají.\nCo tedy vlastně ovlivňuje konečnou cenu za transakci? V první řadě právě vytíženost sítě, další věcí je samotná cena kryptoměny, cenu si pak můžete ovlivnit i sami, tím, kolik za transakci navrhnete zaplatit. Princip je takový že, kdo zaplatí nejvíc, toho transakce je první odbavena. V praxi to funguje tak, že pokud zaplatíte např. 300 Kč, máte ji odbavenou v řádu vteřin, pokud 60 Kč, může to trvat dva dny i týden.\nJak ušetřit na poplatcích zde.\nTo bychom měli kryptoměny fungující na principu proof of work, tedy důkazu prací. Jak je na tom proof of stake? V zásadě velmi podobě, jen u těchto kryptoměn bývají transakční poplatky podstatně nižší a bezpečnost sítě, jak jí chápu není zdaleka tak vysoká. Nejsem odborníkem na systém proof of stake tedy důkaz sázkou, ale obávám se, že její zranitelnost se brzy odhalí. Síla je prostě ve výkonu. Zajímavá systém přináší sít Chia network se systémem Proof of space and time. Tedy důkaz místem na disku a časem. Zatím jí neprověřil čas, a tedy uvidíme.


FOTOSOUTĚŽ CZECH NATURE PHOTO ZNÁ VÍTĚZE - Inspirace - Blog - Můj Olympus\nDruhý ročník fotografické soutěže Czech Nature Photo byl, stejně jako ten první, velmi úspěšný a přinesl celou řadu zajímavých fotografií z nichž vybrala porota vítěze devíti kategorií.\nZveřejněno: 21. dubna 2018\nV loňském roce byla poprvé vyhlášena fotografická soutěž Czech Nature Photo, která se setkala s nemalým ohlasem a de facto se jedná o sesterskou soutěž dlouholetého klání Czech Press Photo.\nFotografie přírody tvoří nedílnou součást tvorby většiny amatérských i profesionálních fotografů, a právě proto se rozhodla obecně prospěšná společnost Czech Photo založit novou tradici v podobě soutěže Czech Nature Photo.\nHlavním partnerem druhého ročníku je společnost Olympus, která také věnovala hlavní výhru do soutěže v podobě profesionální zrcadlovky OM-D. Konkrétně se jednalo následující modely:\n1× E-M1 Mark II\n8× E-M10 Mark III\n1× PEN E-PL9\nNejlepší fotografií přírody se stal letos snímek „Pod ledem“ Rostislava Štefánka, podle předsedy poroty Michala Krause se porota jednomyslně shodla, že fotografie roku „Pod ledem“ výjimečným způsobem spojuje cit pro výtvarné pojetí fotografie, kompozici s vynikající technickou kvalitou a působivostí námětu. Podle autora byla vítězná fotografie dílem náhody. Vznikla při jarním potápění v zatopeném lomu Výkleky nedaleko Přerova, který byl téměř celý pod ledem.\nPod ledem, foto: Rostislav Štefánek\nV kategorii Savci zvítězil Jiří Karbus se snímkem „Zasklený v oceánu“, který zachycuje delfína poblíž Kanárských ostrovů. Mezi nominovanými byli dále Igor Mikula s fotografií „Klokan nenápadný“ a Vladimír Čech mladší se snímkem „Tygr a bouře“.\nZasklený v oceánu, foto: Jiří Karbus\nPrvenství v kategorii Ptáci získal Martin Tomáš se snímkem „Železničář“, který už měl v hlavě dlouho vymyšlený, ale čekal na správný okamžik. V konkurenci kategorie Plazi, obojživelníci a podvodní život zvítězil Rostislav Štefánek, který byl zvolen i absolutním vítězem s fotografií štiky „Pod ledem“. Do nominací se dostal také Viktor Vrbovský s ropušákem a Igor Mikula s mistrem v maskování pagekonem lupenoocasým.\nŽelezničář, foto: Martin Tomáš\nKategorií Bezobratlí - hmyz, korýši, měkkýši a další, která nabízí velké fotografické vyžití, zvítězil Fratišek Dulík se snímkem mravenčí siluety pořízené brzy ráno při svitu slunce s názvem „Poslední bojovník“. V kategorii Český les porotu nejvíce zaujal snímek „Mlhavé ráno v Beskydech“ Josefa Bosáka, který se fotografii přírody věnuje od útlého věku.\nMravenčí siluety, foto: František Dulík\nJana Mašterová získala prvenství v kategorii České zemědělství a venkov s fotografií „Učesaná země“, která zobrazuje krajinu po zemědělských pracích. S fotografií hrocha pořízenou v protisvětle vyhrál kategorii Zvířata v lidské péči Roman Vodička.\nUčesaná země, foto: Jana Mašterová\nCzech Nature Photo představuje a hodnotí nejlepší snímky živé přírody domácích autorů. Celkem se letos do soutěže přihlásilo 252 profesionálních a pokročilých amatérských fotografů z České republiky a Slovenska s 1800 fotografiemi. Jedním z porotců byl také fotograf a ambasador společnosti Olympus – Petr Bambousek, který patří mezi profesionální wildlife autory – ukázku fotografií najdete na Bambouskově webu.


Bibleinfo.com | Astrologie: Je o ní v Bibli zmínka?\nAstrologie: Je o ní v Bibli zmínka?\nAstrologie se stává stále populárnější. Mnozí lidé ji považují za jistý zdroj moudrých rad, které jsou adresně určeny právě pro ně. Jak se Bůh vyjadřuje o těch, kdo se chodí radit k astrologům a berou jejich rady jako směrodatné pro své životy? Přečtěme si Bibli, Izajáš 47,13–15: „Zmalátnělas přes svá velká rozhodnutí. Jen ať se postaví a zachrání tě ti, kdo pozorují nebesa, kdo zírají na hvězdy, kdo při novoluní uvádějí ve známost, co by tě mohlo potkat. Hle, jsou jako sláma, spálí je oheň. Ti nevysvobodí z moci plamene ani vlastní život. Nezbude ani žhavé uhlí pro ohřátí, ani oheň, u něhož by bylo možno sedět. Tak dopadnou ti, jimiž se zaměstnáváš, s nimiž obchoduješ už od svého mládí. Každý z nich na svých cestách zbloudí, nespatří tě nikdo.“\nV této první biblické zmínce o astrologii Bůh mluví k lidem dávného pohanského Babylona. Archeologie na Středním východě potvrdila, že astrologie má kořeny u babylonského národa, v místech, kde je dnes Irák. Byly vykopány tabulky s klínovým písmem, jež zobrazovaly horoskopické nákresy, a podle vědců pocházejí nejpozději z 5. století př. n. l. Astrologie je věštecké umění, které učí, že vzájemné postavení slunce, Měsíce a planet má vliv na jednotlivce a na záležitosti jejich života. Stejně jako v dávném Babylonu, i v dnešním moderním světě stále větší počet lidí využívá služeb astrologických poradců.\nV knize Daniel je zapsána skutečná událost ze života babylonského krále Nebúkadnesara. Tento král měl velice znepokojivý sen a chtěl porozumět jeho významu. Daniel 2,2 uvádí: „Král tedy rozkázal zavolat věštce, zaklínače, čaroděje a hvězdopravce, aby mu pověděli, co se mu zdálo.“\nTito astrologové, známí také jako ‚Kaldejci‘, byli součástí královského kruhu rádců a ‚mudrců‘, kteří se zabývali věštěním. Původní slovo pro astrologii v hebrejštině doslova znamená ‚zbožštění nebes‘. Věštění je akt předpovídání budoucích událostí nebo zjevení tajného poznání skrze znamení a předzvěsti nebo jiného nadpřirozeného působení. Bůh nám zakazuje zaobírat se věštectvím. Tento příkaz je uveden v Bibli, Leviticus 19,26: „…nebudete se obírat hadačstvím ani věštěním.“\nVěštění bylo ve starozákonní době mezi pohanskými národy běžnou záležitostí. Když Izraelité vcházeli v Kenaanu do Zaslíbené země, Bůh je varoval, aby s těmito věcmi neměli nic společného. Hospodinova varovná slova jsou zapsána v Bibli, Deuteronomium 18,9.12 a 14: „Až vstoupíš do země, kterou ti dává Hospodin, tvůj Bůh, neuč se jednat podle ohavností oněch pronárodů … Každého, kdo činí tyto věci, má Hospodin v ohavnosti. Právě pro tyto ohavnosti Hospodin, tvůj Bůh, před tebou vyhání ony pronárody. Tyto pronárody, které si podrobíš, poslouchají mrakopravce a věštce, ale tobě to Hospodin, tvůj Bůh, nedovolil.“ Věštění je dokonce považováno za jeden ze smrtelných hříchů. V 1. knize Samuelově 15,23 je psáno: „Vzdor je jako hříšné věštění a svéhlavost jako kouzla a ctění domácích bůžků.”\nO to víc nás může překvapovat, že si horoskopy našly své stálé místo i v seriózních novinách a že jsou vyhledávány miliony jinak slušných a přemýšlivých lidí. Je to v pořádku, že lidé mají takovouto bezmyšlenkovitou zálibu v astrologii? Jak se k této celé záležitosti staví Bible? V 1. Tesalonickým 5,22 Bůh důrazně uvádí: „Zlého se chraňte v každé podobě.“\nKrál Nebúkadnesar svolal mágy, věštce a astrology, aby mu připomněli, co se mu zdálo. Jak si s tímto úkolem poradili? Daniel 2,10: „Hvězdopravci králi odpověděli: ‚Není na zemi člověka, který by dovedl sdělit to, co král rozkázal. Nadto žádný velký a mocný král nežádal od žádného věštce, zaklínače nebo hvězdopravce takovou věc.‘“\nBabylonští astrologové nebyli schopni pomoci králi s jeho obtížným snem. Bůh však požehnal svému modlícímu se proroku Danielovi dary Ducha svatého, takže byl schopen sen králi vyložit. Čteme o tom v biblické knize Daniel 2,27–28: „Daniel králi odpověděl: ‚Tajemství, na které se král ptá, nemohou králi sdělit ani mudrci, ani zaklínači, ani věštci, ani planetáři. Ale je Bůh v nebesích, který odhaluje tajemství. On dal králi Nebúkadnesarovi poznat, co se stane v posledních dnech. Toto je sen, totiž vidění, která ti prošla hlavou na tvém lůžku…“ S Božím posvěcením byl Daniel schopen popsat a vyložit králův prorocký sen.\nPokud máme potřebu porozumět nepochopitelným situacím v našich životech, bude pro nás moudřejší vyhnout se bludnému zlu astrologického věštění a uznat, že „na nebi je Bůh, který odhaluje tajemství“. Stejně jako Daniel se můžeme na modlitbě obrátit k Bohu o pomoc. V Bibli pak máme jistou oporu v jeho slově.


Auta, která vám nedovolí bourat | Femina.cz\nFemina.cz > Zábava > Auta, která vám nedovolí bourat\nAuta, která vám nedovolí bourat\nNejprve přišlo Volvo s plánem zakázat dopravní nehody, zatímco Nissan je realističtější a svými technologiemi chce snížit počet vážných dopravních nehod na polovinu.\nPrvním krokem má být systém automatického brzdění v modelu Volvo XC60, to je však pouhý začátek. V dalších fázích mají automatické brzdy samočinně upravovat vzdálenost od vpředu jedoucího vozu (ano, třeba i v rozporu s vaší vůlí) a firma chce dokonce dosáhnout toho, aby auto samo rozpoznalo chodce vstoupivšího do vozovky.\nNissan na to jde poněkud sofistikovanější cestou a představuje systém, který pomocí radarových a jiných čidel hlídá dění okolo vozidla a minimalizuje tak pravděpodobnost vzniku nehod, ke kterým dochází zejména ve stresových situacích v hustějším provozu, kdy řidič ztrácí orientaci a zbrkle reaguje.\nK hlídání vzdálenosti od vpředu jedoucího vozidla a k varování proti opuštění jízdního pruhu přidává ještě systém zvaný Side Collision Prevention (prevence boční srážky) a Back-up Collision Prevention (prevence srážky při couvání). Jak název napovídá, u SCP jde o hlídání mrtvého úhlu a pokud se v něm zrovna nachází vozidlo a řidič se rozhodne přesto vybočit, systém impulzem do řízení vrátí vozidlo zpět. BCP zase hlídá prostor za vozidlem v úhlu okolo 180° a pokud například při couvání v řadě stojících vozidel zaregistruje blížící se překážku nebo i chodce, zastaví vozidlo.\nAutomobilka stále pracuje na zdokonalení systému a Nissan odhaduje, že plně funkční produkční verze by mohla přijít až za nepříjemných 7 let, tedy v roce 2015.\nCílem automobilky je snížit počet nehod s fatálními následky na polovinu oproti roku 1995.\nVíce o tématu: automobilkadopravní nehodyNissannová technologieSecure Copysnížit dopravní nehodytechnologievolvoVolvo XC60zakázat nehody


Bulvar Archivy - Strana 9 z 15 - ifunny.eu\nDominika Gottová vzpomíná na otce! Jak Karel Gott zvládal boj s nemocí?\nkrystof — 17. 12. 2019 1 comment\nDominika Gottová (46) před nedávnem vzpomínala na otce. Ještě než její tatínek Karel Gott umřel slíbila mu, že se dá do pořádku. Když se viděli naposledy, tak se sní rozloučil. Ale myslel jsi...\tRead more »\nUnikly záběry masakru z kamerového systému v ostravské fakultní nemocnici! Pouze pro silnou povahu!\nadmin — 15. 12. 2019 14 komentářů\nV úterý ráno ve Fakultní nemocnici v Ostravě se odehrál neskutečný masakr. Muž zde vystřílel celou čekárnu ambulance. Po tomto incidentu zůstalo 6 mrtvých lidí. Tři lidé, který byli součástí masakru byli...\tRead more »\nPozor! Ewa Farná ukázala syna! A jak reagovala na situaci v ostravské nemocnici?\nMíša — 12. 12. 2019 13 komentářů\nJiž před půl rokem porodila zpěvačka Ewa Farná svého prvního syna. Synovi dala jméno Arthur. Nyní by měla být na mateřské dovolené, na které sice je, ale vůbec to tak nevypadá. Zpěvačka...\tRead more »\nBritney Spears na dně. Až uvidíte, jak dnes vypadá, budete naprosto v ŠOKU!\nkrystof — 11. 12. 2019 13 komentářů\nBritney Spears tuhle zpěvačku vám nebudeme ani představovat.. Tahle zpěvačka, na začátku 21. století byla nejznámější a asi i nejobdivovanější zpěvačka na světě, když se na ní podíváte dnes budete koukat. ...\tRead more »\nLIDL musí stáhnout z prodeje tento druh alkoholu: Nachází se v něm TOHLE!\nkrystof — 10. 12. 2019 116 komentářů\nObčas se stane, že musí nějaký obchodní řetězec dát pryč z prodeje jeden z produktů, který není podle norem nebo je nebezpečný. Tohle se stalo obchodnímu řetězci jménem LIDL. LIDL musí stáhnout...\tRead more »\nZnámá česká moderátorka (31) v rádiu přiznala, že je nemocná! Má nádor na mozku.\nkrystof — 10. 12. 2019 13 komentářů\nVšichni kdo poslouchají rádio Kiss jsou překvapení. Oblíbená moderátorka Kiss Bára Tlučhořová (31) v přímém přenosu v rádiu řekla, že má vážnou nemoc. Už v létě se objevila online na webkamerách rádia...\tRead more »\nŠok! Zemřela hudební hvězda ze skupiny Roxette!\nMíša — 10. 12. 2019 8 komentářů\nVčera 9.prosince 2019 náhle zemřela zpěvačka Marie Fredriksová. Zpěvačka vystupovala s legendární pop-rockovou kapelou Roxette, každý tuto kapelu zná, společně tvořila pěvecký pár s kytaristkou a skladatelem jejich songů Perem Gresslem. Tito...\tRead more »\nBude letos pašeračka Tereza Hlůšková slavit Vánoce doma?\nMíša — 9. 12. 2019 20 komentářů\nMinulý rok v lednu policie zadržela v Pákistánu na letišti mladou třiadvacetiletou dívku, jak převáží tvrdé drogy přes hranice. Letištní kontrola u ní v kufru našla 9 kilogramů heroinu. Policie ji zadržela...\tRead more »\nSmutná zpráva. Náš svět opustil herec ze seriálu Přátelé.\nMíša — 9. 12. 2019 31 komentářů\nVe světě se objevila zdrcující zpráva. Jeden herec ze slavného seriálu Přátelé, zemřel. Tento herec však nepatřil ke známé šestici, které známe po jmény – Rachel, Ross, Joey, Pheobe, Monica a Chandler....\tRead more »\nŠOK! Známá herečka skončila v nemocnici. S rodinou se otrávila!!\nkrystof — 9. 12. 2019 19 komentářů\nZnámá herečka, kterou fanoušci mají rádi díky tomu jaké má role v komediálních filmech málem zemřela. Chybělo malinko a svátky klidu se mohly stát tragédii. Herečka Anna Faris, která se proslavila hlavně,...\tRead more »


Pěnišník | Pěstování, použití, popis, rady a informace\nVýrazný pěnišník je populární trvalý keř z čeledi Rhododendron. Nicméně, na rozdíl od rododendronů, vykazují pěnišníky pouze jeden květ na kmen. Je to poměrně odolná rostlina, která se nachází ve většině klimatických podmínek.\nPěnišník patří do čeledi Rhododendron (vřesovcovité). Odborný název je Rhododendron. Jednou z nejkrásnějších druhů je Rhododendron simsii. Tato odrůda není ale tolik odolná jako zahradní odrůdy této rostliny, proto je vhodné ji v průběhu zimních měsíců přesunout dovnitř.\nAčkoli název pochází z řeckého slova „suché“, ve skutečnosti se to týká pouze jedné odrůdy, která roste v Laponsku. Tato odrůda roste pouze na suchých místech. Nejedná se tedy o moderní odrůdy, které můžeme vidět u nás.\nPěnišník pochází z Číny a Thajska, ale dnes je hojný v mnoha částech světa. Jeho přírodní lokalita je sluneční světlo, které se střídá s ochranným stínem. Takže pokud jej budete pěstovat v podobných podmínkách, budete na jaře odměněni bohatými květy. Co se týká půdy, pěnišník preferuje kyselou, dobře odvodněnou půdu a mírné teploty.\nPěnišníky jsou malé stromy nebo keře, které kvetou během jara. Dorůstají výšky asi 60 cm a jejich kořeny jsou poměrně mělké. Rostliny obsahují červené, růžové a bílé květy. V průběhu let však zahradníci vyvinuli řadu hybridních odrůd.\nPěnišník je poměrně snadné pěstovat, stačí dosáhnout správných půdních podmínek a dostatečně zalévat. Pokud máte tvrdou vodu, je lepší používat dešťovou vodu, jinak se listy mohou zbarvit žlutě. Pokud jsou listy hnědé, rostlina nedostává tolik vody, kolik je potřeba.\nPěnišník má rád sluneční záření, je ale vhodné, aby měl v průběhu dne i nějaký ten stín.\nNejlepší čas na výsadbu pěnišníku je během časného jara, těsně před tím, než začne kvést. Avšak k dispozici (ke koupení) je po celý rok. Pěnišník se často používá jako hraniční rostlina, pěstuje se zejména pro své nádherné velké květy.


by Tereza Kráčmarová11/05/2016 07:37:00 odp.6 Comments\nCo mám na našem gymplu nejraději? Jednoznačně náš časopis. Začít totiž s takovým projektem a vypiplat si svůj vlastní plátek ku spokojenosti své i čtenářů, to dá hodně práce a zabere hodin, no spíše dnů. My už máme první skoro tři roky s časopisem za sebou a mám pocit, že jsme urazili ohromný kus cesty. A teď jsem vážně spokojená. Začátky ale byly sakra těžké.\nA zrovna nedávno jsem přemýšlela nad tím, co mi na internetu chybí, co by mě samotnou zajímalo, co by mohlo zaujmout čtenáře. A teď mi to došlo. Před nějakými třemi lety jsme zcela bez zkušeností stáli před velikou výzvou, založit školní časopis. Co bych tenkrát dala za to, abych našla jediný článek, kterým by nám se začátky pomohl. A tak tedy teď píši já vám, mám pro vás postřehy, tipy a rady do začátku.\nJe tomu už nějaký pátek, kdy se zrodila myšlenka založit na našem gymplu školní časopis. Pouhou myšlenku jsme se rozhodli dotáhnout do konce. Já osobně jsem si vždy přála do školního časopisu psát, ale na základce ani na střední nic takového zatím nebylo. Slovo dalo slovo, pár nadšenců sedělo ve studentském klubu a sdělovalo si svá očekávání a nápady, vize.V počátcích se všeho ujal náš profesor na společenské vědy, mimo jiné i češtinář, který nás trochu nasměroval a postavil nás před nejdůležitější otázky, na které jsme museli nalézt odpovědi, aby z našeho snažení vůbec něco vzešlo.\nMá to být student, skupina studentů nebo učitel? Učitel asi bude mít větší respekt, ale nebavilo by nás to víc, kdybychom si to celé mohli udělat podle sebe?\nO čem se tak píše ve školním časopise? Co se hodí, a co je mimo mísu?\nDle tohoto rozhodnutí se bude odvíjet mnoho věcí\nPokud vám škola vše zafinancuje, máte vyřešeno a i naše škola je naštěstí tak štědrá. Přesto časopis nedáváme zadarmo, za symbolických 5,- jej prodáváme ve školním bufetu a utržené peníze jdou na místní psí útulek\nJelikož člověk, který vám nasází články do časopisu je klíčovou osobou\nKdyž jsme na vše nalezli odpovědi, věděli jsme, že teď už jde jen o zrealizování. Ujala jsem se společně s jednou mladší studentkou role šéfredaktorky. Být dvě se ukázalo jako dobrá volba, zejména v začátcích si neumím představit, že bych na to byla sama. Pan profesor byl rád, že je pouze jakýmsi dozorem, a že veškerá iniciativa je na nás, přesto nám se vším pomáhal a strávil s tím neuvěřitelného času.\nNaše první výtisky\nPrvní číslo mělo vyjít v závěru listopadu, rozhodli jsme se, že nebudeme nikam spěchat. Nakonec se samozřejmě mnoho věcí nestihlo, a tak jsme ještě posunuli termín. První číslo je velmi důležité, záleží na něm, zpravidla si ho koupí mnoho studentů (a nejvíc v celé historii časopisu), jelikož je to něco nového, ale pozor, mají také velká očekávání. Proto je lepší vydání raději pětkrát odložit a vědět, že za svůj časopis byste dali ruku do ohně, než vydat časopis, který sice má nějaké mouchy, ale lidé na něj čekají, tak se přece prodá.\nTaky bych doporučila, je skvělé udělat nějaké PR, napsat na web školy, na její facebook, že vyjde nový časopis, na co se čtenáři mohou těšit. Ale samotné datum, kdy si pro něj budou moci zaběhnout do školního bufetu bych zveřejnila zásadně až v okamžik, kdy bude 100% jisté, že se vše stihne.\nRozhodně nesmíte podcenit sehnání grafika. Můžete mít kvalitní články, luxusní reportáže, ale když bude váš zpravodaj vypadat jako vytištěná slohovka zkopírovaná z wikipedie, nikdo si to nepřečte.\nNejprve jsme tvořili ve wordu. Neříkám, že to bylo špatné, grafik se s tím docela popral, ale časem to nestačilo. Přišel tedy druhý grafik, který se zaučil přímo u studenta grafické školy a začal používat profi program InDesign, ten ale něco stojí, nicméně se to výrazně podepíše na vzezření časopisu.\nPokud chcete, aby váš časopis vycházel pravidelně, je nutné mít časový plán. Ten se u nás vyvíjel přes dva roky a až teď mohu říci, že to vážně funguje, že jsme všechno vychytali. Tady je to taky dost individuální, pokud chcete měsíčník, bude vše vypadat jinak, než když chcete dvouměsíčník, občasník... My nyní vydáváme 4-5 čísel za školní rok. Zpravidla vše probíhá takto:\nvytisknuté časopisy a plakát\nSchůzka, kde šéfredaktor představí svoji vizi pro budoucí číslo. My například každé vydání ladíme do nějakého tématu - bulvár, horor, cestování, fit,... Na schůzce se pak provede takový brainstorming, lidé hází nápady na články na dané téma. Pak jim dám ještě zhruba 4 dny, kdy mi mohou sdělit, o čem by chtěli psát. Pak sepíši seznam článků, které by se měli v čísle objevit. Za každý bod napíši, kdo to napíše + občas přidám i žánr (reportáž, duel, anketa, rozhovor), kterého by se měl redaktor držet. A funguje to tak, že kdo si nic nevymyslí sám, tomu něco přiřadím já. A jinak by to nešlo, zkoušeli jsme to nechat víceméně na redaktorech, nedávat jim přímo zadání, sešlo se ale málo textů - redaktory zkrátka nic nenapadlo.\nNa samotné napsání článků máme zavedené dvě uzávěrky. Vysvětlím proč. Jelikož práce grafika zabere mnoho času, je ideální, aby mohl pracovat průběžně. A z vlastní zkušenosti vím, že pokud lidi nedonutíte, dřív než poslední den před desátou večer vám nic nepošlou. A pak je toho rázem hodně. Proto má první polovina článků uzávěrku o 4 dny dříve, aby grafik získal nějaký náskok. A tedy, první uzávěrka končí zhruba 2-3 týdny od vypsání článků a druhá tak o ten pracovní týden později.\nČlánky procházejí korekturou u pana profesora, naší velké podpory. To trvá u obou uzávěrek zhruba dva dny.\nMezitím, co probíhá korektura a redaktoři už nemají nic na práci, scházíme se a dostáváme se opět k bodu číslo jedna. Na schůzce vyřešíme nezbytnosti spojené s dalším číslem.\nNásledně přichází ke slovu grafik, který má zhruba 2 týdny od druhé uzávěrky na to, aby časopisu vdechl život.\nJeden den pak patří tisku a sešit časopisu (zde ještě dodám, že si budete muset pořídit velkou sešívačku).\nA pak už je časopis konečně v prodeji.\nVždy musíte počítat s tím, že se stane něco neočekávaného, co zkomplikuje práci. Může onemocnět redaktorka, přijde po dvou týdnech do školy a musí dohnat písemky. Nemůžete po ní tedy chtít, aby vám poslala články, má svých starostí dost. To se nedávno stalo, vyřešila jsem to tak, že její články budou úplně na konci časopisu, a tak dostala přes týden navíc, aby je v klidu dopsala.\nNebo, a to se stalo mně, fotili jsme na titulku a já si stáhla fotky do počítače. Co ale čert nechtěl, počítač se mi rozbil a nemohla jsem se k fotkám dostat. A tak je sice hotový časopis, ale nemáme titulku, naštěstí se fotky podařilo zachránit, no plánovaný termín vydání se musel o pár dní posunout.\nMůže se rozbít tiskárna nebo v ní dojít barva, nemusí vám přijít polovina článků, protože redaktoři na to jaksi zapomenou.Poradím vám jedno, nestresovat. Školní časopis by měl být příjemný bonus ke studiu, žádná povinnost, když nevyjde včas, planeta Země nevybuchne.\nVlastně bych o tvorbě časopisu mohla napsat desítky stran textu, za ty roky jsem na mnohé přišla a mnohé se naučila, toto však považuji za úplný základ. Ale i tak vám ještě závěrem napíši pár náhodných rad, které by vám mohli pomoci.\nCo článek, to fotka\nKaždý redaktor posílá článek alespoň s jednou fotkou. Fotku má buďto vlastní nebo ji může sehnat na internetu (řádně ozdrojovanou). Nám se i osvědčil účet u fotobanky, kde používáme fotografie, které jsou zdarma.\n2 roky po sobě nejlepší v kraji\nAbyste neměli osobní mail zahlcený maily s články, je lepší mít speciální mail časopisu. Nám ho zřídila přímo škola. Mail uvádíme i v časopise, aby se nám mohli ozvat lidé, kteří by třeba také chtěli do časopisu psát.\nŘekla bych, že bez ní nic neuděláte. Všichni redaktoři mohou diskutovat, veškerá oznámení píši do skupiny. Maily totiž skoro nikdo nečte, a tak by se mohlo stát, že na schůzku přijde třetina lidí, jelikož ostatní o tom nevěděli. Můžete tam přidávat přímo seznam článků, upozornit, že se blíží uzávěrka, nebo se domluvíte ve skupinovém chatu na termínu schůzky.\nAby si lidé časopis koupili, musí o něm vědět. Udělejte si reklamu na webu školy, v rozhlase! Při vydání časopisu poproste mladší studenty, aby dělali kameloty - tzn. obejdou třídy a nabídnou studentům časopisy k zakoupení, to samé s kabinety učitelů.\nTo je asi vše, kdyby vás cokoli zajímalo, zeptejte se v komentářích. Zároveň si nedělám patent na rozum a možná, že některé časopisy mají jiné postupy. Pokud byste chtěli něco doplnit, také ocením příspěvek do diskuse. Doufám, že to třeba někomu z vás pomohlo, ať už se samotnými začátky, nebo jste si třeba porovnali, jak to děláte vy.\nNeváhejte a vydávejte! :D\nškolní časopis tipy\nUnknown 8. listopadu 2016 9:47\nDíky za tento článek, připomněl mi staré gymplácké časy :) Také jsem před lety vedl školní časopis, také v Královéhradeckém kraji a také jsme byli dva šéfredaktoři :) A musím říct, že tvorba školního časopisu bylo to jediné, co mě na gymplu bavilo, a i díky tomu jsem pak šel studovat žurnalistiku. A díky tomu, že takových lidí bylo víc, tak jsme vydávali měsíčník, tj. 10 čísel za školní rok. Jinak teda musím říct, že mám opačný názor na ucelené téma časopisu. Jelikož jsme chtěli být jakýmsi školním zpravodajem a mostem mezi studenty, studentským parlamentem, učiteli a ředitelem, volil jsem jinou strategii - aktuality z dění v gymnáziu, rozhovory s nějak zajímavými či úspěšnými studenty či absolventy, rozhovory s učiteli, reportáže ze školních akcí, apod. Také jsme několikrát nechali prostor v časopise pro nejlepší slohovky, které nám doporučila češtinářka (osvědčily se hlavně fejetony či sloupky). A pak musím říct, že jsme se odlišovali také titulkou - měli jsme totiž báječnou ilustrátorku, která nám kreslila obrázek na první stranu, většinou nějaký satirický. Ale i vaše obálka vypadá pěkně. Každopádně vím, jak je tvorba školního časopisu těžká a časově náročná, tak držím palce, ať vám to pořád klape. A především, ať časopis vydrží i po Tvém odchodu ze školy. To se totiž u nás bohužel nepodařilo, i když jsem se ho snažil včas předat svým nástupcům. A jen tak pro zajímavost, nemáš nějakou elektronickou verzi časopisu? Zajímalo by mě, jak vypadá uvnitř :)\nTereza Kráčmarová 10. listopadu 2016 17:03\nMy jsme právě jednou udělali téma cestování a mělo to dobré ohlasy. Ale není to tak, že bychom si hráli na nějaký magazín, články se týkají našich studentů. Například rozhovory, ankety, duely na určité téma apod.\nU nás jsem občas dělávala titulku já, teď ale bohužel nemám čas. Je pravda, že mě to dost bavilo, ale taky nemůžu dělat všechno :D\nU nás se naštěstí našli noví redaktoři, konkrétně 12 lidí, což je slušná posila, tak věřím, že se toho někdo chopí.\nElektronickou verzi, no můžu poslat přímo PDF připravené k tisku :D\nNicole Shy 8. listopadu 2016 19:50\nMáš krásný blog :) http://nicoleshyblog.blogspot.cz/2016/11/posledni-podzimni-outfit.html?m=1 :)\nKafemlejnek 13. listopadu 2016 15:28\nPřijde mi škoda, že u nás nemají školní časopisy a podobné spolky stejnou tradici, jako tomu bývá v zahraničí, kde se mimoškolním projektům věnuje mnohem více pozornosti, a samozřejmě také zdrojů a financí.\nU nás na gymplu něco takového fungovalo jen chvilku, a rychle to pak zaniklo, jako spousta podobných projektů. Jak nebyla žádná podpora z vedení, a dril, tak se rychle ztrácel zájem.\nTakže školní časopis dělám až na vysoké, kde to mám přímo zapsané jako předmět, ale je to spíše takové otrkání, jelikož za semestr to vychází na jen asi tři čísla. Ale musím teda říct, že u nás je důležité to vedení (krom vyučujícího spadáme hlavně pod redaktora jednoho českého deníku), protože nemít deadliny, tak se nedokopoeme skoro k ničemu. A i tak to posíláme pozdě :D\nTereza Kráčmarová 14. listopadu 2016 16:35\nJe pravda, že na moc školách to nefunguje a občas je velmi těžké, aby to vedli samotní studenti, když nemají vážně pevnou vůli.\nU nás na škole tomu naštěstí věnují dost peněz a ještě máme přímo grant, díky tomu si můžeme dovolit třeba lepší sešívačku, barevný tisk...\nJá bych chtěla na žurnalistiku na vysokou a těším se, že se snad časem dostanu přímo do studentské redakce. A koukám, že s těmi deadliny je to asi všude stejné :D


Udělějte svoji Mamiyu digitální – DIGIarena.cz\nUdělějte svoji Mamiyu digitální\nMamiya představila adaptér pro středoformátový fotoaparát Mamiya RB67, s jehož pomocí je možné místo filmové zadní stěny nasadit digitální stěnu Mamiya ZD 22 Mp. Adaptér je k dispozici pro fotoaparáty Mamiya RB67 Pro-S a Pro-SD. Adaptér také umožňuje otočení zadní stěny o devadesát stupňů.\nAdaptér ProSD Adapter HX702 komunikuje s fotoaparátem a zadní stěnou prostřednictvím kabeláže. Zařízení bude dostupné v květnu tohoto roku, předběžná prodejní cena zatím nebyla oznámena.


Rixos the Palm - Balim.cz\n5 Letecky - Praha All inclusive 28 590 Kč\n5 Letecky - Praha All inclusive 29 190 Kč\n5 Letecky - Praha All inclusive 29 790 Kč\n6 Letecky - Praha Ultra All inclusive 56 880 Kč\nPro skutečné gurmány a milovníky luxusní kuchyně je pro pobyt v Dubaji jasnou volbou Rixos the Palm. Možnost ultra all inclusive vám zajistí lahodné nápoje i pokrmy po celý den.\nDUBAJ S ULTRA ALL INCLUSIVE\nV obklopení moře a přímo u krásné písečné pláže - tak si budete užívat svou dovolenou v tomto hotelu. Pokud toužíte po kvalitním odpočinku, zamiřte právě sem!\nJedinečně situovaný hotel se nachází na slavném palmovém ostrově The Palm Jumeirah, kousek od centra Dubaje a pouhých pět minut chůze od pláže Jumeirah. Mezinárodní letiště je od hotelu vzdálené 45 minut jízdy. Do centra Dubaje je možné přímo od hotelu využít vodní taxi. Zdarma je možné využít dopravu do nákupního centra Mall of the Emirates. Jen 8 minut od hotelu se nachází obrovský aquapark Aquaventure.\nKde se Rixos the Palm nachází?\nRixos the Palm leží ve Spojených arabských emirátech v Dubaji.\nHotel Rixos the Palm nabízí spoustu místa a vybavení potřebného pro kvalitní odpočinek. V areálu hotelu najdete vstupní halu s recepcí, 3 restaurace, 4 bary, konferenční místnosti, lounge bar, čistírnu, prádelnu, obchod se suvenýry, wellness centrum Rixos Royal Spa a 2 bazény s bary. Lehátka a slunečníky u bazénů jsou k využití zdarma. Hotel je skvěle připravený i na děti - od dětského bazénu přes miniklub až po hřiště a animační programy (malování na obličej, škola kouzel ad.). Za poplatek si můžete děti nechat i pohlídat. Wi-fi připojení v celém areálu včetně pokojů je zdarma, stejně jako internetový koutek v lobby.\nLuxusní pokoje a apartmá hotelu Rixos the Palm jsou vybavené v moderním orientálním designu a poskytují volné wi-fi připojení. Kromě toho patří ke standardnímu vybavení také satelitní televize s plochou obrazovkou, fén, minibar (za poplatek), žehlička, trezor nebo koupelna s prostornou vanou a sprchovým koutem. Pokoje jsou klimatizované a většina má také balkon. O kvalitní spánek se vám postarají speciální matrace. Za příplatek je možné získat prostornější pokoje s oddělenými místnostmi a s terasou. Je zde i možnost propojených pokojů stejného typu.\nHotel je obklopený prostornou soukromou pláží s jemným bílým pískem. Lehátka a slunečníky jsou k využívání zdarma, připlatit si můžete za soukromé plážové postele - gazeba.\nJestliže si chcete užít hlavně kvalitní odpočinek, je vám k dispozici pláž, Nargile - Shisha lounge pro večerní relax a špičkové wellness centrum pro odpočinek během dne (sauna, hammam, jóga, pilates, zumba, masáže - balijská, švédská, thajská ad.). Pokud si chcete užít více aktivní pobyt, zdarma máte v nabídce aktivity, jako je fitness (s profesionálními osobními trenéry), tenis, plážový volejbal, plážový fotbal, stolní tenis nebo nemotorizované vodní sporty. Za poplatek je možné si půjčit vybavení na tenis a na badminton nebo si vyzkoušet motorizované vodní sporty. K dalším zábavním možnostem patří kino, bary, diskotéky nebo nákupy přímo v hotelu. Vodní park Aquaventure je vzdálený asi 10 minut.\nNa výběr máte ze stravování formou polopenze, all inclusive nebo ultra all inclusive. V rámci ultra all inclusive se můžete těšit nejen na snídaně, obědy a večeře formou bufetu, ale i na alkoholické a nealkoholické nápoje od 12:00 až do 3:00 ráno. V restauraci LOlivo si můžete 24 hodin denně dopřávat kávu, čaj a nealko nápoje. Minibar na pokoji je denně doplňován a navíc můžete využívat zdejší bary, snack restauraci, bar u pláže, lobby lounge, hlavní restauraci nebo a la carte restaurace LOlivo Ristorante a Aegean.


Antigel - Accents graphiques - luxusní spodní prádlo | LeChaton.cz\nLeChaton.cz » Antigel » Accents graphiques\nAntigel - Accents graphiques\n„Jemně růžový potisk…“\nNová kolekce hladkého prádla značky Antigel vsadila na tmavě šedý podklad který je zdoben světle růžovým potiskem s abstraktním motivem. Zjemněn je drobnými puntíky ve stejném odstínu. Veselá a trendy kombinace, která i z jednoduché hladké kolekce dělá moderní řadu.\nKolekce nabízí několik střihů vyztužených a nevyztužených podprsenek a také několik modelů kalhotek. Doplnit je můžete širokou škálou doplňků, přehlédnout byste neměli hlavně košilku s dlouhým rukávem či roztomilý šátek.


DRBNA HISTORIČKA: Renesance se do Českých Budějovic dostávala pozvolna | Drbna historička | Drbna | Budějcká Drbna - zprávy z Českých Budějovic a jižních Čech\nPozdní gotika ve městě neskončila ze dne na den, ale prolínala se ještě kolem roku 1550 s renesancí. Přibližně první renesanční stavbou byla městská sýpka (solnice) z roku 1531.\nStupňovitý či zubatý štít renesanční solnice se vyskytoval už předtím v pozdní gotice. Stejně tak i cimbuří jaké má Wortnerův dům. Zbytek zubatého štítu má také Kneisslův dům a zadní štít masných krámů. Do lámaní gotiky a renesance ve městě spadá stavba Černé věže. Základová jáma se začala hloubit v roce 1549 a základní kámen byl položen dne 20. června 1550. Gotika doznívala, ještě okna věže mají lomený oblouk, ale od roku 1565, kdy převzal stavbu věže Vincenc Vogarelli, stavitel z Itálie, je Černá věž od posledních dvou pater nahoru jen renesanční.\nItalský renesanční ochoz s toskánskými sloupky a hlavně báně zaujaly asi básníka a spisovatele Jana Nerudu z pražské Malé Strany. Přijel do města v roce 1890, prošel se centrem a okolím, odjel do Prahy a napsal o tom fejeton. Trochu s dojmy týkající se města lavíroval od plusu k mínusu, ale celkem to pro nás dopadlo dobře:\n„Neznám druhého města v Čechách, které by tak překvapilo jako Budějovice České. Pěkná je starobylá Plzeň, zajímavé jsou pestré Prachatice, zvláštní průmyslový Liberec, ale Budějovice jsou zcela originálními, vzdor smíšenině historické a moderní, nemám pro ně zkrátka jiného jména, než že jsou Florencií mezi venkovskými českými městy. Ne pro půvab okolí, ne pro památky všeho druhu umění, ale pro jistou nepopíratelnou líbeznost svou.“\nByl to Pražák, takže všechna města kromě Prahy považoval za venkovská. (To Pražáci tak považují.) Prošel se také kolem historického jádra města, z čehož shrnul ve fejetonu dojem, že „Vody a zeleň objímají město jako prsten skvostný.“ Tím básnicky vlastně vystihl kouzlo Budějovic. Památky ho nějak příliš nezaujaly, z toho hlediska připomněl starobylou Plzeň. Jednoznačně však přirovnal město k italské Florencii. Lze to vysvětlit tím, že ho zaujala renesanční Černá věž.\nNáměstí a okolí zrovna v roce 1890 tak renesančně nevypadalo. Radnice byla a je barokní, Samson také, kostel sv. Mikuláše rovněž (má gotický presbytář), dům U tří kohoutů byl tehdy také barokní (dnes secesní po požáru 1902) a dalších několik domů na náměstí mělo historizující fasádu, dokonce i rokokovou. Secese ještě do města nedorazila a Jan Neruda ji nezažil. Byl to slušný člověk, přehlédl malicherné nedostatky, napsal jako básník, co cítil a od té doby jsme jihočeskou Florencií.\nNa tom se podílí stavitel Vincenc Vogarelli. Černou věž totiž začal stavěl italský stavitel Hons Spatz, avšak roku 1555 ji opustil, poněvadž dostal lukrativnější nabídku stavět novou radnici, deset let poté stavěl věž Lorenz Vlach, což také nebylo ono a situace se změnila, až když roku 1565 převzal stavbu Černé věže Vincenc Vogarelli. Předpokládá se, že změnil původní záměr a postavil věž vyšší a osadil elegantními báněmi. Podle výtvarníků je Černá věž poněkud podsaditá, robustní, ale Vincenc Fogarelli ji ochozem a odstupňovanými báněmi odlehčil.\nV tom čase dokončení Černé věže v roce 1577 již renesance zcela ovládla město. Do města od jihu přivandrovali další stavitelé z Itálie. Do Prahy nepokračovali, tady jim to vyhovovalo. Měšťané byli bohatí, radnice také (obchod se solí, stříbrné doly, mincovna, pivo atd.), takže se začaly podle italských stavitelů houfně přestavovat průčelí a často interiér domů. Fasády se znovu nahodily tmavou a světlou omítkou a vytvořila se sgrafita. Nejstarší je u Kneisslů z roku 1557. Tramvaje jsou secesní.\nŠtítky Drbna historička, historie, náměstí, Jan Neruda\nčtvrtek, 4. ledna 2018, 19:34\nNa pohlednici stojí na rohu Lidické a Roudenské rozložitý patrový dům z poloviny 19. století se známým hostincem U města...\nDRBNA HISTORIČKA: Restaurace Na Rychtě funguje i teď. Změnila ale...\nčtvrtek, 28. prosince 2017, 17:44\nV Jírovcově ulici existovala léta chvalně známá restaurace Na Rychtě. Název vzniknul podle Obce baráčníků Vitoraz, která měla...\nDrbna historička se tentokrát zaměřila na hotel U Tří kohoutů, v němž zřejmě přenocoval i básník a novinář Karel Havlíček...


Herní Kabinety / Ateliér Duchů\nPrvní kabinet bude pro Hadr.\nJak jako první?\nOno jich bude víc?\nCelý nápad na výrobu herních kabinetů se váže k otázce – jak vystavovat digitální hry? Jak překlenout běžný stav, kdy je hra prezentována na monitoru umístěném na stole a prostředkem interakce je zde pouze myš a klávesnice? Stav, který na sebe v prostředí galerie váže konotace „domácího hraní“ a nejen díky tomu může běžného návštěvníka od vyzkoušení aplikace spíše odradit? Vytvořením herního kabinetu na míru konkrétní aplikaci vzniká mnohem atraktivnější formát prezentace, který již jasně splňuje vytyčený záměr – poutavou interakci s obsahem.\nHARD START – HADR\nVýzvou při tvorbě kabinetu Hadr bylo najít tvar, který bude odrážet citlivou low-poly estetiku stejnojmenné hry od Dominika Konečného. Zároveň cílem bylo také to, aby svým vzhledem nepřehlušil samotný vizuál hry a taktéž hlubší ponoření do interaktivního zážitku. Výsledná podoba je unikátní nejen z hlediska spolupráce s autorem díla, ale i v tom, že se jedná o první herní kabinet, který jsem měl možnost navrhovat.\nPrvotní skici kabinetu Hadr\nFoto z průběhu výroby\nDíky tomu, že herní kabinet nemá aktuálně substitut v kontextu vystavování nových digitálních her, nastává podle mne ideální možnost opět vyzkoušet relevanci tohoto formátu prezentace hry. Zároveň nemám zájem konkurovat komerčním herním automatům, ale vytvořit v určitém smyslu jejich nekomerční protipól. Tento pohled na situaci mi mimo jiné dává možnost ponechat celý kabinet v jedné barevnosti a úplně se odklonit od ukřičené estetiky komerční sféry, kde je stav volné autorské tvorby téměř nemyslitelný. Tím, že je objekt určen pro jedinou aplikaci, mohlo vzniknout ergonomicky vyladěné ovládání na míru, přímo ve spolupráci s autorem hry.\nFinální podoba kabinetu Hadr\nAčkoliv byl průběh výroby od první skici k finální podobě krkolomný, tak právě řešení konkrétních produkčních situací mi umožnilo nabrat zkušenosti k dalším realizacím.\nKABINET ATELIÉRU DUCHŮ\nK designu dalšího kabinetu vedl podstatně rozdílný přístup. Jak jeho samotný název napovídá, váže se k digitální produkci skupiny Ateliér Duchů. Hlavním účelem tohoto kusu je ukázat různorodost digitální tvorby ateliéru v jedinečném balení. „Jedinečnost“ se zde nerovná extravaganci. Proto jsem se rozhodl pro minimalistický vzhled, který nebude vázán na konkrétní hru a tím snáze umožní podle potřeby měnit softwarový obsah. V době první výstavy se uvnitř kabinetu nacházela díla Repeat (demo), Obložené chlebíčky, erLett a Move.\nDokumentace z průběhu výroby\nOproti kabinetu Hadr, kde je ovládání připraveno pro konkrétní hru, zde bylo potřeba přistoupit ke komplexnímu řešení. Podmínkou pro návrh ovládacích prvků tak bylo, že není určen jen pro aktuálně dokončené aplikace, ale musí být vhodný i pro budoucí projekty. Ve finále došlo ke kompromisu, který svou logikou vzdáleně připomíná klasický konzolový gamepad. Na řešení tohoto nelehkého úkolu se výrazně podílel Dominik Konečný a to nejen z pozice softwaru, ale i hardwaru. Dalším, bez koho by tento kabinet nebyl dokončen je Daniel Jenikovský, který se převážně podílel na softwarovém řešení.\nPrototyp ovládání (Dominik Konečný)\nFinální podoba kabinetu Ateliér Duchů\nPRÁCE JAKO V LESE\nKabinet Les v sobě ukrývá dílo Natálie Sodomkové. Samotný kabinet je podobně jako u kabinetu Hadr výsledkem spolupráce s autorkou. Ta řešila vzhled podsvícených grafických prvků a aktivně se podílela na výsledné podobě kabinetu.\nSkica, která determinovala finální podobu kabinetu Les\nPřestože většina práce byla odvedena během časové tísně, podařilo se projekt dovést do zdárného konce také díky pomoci grafické designérky Veroniky Opatrné, která je autorkou podoby finálního layoutu ovládání kabinetu Les.\nLayout ovládání (Veronika Opatrná)\nFinální podoba kabinetu Les\nKDE JE MOŽNÉ KABINETY VIDĚT?\nPoprvé si bylo možné nové kabinety prohlédnout a vyzkoušet na akci KUMST Opening Week. Krátce poté je bylo možné otestovat na výstavě Dungeon Duchů v brněnském Kině Art. Nyní se na kabinety můžete těšit na výstavě Herna Duchů, která bude mít vernisáž 13.10. 2021 opět v Kině Art.\nPrezentace herních kabinetů (Kumst Opening Week, 2021)\nFoto z výstavy Dungeon Duchů (Kino Art, 2021)


Milani Luminoso tvářenka - Inner Beauty\nVíkend je za dveřmi a je čas na nějakou tu párty na začátek semestru, či ta správná chvíle si jít jen tak sednout s kamarády, či jít s vaší láskou na rande?\nDnes si dáme pomocníka, který vám rozzáří tvářičky a hodí se přesně na všechny výše uvedené příležitosti. Jedná se o tvářenku Luminoso od značky Milani, která by vám rozhodně neměla ve výbavě chybět a jestli jí nemáte, tak si jí koukejte honem rychle pořídit. Nebo alespoň její sestřičku, která by jí byla hoooodně podobná. Jukejte.\nMilani Baked Blush v odstínu Luminoso je, jak již sám název napovídá, zapečená tvářenka. Na internetu jí seženete s cenovkou okolo 6ti dolarů a jedna krasavice obsahuje 3,5 gramu produktu. Balení je plastové, jedná se přeci jen o klasickou drogérkovou značku, nicméně design mi je tak nějak sympatický a "pozlacené" okraje tomu jen přidávají. Víčko je nahoře průhledné, tudíž snadno rozeznáte odstín, který chcete zrovna použít. Tvářenka obsahuje v dolní části také zrcátko a aplikátor. Ten je jemný a malý do kompaktního balení na cesty ideální, nicméně přeci jen bych vám ho k případné aplikaci tvářenky vůbec nedoporučovala používat a za krátko vám řeknu proč. Zrcátko je je přiměřené velikosti tvářenky a pochopitelně se v něm uvidíte. Balení je prostě ideální.\nJak jsem psala již v úvodu, tvářenka je zapečená, ale nepřipomíná mi žádnou klasickou zapečenou tvářenku, kterou vlastním. Její částečky jsou jemňoučké a upřímně, dost práší. Na aplikaci tak volím hodně hustý a jemný štětec, kterým jen na tvářenku lehce "naďupkám" a pak přecházím rovnou k aplikaci na tvářičky. S tvářenkou samotnou se pracuje perfektně, k pleti přilne pomalu, máte tak dostatek času na zapracování a správné umístění. Ačkoliv je barva výrazná (spíše jako rozjasňovač) a pigmentace naprosto brutální tak, že jsem po první aplikaci musela obličej umýt a začít s líčením nanovo, zvyknete si "ďupkat" rychle. Barva je ideální na projasnění obličeje a tvoří perfektní kombinaci s matným bronzerem, který s ní ráda používám (Sunny od NYC). Tvářenka jemně voní, nicméně mi nic výrazného nepřipomíná a pochopitelně, jestli nestrčíte nosík přímo nad ní, tak nic neucítíte.\nJestli jsem nějakým nákupem v zahraničí udělala opravdu správný tah, tak právě nákupem této tvářenky a rozhodně si pořídím další barevné variace. Tahle totiž dámy, stojí opravdu za to!\nTags: milani, Tvář/Obličej\nZdenule 4. října 2013 8:53\nVypadá dobře :-) Smím se zeptat, kde jsi ji pořizovala?\nFrancoais 4. října 2013 10:54\nna beaytyjoint.com, mám o tom celý článek\nDanda 4. října 2013 9:33\nFakt nádherná ... dobre si si vybrala:)\nděkuji pěkně, je parádní!\nRadu a Maru 4. října 2013 9:46\nTa barva je nádherná a celkově se mi tvářenka moc líbí. Časem si od Milani rozhodně něco pořídím.\nurčitě na tu značku mrkni\nMoje Tvojenaše 4. října 2013 10:26\nneviem kde si ju kupovala ty, ale ja mam nieco podobne z ebaya asi za 2,5 libry a je tam toho za podobnu cenu more - zvycajne sa tie tvarenky lisia v balenia ale podla toho co pises je to to iste. Ja mam tieto http://mojetvojenase.blogspot.sk/2013/06/o-tom-ako-som-kupila-dve-tvarenky.html ak by ta to zaujimalo, tvoj odtien je velmi pekny, taky nositelnejsi a ja svoju svetlejsiu variantu tiez pouzivam namiesto rozjasnovaca na licka (ale velmi opatrne:-)\nFrancoais 4. října 2013 10:55\nNo, UBU není Milani, ale jestli ti sedí, tak proč ne :-)\nMoje Tvojenaše 4. října 2013 10:58\nhehe :-), to asi nie, ale hej, ja som vcelku nenarocne stvorenie :-)\nFrancoais 4. října 2013 11:05\n:-) tak to je dobře :-) však na značce nezáleží\nAn. 4. října 2013 11:42\nKrásná. :) Nějakou jejich tvářenku bych ráda zkusila, ale nejdřív si musím vybrat odstín. :)\nFrancoais 4. října 2013 15:32\nto opravdu je :-) výběr je široký, určitě ti nějaká padne do oka\nJana 4. října 2013 12:27\nMyslím, že s kosmetikou Milani se teď díky Pétě lovelyhair roztrhne pytel... nevím, nějak mě nezaujala...\nTo asi ano, také jsem koukala, že jí zařadila do sortimentu. Ale rozhodně to není na škodu.\nElle Pomsar 4. října 2013 19:34\nWow, naozaj velmi pekny odtien! :)


OPRAVME BAROKNÍ FARU V ORLICKÝCH HORÁCH - Tripinder\nOPRAVME BAROKNÍ FARU V ORLICKÝCH HORÁCH\nVÍCE O AKCI: https://www.tamjdem.cz/cs/opravime-barokni-faru-v-orlickych-horach\nKoncem září vyrážíme do Orlických hor, kde si užijeme víkend na překrásné barokní faře z roku 1692, obklopeni okolní podzimní přírodou. Budeme pomáhat v Genius Loci Sudslava, což je organizace, snažící se o obnovu této významné historické památky s jejím následným využitím k pořádání kulturních akcí v obci Sudslava.\nCO BUDEME O VÍKENDU DĚLAT?\nPomůžeme hlavně s řezáním a štípáním dřeva na zimu, pak s natíráním dřevěného plotu a s další prací na místní zahradě. Po práci můžeme strávit večer u táboráku, vyrazit na výlet po okolí, zahrát si volejbal na hřišti a nebo skočit na čaj či pivo do místní hospůdky.PODMÍNKY\nÚčastnický poplatek: 450 Kč nebo 380 Kč pro studenty (kód průkazu ISIC vyplň v sekci “Voucher”)\nskupinová jízdenka na cestu tam (z Prahy), ostatní jízdenky na cestu na Víkendovku proplácíme, je ale nutné nám je předat na místě\nplno zábavy, nové kontakty a prima zážitky k nezaplacení\nPořádáme denní, víkendové a až dvoutýdenní dobrovolnické projekty na pomoc různorodým neziskovým organizacím po celé České republice a zájemce vysíláme i do světa. Propojujeme dobrovolníky a neziskové organizace a podporujeme rozvoj neziskového sektoru, aktivní a odpovědné občanské společnosti a dobrovolnických aktivit v ČR i ve světě.\nSRAZ a DOPRAVA: V pátek 27. září se potkáme v 16:05 v Praze na hlavním nádraží před obchodem ZOOT. Doraz prosím včas. Vlak odjíždí v 16:24 do Ústí n. Orlicí, kde přestoupíme na autobus a v 18:54 dorazíme do Sudslavy. NÁVRAT: V neděli nás odvezou autem do Chocně, odkud pojedeme vlakem do Prahy s příjezdem v 16:04. ADRESA KONÁNÍ AKCE: čp. 1, Sudslava 561 13 Ústí nad Orlicí UBYTOVÁNÍ: Spát budeme přímo v bývalé faře, na postelích. Na místě budou deky a polštáře, ale taky je možné si přinést vlastní spacák. STRAVA: V pátek večer sdílená večeře stylem „jíme vše, co jsme si přivezli a dáme ochutnat všem“. Po zbytek víkendu bude jídlo zajištěné, ale vařit si budeme sami. CO S SEBOU: Věci osobní potřeby (hygiena, ručník atd.), přezůvky, pracovní oblečení a dobré pracovní boty (ideálně oboje nepromokavé), čelovka a spacák (jestli chceš). Určitě si přibal dobrou náladu, klidně i nějaké společenské hry či nápady na zábavu a nezapomeň si přivézt páteční VEČEŘI.KONTAKT Pokud máš nějaké dotazy, zeptej se koordinátorky Báry: vikendy(at)tamjdem.cz, 604 370 797.\ndo 5 000 Kč víkend\n450 Kč (co je v ceně?)\n6 až 8 již obsazeno 7\n01. 11. 2019 na 2 dny


Jak pracovat s vizualizací :: Radka Evjáková\nJak pracovat s vizualizací\nOblíbenou technikou mentálního tréninku je tzv. vizualizace. Představovat si sám sebe, jak něco děláte. Jak provádíte určitý prvek, techniku, apod. Pro někoho je to snadná a velmi účinná metoda. Pro značnou část sportovců to ale může být dřina, která kýžený výsledek nepřináší.\nProč vizualizace nefunguje vždy?\nOči jsou jedním z našich 5 smyslových kanálů a lidé se výrazně liší v tom, jak svých 5 smyslových kanálů využívají. Oči znamenají nejen zrak, ale také tzv. "vnitřní zrak", čili naše představy. Obrazy v naší mysli jsou také spojeny se zrakem a schopností vidět.\nNarodíme se s tím, že preferujeme jeden z našich smyslů. Většinou jeden ze 3 nejdůležitějších: zrak, sluch, nebo hmat. Tímto kanálem pak nejsnáze přijímáme i vysíláme informace.\nJe-li váš preferovaný kanál zrak, pak jsou pro vás vizualizace snadné a pravděpodobně i účinné. Máte-li ale preferovaný hmatový kanál, může pro vás být obtížné si sám sebe představit. Navíc to není váš styl učení se. Neučíte se dobře tím, že něco vidíte, či si to představujete. Spíše si potřebujete věci zkoušet a učíte se fyzickým prožitkem.\nCo tedy s tím? Nezbývá vám, než dřít a fyzicky trénovat? Ne nutně. Nicméně mnohem účinnější, než představovat si obraz sebe sama, pro vás bude zaměřit se na vaše tělo a v mysli jej provádět pohybem, tzv. asociovaně, čili sám ve své kůži, nikoli jako dívající se sám na sebe. Nenutit se do obrazu, ale cítit v těle pohyb, přestože ležíte v posteli nebo na podložce. Experimentujte a najděte si, jaká forma imaginace vám funguje. Není jeden správný způsob a efektivita závisí na tom, jaký smyslový kanál preferujete, což je vrozené.\nAPLIKOVANÝ MENTÁLNÍ TRÉNINK\nKaždý trenér či kauč je zároveň sportovním psychologem, ať chce, nebo ne. Vliv trenéra na psychický stav jeho svěřenců je obrovský a dopad této psychické kondice na výsledný výkon nezpochybnitelný. Lze s touto složkou pracovat přímo v tréninku? ANO! Workshop bude věnován seznámení se základními principy fungování lidské mysli, které následně uvedeme do praxe a naučíme se je používat.\nVést efektivně své svěřence, formovat a řídit tým, inspirovat a motivovat – toť umění, které dělá z dobrého trenéra špičkového trenéra. Na tomto workshopu se budeme věnovat praktickému rozvoji vlastních vůdčích dovedností. Ať už ráno vstoupíte do místnosti jako zkušený lídr nebo jako vůdce-začátečník, odpoledne odejdete bohatší o nové techniky dobře použitelné v praxi.\nEFEKTIVNÍ KOMUNIKACE pro trenéry\nNa koho v rukavičkách a na koho zařvat? Kdy chválit a kdy a jak podávat kritiku? Stává se ti, že se netrefíš a efekt je katastrofa? Podle čeho poznat, jak na koho? Přesně to se budeme celý den učit. Natrénujeme, jak číst lidi okolo sebe a přizpůsobovat komunikaci tomu, jakého výsledku chcete dosáhnout. U sportovců, jejich rodičů, nebo u vašich kolegů trenérů...


Káva z čekanky – Moderní koupelny\nKáva z čekanky ochraňuje zdraví a zvyšuje plodnost. Cichorium intybus) přezdívaná i koření sv. Petra je trvanlivá bylina s jasně modrými květy, která pochází ze Středomoří.\nUž v antickém období z jejích listů naši předkové připravovali chutné saláty. Ve starověkém Egyptě její květy a plody léčitelé .\nNápoj z ní připravený je velmi zdravý a neobsahuje kofein. Vedle čekanky kořenové jsou využívány v současnosti v menší míře i její listové . Víte, co všechno si z ní můžete doma připravit? A právě té bylině se říká také cikorka!\nUž ve středověku lidé sušili, pražili a mleli různé druhy obilek z ječmene a žita, semena, jako jsou žaludy či bukvice, a kořeny, třeba čekanky. Ze sypkých pražin pak vařili nápoje. Později, v časech kdy bylo málo zrnkové kávy nebo se stala cenově nedostupnou, nacházely tyto náhražky — nazývané cikorka, .\nV dobách našich babiček bylo normální, že zrnkovou kávu nahrazovala pražená čekanka nebo pražená zrna ječmene, špaldy či žita. Tehdejší výrobci neváhali chuť obohatit i fíky, sladem. Ještě dál v historii se pila i „ káva “ vyrobená z pražených žaludů.\nDůvody byly ryze ekonomické. Cikorka, melta, ajurvédská nebo zelená káva jsou svébytnými nápoji, nemusíte je brát jen jako náhražku kávy. Melta je cikorka (z lat. cichorium , čekanka , tradiční levná náhražka kávy z kořene čekanky ) obohacená o cukrovou řepu, ječmen a žito.\nMě osobně chuťově moc nenadchla, . Umeleme je v mlýnku na obilí nebo na mák. Dávkujeme zhruba jako klasickou kávu. Pokud si chceme pěstovat čekankové výhonky během zimy, tak počátkem podzimu vykopeme kořeny čekanky , uchováváme je v chladu ve vlhkém písku, občas kropíme. Za několik týdnů si můžeme . Chutný nápoj z kořene čekanky. Vhodná alternativa kávy.\nTato bezlepková kávovina je 1 přírodní produkt, který byl vyroben v České republice. Doporučený návod k přípravě: Do šálku dáme kávové lžičky extraktu a zalijeme horkou vodou nebo mlékem. Zamícháme a podle chuti přisladíme.\nPampelišková káva – Pražený kořen, 1× g. Příprava kávy : Naberte kávovou lžičku pampeliškového kořene, spařte horkou vodou, nechte pár minut louhovat, sceďte, popřípadě ochuťte cukrem, sirupem či medem a . Trocha přírodní kávy nikdy neuškodí. Ajurvédská káva – bezkofeinový nápoj. Bylina Brahmi zvyšuje koncentraci a pozornost, má pozitivní účinky na paměť.\nV dnešní době jsou známé spíše poddruhy čekanky , které se pěstují cíleně, těmi jsou: Čekanka obecná setá, z jejíhož kořene se pražením připravuje všem známá náhražka kávy s názvem cikorka. Od té doby existují teorie, že čekanka má obsah . Cikorka je pražený drcený kořen čekanky , a je používaná jako náhražka kávy. Na rozdíl od kávy však cikorka neobsahuje kofein, a tudíž je vhodná i pro děti a kojící matky. Jak barva, tak aroma je kávové. Také byla považována za magickou bylinu, která prý dávala krásu a úspěch.\nNáhražka instantní kávy z čekanky a ajurvédských bylin je lahodná, silná, hořká a chuťově výrazná, podporuje správné trávení a zažívání a přispívá k redukci hmotnosti. DNM Ájurvédské kafe Shatawari g . Kokoška do salátu a káva z čekanky : Rostliny Podyjí, které zpestří váš jídelniček. Nabízí tak jedinečného . Zevně lze použít odvar z čekanky jako obklad na bolavé klouby a při některých ekzémech, kožních vyrážkách a vředech.\nPražením se z kořene získává náhražka kávy – cikorka. Melta je nápoj připravovaný z čekanky , cukrové řepy, ječmene a žita. Babičky ji dobře znaly z časů války. Káva byla vzácností a melta byla její náhradou. Pravdou je, že jde o náhradu poměrně zdravou.\nJedná se ovšem o kávu , která obsahuje obiloviny. Pozor si proto musejí dát ti, kteří nesnášejí lepek. Postup: Čekanku rozložíme na jednotlivé listy, které omyjeme a osušíme. Listy klademe přes sebe a doplníme jablky, ořechy a gorgonzolou.\nZ oleje, octa a bylinek připravíme zálivku, kterou po dochucení přelijeme přes hotový salát a podáváme. Káva z kořene čekanky Postup: Očištěné kořeny nakrájíme přibližně na 1–2 .


Můj tip na výlet: Opárenské údolí | i60.cz\nMůj tip na výlet: Opárenské údolí\nPoslední srpnovou sobotu jsme se rozhodli, že si uděláme výlet. Od pátku u nás byla na návštěvě moje spolužačka a kamarádka ze střední. Je ze Šluknova, už je také v důchodu, a protože ji máme rádi a je jedna z nejhodnějších lidí, které znám, tak ji chceme vždycky vzít někam za krásami naší vlasti. Před týdnem mi jiná moje spolužačka a kamarádka vyprávěla o výletě po Českém středohoří. Není to od nás daleko, tak jsme se rozhodli, že vyrazíme na výlet do Opárenského údolí.\nByl krásný den, a tak jsme po dobrém obědě a kafíčku vyrazili. Unaveného pána domu jsme nechali doma, připravili pití a malou svačinku pro nás a pejsky, nasedli do rozpáleného auta a vyjeli směr Lovosice. Cíl naší cesty není daleko od Ústí nad Labem. Musíte dojet do Malých Žernosek, nebo lze od hory Lovoš, nebo od vesnice Velemín. My jsme zvolili tu nejpohodlnější cestu.\nOpárenské údolí je pro turistiku jako stvořené. Nachází se v Českém středohoří, nabízí krásnou procházku jak pro méně zdatné (tj. důchodce, psy, kolaře, děti), tak pro ty náročnější přes Lovoš a Velemín. Z Malých Žernosek se jde údolím kolem Milešovského potoka upravenou lesní cestou pouze s mírným převýšením. Zhruba v polovině, kam jsme došli i my, se nachází zrekonstruovaný Černodolský mlýn, který se jediný dochoval v podobě mlýna. Z původních 7 mlýnů se zachovaly ještě 3, ale ty slouží k jiným účelům (dětský tábor, soukromý objekt a ruina).\nČernodolský mlýn je příjemný pro odpočinek a občerstvení po několikakilometrové štrece. Je zde možné i ubytování , penzion je moc hezký. Svou polohou je vhodný pro dovolenou nebo rodinnou slavnost jako je např. svatba, která tam zrovna byla. Překvapivě působí chov koz, některé jsou roztomilé. Cca 300 metrů od restaurace se nachází zřícenina gotického hradu Oparno. Založen byl koncem 13. nebo 14. století Smilem ze Vchynic, od r. 1520 je opuštěn a ponechán svému osudu. Dnes zbyly pouze obvodové zdi a malé sklepení.\nCo nás ovšem dostalo na zpáteční cestě, byl sportovní park pro seniory v Malých Žernosekách. To se hned tak nevidí. Jmenuje se Dědský park a my jsme si říkaly s kamarádkou, že bychom se tam vydováděly. Shrnuto a podtrženo: výlet byl krásný, já, Maruška, dcera Tereza a naši dva stateční pejsci jsme ve zdraví přežili a všem tento krásný kus Českého středohoří vřele doporučujeme.\nNaše putování jsem symbolicky zakončila krajinou Polabí a dominantou Ústí nad Labem hradem Střekov.\nDruhá únorová neděle se probudila do jasného a slunečného dne. Slunce se zase ukázalo v celé své…


ZÁCLONY zimní a vánoční Záclony - metráž Záclona metráž dětská SNĚHULÁCI - výška 50cm\nZimní dětská záclona v metráži od jediného tradičního českého výrobce - bílá. Záclona má otvory pro vitrážku.\nkatalogové číslo: 773 050\nVelice kvalitní jemný podklad. Záclona má otvory pro vitrážku.\nstejný vzor - kusové záclony SNĚHULÁCI


Zesnulý sochař Olbram Zoubek a příběh posmrtné masky upáleného Jana Palacha | Reflex.cz\nPavel Kovář16. června 2017 • 12:20\nPosmrtná maska Jana Palacha na budově filozofické fakulty a její tvůrce – akademický sochař Olbram Zoubek.\nVe čtvrtek zemřel ve věku 91 let jeden z největších českých sochařů druhé poloviny dvacáteho století Olbram Zoubek. Mezi jeho nejznámější díla patří posmrtná maska Jana Palacha. Jaký je její příběh?\n„Ležel v chodbě přikrytý státní vlajkou a obklopen květinami. Měl klidný výraz, ale jeho tvář byla jedna velká podlitina. Proto v jeho posmrtné masce nelze hledat podobu, jde vlastně o dokument,“ vzpomíná akademický sochař Olbram Zoubek na pozdní nedělní večer 19. ledna 1969.\nJan Palach a jeho rozhovor s doktorkou v nemocnici po upálení • VIDEO YouTube.com\nK Ústavu soudního lékařství na Albertově přišla tehdy trojice – sochař, lékař z kliniky popálenin Vladimír Matějíček a jeho paní. „Zavolal jsem Vladimírovi, spolužáku z gymnázia, že chci udělat posmrtnou masku Jana Palacha. Do ústavu byl zákaz vstupu, ale Vladimír tam často docházel pracovně, takže službu konající pracovník nás i přes zákaz pustil dovnitř, do ztichlé a ve tmě tonoucí budovy. Paní Matějíčková šla s námi, aby případně předstírala před esenbáky, že je Palachova příbuzná.“ Oba muži odhrnuli z Palachova těla vlajku a sochař se pustil do práce. Posmrtnou masku nikdy předtím nesnímal, ale věděl, jak na to.\n„V pětačtyřicátém roce jsem dělal maturitní tablo naší třídy právě z obličejových masek, samozřejmě živých lidí. Jak zvláštní to byla vzpomínka.\nČTK 15. června 2017 • 17:14\nZpočátku jsem byl nervózní, přítomnost mrtvých kolem působila depresívně. Myslel jsem hlavně na to, abych masku nezkazil. Ale když po rozdělání sádry následovaly další úkony, technická stránka vytěsnila všechny obavy i emoce.“\nTrojice opouštěla ústav pro jistotu postranním vchodem.\nSochař spěchal do svého nedalekého ateliéru v Salmovské ulici, kde vyhotovil pět sádrových pozitivních kopií masky, z nichž jednu připevněnou na dřevěné černé desce donesl ještě tu noc dlouhodobě demonstrujícím studentům na Václavské náměstí.\nAlena Doláková 12. června 2017 • 16:10\nAlena Doláková z Hollywoodu: Má Amerika mužskou energii?\nOdtud ji za pár dní tajně přenášel student filozofi cké fakulty Tomáš Halík na zádušní mši do kostela svatého Tomáše na Malé Straně a poté na filozofi ckou fakultu. „Jan Palach byl stejně starý jako já, ačkoliv jsem ho osobně neznal, musel jsem ho na fakultních chodbách potkávat. Tu noční cestu zimní Prahou s Palachovou posmrtnou maskou pod zimníkem nikdy nezapomenu. Byla to pro mě příležitost k jakémusi vnitřnímu dialogu s ním. Prožíval jsem jeho čin jako ostatní, tedy jako protest proti tomu, že národ začíná ochabovat a smiřovat se s okupací,“ vzpomíná profesor Halík v knize Ptal jsem se cest (1997).\nDalší cesta masky vedla tehdy na filozofi ckou fakultu. Tady ji studenti umístili do výklenku nad schody, místo odstraněné Leninovy bysty. Komunistickým nahlížením šlo o neuvěřitelnou opovážlivost ...\nZbývající masky dostali od Olbrama Zoubka například Palachova matka, básník Jiří Kolář či Sokolská jednota ve Všetatech.\nRICHARD KLÍČNÍK 5. června 2017 • 10:44\nStátní bezpečnost brzy zjistila, jak k sejmutí posmrtné masky došlo. Doktor Matějíček byl po několika týdnech odejit ze svého místa na klinice a pracoval v celní správě. Výslechů nemohl zůstat ušetřen ani Olbram Zoubek: „Vyšetřovatele hlavně zajímalo, kdo si posmrtnou masku objednal.\nOdpovídal jsem po pravdě, že šlo o mé rozhodnutí. Následky se brzy dostavily. Svaz výtvarných umělců mi neumožnil žádné výstavy, prodeje či cestování. Tak jsem se dvacet let živil restaurováním zámku v Litomyšli. Celou dobu normalizace jsem měl Palachovu masku vyvěšenou v ateliéru, ale v roce osmdesát devět při Palachově týdnu přišli estébáci a přes mé protesty ji zabavili. I když jsem měl ještě jednu schovanou ve sklepě, hrozil jsem žalobou, protože šlo o zcizení. Byl jsem neodbytný, takže mi ji estébáci po několika měsících vrátili.“\nSádrovou kopii posmrtné masky daroval sochař Zoubek symbolicky studentům filozofi cké fakulty Univerzity Karlovy v revolučních listopadových dnech 1989. Zanedlouho byla odlita z bronzu a v lednu 1990 umístěna na budově školy.\nOriginál je součástí sbírky posmrtných masek významných osobností v antropologickém oddělení Národního muzea.\nText vyšel v roce 2011 v tištěném Reflexu.\nTEREZA SPÁČILOVÁ 2. června 2017 • 14:20\nHerci z oceněného ruského filmu Neláska: Nebojte se, mluvíme naprosto svobodně\nKlíčová slova: kultura, sochař, Olbram Zoubek, Jan Palach


Děti Archivy - Království Kuchyně bez hranic\nDěti, home made\nJak podpořit jídlem zdravé zoubky u dětí\n1. 6. 2021 by Kateřina 0 comments\nZdraví máme jenom jedno. A právě u zubů toto přísloví platí dvojnásob. Jednou pokažený zub už se nám nikdy úplně neuzdraví. Spoléhat nemůžeme, v žádném případě, ani na to, že dětem mléčné zuby vypadnou a nahradí je nové. Dnes už je známo, že zanedbaná péče o mléčné zoubky může způsobit řadu problémů s zakládáním a […]\nDěti, fit recepty, home made\n23. 11. 2020 by Kateřina 0 comments\nRostlinná mléka neboli nemléka jsou čím dál více populární. Dnes už je najdeš téměř v každém obchodě. Chceš zjistit jak se vyrábí, proč je zařadit do jídelníčku a na co vše se dají použít? Co jsou to rostlinná mléka a proč je konzumujeme Rostlinným mlékem bývají nepřesně nazývány rostlinné nápoje vyráběné například z ořechů, obilovin […]\n12 potravin, které se vyplatí mít pořád ve spíži\n23. 10. 2020 by Kateřina 0 comments\nKolik jídel zvládneš připravit z potravin, které máš běžně doma ve spíži? Já věřím, že spoustu. V dnešní době člověk nikdy neví, co ho potká. A tak bychom měli mít ve spíži vždy alespoň základní potraviny, ze kterých si kdykoliv připravíme dobré jídlo. 1. Fazole Fazolí existuje na 50 druhů. U nás jsou nejpoužívanější červené […]


Obama nabídl Arabům pomoc USA a Palestině hranice z roku 1967 – Novinky.cz\nObama nabídl Arabům pomoc USA a Palestině hranice z roku 1967\nAmerický prezident Barack Obama ve čtvrtek vystoupil se svým druhým klíčovým projevem o arabském světě. Tentokrát reagoval na vlnu povstání od Tuniska po Sýrii a zabití islámského teroristy Usámy bin Ládina americkým komandem v Pákistánu. Obama na půdě ministerstva zahraničí zdůraznil, že Washington je připraven podpořit demokratizaci a modernizaci společností na Blízkém východě a v severní Africe. Budoucí palestinský stát by podle prezidenta měl být v hranicích z roku 1967.\nAmerický prezident Obama při projevu o postupu na Středním východě a v severní Africe.\nčtvrtek 19. května 2011, 18:19 - Washington\n(Aktualizováno: čtvrtek 19. května 2011, 19:09 )\n„Status quo je neudržitelný. Dlouhodobá stabilita nedemokratických režimů je iluze,“ řekl Obama. Připomněl, že dva představitelé takových režimů padli, protože dlouhá léta ignorovali potřeby svých obyvatel, potlačovali lidská práva a svobody a nevedli dialog s opozicí. „Další představitelé mohou skončit stejně,“ poznamenal prezident.\nAl-Káida je v útlumu\nDemokratizace regionu podle něj oslabuje radikály včetně teroristů z Al-Káida. Té navíc USA "zasadily citelnou ránu" zabitím Usámy bin Ládina. "Al-Káida je slepá ulička," prohlásil Obama.\nPrávo každého svobodně se vyjadřovat a žít jsou podle Obamy základními hodnotami Američanů, kteří se domnívají, že jsou to hodnoty univerzálně platné. „USA jejich uplatnění podporují bez postranních úmyslů,“ řekl Obama s tím, že to ovšem neznamená, že Washington vyšle lidi, aby protestovali v ulicích.\n„USA jsou proti násilí na lidech,“ uvedl prezident, načež připomněl boje v Libyi. Zopakoval, že Spojené státy v zemi zasáhly, protože se vůdce Muammar Kaddáfí „chtěl udržet u moci bez ohledu na to, kolik prolije krve“.\nEgyptu odpustí až miliardu\nObama věří, že změny je třeba podpořit i ekonomicky. "Koneckonců to byly i ekonomické motivy, které spustily vlnu protestů," připomněl. Kromě toho, že demokratické reformy a modernizace podle Obamy poskytnou nová pracovní uplatnění miliónům frustrovaných mladých lidí arabského světa, chce Egyptu, kde lidové povstání v únoru ukončilo desítky let trvající vládu amerického spojence Husního Mubaraka, odpustí jeho vláda velkou část dluhu - až miliardu dolarů (necelých 18 miliard Kč).\nUSA rovněž nabídnou ekonomickou pomoc Tunisku, kde masové nepokoje vedly k pádu prezidenta už v lednu.\nNaopak Sýrie, kde režim prezidenta Bašára Asada železnou pěstí drtí demonstrace, se už dočkala nových sankcí ze strany Washingtonu, přičemž byly vůbec poprvé uvaleny i na prezidenta osobně. Podle Obamy je třeba, aby Asad „buď vedl přeměnu země, anebo odešel“.\n„Syrská vláda musí přestat střílet do demonstrantů, propustit politické vězně, jinak bude prezident Asad dál čelit opozici zevnitř a izolaci zvenčí,“ prohlásil Obama. To samé podle něj platí pro Írán, který „podporuje rebelie venku, ale potlačuje demonstrace doma“, stejně jako pro Jemen i Bahrajn, kde vláda „musí s opozicí vést dialog. A ten nelze vést, když je opozice ve vězení“.\nPalestinu chce v hranicích z roku 1967\nObama rovněž varoval před skomíráním mírového procesu mezi Izraelem a Palestinci. Obě strany podle něj budou čelit novým velkým hrozbám, jestliže se nedohodnou.\nBarack Obama překvapivě veřejně podpořil hranice budoucího palestinského státu v hranicích z roku 1967. Ačkoliv toto americká vláda podporuje dlouhodobě, takto konkrétně se ještě žádný americký prezident nevyjádřil.\nZároveň však Obama odmítl, aby se uznání Palestinci jednostranně domáhali v září v OSN.\nMuslimové mu nedůvěřují\nPrezident Obama podle ankety výzkumného střediska Pew Research Center nicméně hovořil k publiku, které ho příliš nepřijímá. Výsledky zveřejněné v úterý ukazují, že hned v několika muslimských zemích zůstává Obama nepopulární a většina lidí nesouhlasí s postojem, jaký zaujal během povstání v arabském světě.\nNapříklad v Egyptě, kde Obama v roce 2009 přednesl Arabům své klíčové poselství, mu podle průzkumu uskutečněného ještě před nedávným zabitím Usámy bin Ládina Američany nedůvěřuje 64 procent dotázaných, zatímco 79 procent jich nemá v lásce Spojené státy. Důvěra v USA oproti loňsku klesla v Jordánsku, v Turecku i v Pákistánu.\nVětšina respondentů uvedla, že Obama na Blízkém východě a v Pákistánu učiní kroky, jež povedou k lepšímu. Výjimku v tomto ohledu představuje jen Indonésie, kde Obama jako chlapec žil. Tam prezidentovi důvěřuje 62 procent dotázaných a 54 procent vnímá USA pozitivně.\nPlatí také, že kromě Indonésie, velká většina dotazovaných v muslimských zemích nesouhlasí s americkou válkou proti terorismu. Zároveň většina ve všech těchto zemích vnímá negativně teroristickou síť Al-Káida, i když například na palestinských územích ji podporuje více než čtvrtina respondentů.


You are here: Home / Zajímavosti / Zajímavosti o jazycích světa\nO rozdílech mezi jednotlivými jazyky by určitě mohl vyprávět Řek Ioannis Ikonomou, který pracuje jako překladatel pro Evropskou komisi. Ten byl schopen naučit se 32 živých jazyků a ještě několik nářečí a už zaniklých jazyků. Přesto to je jenom nepatrný zlomek celosvětového jazykového bohatství. Podle odhadů je v současné době na světě více než 7 tisíc jazyků. Je ale těžké rozlišit, co je samostatný jazyk a co jeho nářeční forma, takže v různých pramenech najdeme odlišná čísla, která uvádějí dokonce až 33 tisíc jazyků. Polovině existujících jazyků hrozí podle UNESCO vymření.\nNe každý národ nebo skupina lidí žijících na jednom území mluví jen jedním nebo několika málo jazyky. Svědčí o tom například skutečnost, že například na Nové Guinei, druhém největším ostrově na Zemi, který leží v Oceánii, se hovoří více než 600 jazyky.\nNejvíce lidí na světě mluví čínsky (respektive některým ze sedmi nářečí čínštiny, mezi nimiž dominuje mandarínská čínština) – jako rodný jazyk ji používá asi 1,2 miliardy lidí a dalších asi 150 milionů jí mluví jako druhým jazykem. Angličtinu, která je považována za dorozumívací jazyk napříč světadíly, najdeme v žebříčku nejrozšířenějších jazyků až na čtvrtém místě, před ní je hindí, jeden z úředních jazyků Indie, a španělština, jejíž rozsah má na svědomí koloniální minulost země na Pyrenejském poloostrově.\nNejrozšířenější jazykovou skupinou je skupina indoevropská, do které patří slovanské jazyky, a tedy i čeština, ale také například indická paňdžábština. Některým z jejích řečí mluví přes 2 miliardy lidí.\nPodle průzkumu, jehož výsledky zveřejnili v roce 2008 francouzští vědci, je nejdůležitějším jazykem angličtina, následovaná francouzštinou a španělštinou. Čeština je na pěkném dvacátém místě. Ještě vyšší příčku, pátou, obsadila naše mateřština v žebříčku obtížnosti, který zveřejnili američtí jazykovědci. Za nejsložitější se považuje řeč amazonských indiánů tuyuca, ale i v této věci existují různé názory.\nWeblog o jazycích\nInternetový překladač od Google\nČínské znaky, česko-čínský slovník\nEtnologický slovník (v angličtině)\nFiled Under: Zajímavosti Tagged With: čeština, čínština, jazyky


Randstad rozjíždí první kampaň v ČR | E15.cz\nRandstad rozjíždí první kampaň v ČR\n12. září 2011 • 13:35\nPersonálně-poradenská společnost Randstad se zaměřuje na Prahu 5, kam se nově přestěhovala její centrála\nCílem kampaně, která odstartovala v září je budování povědomí o značce. Hlavním motivem kampaně je glób s postavami lidí znázorňujícími různé typy zaměstnanců a pozic. Vizuál, který představuje Randstad jako partnera ve světě práce, cílí jak na veřejnost -zaměstnance, tak na firmy.\n„Jsme druhým největším poskytovatelem personálně poradenských služeb na světě a své postavení nyní posilujeme i v ČR. Outdoorová kampaň na Andělu je naší první marketingovou kampaní na českém trhu,“ uvedla generální manažerka Agnieszka Nordbo Randstad ČR.\nKampaň využívá venkovních médií, zejména billboardy, bigboardy, balustrády v metru, hypercube, ale i new light formát a další reklamní nosiče umístěné v recepcích a garážích administrativních budov. Na její přípravě se podílela mediální agentura Mindshare a reklamní agentura All In Agency.\nRandstad, metro AndělAutor:\nRandstadAll In Agencypersonální agentura


7. leden 2019, 20:34\nNorsko letos již druhým rokem navýší investice do těžby ropy a zemního plynu, meziročně stoupnou o 16 procent na 184,5 miliardy norských korun (zhruba 480 miliard Kč). Uvedl to dnes Norský svaz pro ropu a zemní plyn (NOG), který dříve počítal pro letošek jen s investicemi ve výši 153 miliard NOK. V letech 2020 až 2023 ale objem investovaných prostředků podle odhadu NOG znovu klesne.\nAktivitu největšího západoevropského ropného producenta po poklesu v letech 2014 až 2016 povzbudily vyšší ceny suroviny. V říjnu, kdy NOG provedl průzkum mezi těžařskými společnostmi, stál barel ropy více než 70 dolarů. Mezitím cena ovšem klesla a dnes se barel ropy typu Brent obchoduje za 58 dolarů.\nLevnější ropa by ale na investiční plány neměla mít významnější dopad.\n„Společnosti se projekty snažily navrhnout tak, aby byly ziskové i při nižších cenách,“ řekl agentuře Reuters šéf NOG Karl Eirik Schjoett-Pedersen.\nSvaz ve svém dnešním vyjádření zdůrazňuje důležitost restrukturalizace v norském ropném průmyslu, díky níž se mu podařilo zvýšit konkurenceschopnost.\nÍrán zaznamenal od oznámení amerických sankcí 30% pokles vývozu ropy\nColonial Pipeline začala v USA obnovovat provoz své sítě produktovodů\n8. leden 2019, 08:18\nInu je potřeba z něčeho zaplatit dotace elektrifikace norské dopravy a vytápění :)