Martin Krejčí: Od Kofoly přes Mikkelsena až k celovečernímu debutu - Totalfilm.cz\nO Martinu Krejčím by se daly psát sáhodlouhé úvody. Mluví za něj ale hlavně jeho práce. Absolvent dokumentaristiky na pražské FAMU sice nikdy žádný dokument nenatočil, zato jeho reklamy zná celý svět. My Češi milujeme jeho kofolovou s rozlíceným divočákem a roztomilou holčičkou, která se s tatínkem vypraví do lesa pro stromeček. Krejčí spolupracoval na reklamách i s Madsem Mikkelsenem nebo třeba Davidem Beckhamem a rád do svých reklam obsazuje kamarády herce a umělce, které mnohdy divák na první dobrou nerozpozná. Však si pusťte tu na pivo Heineken a schválně, koho poznáte! Je také autorem mnoha znělek Mezinárodního filmového festivalu v Karlových Varech. Teď, po téměř jedné dekádě přesídlil z Los Angeles zpátky do Prahy a přivezl s sebou i svůj první celovečerní film, který vznikl za podpory producentů stojících za oscarovým snímkem Místo u moře. Jmenuje se Podivuhodná dobrodružství Paula Harkera (The True Adventures of Wolfboy, 2019). Před dvěma lety se promítal na karlovarském festivalu, následně z důvodů pandemie až v roce 2020 v Americe a také dalších částech světa. Teď je k vidění na HBO GO. Snímek vypráví o náctiletém chlapci, který se cítí mizerně kvůli svému fyzickému hendikepu, než mu dojde, že jinakost je vlastně výhoda a že pocit osamělosti není na místě.\nJak se stalo, že jste se rozhodl natočit svůj první celovečerní film?\nOno je to tak. Chtěl jsem jich natočit už několik. Celovečerní film je ale běh na dlouhou trať, a ne vždy doběhnete do cíle. Jako absolventský film jsem v roce 2004 natočil snímek Fricassé, který měl relativně úspěch a promítal se na festivalu v Cannes. Ještě na FAMU jsme s Vojtou Maškem, scenáristou Fricassé, začali psát scénář celovečerního filmu, který se jmenoval Suplent. Celkem jsem se jím zaobíral jedenáct let. Přípravy k němu měly šílené peripetie. Už to třeba vypadalo, že se za rok bude točit, ale pak se zase nesehnaly peníze a podobně. Paralelně s tím jsem dělal reklamy, díky kterým jsem se dostal do Anglie. Začínal jsem tam v produkční společnosti Stink Daniela Bergmana. Tam se zaměřují především na reklamy, a tak to se Suplentem dopadlo tak, že nakonec nevzniknul. Pak jsme rozvíjeli další projekt, se kterým přišel kamarád Vojty Maška scénárista Džian Baban. Šlo o zfilmování knížky Jaroslava Kmenty Český špión Erwin van Haarlem, ale ani ten se nakonec neuskutečnil. Nepovedlo se napsat kvalitní scénář. Podobně dopadl i projekt o Evě Olmerové, který psal Štěpán Hulík. Shodli jsme se spolu na tom, že jsme se dostali do fáze, kdy jsme nevěděli, jak dál. Byť jsme měli podporu z Fondu kinematografie i z České televize, bylo jasné, že scénáři něco chybí, akorát jsme nevěděli co. Už jsem propadal totální skepsi, když přišla nabídka opět od Daniela Bergmana přestěhovat se do Los Angeles a zkusit to přímo tam. Už jsem předtím v L.A. párkrát točil a lákalo mě to jako životní zkušenost. Díky podpoře mé tehdejší ženy jsme téhle příležitosti využili a říkali si, že je případně lepší litovat něčeho, co člověk udělá, než se třeba jednou užírat tím, že něco udělat mohl, ale neudělal. Díky tomu, že jsem byl ještě relativně mladý a v rámci natáčení reklam celkem etablovaný, se mě poměrně rychle ujala agentura, která mě zastupovala vyloženě pro filmovou režii. V té době se pár režisérů reklam docela úspěšně prosadilo ve filmu, a jak to tam mají všechno přes kopírák, tak jsem se s tou vlnou asi trochu svezl.\nPodivuhodná dobrodružství Paula Harkera (foto: HBO)\nČím byla podle vás taková tendence daná?\nVycházeli z toho, že reklamní tvůrci umí řemeslo a že to jsou spotřební režiséři, kteří dovedou odvést profesionální práci na zadané téma. Dříve, než jsem si to sám uvědomil, jsem byl zastupován agentem z jedné z těch tradičních agentur, která se jmenuje Gersh. Zažil jsem takové to opíjení zářnou budoucností, kterou vám tam předestřou, aby ve vás asi zapálili nějaký motor, který vás k té slávě má snad hnát a vy jste pak byl ochotný dělat kompromisy, o kterých moc nebudete přemýšlet. Jsou to ale všechno jen takové tanečky. Říká se tomu „general meetings“ a protáhli mě takhle všemi těmi velkými hollywoodskými studii, kde se s vámi potká nějaký energetický nabušený pozitivec. Ten vám do té iluze ještě přileje, protože mluví o tom, jak se teď, když jsme se poznali, budou soustředit na to, aby na vás nezapomněli, protože „loving your enthusiasm and passion“ a taky, že je poznat, že jste „smart“ protože jste z Evropy, kde jsou tak talentovaní filmaři. A nakonec řekne, že vám tedy budou posílat scénáře a těšit se na spolupráci. Jenže pak chodí takové věci, že to ani nejde dočíst. Vykalkulované komerční nesmysly, které jsem asi dostával právě proto, že jsem přeci ten komerční režisér.\nPamatuju si jeden příklad. Volal mi agent pan Frank s tím, že mám fantastickou možnost. Nabízejí mi projekt z produkční společnosti Luca Bessona. Jen si to mám přečíst a potká se se mnou prý samotný Luc. Scénář se jmenoval „9 lives“ a byl o otci rodiny, který se promění v kočku. Prý si u Luca v produkci zjistili, že na Youtube mají největší sledovanost vtipná videa s koťátky. Pak najali scenáristu, aby z toho udělal scénář pro celovečerní film. Jistota komerčního úspěchu je tak přeci statisticky zajištěna. No, a pak už jen najít vhodného profesionála, který jim to natočí. Nešlo to ani dočíst a říkal jsem si, že to přece není možné, aby něco takového opravdu vzniklo… Po pár letech jsem zjistil, že z toho byl hit, ve kterém hrál Kevin Spacey hlavní roli toho koťátka, což mi z dnešního pohledu připadá jako docela dobrá ironie. (Film se promítal i v Česku pod názvem Já, kocour, pozn. red.) Ten film jsem neviděl a nikdy neuvidím, ale vím, že scénář byl tak strašně špatný, že to působilo, jako by ho napsal nějaký algoritmus. Když to takhle šlo nějakou dobu, panu agentovi došlo, že nejsem ten správný „shooter“ pro jeho stáj a v dobrém jsme se rozloučili.\nVnímal jste ale i nějaká pozitiva, která vycházela z toho, že jste byl reklamní režisér?\nVýhodou natáčení reklam je, že se můžete potkat s těmi nejlepšími profesionály v oboru. Takhle jsme jednou točili s kameramanem Linusem Sandgrenem a v hospodě po natáčení vyprávěl o spolupráci s Gus Van Santem, se kterým zrovna dotočil film. Vyprávěl jsem mu o své deziluzi a on, protože to je hrozně hodný chlapík, mě pak později představil Davidovi Kramerovi, což byl v té době významný agent v jedné ze tří hlavních agentur v Hollywoodu UTA (United Talent Agency) a tam měli divizi přímo na nezávislé filmy. Padli jsme si do oka, protože se mu líbilo, že bych chtěl točit filmy, ve kterých se sám můžu najít. Tak mi zase začali posílat scénáře. Bohužel opět na té úrovni, že jsem Evropan a tím pádem „ufoun“. Buď jsem dostával věci tak blbé, že je nikdo nechtěl dělat, nebo tak divné, že nikdo nevěděl, jak je točit. A to byl případ i Podivuhodných dobrodružství Paula Harkera.\nTakže jste měl konečně scénář, podle kterého jste mohl začít natáčet?\nTenhle scénář si mě našel v době, kdy jsem ve svém soukromém životě cítil velké osamění kvůli rozchodu se svojí tehdejší ženou. Ten příběh byl v něčem naivní a taky přímočarý ve svém sdělení. Zároveň poskytoval únik od něčeho, čemu jsem chtěl sám utéct ve svém tehdejším rozpoložení, které si však čas od času asi prožíváme každý. Scénář nabízel různé způsoby, jak k němu přistoupit. Nejvíc očekávatelný by byl takový fantaskní ve stylu Tima Burtona nebo Terryho Gilliama. To jsem ale nechtěl. Říkal jsem si, že by bylo škoda udělat z toho odcizenou pohádku, na kterou se jenom hezky kouká. Všechno, co je v tom příběhu bizarní a fantaskní je v podstatě reálné a existující. Jen je to velmi netypické a ojedinělé. Nemoc hypertrichóza skutečně existuje, akorát ta možnost, že hlavní hrdina třináctiletý Paul, který tou chorobou trpí, se potká s transgenderovou dívkou, je velmi malá. To, že jsem Čech a mám na příběh trochu jiný náhled, se taky líbilo scenáristce filmu. Na základě toho, že jsem jí a jejímu manažerovi předestřel poměrně jasnou vizi toho, jak bych si ten scénář představoval jako film. Jim se to zalíbilo, plácli jsme si a agentura začal shánět producenty. Těmi se nakonec stala produkce, která zrovna uspěla s filmem Místo u moře, který v Sundance prodali za horentní sumu Amazon studiím a za který sklidili šest nominací na Oscara a dvě z toho proměnili. Díky tomu, že jsme si dobře porozuměli s hlavní producentkou Kimberly Steward, která se rozhodla, že nám svoji důvěru a peníze svěří, dostal projekt zelenou. Ale vlastně podle americké šablony bylo ve smyslu nějakého komerčního potenciálu všechno špatně – Evropan, divný příběh, a ještě ho chtěl točit způsobem, který nebyl očekávaný. Všechno jsme natočili v reálných lokacích, které jsme našli v pitoreskním světě státu New York, především v Buffalu.\nVy jste si Buffalo hodně vychvaloval hlavně kvůli skvělé spolupráce s místními.\nTo ano. Jak jsem měl zkušenosti Los Angeles, kde na filmaře otravující s natáčením v sousedství jdou lidi málem s puškou, protože se to bere spíš za běžnou obtíž než vzácnost. Bylo strašně fajn zažít to autentické nadšení a hrdost komunity v Buffalu, když jsme jim tam přivezli hollywoodskou produkci. Pamatuju si, že když jsem žil v Česku, za Buffalo Sabres hrál český hokejista Dominik Hašek a byla to ta velká Amerika. Ale realita je jiná… Buffalo totiž působí jako takové horší Kladno. Nicméně pro náš film se právě tahle realita báječně hodila. To město má stavebně neuvěřitelnou velkorysost. Ve 20. a 30. letech to bylo industriální město na vzestupu, a tak tam stavěli chrámy konzumu. Pak se sláva Buffala rozplynula, konjunktura odešla a dneska jsou to spíš takové pomníky, kdy si při pohledu na ně člověk uvědomí, jak ta „nenažranost“ může taky dopadnout. Nicméně kulisy to pro nás byly úžasné! Zároveň je tam posledních deset, patnáct let nesmírně soudržná místní komunita.\nJaeden Marrell a Martin Krejčí při uvádění filmu na MFF Karlovy Vary\nČím je to podle vás dáno?\nŽivot je tam velmi těžký. Proto jsou místní lidé semknutí a snaží si pomáhat nejen mezi sebou, ale i komukoliv dalšímu. Ten náš film byl výjimečný tím, že se tam točil celý, a přitom šlo o regulérní „union job“, tedy projekt, který přivezl jen filmaře organizované ve filmových odborech, což má punc Hollywoodu. Takže si nás tam hýčkali.\nJak to hýčkání vypadalo?\nBylo to až neuvěřitelné! Když jsme tam přijeli, bylo to jako z nějakého mafiánského filmu. Šéf filmové komise nás bral do restaurací, kde jsme procházeli zadním vchodem přes kuchyň, kde už pro nás všechno bylo nachystané, stačilo to jenom přinést na stůl. Přišlo mi absurdní, že zažívám situace jak z filmu od Scorseeseho a přitom nikdo netuší, že jsem jen kluk z Hanspaulky! (smích) Nebo když jsme točili scénu odehrávající se na pouti, potřebovali jsme velký komparz – mluvím o pěti stech lidech, které jsme potřebovali týden. Za normálních okolností by to stálo hodně peněz. Když jsem se o tom zmínil, dostal jsem odpověď, že to není žádný problém, že obyvatelé Buffala přijdou, a dokonce zadarmo, protože si chtějí zahrát ve filmu. A opravdu. Přišli! Navíc v Buffalu je strašlivé vedro v létě a šílená zima v zimě. My jsme točili na konci srpna, a to bylo čtyřicet ve stínu!\nTo je režisérův splněný sen, ne?!\nSpíš je to zavazující, aby toho času stráveného především čekáním ve vedru těch pět set lidí nelitovalo, až uvidí hotový film.\nMěli jste pak možnost udělat v Buffalu projekci, když byl film hotový nebo to díky pandemii vlastně vůbec nešlo?\nBěhem příprav natáčení v Buffalu jsme dělali každou sobotu ranní projekce pro štáb v jednom z nejhezčích kin, kde jsem kdy byl. Jmenuje se North Park Theatre a je krásně zrekonstruované z doby, kdy se stavěly kina jako Art Deco paláce a chodilo se do nich jako do divadla nebo do opery. Patří filmovým nadšencům, kteří si do něj vybírají filmy nezávisle ze studiových řetězců. Když jsme v tom samém kině měli o dva roky později v rámci místního festivalu první projekci našeho filmu a v sále pro tisíc pět set lidí bylo narváno, byla ve mě malá dušička. Byl to zážitek, který pro mě přebila asi jen projekce během karlovarského festivalu ve velkém sále v Thermalu.\nMě se třeba z buffalských lokací moc líbil maják, kde Paul slavil narozeniny.\nPůvodně to měla být loď. Mně ale tohle místo přišlo lepší. Ve scénáři se ta loď jmenovala Queen Mary. Ten maják ale vypadal jako královna ze šachů a mě přišlo, že to stačí. Tak tam pak alespoň dali hudbu jako z nějaké královské pohádky.\nTo vás očividně trochu naštvalo…\nTrochu ano, ale zároveň jsem se snažil chápat, že všem, kteří se na filmu podílejí, jde o to, aby ten výsledek byl dobrý a fungoval co nejlépe. Moje práce je také v tom, abych dostatečně a zavčas svůj záměr komunikoval a tím se vyhnul nepříjemnostem a nedorozuměním. Je to celé nastavené tak, že když jste jako režisér člen asociace D. G. A., jste pod ochranou odborů a pravidla jsou jasně daná, takže není moc o čem diskutovat. Jakožto debutant samozřejmě nemám šanci na právo posledního střihu a je to hodně o diplomacii a politice. Producenti byli ale opravdu skvělí. V americkém nezávislém filmu to není tak, že by projekt měl dopředu jasného distributora a že by se už během natáčení vědělo, kdy bude premiéra. Producentka Kimberly Steward normálně zariskovala, rozhodla se do toho ze své kapsy investovat sedm milionů dolarů s tím, že to jako až hotový film prodá, což se jí povedlo s Místem u moře. Ona je zase samozřejmě obklopená svými lidmi, kteří jí radí a jejichž práce je ohlídat tu danou investici. Samozřejmě vznikají nějaké třecí plochy, ale není to nic, co by mi připadalo, že mi někdo bere moji uměleckou integritu. I když nějaké třenice byly, tak když předkládáte jasné argumenty, nakonec buď přesvědčíte a je to podle vašeho, anebo nepřesvědčíte, ale zas alespoň víte proč. Je to normální proces diskuze. Nejde o ničí pravdu. Je asi důležité vnímat, že všem zúčastněným jde o stejnou věc. Tenhle konkrétní moment mě sice štval, ale přijal jsem názor, že to má být srozumitelnější pro diváka. Vlasy jsem si kvůli tomu nerval a ani jsem nechtěl mazat svoje jméno z titulků. (úsměv)\nMartin Krejčí na place film Podivuhodná dobrodružství Paula Harkera\nCo ještě vám ty zmíněné odbory jako režisérovi zprostředkovávají?\nTřeba to, že po natočení filmu jsem měl k dispozici šest týdnů, kdy producenti vůbec nesměli přijít do střižny. Teprve po uplynutí té doby mohli výsledný střih filmu připomínkovat, což je strašlivá past. Když jsem dotočil, tak mi Torturro, který se kromě herectví věnuje i režii, říkal, abych se nenechal honit, což jsem si měl vzít víc k srdci. Procesy přípravy a natáčení byly tak strašně vyčerpávající, že jsem teprve po dlouhé době věděl, co bych chtěl v té střižně přesně dělat. Říká se, že film vzniká vlastně třikrát – jednou během příprav, podruhé při samotném natáčení a potřetí ve střižně. A to je fakt velká pravda. Já jsem samozřejmě ty zkušenosti s dlouhou formou filmu neměl, a tak jsem si to až bolestně uvědomoval, když už s tím nešlo moc dělat a o hájení jsem přišel. Nakonec na tom pracovalo několik střihačů po sobě a postprodukce se hodně protáhla.\nKdyž najali toho třetího, chtěli producenti, abych u toho vůbec nebyl, že nemám odstup, že ani oni ho nebudou ovlivňovat, že mu naprosto věří. Byl to Ir Nathan Nugent a shodou náhod je to střihač, který pracuje s Lenny Abrahamsonem, což je skvělý režisér filmů jako Room nebo seriálu Normální lidi, který je se mnou v americké reklamní produkci, a tak jsem ho poprosil, aby nás s Nathanem propojil tak trochu „bokem“. Díky tomu jsem mohl tajně propašovávat své nápady, co se střihem udělat, když jsem konečně nějaké měl, ale aby to producenti nevěděli, vydával je Nathan za své. Bylo to trochu absurdní, ale Nathan filmu strašně pomohl a například na nápadu vnitřního monologu, který Paul vede se svojí mámou během celé pouti jsme se takhle tajně shodli. Přitom to nebylo ve scénáři a tvořilo se to až během této poslední fáze střihu.\nJak to bylo s obsazováním filmu?\nNa to jsem byl myslím správně namotivovaný. Vím, že Miloš Forman vždycky, když obsazoval film, viděl alespoň sto lidí na každou větší roli, takže jsem si řekl, že já uvidím dvě stě! Problém byl jen v tom, jak máte dělat obsazení na roli, kde je obličej postavy kompletně posetý chlupy? Dělal jsem to tedy tak, že jsem uchazečům dával lyžařskou kuklu, a tak museli hrát jenom očima. Bál jsme se, jak to dopadne, ale představitel Paula, Jaeden Martell, přišel mezi prvními padesáti. A že je to ten pravý, bylo okamžitě jasné. Jaeden je hodně nadaný. Myslím, že má před sebou velkou budoucnost. Má v sobě takovou dobrou kombinaci intuitivnosti a určité profesionality. Uměl třeba odstínit tři různé polohy té samé scény. Pak se s tím ve střižně lépe pracuje, protože na tom place úplně nevíte, co tomu výsledku bude slušet nejvíce.\nJaeden Martell na MFF Karlovy Vary v roce 2019 (foto: Film Servis Festival Karlovy Vary)\nDala vám nějaká role zabrat co se výběru herce týká?\nAsi nejnáročnější bylo obsazení role Aristiany, patnáctileté dívky zakleté v mužském těle. Původně jsem si myslel, že budeme hledat cisgender herečku, ale poměrně rychle mě z tohoto omylu vyvedli jak producenti, tak Avy Kaufman, která pro náš film dělala casting. Pochopil jsem, že v kontextu současné Ameriky, pro kterou byl ten film ve výsledku primárně určen, je palčivost LGBT otázky poměrně vyhrocená. Celý ten boj za uznání práva na sebeurčení chápu. A když si představím, že například moje dítě zjistí, že se narodilo do jiného pohlaví, než jak je společností vnímáno, budu ho chránit a snažit se mu pomoci, aby ho společnost přijala podle toho, jak se cítí. Z tohoto pohledu je tedy pochopitelně trochu perverzní, abychom postavu, která ve filmu takovou reálnou touhu po sebeurčení prožívá, obsadili někým, kdo tuto podstatu popírá. Zároveň jsem však vnitřně bojoval se strachem, že limitováním kandidátů pro roli a nutností hledat autentickou transgender herečku v tak nízkém věku, zúžíme příliš pole kandidátek, mezi kterými hledáme herecky přesnou Aristianu. Nakonec se však ukázalo, že Amerika je skutečně země neomezených možností a Avy pro nás našla Sophii. Autentickou patnáctiletou transgender herečku, která podle všech reakcí, které jsem na film zaznamenal, svůj úkol zvládla skvěle a byla za něj i nominovaná na GLAD AWARDS 2020. Nejspíš i díky tomu, že osud její postavy dokázala nabít autenticitou, kterou nejde zahrát.\nMartin Krejčí na place se Sophií Giannamore\nA co ostatní postavy, třeba role Paulova tatínka?\nNejprve mi producenti nabídli Caseyho Afflecka vzhledem k jejich dobrým vztahům díky jeho hlavní roli v Místě u moře, za kterou získal Oscara. Několikrát jsme se potkali, ale nakonec roli odmítnul tím nejhezčím způsobem, jaký jsem kdy zažil. Říkal, že si ten scénář vezme, lehne si a bude si ho číst a představovat si sebe v té roli. Pak mi po týdnu zavolal a řekl, že se snažil, ale že se v tom tátovi nevidí, a tak mi to říká, protože to přece nechceme ani jeden, aby byl někým, v kom se necítí. Na to nešlo nic říct, takže jsme hledali dál a přišel Chris Messina, kterého mi vlastně obsadili do filmu moje tehdy pětileté děti.\nChris Messina ve filmu Podivuhodná dobrodružství Paula Harkera\nTo mi musíte vysvětlit…\nJá jsem ho znal z filmu Argo, nejdřív jsme si ale telefonovali a on mi najednou říká, jestli jsem táta Matyáše a Toničky a že jestli ano, takže se není o čem bavit a že roli bere. To mi trochu vyrazilo dech. Nakonec jsem zjistil, že Chrisův syn chodí do stejné školky jako moje děti. Byla to taková malinká komunitní školka, kde bylo dětí méně než prstů na rukách. Chodili tam třeba děti Kate Hudson, Bena Afflecka. A právě Chrisova manželka byla manažerka Bena Afflecka, takže jejich děti tam chodili také. Naše děti se tam dostaly asi proto, aby se dokázalo, jak je školka taky otevřená přistěhovalcům z východu. (smích) A jak ty naše děti neměly žádné hvězdné manýry, všichni je tam zbožňovali a dávali je těm svým za vzor. Pak jsem tedy svému pětiletému synovi děkoval, že mi obsadil Chrise, se kterým byla spolupráce skvělá a hodně jsem se od něj naučil.\nVěřím, že hodně specifická práce byla s Johnem Torturro.\nAno, byla. Původně jsem chtěl na roli Dustina Hoffmana, ale v případě tohoto typu filmu by se náklady na něj nevyrovnaly tomu, kolik by film přitáhl lidí. Když jsme se s Torturrem sešli poprvé, měl jsem pocit, že spíš dělám casting já pro něj. (smích) On je hodně tvrdý, drsný a velmi inteligentní. Kromě hraní také sám režíruje, takže mi dal určitou školu.\nItalské kořeny asi u Torturrovy povahy taky hrají svoji roli…\nTo určitě! Já jsem měl představu o tom, že je to profík, ale netušil jsem, že je tak křehký. Natočili jsme třeba nějaký záběr třikrát a já jsem mu řekl, že bych to udělal ještě jednou, protože ta poslední klapka se mi nelíbila. Na to konto si mě vzal stranou a řekl mi, že jestli chci, aby to udělal lépe, tak mu nemůžu říkat, že to, co teď udělal, není povedené. Že je potřeba vyzdvihnout něco pozitivního, aby se nevytratila motivace na straně herce.\nJohn Torturro ve filmu Podivuhodná dobrodružství Paula Harkera\nPravdou ale je, že tohle taky na všechny funguje…\nJasně. Otázkou je, jestli je to falešné nebo upřímné. Ono se říká, že když člověk dobře film obsadí, tak už pak na place nemá žádnou práci. A to se mi potvrdilo. V případě hlavní postavy Paula to platilo tisíckrát. Jde taky o to, jak vytvořit ty nejlepší podmínky a prostředí při herecké práci, aby všechno vznikalo před kamerou co nejpřirozeněji.\nKdyž jsme u přirozenosti, tak to mi taky něco musíte povědět o masce pro Jaedena. Ta totiž přirozeně působí. Jak vznikala?\nNa tom je hrozně nevděčná skutečnost, že pokud se povedlo takové přirozenosti docílit, ve filmu to nevnímáte jako něco výjimečného. Přitom se za tou samozřejmostí skrývá asi největší kus práce, času a energie spousty opravdu šikovných lidí. Já jsem se v rámci obhlídek k filmu potkal s člověkem, který trpí touhle nemocí, kdy je celé tělo včetně obličeje pokryto vrstvou chlupů. Byl to Mexičan a ve Venice vystupoval v nějaké freakshow, díky čemuž živil svoji šestičlennou rodinu v zahraničí. Seděli jsme, povídali si a po dvou hodinách jsem úplně zapomněl, že něco takového ten člověk přede mnou na obličeji má. Jeho oči to přebyly. A toho jsem si přál dosáhnout pak i ve filmu. Aby se tohle mohlo povést, maska musela být uvěřitelná. Hodně jsme řešili, jak to udělat, jestli zvolit kombinaci počítačové grafiky, a pokud ano, tak nakolik. Nakonec se nám povedlo získat trikové studio Legacy effects, které dělá všechny marvelovky a je světovou špičkou v oboru. Producent Allen Scott si to vzal pod svá ochranná křídla, protože se mu líbil scénář. Jinak by to bylo tak drahé, že bychom si to nemohli dovolit. Jeadenovi tedy odlili obličej do voskové hyperrealistické masky a na ni se pak skoro rok hledal správný design chlupů. Šlo o to, aby hlavní hrdina Paul nevypadal jako vlkodlak a zároveň ani jako mončičák. Byl to náročný proces.\nVy jste ale, Martine, původně studoval dokumentaristiku na FAMU. Jak to přesně bylo?\nJá jsem tam byl v době, kdy katedru dokumentu vedla Olga Sommerová a ještě i před její érou dokument absolvovalo pár lidí, kteří pak nebo doposud, žádný dokument nenatočili. Šel jsem nejprve do nultého ročníku, abych si osahal, co to vlastně celé znamená a viděl jsem, že atmosféra na katedře byla úplně skvělá. Zároveň jsme měli rodinnou známou, dokumentární režisérku Marii Šandovou, která mi dávala konzultace k pracím na přijímačky. Hlavní důvod, proč jsem na tuhle katedru šel, byl ten, že klasická režie mi přišla strašně zkostnatělá, akademická. Na dokumentu se mi naopak líbilo, že si vlastně studenti všechno dělají sami, vyzkouší si střih i zvuk… My jsme byli docela specifický ročník zajímavě namíchaných solitérů, každý z jiného těsta, takže jsme si mezi sebou moc blízké vazby nevytvořili. Byl jsem v ročníku s Martinem Marečkem, Robertem Sedláčkem nebo třeba Jakubem Sommerem. Já jsem si do svých projektů přitáhl kamarády, kteří byli mimo FAMU a se kterými jsme dělali například festival FAMU nebo další nedokumentární projekty, které z nějaké setrvačnosti na katedře strpěli. Když jsem ze školy odcházel, vedl už katedru pan Vachek a nastupovala silná generace jeho studentů. I když mě z nějakého záhadného důvodu nakonec nechali absolvovat s patnáctiminutovým hraným filmem, na katedře jsem odpromoval tak trochu proti vůli některých zasloužilých dokumentaristů – profesorů, což naprosto chápu.\nMyslím, že tak horké to zase nebude. Netočíte sice dokumenty, ale mimo skvělých reklam, jste spolupracoval s Ivanem Zachariášem na znělkách k Mezinárodnímu filmovému festivalu v Karlových Varech.\nNatočil jsem znělku v rámci té původní koncepce pro festival v roce 2004, která se odehrávala přímo v hotelu Thermal a využívala estetiku 70. let a brutalistní architektury manželů Machoninových. Vím, že se ve vedení festivalu později řešila určitá nevyrovnanost a roztříštěnost znělek a také asi docházeli tvůrci, kteří by je každý rok točili na nějaké slušné úrovni. Ke mně se ten nový projekt dostal v okamžiku, kdy oslovili Ivana Zachariáše, aby vymyslel jednu znělku navždy. Myslím, že přišel s minimalistickým konceptem takových variabilních vizitek se soškou a pozadím odkazujícím ke konkrétnímu laureátovi, což by bylo ideální. Mě oslovil Aleš Najbrt a společně s Ivanem jsme ten koncept posunuli do podoby rámované černobílým cinemaskopickým formátem a jednoduchou situací odrážející vztah laureáta a sošky, kterou byl oceněn. Ivan to táhnul do určité ironie a sarkasmu, což mi přijde skvělé, protože to dodává skutečnou úroveň festivalu v tom, že nemusí sám sebe prožívat v nějaké oslavné podobě znělek. Naopak tím, že se trochu shodí, působí sympatičtěji. Ve svých znělkách jsem se ale chtěl vyhnout kopírování tohoto principu, a tak jsem se pokoušel ten základní vztah nějak variovat a odrážet spíš odkaz k nějakému filmovému žánru nebo emoci. Dělal jsem nakonec těch znělek jen pár, protože původní koncept naší spolupráce a mé případné výpomoci, kdyby Ivan mohl být zaneprázdněn, nějak zkrachoval. Z Varů mi tak Kryštof Mucha volal později už jen v situaci, kdy se jim Ivan neozýval, anebo nechtěl nabízenou znělku dělat.\nStávalo se vám, že jste s Ivanem měli podobné nápady?\nStávalo se, že se nám ty naše nápady křížily. Třeba když jsem měl dělat Mela Gibsona, u večeře jsem dostal nápad a hned jsem ho nadšeně volal střihačovi Filipu Maláskovi, což je náš společný kamarád. Bylo to v době, kdy měl Gibson ty průšvihy s výroky proti Židům, a tak mě napadla taková hodně nekorektní verze.\nŽe by šel do zastavárny a chtěl by tu sošku zpeněžit, protože je na blacklistu, nemá práci a potřebuje peníze. Jenže židovský zastavárník mu za ni nabídne málo, tak si ji tedy nechá a sprostě si u toho zanadává. Ta nekorektnost by asi byla stejně nepřijatelná, ale bez ohledu na to mi najednou přes Filipa Ivan poslal námět, o kterém jsem nevěděl, s velmi podobným principem, který nakonec použil na verzi s Caseym Affleckem. Tak jsem pak nakonec udělal Gibsona se zloději, kteří mu vykrádají dům a on je při tom přistihne. Nebo když jsme dělali Menzela, tak jsem měl vymyšlený námět, který se později objevil Ivanovi v jeho znělce se Zdeňkem Svěrákem. Bylo to o sluníčku, lupě a o tom, že shoří jeho poslední scénář. Ale panu Menzelovi se to nelíbilo a chtěl tam nějakou ženskou. I tak jsem tam měl původně jiný konec, kdy se měl pan Jiří tak smutně podívat na razítka, což měl být melancholický odkaz na Ostře sledované vlaky. Ivanovi to ale přišlo nesrozumitelné pro zahraniční publikum festivalu, a tak tam je gag s pádem ze židle, což je univerzálně srozumitelnější.\nKde nebo při jaké činnosti vás napadá nejvíce nápadů ať už na zmíněné znělky nebo na reklamy?\nAsi u jídla nebo ve sprše. Ale spíš je to často tak, že mám strašlivý stres z toho, že nic nevymýšlím, takže to zkusím „vysedět“, což většinou nedopadne dobře. Vlastně když to přijde jako třeba nápad s Gibsonem nebo Bohdalovou, tak to v hlavě okamžitě vidíte. Začne vás to zajímat a máte chuť to realizovat. A nejzajímavější na tom je pro mě ta fáze, kdy si přemýšlíte o tom, jestli to bude fungovat, ale ještě tam není střet s reálným natáčením. V hlavě to vždycky funguje nějak líp a jednodušeji se to předělává.\nKdybyste si mohl vybrat úplně kohokoliv na světě, s kým byste znělku mohl natočit, kdo by to byl?\nJá to takhle vůbec nemám. Pro mě je to hlavně velký stres z toho, jestli mě něco napadne. U někoho ten nápad přijde snadněji, ale je to spíše nějaká podvědomá záležitost. Nejhorší je, když máte laureáta daného a napadají vás samé blbosti, což se děje většinou. Takhle jsem se trochu trápil se znělkou s Helen Mirren. Naopak třeba ta s paní Bohdalovou mě napadla bez konkrétního zadání vymyslet pro ni znělku, a tak jsem pak měl chuť ten nápad zkusit zhmotnit a vlastně to tak celé inicioval.\nMusíme probrat ještě ty vaše reklamy. Mám moc ráda tu na Heineken.\nTu jsme točili tady v Česku. Mě na nich baví, že si tam dávám hodně skrytých věcí. Jednak si do všech nějakým způsobem komponuji jména svých dětí, abych jim z toho pak jednou udělal takový sestřih k narozeninám a taky si obsazuji kamarády, kteří by jinak v reklamě asi nehráli.\nTo se mi líbí! Taky mě hodně zaujala vaše reklama na Nike. To musela strašlivě náročná práce…\nHlavně se to točilo v Hong Kongu, Taipei a Pekingu. To asi Evropan vůbec nepozná, ale je to propojeno do jednoho prostředí. Dávali jsme to dohromady asi sedm týdnů, což je na reklamu docela dlouhá doba. Nedávno jsme v Praze točili reklamu pro americký Superbowl. Je to poměrně sledovaná věc, kterou Američani hodně prožívají, takže přijel trochu cirkus. Pro mě je to vždycky taková satisfakce, když vidíte, jak jim padá brada nad úrovní českých filmových štábů. Ono je možná divné říkat to v kontextu reklamy, ale mě tyhle momenty z práce na reklamě přináší pocity hrdosti, že jsem Čech.\nKdyž mluvíme o reklamní stopáži, která je kolem minuty, tak to vyžaduje taky dost velký um práce se zkratkou.\nTo se tak říká. Ono je to všechno odvislé od námětu. Já si obecně myslím, že v reklamě musí být nějaký fór nebo se tam musí pracovat s emocí, třeba s překvapením, že něco je jinak, než jak se nejprve zdálo. Prostě základní jednoduché principy, se kterými se pak dobře pracuje. Složitější je to, když má reklama nějaký jednoduchý příběh. Jednu z posledních, které jsem kdysi točil pro český trh, dávají ještě pořád v televizi o Vánocích. Je na Kofolu a ten příběh byl o tatínkovi, který jde s dcerou do lesa ukrást stromeček a překvapí je divočák. Fungovalo to v té pětačtyřicetivteřinové stopáži, ale jak jsem zjistil, postupně to ořezávali. Dnes z toho běží jen takový kriplík, kde ten příběh už vůbec nefunguje, protože za to potřebují vždy přilepit nějakou animovanou produktovku. Zřejmě pracují s tím, že už to každý zná. Na tom je vidět, že i ta zkratka se dá dokonale zničit.\nPopuzuje vás takové zacházení s vaší prací?\nJe to samozřejmě v kompetenci klienta, který si s tím může dělat, co chce. Například to takhle zničit. Vzpomínám si, že jsem tu reklamu původně ani nechtěl dělat, protože mi námět přišel moc kýčovitý. Nakonec mě ale nechali přepsat dialogy, a tak jsem použil větu se zahnutýma zubama nahoru. Z dětství jsem si totiž pamatoval staženou kůži z divočáka u dědy na chalupě. Na ní mě jako dítě fascinovalo, že měla zachované i spodní kly a dědy jsem se vyptával, proč má prase zahnuté zuby nahoru. Z celého spotu teď víceméně zůstala jen věta té holčičky, která říká: „Ne, ne, já nemusím, já už ho vidím!“ Funguje zřejmě na všechny proto, že jí to, co říká, věříte.\nJak jste to točili?\nMy jsme tehdy vzali její kamarádku, kterou jsme postavili vedle kamery v takové strašidelné masce. Šlo mi o to, aby se ta naše holčička nejprve trochu bála a během toho, kdy větu začala říkat, jsem masku z její kamarádky postupně sundával. A tak se podařilo v té holčičce vzbudit autentický úsměv, protože poznala, že to není žádný bubák, ale její kamarádka. Střihem jsme pak z toho udělali reakci na to, že už vidí prasátko, o kterém jí táta vyprávěl.\nA když srovnáte práci na celovečerním filmu a vaši práci na reklamách, co od vás uslyším?\nSmyslem reklamy je vytvořit v divákovi emoci, kterou si spojí s tím, co reklama propaguje. U filmu je cílem formulovat téma nebo myšlenku pomocí příběhu, který má diváka vtáhnout prostřednictvím emocí, které v něm probudí. Vnímám práci na reklamách jako takový trénink a snažím se je dělat poctivě tak, aby emoce nebyly vylhané nebo falešné. Myslím si, že to nejde oddělit a říct si, že u reklamy nevadí, když například herci špatně hrají, protože je to přece jen reklama. Na druhou stranu mi práce na celovečerním filmu dávala konečně smysl, protože jsem se mohl soustředit na téma a myšlenku, a nikoliv jen na nějaké formální atrakce.\nBudete tedy točit další celovečerní filmy?\nAno. Mám další filmy, které bych chtěl natočit. Se scenáristou Štěpánem Hulíkem jsme začali v roce 2017 vyvíjet látku, která má být jeho prvním anglicky mluveným filmem. Jmenuje se Illuminated a je inspirovaný rozporuplným prorokem Rasputinem, jehož příběh jsme přenesli do Britské Kolumbie v době Zlaté horečky v roce 1906. Chtěli jsme se soustředit na princip falešného proroka, který nám díky historickému kontextu nabízí tohle nadčasové téma, a ukázat ho jinak a možná zajímavěji. Se Štěpánem jsme si skvěle sedli. Myslím, že se docela dobře doplňujeme. Navíc celý proces psaní mě hodně bavil a mám radost, že vzniknul scénář, za kterým si oba dva pevně stojíme. Bude to asi běh na delší trať, protože je to poměrně temné psychologické drama, a navíc je jedním z hlavních motivů záhadná nemoc, které se všichni bojí a kterou umí léčit jen ten náš Rasputin, díky čemuž získává moc nad životy členů komunity. Když jsme příběh začínali psát, netušili jsme, že přijde covidová pandemie, a tak to působí, jako by náš film byl reakcí na to, co se ve světě děje. Přitom jsme první verzi dopsali na konci roku 2019.\nMáte tedy v záloze ještě něco dalšího?\nVedle toho jsme spolu s mojí přítelkyní, spisovatelkou Lucií Faulerovou začali psát původní scénář podle námětu, ke kterému mě inspiroval článek v novinách. Ženu, která byla odsouzena k dlouholetému vězeni za vraždu museli propustit na jeden rok po tom, co ve vězení otěhotněla. Legislativně je tak chráněn zájem dítěte, pro které je v prvním roce života nejdůležitější vztah s matkou. Přišlo mi to jako skvělý výchozí moment. Stvořili jsme si fiktivní hrdinku, která si ve vězení nechá udělat dítě jako propustku na svobodu, protože jí nedochází, co s ní mateřství může udělat a jak ji promění. Sledujeme ji tak během toho roku na svobodě, kdy paradoxně nejdříve musí hrát roli matky, aby jí úřady na svobodě nechali, ale zároveň v ní příroda probudí mateřský pud, díky kterému projde zásadní proměnou. Je to příběh o relativitě svobody a o tom, že skutečná svoboda může přijít jen v kombinaci se zodpovědností. Kamarádi nám říkali, že je to takový Kolja pro intelektuály. Myslím si ale, že by to mohl být univerzálně srozumitelný příběh i mimo hranice ČR. Doufáme, že se nám podaří tenhle malý film natočit dříve než rasputinovský velkoprojekt.\nUž jste se z Los Angeles vrátil natrvalo?\nTak napůl. Mám tam děti z prvního manželství, po kterých se mi dost stýská, ale nechtěl jsem skončit jako otrok vydělávání peněz, protože život v Los Angeles je nesmyslně drahý, tudíž jsem koncem loňského roku přesídlil do Prahy a do L.A. lítám jen za dětmi. Kvůli práci už tam žít nemusím. Po devíti letech strávených v Americe jsem si alespoň uvědomil, jak moc fajn je to tady v Praze. Vnímám domov ve vztahu k minulosti a svým blízkým. Díky tomu, že jsem měl možnost poznat život na různých místech planety, je příjemné se vrátit. Možná to není natrvalo, ale Praha je skvělé město pro život.\nFilm Podivuhodná dobrodružství Paula Harkera je k dispozici na HBO GO.\nfoto/video: Archiv Martina Krejčího, www.martinkrejci.net, Blue Fox Entertainment, Film Servis Festival Karlovy Vary © 2019 – 2021\nVelký sál Thermal\nNovější článekPrvní dojmy: Emily je opět v Paříži a nabízí další pohodovou podívanou\nStarší článekRecenze: Jak si nevzít princeznu – štědrovečerní pohádka se zábavnou dvojicí


Jak vybrat správný okap? | Buildex.sk\nOkapový systém je jedním z nejdůležitějších prvků střechy, ať už z funkčního, či z estetického hlediska, a proto je důležité před výběrem brát zřetel na to, jaký typ zvolit. Nejdůležitějším faktorem při volbě okapového systému bývá obvykle cena. To ale hned nemusí znamenat finanční úsporu, jelikož je nutné brát v úvahu i náklady spojené s údržbou, případně častější výměnu daných komponentů. Okapy se vyrábějí ze dvou základních materiálů, kovu a plastu. Jaké jsou jejich výhody a který vybrat, aby celek dobře fungoval, snadno se udržoval a vydržel mnoho let? Jak velký okapový systém zvolit na mojí střechu a jak se vůbec instaluje? Pojďme tedy tuhle problematiku podrobně prozkoumat.\nTradiční a obecně nejrozšířenější variantou jsou kovové okapy, které se vyznačují především dlouhou životností. Ty se dále dělí na konkrétní druhy podle použitého kovu.\nJednou z nejběžnějších variant je pozinkovaný plech. Základem tohoto okapového systému je kvalitní ocel, na kterou je galvanicky nanesena vrstva zinku. Ty jsou relativně levnou a odolnou variantou, ale jejich provoz je spojený s nutnou údržbou. Asi po roce od instalace by se měly natřít barvou, která bude chránit materiál před korozí. Nátěr se poté musí pravidelně opakovat, a pokud dojde ke správné údržbě, tak by se životnost měla pohybovat okolo dvaceti let. Jestli ovšem nechcete okapy natírat nebo se o ně starat, tato volba pro vás nebude nejvhodnější. Jestli vám ale lakování nevadí, můžete na okapovém systému ušetřit.\nTitanzinkové okapy, jak název napovídá, jsou jak jinak než okapy vyrobené ze směsi titanu a zinku. Jde o velmi oblíbenou variantu okapů díky kvalitě i následné bezúdržbovosti, kdy vám okap vydrží dlouhá léta, aniž byste se museli starat o případné nátěry nebo cokoliv jiného, kromě snad odstraňování nečistot, kdy do okapu může napadat třeba listí ze stromů.\nMezi nejkvalitnější, ale také nejdražší materiály patří měď. Výhodou měděných okapů je jejich velmi dlouhá životnost a bezúdržbovost. Jejich vzhled se ale časem mění vinou povětrnostních podmínek, kdy povrch časem zoxiduje nejprve do černé a poté do nazelenalé barvy. Odolnost a vlastnosti mědi přitom zůstanou zcela zachovány. Velikou nevýhodou, na kterou byste měli brát zřetel, je vysoká výkupní cena mědi, která může neodolatelně lákat zloděje.\nZlatou střední cestou by pro vás mohly být moderní a cenově dostupné varianty z plastu. Ty zdatně odolávají povětrnostním podmínkám i UV záření, jsou hladké a nejsou náchylné k namrzání, nehrozí jim koroze jako neošetřeným kovovým povrchům a jsou prakticky bezúdržbové a barvostálé. U plastových okapů od renomovaných výrobců si můžete být jisti životností i několik desítek let. Oproti kovovým okapům jsou ale lehčí, což snižuje jejich odolnost vůči nadměrnému zatížení. Naopak je to výhodou při instalaci, kdy jsou dodávány jako stavebnicový systém, který se dá snadno sestavit do kupy. K dostání jsou například v barvách, které imitují vzhled kovů a jsou tak klasickým okapům na první pohled velmi podobné.\nOdvodnění střechy domu okapovým systémem se dělí na 3 základní pojmy dle umístění okapu vůči střeše. Nástřešní žlab, který je umístěn v rovině střechy před okapní hranou. Nejběžnějším typem je podstřešní žlab, který je zavěšen na hácích pod okapovou hranou střechy a mezistřešní žlab, který je umístěn mezi dvěma střešními rovinami, ze kterých do něj srážky stékají.\nRozdělení dle typu a velikosti střech\nPři výběru byste se měli ujistit, zda vámi zvolený okapový systém je schopen odvést vodu ze střechy domu. Stačí si k tomu předem spočítat plochu střechy, kterou chcete odvodňovat a následující tabulka vám pomůže s volbou. Jedná se ale přeci jen o orientační čísla, jelikož se tato data můžou u jednotlivých výrobců lišit.\nŽlab (rozvinutá šířka) 200 mm 250 mm 280 mm 280 mm 333 mm 333 mm\nŽlab (šířka) 80 mm 100 mm 125 mm 125 mm 150 mm 150 mm\nSvod (průměr) 60 mm 80 mm 80 mm 100 mm 100 mm 120 mm\nPůdorysná plocha střechy 25 m2 40 m2 90 m2 150 m2 240 m2 440 m2\nSamotnou montáž začněte upevněním žlabových háků, které určí spád vašeho žlabu. Ten doporučujeme 0,5 %, což odpovídá 5 mm na 10 m žlabu. Na 10 m je to tedy 50 mm a tak dále. Nejideálnějším způsobem, jak správně nainstalovat háky, je ten, kdy si namontujete první a poslední hák a natáhnete mezi nimi provázek. Poté namontujete další háky v linii vytyčené provázkem. Háky se montují na latě nebo na bednění nad krokvemi s rozestupy cca 90 cm.\nŽlaby se spojují buď pájením, ale častěji pouze pomocí žlabových spojek. U důmyslného stavebnicového systému plastových variant tvoří tuto část spojka, která vzhledem připomíná samotný žlab, rozdíl je ale v tom, že je osazena o těsnění, které slouží k snadnému napojení na žlab. U kovových variant se jedná o samostatný díl, který jednotlivé žlaby „secvakne“ dohromady. Pokud potřebujete nasměrovat odvod vody za roh domu či směrem od zdi, tak k tomu slouží rohové žlaby. Zakončení žlabů je poté řešeno čely, u kterých je většinou nutné brát zřetel na to, zda se jedná o pravé či levé. U špatné volby čela by mohl nastat problém s kompatibilitou.\nOdtok vody do okapových svodů je řešen pomocí svodového kotlíku, který má za úkol propojit žlaby se svody. Doporučujeme mít na každých 15 m délky žlabu umístěný jeden svod. U kovových variant je pro něj potřeba připravit odtokový otvor přiměřené velikosti ve žlabu, a pak už nic nebrání k jeho připevnění. U většiny systémů tak není při montáži potřeba žádné lepení a stačí pouze jednotlivé díly a roury do sebe zapojit. Samotné roury se poté připevňují zhruba po 2 m odpovídajícími objímkami. K vzájemnému propojení svodových rour poté slouží spojky svodů.\nK odtoku dešťové vody z okapového systému slouží svodová kolena, která se také dají využít i pro změnu směru svodu. Nejčastěji se vyrábějí v úhlu od 67,5° do 72°. Další možností jsou chrliče, které díky výklopce primárně fungují jako regulace pro množství vody v hlavní části svodu a umožňují tak sběr dešťové vody do nádob a nádrží. Pokud se ale ptáte, jak by se ještě dalo dále nakládat s dešťovou vodou, tak k tomu jsou přesně gajgry. V podstatě se jedná o spojovací prvek mezi svodem a kanalizačním potrubím, který má za úkol zachycení nečistot a následný odvod vody do kanalizačního systému. Jejich nesmírnou výhodou je možnost variabilního napojení svodové roury o různém průměru a tak se dají snadno uzpůsobit vašim potřebám.\nDoufáme, že Vám náš článek dokázal odpovědět na veškeré nezodpovězené otázky a nyní už víte, jak si zvolit správný okapový systém. Vybírat byste měli především okapy od renomovaných značek, které nalezente na našem webu a budete tak mít zaručenou jistotu, že jejich životnost bude v řádech několik desítek let.\nJaroslava Meglova | 15. 7. 2021 reagovať\nProdavate k okapum i nejake prislusenstvi?\nDobrý den, ano, veškeré přislušentví potřebné k okapovým systémům máme k dispizici. Naleznete jej zde: https://www.buildex.cz/okapove-zlaby-ostatni\nKombinace různých rozměrů\nDominik Hovorka | 12. 5. 2021 reagovať\nDobrý den, mohu kombinovat jiné rozměry žlabů a svodů, než jak se uvádějí v systémech? Děkuji za odpověď.\nokapy z plastu tuto možnost díky důmyslným stavebnicovým systémům předem vylučují, jelikož by jednotlivé díly nebyly navzájem kompatibilní. Pokud jde o ty kovové, tak tam by se to teoreticky dalo řešit vyřezáním menší / větší díry do žlabu, do které je napojena svodová roura o daném rozměru. Nicméně bych tuto možnost nedoporučoval, protože okapové systémy jsou předem navrženy tak, aby dokázaly odvést tolik vody, kolik zvladnou a v konečném důsledku by to mohlo přinést více škody než užitku.\nod 12,66 € / ks\nNávrat do e-shopu Odkvapové žľaby


Inspirující: Když nepoznáme své nejblizší\nVezměme v úvahu, že se o něco celý život snažíte - získat dobrou práci, najít ideálního partnera, postavit dům - může jít o cokoli, věc malou či velkou. Za léta jste si vytvořili určité názory (silná nervová spojení), jako že šéf v džínách je flákač, holky s velkým výstřihem nejsou věrné nebo že dobrý dům nemůže stát u silnice. Kdykoli se snažíte něčeho dosáhnout, máte okolo sebe nespočet příležitostí, jak své sny naplnit, jenže vy je přecházíte, stejně jako příbuzní míjeli své namaskované přátele.\nJak řekl Albert Einstein, nemůžeme očekávat jiné výsledky, pokud stále opakujeme to samé. Jenže nás stále přitahují stejní lidé a situace, které jsou známé, jen proto, že mozek k nim snadno aktivuje nervové cesty a ví, jak si poradit. Jestliže nám ale dosavadní chod věcí nevyhovuje, je načase udělat něco nového, opustit svou komfortní zónu.\nA první krok, který je nutný udělat, je být pozorný. Nenechte mozek strhnout vás tak, jak vás ovládají vaše zvyky. Přestaňte hodnotit a začnete pozorovat - člověk, který vás nabírá do práce, není ubohý, jen nosí džíny a flanelovou košili. Když se vzdáte hodnocení, zůstane vám dost volné pozornosti, abyste zjistili, že má skvělé názory, že jeho firma šlape a nabízí vám vaši vysněnou práci. Nebo zjistíte, že tohle opravdu nechcete dělat a je na čase zavolat tchánovi, kterého nemáte v lásce, ale který by pro vás měl ideální job.\nFoto: Stephen Groeneveld\nVystavil Vaclav Dekanovsky v 22:36


PČR, PS 2017-..., 33. schůze, část 73 (10. 7. 2019)\nTakže já bych navrhoval, pojďme zvednout mateřský příspěvek nebo to, co jim chceme navýšit, až na 480 tisíc, ale pro ty, kteří budou doma dva roky. A těm, kteří chtějí být čtyři, nechme stávající částku, protože my jim přispějeme tím, že za ně platíme sociální a zdravotní. Uvědomme si, že za ty lidi, kteří nejsou v systému, platíme sociální a zdravotní a ještě navíc jim dáme odpovídající důchody. Takže zkuste nad tím přemýšlet a pojďme se o tom bavit. Já věřím, že dojdeme k nějakému závěru, který bude motivující pro ty, kteří chtějí pracovat. Děkuji.\nMístopředseda PSP Tomáš Hanzel: Děkuji. S faktickými poznámkami vystoupí pan poslanec Černohorský, paní ministryně Maláčová, paní poslankyně Pastuchová a paní poslankyně Nevludová. Prosím.\nPoslanec Lukáš Černohorský: Děkuji za slovo. Já se přiznám, prostřednictvím pana předsedajícího pane kolego, že v případě, že bych byl žena, která otěhotní a je třeba zdravotní sestrou někde v nějakém infekčním oddělení, tak okamžitě jdu na tu nemocenskou. To samé, jak jsem již v minulosti říkal, maminka třeba pracuje v zoologické zahradě, tak lidi, kteří fyzicky pracují nebo jsou případně v nějakém nebezpečnějším prostředí, tak okamžitě odejdou na nemocenskou, aby o to dítě případně nepřišli. A opravdu je realitou, že ty ženy můžou být na nemocenské, nebo nemocenské, na rodičovské až čtyři roky, ale tak jsme si to nastavili.\nMístopředseda PSP Tomáš Hanzel: Děkuji. Paní ministryně Maláčová.\nMinistryně práce a sociálních věcí ČR Jana Maláčová Děkuji. Já jenom ve stručnosti budu reagovat na pana poslance Bláhu, co se týká mých osobních postojů, a těch jednotlivých výtek, které tady padly, tak na ty budu reagovat potom na konci diskuse.\nAle prosím vás, je vidět, že jste nevychovával, neporodil a nevychovával žádné dítě, protože říct o ženách, které pečují o jedno, dvě a více dětí, že ztrácejí pracovní návyky jako vstávání apod., to je opravdu... Nezlobte se na mě, pane poslanče, ale to je opravdu naprosto přestřelené. Já si myslím, že neexistuje náročnější poslání nebo povolání, než je právě péče o malé děti. Takže prosím, pokud nemáte osobní zkušenost s péčí o dítě, což je 24 hodin denně, 7 dní v týdnu, tak to prosím nehodnoťte a nevykládejte nám tady, že ženy, které pečují o malé děti, ztrácejí základní návyky v práci. Možná ztrácejí kvalifikaci tím dlouhodobým pobytem, ale to je něco úplně jiného než pracovní návyky. Děkuji. (Potlesk z řad především přítomných žen.)\nMístopředseda PSP Tomáš Hanzel: Děkuji paní ministryni. Paní poslankyně Pastuchová.\nPoslankyně Jana Pastuchová: Já se omlouvám, že budu reagovat na svého kolegu ze svého poslaneckého klubu, ale to jste fakt přehnal, pane kolego. Já nevím, jak jste přišel na to, že může být někdo doma pět let nebo čtyři roky. Pokud, tak je uznán lékařem a je to rizikové těhotenství. Můžu říct ze své osobní praxe, jako záchranář si nemůžu - teď už samozřejmě ne, ale mé kolegyně - do té sanitky sednout, protože když přijedeme k pacientovi, který ji kopne do břicha, prostě tak to nejde. Na dispečink jít nemůže, takže zůstává doma. Takže je i vinou lékařů možná trochu, že pak napíšou to rizikové těhotenství. To není věc té ženy. Já nevím, z jaké praxe vy to berete, jestli ze svých prodejen, z pekáren nebo z výroby, fakt nevím. A musím souhlasit s paní ministryní - návyky že ztrácí žena? Ona nekrmí, ona nekojí, ona nepřebaluje, ona nevaří, nestará se o svého manžela, nežehlí? Prostě já si myslím, že těch povinností při té mateřské - neříkám dovolené, dneska jsou to už i muži na mateřské dovolené... Ale říkat tady takováto prohlášení na úkor žen a matek mi přijde fakt nefér.\nMístopředseda PSP Tomáš Hanzel: Děkuji. Paní poslankyně Nevludová s faktickou poznámkou, připraví se pan poslanec Bláha. (Šum v sále.) Prosím, máte slovo. A poprosím klid v sále! Haló! Poprosím klid v sále. Děkuji.\nPoslankyně Ivana Nevludová: Děkuji za slovo, pane předsedající. Já se připojím tady k svým dvěma kolegyním, protože sama jsem vychovala dvě děti, mateřské mi na sebe navazovaly, s oběma jsem byla čtyři roky doma, takže to, co tady pan Bláha prohlásil, naštvalo i mě. Protože já jsem po mateřské naskočila do pracovního procesu úplně levou zadní a nedělalo mi problém vstávat v pět ráno a přijíždět v pět odpoledne. A myslím, že to, co teď řekl můj kolega Marian, že tolik lásky, kolik dítěti dáš, tolik se ti potom vrátí, je zcela pravdou. A není to o té délce čtyři roky s dítětem prostě na mateřské. To bylo fakt mimo mísu.\nMístopředseda PSP Tomáš Hanzel: Děkuji. Vidím, že faktická poznámka pana poslance Bláhy vzbudila jako obvykle emoce a pan poslanec Bláha má další dvě minuty. Prosím. (Šum i smích v sále.)\nPoslanec Jiří Bláha: Vážené kolegyně, kolegové, věřte tomu, že rozhodně nechci zbrojit proti zodpovědným rodičům a matkám. Vážím si každé matky, která poctivě pracuje a stará se o děti, protože to je neuvěřitelná řehole. A věřte tomu, že moc dobře vím, co to je chodit do práce a u toho vychovávat děti. My jsme během podnikání vychovali dvě děti, obě děti úspěšně nastoupily do školky, nejdřív do jeslí ve dvou letech, teď to praktikujeme i na svých vnoučatech, protože moje obě děti podnikají s námi a nic jiného nám nezbývá.\nAle já chci hovořit o tom, že chceme být přece rozpočtově odpovědní. Tady všichni povídáme, jak myslíme na budoucnost. Tak na ni opravdu mysleme. Mysleme na ty rodiny, aby si opravdu mohly šáhnout na nějaké peníze, aby se udělal rozdíl právě mezi těmi, kteří to zneužívají, a těmi, kteří potřebují ty peníze, aby mohli jít dál, aby neztratili tu možnost normálně žít. Proto chci navrhnout to, abychom těm, kteří budou zodpovědní, dali klidně i víc, protože oni si to sami zaplatí. Oni si na to přispějí, že půjdou po dvou letech do práce. A tím pádem jim můžeme nedat jenom 300, můžeme jim dát klidně 480 tisíc a ještě na tom stát ušetří. A navíc neztratí právě ty pracovní návyky. Ono je to totiž trošku jinak, organizovat si rodinu, když jsem celý den doma, nebo organizovat si rodinu, když chodím do práce. Je to prostě jinak.\nA vy chcete říct, že v zahraničí tedy nemají lásku k dětem? Že se chovají jinak? V Belgii, kam odjela moje asistentka, teď žijí trvale, jsou jenom čtyři měsíce. Tak tam jsou jako nezodpovědní? Tam jsou jinak na tom? Jsou ve stresu víc ty děti? Podívejte se, jak jsou sebevědomí zahraniční sportovci. A většina dětí tam vyrůstala, že chodila do těch zařízení předškolních už od roku. Takže to jako chcete říct, že ostatní země (předsedající upozorňuje na čas) jsou na tom hůř? (Předsedající upozorňuje na čas a děkuje.) Takže se jenom zamyslete. A opravdu jsem nechtěl tady působit na vás, na ženy, že si nevážím vaší práce.\nMístopředseda PSP Tomáš Hanzel: Pane poslanče, já jsem vám řekl, že váš čas vypršel, přesto vyvolal další čtyři faktické poznámky. Takže první je pan poslanec Sklenák, připraví se paní poslankyně Pekarová, pan poslanec Ferjenčík a paní poslankyně Richterová. Prosím, vaše dvě minuty.\nPoslanec Roman Sklenák: Já jsem nechtěl vyvolat tolik faktických poznámek, bohužel se to stalo. Nechci v tom tedy ani teď pokračovat. Nicméně já musím reagovat na paní kolegyni Pekarovou Adamovou, která mě osočila ze lži. Já prostě trvám na tom, že za vašich vlád se změnil valorizační mechanismus výpočtu důchodů na jednu třetinu růstu reálných mezd a jednu třetinu růstu inflace a reálně ty důchody klesaly. Jenom pro srovnání, vláda sociální demokracie po návratu do vlády valorizační mechanismus změnila tak, že v dnešní době rostou důchody o celou inflaci a polovinu růstu reálných mezd. A právě díky tomu se zvyšují dneska o stokoruny a zvyšovaly by se i bez toho, kdybychom nepřijímali ten zákon, který jsme projednávali před tímto.\nMístopředseda PSP Tomáš Hanzel: Děkuji za dodržení času. Paní poslankyně Pekarová, připraví se pan poslanec Ferjenčík. Prosím.\nPoslankyně Markéta Pekarová Adamová: Tak ani já jsem nechtěla vyvolat tuto smršť, které jsme svědky, a pana poslance Bláhu prostřednictvím předsedajícího prosím, aby si ty systémy nejdříve nastudoval, protože dost často míchá hrušky, jabka, mateřská - rodičovská také nejsou to samé atd. Ale já jsem přesně o tom mluvila, že to bude těžké, když se tady budeme jednou snad bavit o tom, jestli skutečně čtyři roky jsou ta správná délka. A jak vidíte, je to tak. Bude to opravdu velmi náročná debata.\nA kolegovi Sklenákovi prostřednictvím předsedajícího ještě jednou. Ten poměr, když to bylo za vlád pravicových 42 % k průměrné mzdě, v tuto chvíli se dostáváte na nějakých 38 %. Takže toto je realita, takže si tady nemusíme nic nalhávat. ***


Hledá se Marketing Manager - Czech-us\nDomů » Hledá se Marketing Manager\nSTUDUJTE – BAVTE SE – PRACUJTE – CESTUJTE – ŽIJTE! U nás v CZECH-US v tom máme jasno, a tak se těchto pět slov stalo naším firemním mottem. Už od roku 2003 skrze naše programy umožňujeme mladým lidem, aby tohle vše mohli v zahraničí zkusit, a obohatili tím tak nejen sebe, ale i samotnou společnost. Aktuálně do týmu hledáme člověka, který se ujme naší pozice marketingového manažera a postará se o to, aby se o CZECH-US a všech jeho dílčích programech (Work&Travel USA, Práce v zahraničí, Studium v zahraničí a Jazykové kurzy v zahraničí) vědělo široko daleko.\nJestliže toužíte uplatnit svůj marketérský talent a nápady, je TOHLE Vaše šance! 🙂 Hledáme totiž někoho, kdo už určitou praxi v marketingu má, nechybí mu/jí drive a troufne si na komplexní propagaci všech částí firmy. Prostor pro realizaci vlastních nápadů rozhodně nouze nebude. Pozice je vhodná pro ty, kteří hledají spíše částečný úvazek.


=> NOVINKY! - neolit@ webgarden :)\nAhoj, tak zde budou všechny takové novinky... Nebudou to ty, který najdete, když přijdete na hlavní stranu (homepage), ale budou tu ty, u kterých bych byla třeba ráda, abyste si všimli... Jinak, budu moc ráda, když sem jednou za čas zajdete, protože tady se asi budou objevovat věci, u kterých bych měla ráda nejaké výsledky:-).... Díky.\nTak a hned můžeme začít:\njak se líbí noVÉ ŘAZENÍ (* ; >> ; ×; ¤; #) RUBRIK?\nTak, teď jedu na 4 dny pryč, takže si ode mě oddechněte...:-). Jinak, nebudou tu tímpádem přibývat nové věci... :-). Tak se mějte, zatím:-D.N.\nMoc se omlouvám, ale nějak mi to tu blbne... Texty jsou podtrženy jako hypertextové odkazy a kursor není vidět... Zkoumám, čím to je... Pokud tušíte, uvítám vaši pomoc!\nVzhled těchto stránek.- změnil se tu vzhled... tak prosím, hlasujte...\nLíbí se mi tento vzhled a jsem s ním spokojen/a. (33)\nLíbí se mi tento vzhled a jsem s ním spokojen/a, ale kdyby byl jiný, uvítám to. (34)\nJsem s tímto vzhledem spokojen/a, ale radši bych jiný. (25)\nNejsem s tímto vzhedem spokojen/a, ale pokud není jiný... (23)\nNejsem s tímto vzhledem spokojen/a. (30)\nLíbí se mi tento vzhled a jsem s ním spokojen/a. (23)\nLíbí se mi tento vzhled a jsem s ním spokojen/a, ale kdyby byl jiný, uvítám to. (22)\nJsem s tímto vzhledem spokojen/a, ale radši bych jiný. (26)\nNejsem s tímto vzhedem spokojen/a, ale pokud není jiný... (18)\nNejsem s tímto vzhledem spokojen/a. (27)


Miracle Homestay - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Manado\nManado a zdejší nabídka všech 145 ubytování.\nJalan Tumpaan Kawangkoan, Lewetan, Wori, Manado, Indonésie, 95692 - Zobrazit na mapě\nDobré 6,1 (68 hodnocení)\nSkvělé 8,6 (74 hodnocení)\nSousedství Wori Wanea Ostrov Bunaken Wenang\nCentral Tomohon Public Health Center\nMiracle Homestay – podrobnější informace\nAť jste turista nebo cestujete za obchodem Miracle Homestay je skvělým místem pro ubytování v průběhu vaší návštěvy města Manado. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nNabídka kvalitních služeb hotelovým hostům a široké škály vybavení, Miracle Homestay je připraven zajistit vám co nejpříjemnější pobyt. Hotel poskytuje parkoviště, pokojová služba, přeprava do hotelu / na letiště, pronájem auta, prádelna s cílem zajistit našim hostům co největší komfort.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Hotelové zařízení jako zahrada jsou ideálními místy k relaxaci a uvolnění po náročném dni. Užijte si jedinečné služby a skutečně prestižní adresu v Miracle Homestay.


CS Medium, Onyx – Maxmilián, obojky na míru\nDomůNabídkaCollars STRAIGHTCS Medium, Onyx\nDomů / Collars STRAIGHT / CS Medium / CS Medium, Onyx\nNabízíme Vám 20 mm vysoký obojek z ručně barvené přírodní usně v odstínu Onyx, zdobený jednoduchou linkou, zcela začištěnou hranou černé barvy a ručně šitým stehem lemující celý okraj. Aplikované kování Maxmilián je ve stříbrném odstínu se zrcadlově vyleštěným povrchem. Jádro kování je z vysoce odolné mosazi, zajišťující pevnost i při silném namáhání. Dominantou a zároveň typickým charakteristickým prvkem obojku Maxmilián, je zakomponovaná pohyblivá dvojitá vsuvka, která chrání řemen obojku před ostrým lámáním a tak prodlužuje samotnou životnost obojku. Vnitřní část obojku je tvořena též z lícní strany usně. Obojek Maxmilián, je stvořen s nejjemnějším citem pro detail a vášní k řemeslu. Je stejně výjimečný a unikátní jako osobnost Vašeho mazlíčka. Zhotovený přesně na míru. Vhodný zejména pro malá plemena psů. Jak správně vzít míry najdete zde Platební a dodací informace se dočtete zde\nKatalogové číslo: CS-Medium-Onyx Kategorie: Collars STRAIGHT, CS Medium ID produktu:2240


Anife Vyskočilová chce být i na horách sexy - Novinky.cz\nNovinky.czKoktejlAnife Vyskočilová chce být i na horách sexy\nBroumovský benediktinský klášter. Foto: Tomáš Valášek\nAnife Vyskočilová chce být i na horách sexy\n27. 1. 2005, 15:14 – PRAHA\nAnife Vyskočilová, učitelka orientálního tance, se rozhodla, že se bude sportu věnovat více. Proto vyrazí na hory, ještě nikdy ale prý nelyžovala. I tam ale chce na své okolí působit sexy.\n"Nikdy jsem nebyla na horách a nikdy jsem neměla na nohách lyže. Nyní si poprvé vyjedu se svými přáteli do hor. A ti mi řekli, že učit se lyžovat je pro mě zbytečné, že musím rovnou jezdit na snowboardu," poznamenala Anife, manželka Ivana Vyskočila.\n"Především mi jde o to, abych byla vždycky sexy. Už mám připraveny šminky, rudou rtěnku, červenou tvářenku a oční stíny, které mi na horském vzduchu budou pořádně držet a nerozmažou se," přiblížila přípravy.\nNa lyže s orientální podprsenkou\nNeopomíná ani módu. "Připravila jsem si zimní róbu. Budu celá v červeném, aby si mě každý všiml. Mám novou červenou bundu, červené kalhoty, rukavice, čepici, šálu," vyjmenovala Vyskočilová.\n"A pod tím rudým oblečením budu mít jako vždy orientální podprsenku. Kdybych někde padla, měla úraz a museli mě svléknout, tak aby všichni koukali, jaké mám pěkné sexy prádlo," vysvětlila třicetiletá Turkyně z Bulharska.\nNápadné oblečení volí Anife i při slézání skal v létě. "V létě na mě všichni valili oči, když jsem se plazila po stěně v orientálním oblečku a sexy prádélko jen prosvítalo. Já prostě musím být vždycky něco extra, aby ze mne lidi byli paf," přiznala s úsměvem.\nAnife nenechává Ivana Vyskočila v klidu\nIvan Vyskočil, osmapadesátiletý herec na volné noze, který se rozešel se svou ženou Ivanou Andrlovou a oženil se s mladou Turkyní z Bulharska, si prý v novém...\nZatímco se herec Ivan Vyskočil oddával lenošení u moře na chorvatských pláží, jeho manželka Anife vyrazila se skupinou přátel na výpravu do hor a vytrénované...


předsudky - Flowee\nObdobí Hada? Zpomalte a zkuste si užít dny bez předsudků, radí astrolog\nV úterý začíná mocné období Hada (1-Chicchan), ve kterém máte šanci udělat mnoho práce nejen sami na sobě, ale zároveň posílit svou pozici v zaměstnání nebo uzavřít dobrý obchod. Jediné, co musíte udělat, je překonat strach z úspěchu, který bývá téměř stejně častý jako strach z neúspěchu. Uvědomte...\nKdyž je pachatelem střelby mladý bílý muž, lidé obviňují videohry. Je-li černý, lidé vytvářejí rasistické vyprávěnky. Videohry byly neoprávněně obviňovány ze všech možných druhů násilného chování, včetně hromadných útoků střelnými zbraněmi. Nový výzkum naznačuje, že nejde jen o omyl, ale o hluboce...\n„Mrkni, mámo, co to má na sobě. To je hrůza, to je určitě (Polák, Rus, Němec, Rumun, doplňte dle libosti).“ „No jo, a ta jeho žena, to je taky kousek. To já bych na sebe teda nevzala... Hele a támhleto bude asi nějakej Arab.“ Češi mají velice milou vlastnost popisovat a hodnotit druhé, a to...


Novinky Ochrana OÚ – 3. stránka – JOBMAN\nVyjádření Úřadu pro ochranu osobních údajů k aktuální kauze společnosti Avast Software s.r.o. Na základě zveřejněných informací popisujících praktiky společnosti Avast Software s.r.o., která měla prostřednictvím své tzv. divize Jumpshot prodávat… Celý článek »\nV posledních měsících se hojně psalo o instalaci (či možnosti instalace) kamer napojených na systém rozpoznávající obličeje v řadě evropských velkoměst – v Londýně, Moskvě, Praze… V souvislosti s tím se často objevovala zpráva,… Celý článek »\nEmotet je sofistikovaný trojský kůň, který obvykle také funguje jako „zavaděč“ pro další malware. Jednou z jeho klíčových vlastností je podpora modulů, kterými lze rozšiřovat jeho schopnosti. Díky nim dokáže například… Celý článek »\nEvropská unie pokračuje v tažení proti technologickým gigantům z USA. Nad Microsoftem už vyhrála, teď se zaměřila na společnost Google. Ta podle Bruselu likvidovala konkurenci a za to má zaplatit pokutu až… Celý článek »\nV Londýně začala policie používá technologii na rozpoznávání obličejů. I když chce EU pozastavit všechny tyto technologie do doby než k tomu ustanoví příslušnou legislativu, Velké Británie se to díky Brexitu již… Celý článek »


DokonaláŽena.cz » Kultura : Deník Ruth Maierové - soutěž\npřed 3 měsíci, 25.01.2021 04:00 Michaela Kultura\nPo tzv. Křišťálové noci, kterou ve Vídni prožívá v předvečer svých 18. narozenin, hledá útočiště v Norsku. 26. listopadu 1942 byla při masovém zatýkání Židů v Oslo zatčena a poslána do Osvětimi.\nDeník si začala psát jako dvanáctiletá školačka. Její důvěrná přítelkyně Gunvor Hofmo zápisky schraňovala padesát let. Dopisy, které Ruth Maierová odeslala z Norska, uchovala její sestra Judith v Anglii. Na základě osmi sešitů deníku a padesátky dopisů stvořil JAN ERIK VOLD strhující životní příběh, který je nejucelenějším literárním dokumentem, jaký v Norsku existuje o židovské osobě za druhé světové války.\nDENÍK RUTH MAIEROVÉ vzbudil při vydání v roce 2007 značnou pozornost a práva k němu se prodala do jedenácti zemí. Česko je nyní dvanáctou zemí, kde překlad norského originálu vychází.\n„Jedinečný objev. Píše zde osoba pronásledovaná; v žádném případě z perspektivy oběti, zde píše osoba vysoce nadaná, hladová po životě a vědění.“ Die Zeit\n„Její poslední deník, který dopsala dva dny po svých 22. narozeninách, nese nápis: ‚Nepálit!‘ Z dnešního pohledu můžeme být vděční za to, že se neproměnil v popel, neboť jde o lidské svědectví doby.“\nVýherci: Z. Brádlová, I. Šimonová, P. Koubová\nOdkud pochází spisovatel Jan Erik Vold?


Choroby a léčba orchidejí: dozvíte se o léčbě běžných chorob orchidejí – DumBytZahrada\nNejběžnějšími chorobami rostlin orchidejí jsou plísně. Mohou to být listové plísně, listové skvrny, houbové hniloby a květinové plísně. Existuje také bakteriální hniloba, která může snížit zdraví orchidejí. Určení, jaké onemocnění má vaše rostlina, je rozhodující pro léčbu nemocí orchidejí. Nejběžnějším onemocněním orchidejí lze předcházet nebo je vyléčit, zvláště pokud je uloveno brzy. Stejně jako u škůdců je důležité často sledovat zdraví rostlin a v případě neobvyklých podmínek okamžitě jednat. Přečtěte si další informace o běžných chorobách a léčbě orchidejí.\nSpolečné choroby orchidejí\nOrchideje přicházejí v mnoha velikostech, barvách a růstových formách. Většina těchto úžasně pěstovaných rostlin pochází z oblastí deštných pralesů, kde jsou teploty mírné až tropické. Existují také druhy, kterým se daří v suchých podmínkách, ale nejsou příliš rozšířené. K chorobám rostlin orchidejí dochází s největší pravděpodobností, když přebytečná vlhkost zůstane na listech a květinách a když má půda špatný odtok. Kulturní změny a dokonce i přenos místa mohou minimalizovat nemoc stejně jako dobré hygienické postupy.\nHoubové nemoci orchidejí\nČerná hniloba je plísňové onemocnění, které se tvoří, když na orchideji stojí voda. Houbové spory musí plavat vodou a jakmile budou připraveny, vypěstují mycelium a začnou plodit. Na listí se tvoří tmavé černé skvrny, které se rychle šíří všemi částmi rostliny, pokud nejsou zaškrtnuty. Vyvarujte se stříkání vody mezi vašimi rostlinami a vyřízněte postižená místa sterilním nožem.\nKořeny, oddenky a hnilobné hlízy převládají, když půda není sterilní a je v ní přebytečná voda. Toto onemocnění je velmi nakažlivé a je primárně kořenovým onemocněním, ale příznaky mohou být nad zemí. Léčba chorob kořenů orchidejí vyžaduje odstranění rostliny z jejího média a použití sterilního nože k odříznutí infikovaného materiálu. Poté použijte fungicid k namočení kořenů a vyčištění oblasti pěstování pomocí 10% bělícího roztoku. Pokud přežije dostatek kořenů, rostlina může získat zpět své zdraví.\nPlíseň okvětní a plíseň jižnínebo hniloba límce, jsou nejčastější, když je teplé počasí a vysoká vlhkost. Špatná cirkulace vzduchu a správná hygiena mohou těmto chorobám zabránit. Jižní plíseň způsobuje rychlé zhroucení a hnilobu kořenů, pseudobulbu a listů. Nakonec nemoc obepne rostlinu a zničí ji. Plíseň okvětních lístků pochází z houby Botrytis a na okvětních lístcích vytváří malé černé nebo hnědé skvrny. Květy budou přenášet houbu, takže odstranění květu je zásadní. Fungicid a hygiena jsou klíčem k těmto chorobám a léčbě orchidejí.\nLeaf skvrny může nastat z různých organismů. Dobrá hygiena, cirkulace vzduchu a prevence vody na listech mohou pomoci předcházet těmto chorobám rostlin orchidejí.\nBakteriální měkké a hnědé hniloby jsou dalšími častými chorobami rostlin orchidejí. Patogen upřednostňuje horké a vlhké podmínky a šíří se stříkající vodou na listy. Listy vytvářejí vodou nasáklé oblasti často se žlutými svatozářími. Nemoc se rychle šíří do kořenů a hlíz. Zkažené oblasti mohou mít nepříjemný zápach.\nZa pouhé dva dny může virus hnít extrémně citlivou Phalaenopsis. U Vandy se skvrny stávají průsvitnými, zatímco u Dendrobia jsou skvrny černé a propadlé.\nK odstranění infikovaného materiálu použijte sterilní nástroje. Mohou být použity měděné fungicidy kromě Dendrobia a během kvetení nebo můžete použít peroxid vodíku. Jednoduše nastříkejte peroxid vodíku na rostlinu a všechny sousední rostliny, protože infekce se může rychle šířit.\nObrázek by alexytrener\nŠíření orchidejí z keikis – dozvíte se o výsadbě keiki orchidejí\nPěstování orchidejí epidendra – jak pečovat o epidendrum


Ilustr. foto. (ASCAL POCHARD-CASABIANCA / AFP via Getty Images)\nKdyž jdete po městě, ze všech výloh na vás křičí – Black Friday! Dostáváte slogan i do emailů nebo v nabídkách cestovních kanceláří. Pár let se v Česku mluví o tzv. Černém pátku, ale lidé již začínají být opatrní. Jednou ze zavádějících informací bývá právě procento slevy na ceně výrobku, zejména u elektroniky, když sleva, která je nabízena, nepochází z té předchozí ceny, ale z té původní, staré několik let.\nKdy zavřete svoje peněženky?\nČerný pátek je marketingová akce podle vzoru Ameriky a Kanady, která je spojená s výprodejem a velkými slevami obchodníků. Pojmenování tohoto dne má několik teorií. Ta nejpravděpodobnější říká, že přibližně tento den se obchody dostávají z dluhů, tedy červených čísel, a přechází do zisků, tedy černých čísel.\nWebová stránka Forbes naopak nabádá, abychom tento pátek svoje peněženky zavřeli. Proč? Konkrétně v pátek, 29. listopadu, se slaví současně i takzvaný „Buy Nothing Day“. Ten vás vyzývá, abyste nekoupili vůbec nic. Tento pátek založil umělec Ted Dave r. 1992 ve Vancouveru jako odpověď na konzumní způsob života a zbytečného nakupování.\nTento den si máte užít v klidu, projít se venku s přáteli, potěšit druhé třeba vlídným slovem nebo se dospat a – nekoupit si vůbec nic. Celkově to má být inspirací pro skromnější a rozumnější nákupy, a tím i vytváření méně odpadu, který zatěžuje naši společnost.\nKdy otevřete svoje peněženky?\nNásleduje úterý, 3. prosince, a tento den je vyhlášený jako „Giving Tuesday“, největší svátek dárcovství. Ten vznikl v USA r. 2012 jako oslava chuti pomoci druhým. Tehdy můžete bez pocitu viny otevřít svoje peněženky a dát svou pomoc. Následně už pár let na štědré úterý padají filantropické rekordy.\nNa webu Svět neziskovek Lucie Mádlová, zakladatelka a ředitelka Asociace společenské odpovědnosti, k události říká:\n„Loni se do Giving Tuesday zaregistrovalo 249 dárcovských výzev, díky kterým se podařilo na dobročinné projekty vybrat bezmála 32 milionů korun! Upřímně doufám a věřím, že letos tato čísla ještě překonáme a znovu zlomíme filantropické rekordy. Ať už půjde o pomoc dětem, hendikepovaným lidem, seniorům nebo třeba zvířatům.“\nJe to nejštědřejší den před svátky Vánoc.


Sárvár luxusně s polopenzí a wellness | Slevoking\nSlevoking.cz Maďarsko Sárvár luxusně s polopenzí a wellness\nLázně Sarvár jsou jedny z nejvyhledávanějších v Maďarsku\nV lázních nedaleko hotelu najdete spoustu bazénů\nZ lázní budou nadšené také děti\nHotel má k dispozici termální bazény - vnitřní i vnější\nLenošení v bazénu je ideální dovolenková aktivita\nUžívejte si pohodu třeba v hotelové vířivce\nKromě bazénu a jacuzzi najdete ve wellness také saunu\nZajděte si do solné jeskyně\nPokoje jsou velmi útulně zařízené\nV rámci polopenze si pochutnáte na různých dobrotách\nUžijte si sárvárský zámek\nUbytování pro dvě osoby v hotelu Danubius Health Spa Resort ****\nPolévka na oběd (12:00 - 13:00 hodin)\nVečeře o 4 chodech (studený předkrm, saláty a dezerty z bufetu, polévky a hlavní chod (výběr z menu)\nNeomezený vstup do wellness centra (bazén s termální vodou, saunový svět, jacuzzi vířivka, relaxační zóna)\nRákóczi utca 1., Sárvár\nVířivka a relaxační zóna\nPerfektní relax a odpočinek vám zaručí Danubius Health Spa Resort **** v maďarských lázních Sárvár. Těšte se na rozšířenou polopenzi s místními specialitami, wellness s unikátním termálním bazénem i dokonalé služby.\nLuxusní hotel Danubius Health Spa Resort ****\nChcete zažít dokonalou dovolenou? Taková na vás čeká v hotelu Danubius Health Spa Resort ****, který najdete ve známém lázeňském městě Sárvár.\nHotel nabízí kromě skvělých služeb a příjemného prostředí také vlastní wellness nebo přímý vstup do 200 let starého arboreta. Navíc se dostanete za pouhých 11 minut chůze do vyhlášených léčebných lázní Sárvár.\nUbytováni budete v příjemně zařízených pokojích odpovídajících standardu 4*. Samozřejmostí je tak vlastní sociální zařízení (WC, sprcha), telefon, minibar a wifi. Většina pokojů má k dispozici také balkon.\nUnikátní hotelový bazén s termální vodou\nHotelové wellness je přímo rájem pro všechny, kteří si chtějí vydatně odpočinout. Jako jeden z několika málo hotelů v Maďarsku nabízí pro své hosty koupání v bazénu s termální vodou, která je svým složením stejná jako ta lázeňská.\nK dispozici je také jacuzzi vířivka a saunový svět - tradiční finská sauna, infračervená kabina, aroma terapeutická komora. Nechybí zde ani relaxační zóna s lehátky a fontánkou. Užít si můžete ale i celou řadu dalších služeb, které si lze za příplatek doobjednat (salón krásy - včetně nabídky masáží, centrum zdraví, kadeřnictví či pedikúra).\nV restauraci, která se nachází přímo v hotelu, si pochutnáte na maďarských a mezinárodních specialitách. Na výběr budete mít vždy také nějaké zdravé pochoutky - lehké pokrmy, vegetariánská jídla a saláty. Kdykoliv můžete zavítat i do kavárny Átrium a dopřát si něco dobrého na zub.\nKaždý pátek vás čeká večeře formou bufetu s maďarskými specialitami a živou romskou hudbou. Každé pondělí zase uvítací koktejl pro nově příchozí hosty.\nPo celodenním lenošení a užívání si výborného jídla určitě oceníte procházku po obrovském parku - arboretu, který je přímo napojen na hotelovou zahradu. Uvidíte zde více než 200 druhů stromů a keřů.\nSárvárské lázně o rozloze 5 000 m²\nVodní plocha má rozlohu těžko uvěřitelných 5 000 m². V areálu najdete nespočet venkovních i vnitřních bazénů s léčivou termální vodou o teplotě kolem 35 °C. Vzdálenost lázní Sárvár od hotelu je pouhých 900 m.\nSamozřejmostí jsou také masáží trysky, zážitkové bazény i atrakce pro děti. Nechybí ani různé sauny a klasické lázeňské procedury. Celodenní vstup do lázní pro dospělého stojí cca 12 €.\nHotel neposkytuje žádné slevy na pobyty s dětmi.\nOsoba na přistýlce 32 €/noc.\nPříplatek za pokoj s klimatizací 8 €/noc.\nMožnost zapůjčení kol (700 HUF/1 hodina), 1 000 HUF (2 hodiny), 2 200 HUF (den).\nV termínech 1. 3. a 31. 5. bude vnitřní termální bazén hotelového wellness centra mimo provoz.\nV termínech 8. 3. a 14. 6. bude venkovní bazén s termální vodou hotelového wellness centra mimo provoz.\nS pobytem jsme byli spokojeni. Vše odpovídalo popisu. Jídlo úžasné, obsluha špičková.\nHotel byl moc pěkný, jídlo výborné, služby velmi dobré. Splnilo to naše očekávání.\nVše bylo v pořádku jak bylo jak na kuponu .Spokojenost STOPROCENTNÍ můžeme doporučit.Rádi se vrátíme\n3399 Kč 6537 Kč\nMaďarsko Wellness Lázně U vody Oceněné hotely Luxus Hotely Danubius Blízká zastávka Parkování zdarma Polopenze Pro seniory Pro rodiny 3 dny nebo víkend 4 a více dní Se psem S bazénem S vířivkou Bezbariérový přístup Osobně ověřeno


Nevěsty narozené v 1978 alias 70. léta. Je tu někd... - str. 24\n« Předchozí 1 ... 22 23 24 25 26 ... 314 Další »\nsabca13 tak můžeme digi říct něco dopředu, ne?\n5. říj 2007 v 19:38 • Svatba byla v září 2015 • Odpověz • To se mi líbí •\nmuchomirka Jasan snad si to precte\n5. říj 2007 v 19:39 • Odpověz • To se mi líbí •\nsabca13 Ahoj Digi, vítám tě mezi nás "paní"\n5. říj 2007 v 19:44 • Svatba byla v září 2015 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa čauky větvičky, hlásím se s kocovinou po třídním srazu.... .\nbylo to celkem fajn, sice nepřišlo moc lidí, ale vybrali jsme dobrou hospodu, kde úžasně vaří a točí tam budvar-ten já ráda , jenže v kombinaci s červeným vínem mi to nějak nesedlo... mám hlavu jak pátrací balon, už jsem sežrala dva aspiriny a nic.\ncopak asi digi, čerstvá novomanželka.... dospává svatební noc...\n6. říj 2007 ve 13:58 • Odpověz • To se mi líbí •\nnovako Bier nach Wein\ndas ist für Schwein.\nAber Wein nach Bier\nTak doufám Aaa, že jsi zachovala pořadí. Já zas dřepím v práci a budu dřepět až do půl sedmé (v tom lepším případě) nebo do půl osmé (v tom horším případě).\n6. říj 2007 v 16:42 • Svatba byla v září 2006 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa Pořadí jsem zachovala..... Ale i tak mi je blbě\nnovako Na opičku znám akorát kyselý okurky, česnečku anebo silný černý kafe a hezky se nechat opečovávat od manžela. Ale jestli je jako ten můj, tak Ti přinese maximálně to kafe.\n6. říj 2007 v 16:53 • Svatba byla v září 2006 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa Ten můj naopak čeká, že mu já budu nosit do postele čaj s citronem, má angínu...\nUž je mi líp, jsem jen taková otupělá... a dobře mi tak, jak jsem starám, tak jsem blbá\n6. říj 2007 v 19:09 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa Dobré ránko, větévky, jak jste se na dnešek vyspaly?\nZ mojí kocoviny je angína , máte některá nějaký recept, jak se rychle vyléčit?\nTo mi připomíná, že jsem slíbila recept na zelňáky, jdu ho hledat.\n7. říj 2007 v 11:24 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa takže je to tady - zelné placky se škvarkama\n500g kyssaného zelí\n250g mletých škvarků\nsádlo na opečení placek\nŠkvarky umeleme v masovém mlýnku nebo kuchyňském kutru. Vymačkané a pokrájené zelí zpracujeme s moukou, mletými škvarky, solí a kořením v hladké těsto, ze kterého tvarujeme kuličky velikosti ping-pongových míčků, z kuliček pak asi 1 cm silné placky.\nPečeme na sádle v pánvi z obou stran.\n7. říj 2007 v 11:33 • Odpověz • To se mi líbí •\nnovako Ahoj Aaa, nejlíp mi zabírá zázvorový čaj - čerstvý zázvor nastrouhat, zalít horkou vodou a nechat stát 10 - 15 min. Pak osladit medem a citronem. Je fakt dobrý, ale když ho uděláš silný, je to vážně síla. Asi tak pro azbestovou pusu.\n7. říj 2007 v 11:38 • Svatba byla v září 2006 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa tak zázvor, jo? to zní zajímavě,zázvor rozhodně můžu, naložený k sushi\n7. říj 2007 ve 13:02 • Odpověz • To se mi líbí •\nhupcza digi: tak co jak to dopadlo ...gratuluji\n7. říj 2007 v 17:49 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nhupcza holky, nevěřily byste, co se mi stalo\nale to není to nejhorší - UKRADLI MI SVATEBNÍ FOTKY I S NEGATIVY\n7. říj 2007 v 17:51 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\njojo1 hupcza: cože? k čemu jim to bude?\n7. říj 2007 v 18:00 • Odpověz • To se mi líbí •\npepibubu hupcza, jaj, tak zkus poprosit fotografa, třeba si je stáhl do PC aby se mohl prezentovat, a bude stačit je vypálit na cdčko\n7. říj 2007 v 18:02 • Svatba byla v září 2005 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa hupcza-to je mi moc líto... , snad je má fotograf zálohované v pc\n7. říj 2007 v 18:11 • Odpověz • To se mi líbí •\nhupcza pepibubu: no to právě ne - reportáž jsme foili jen na kinofilm - takže polibe, výměna prstýnu, kráhení dortu - všechno je v prackách nějakého špinavého cikána ....\n7. říj 2007 v 18:19 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nsabca13 hupcza: tak to nastve, hajzliiici!!!! ja bych vylepila inzerat, vratit fotky za malou uplatu... kazdy zlodej bude prsvedcen o tom, ze ti o to hodne jde a chyti se...muzes se domluvit s policajtama... nebo dobre stavenyma kamosema!!! Snad se nekde najdou, moc bych ti to prala...\n7. říj 2007 v 19:05 • Svatba byla v září 2015 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa Tak to je špatný... Oni to určitě někde vyhodí, pro ně to nemá žádnou cenu. Snad vaši kamarádi něco nafotili, nám se sešlo od známých asi 500 fotek a byly taky fajn. Mrzí mě to za tebe...\nCo nechat udělat fotky ze svatebního videa? Nevím sice, jestli to vůbec jde, ale dneska jde skoro všechno.\n7. říj 2007 v 19:06 • Odpověz • To se mi líbí •\nsabca13 holky, od sesti nesmim nic jist, protoze jdu na vysetreni a to vyzaduje nejist... mam hlad jak blazen\n7. říj 2007 ve 21:02 • Svatba byla v září 2015 • Odpověz • To se mi líbí •\nhupcza sabca: vylepili jsme x letáků, dali to do rádia..i s tou odměnou ....volali jsme na technické služby, co vyvážejí odpad ....\naaa: známí něco mají ...dodají ....\nz videa to prý sice jde - ale nemá to kvalitu\n7. říj 2007 ve 21:03 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa sabčo-jasný, to je psychologickej efekt... já žeru tiramisu\n7. říj 2007 ve 21:12 • Odpověz • To se mi líbí •\nsabca13 hupcza: to je fakt mazec!!! preji ti, at se ti povede vytvorit co nejvic fotecek od pribuznych i z videa..\naaa: to neni fer!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\n7. říj 2007 ve 21:17 • Svatba byla v září 2015 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa sabco-to teda není, já vím...\n7. říj 2007 ve 21:18 • Odpověz • To se mi líbí •\nsabca13 a jeste mi to tady tak predhodis\n7. říj 2007 ve 21:19 • Svatba byla v září 2015 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa jsem mrcha, co dodat....\ndržím ti zítra palce, ať je u doktorů vše ok a můžeš začít normálně baštit\n7. říj 2007 ve 21:22 • Odpověz • To se mi líbí •\nsabca13 tesim se na to naprosto siiilene\n7. říj 2007 ve 21:23 • Svatba byla v září 2015 • Odpověz • To se mi líbí •\naaa to chápu... já když držím dietu, tak jsem vzteklá jako pes... pak mi většinou manžel řekne "najez se už prosím tě, kdo tě má snášet" .\n7. říj 2007 ve 21:26 • Odpověz • To se mi líbí •\nsabca13 jenze toto je naprosto nedobrovolne!!!


Kapesníčky do tanečních | wowdoplnky.cz\n169 Kč447 Kč\nLila (světle fialová) 2\nDomů - Páni - Kapesníčky do saka - Do tanečních\nKapesníček do tanečních je nutnou ozdobou. Pokud taneční už začali a Vy ještě nemáte kapesníček, pak byste si měl honem aspoň jeden sehnat. Kapesníček do tanečních je doplněk, který zvýrazní a podtrhne Váš outfit. Do tanečních můžete volit jak kapesníček se vzorem, tak i jednoduchý bez vzoru. Volba je na Vás. Pokud prostě nechcete vynikat mezi ostatními tanečníky, pak volte jednobarevný kapesníček, např. čistý bílý. Pokud ale naopak chcete zaujmout, ať už některou ze slečen nebo jen máte rádi pozornost, pak doporučuji vzorovaný kapesníček.\nBílá prodloužená? Jaký si vzít kapesníček do saka\nPro bílou prodlouženou zpravidla platí, že slečny mají bílé či minimálně světlé šaty a pánové zase tmavší sako (tmavě modré, černé nebo tmavě šedé), zpravidla s bílou košilí, která je nejvíce slavnostní. Zpravidla platí, že partner obdaruje partnerku květinou a ta mu za to na oplátku daruje bílý kapesníček do saka. Ze strany taneční školy jsou někdy přímo doporučovány lesklé či zdobenější bílé kapesníčky do saka. Takový kapesníček najdete zde. Při bílé prodloužené tedy nemáte moc na výběr. :)\nV případě barevné prodloužené je dobré sladit kapesníček nebo motýlek s barvou šatů partnerky. Nevíte, jak na to? Jsou tu dvě možnosti, jak to udělat. První možností je, sladit motýlek s barvou šatů partnerky a kapesníček pak mít ve stejné barvě, jako je barva Vaší košile (inspirovat se můžete zde). Druhou variantou je sladit motýlek a kapesníček tak, aby oba tyto doplňky barevně doplnily Váš outfit a zároveň ladily se šaty partnerky (nemusí být však nutně ve stejné barvě).\nNevíte si stále rady? Napište nám na e-mail wowdoplnky@gmail.com a my Vám rádi pomůžeme s výběrem. :)\nLesklý bílý kapesníček do tanečních\nLesklý stříbrný kapesníček do saka\nLesklý fialový kapesníček\nBílý kapesníček s černým okrajem\nTmavě modrý kapesníček - paisley\nSvětle modrý kapesníček s tm.modrým okrajem\nRůžový kapesníček s puntíky\nVlněný modrý kapesníček ve stylu rifloviny\nVlněný červený kapesníček s modrým okrajem\nČervený kapesníček do saka origami\nModrý trojúhelníčkový kapesníček\nTmavě modrý kapesníček halucinace\nčervený kapesníček do saka s bílými květinami


Omezíme imigraci a překonáme sociální rozdíly, slibují Britům vládní konzervativci — ČT24 — Česká televize\nAktualizováno 18. 5. 2017 Londýn\nBritští konzervativci zveřejnili program, jímž chtějí nalákat voliče před červnovými předčasnými volbami. Premiérka Theresa Mayová slibuje Britům zjednodušení daní, víc peněz do školství i omezení migrace. Právě přistěhovalci podle ní drží při zemi mzdy v nízkopříjmových skupinách. Konzervativci v programu také píšou, že nevěří v neomezený světový trh.\nBritští konzervativci zveřejnili volební program\nMayová slibuje „silnější, férovější a více prosperující Británii“. Její strana má několik priorit: silnou ekonomiku, čelit důsledkům brexitu a změnám ve světě, řešit trvalé sociální rozdíly a reagovat na výzvy spojené se stárnoucí společností a účinně využívat rychle se měnících technologií.\nPremiérka zdůraznila, že její kabinet bude pracovat ve prospěch všech, ne pouze elit, jak často zmiňuje hlavní opoziční strana - Corbynovi labouristé. „Musíme využít této příležitosti k tomu, abychom v Británii vybudovali skvělou meritokracii. Zemi, která není určena pro privilegované, ale pro všechny,“ podotkla Mayová.\nManifest hovoří o revoluci v sociální péči, na niž v Anglii neúmerně rostou náklady. Nikdo se nebude muset zbavit během života svého majetku, aby péči ufinancoval, slibuje strana. Náklady by byly uhrazeny až po případné smrti dotyčného.\nPředvolební manifest britské Konzervativní strany 328.16 KB\nVláda chce celkově snížit a dostat pod kontrolu imigraci, a to jak ze států mimounijních, tak i z těch unijních po brexitu. Firmy budou podle programu platit do státní kasy více za najímání zahraničních pracovníků ze zemí mimo EU. Ti zase budou přispívat více do systému státního zdravotnictví.\nMayová už dříve oznámila, že odchod země z EU bude znamenat de facto konec svobody pohybu a odchod Británie z jednotného trhu. Čistou imigraci do Británie chce vláda snížit na desítky tisíc ročně, což je obecně považováno za nerealistické.\nPremiérka zopakovala její postoj, že žádná dohoda ohledně chystaného odchodu země z Evropské unie je lepší než špatná dohoda. „Není pochyb o tom, že hlavní výzvou bude vyjednat co nejlepší dohodu pro Británii,“ uvedla.\n„Pokud neuspějeme, důsledky pro Británii a ekonomickou bezpečnost obyčejných pracujících lidí budou strašné,“ dodala. Země by podle programového prohlášení měla vyjednat „hluboké a speciální“ partnerství s EU, které by umožnilo volný obchod mezi Británií a členskými státy. Počítá s opuštěním jednotného trhu.\nKonzervativci mají v programu také každoroční zvýšení výdajů na obranu, a to nejméně o 0,5 procenta více, než je inflace. Zmiňují rovněž závazek splnit cíl věnovat do rozpočtu NATO minimálně dvě procenta HDP. Investice do nového vojenského vybavení mají v příštích 10 letech činit 178 miliard liber.


Dvůr Paseky, Šilheřovice\nRizalit jižního průčelí dvora\n© Jan P. Štěpánek 09/2019\nHistorický hospodářský dvůr zvaný Paseky. Rozkládá se v severní části obce Antošovice, při cestě do nedalekých Šilheřovic, na jejichž katastru také dvůr leží. Založen byl na přelomu 17. a 18. století správcem šilheřovického panství jezuitou páterem Janem Jantoschem (1648 - 1727), po němž byla nazvána i nedaleko vysazená osada (Jantoschowitze, Antošovice), kde se usadila většina zaměstnanců dvora. Po roce 1742 se v důsledku prohrané války ocitnuly Antošovice i s dvorem Paseky na území Pruska. K nově vzniklému Československu byly opětovně připojeny až 9. února 1920. Dvůr byl založen v rovinaté poloze na levém břehu řeky Odry, při drobném bezejmenném potoku z obory Bažantnice. Jen kilometr severněji se rozkládala levobřežní část starého města Bohumína, s bývalým hradem, přestavěným na zámek, a podhradní obcí Starý Dvůr. Dnes polská obec Chalupki. Hranice mezi Polskem a Českou republikou dnes vede jen necelých 500 m severně od dvora. Pravidelné dispozici dvora, skládající se z několika samostatných dlouhých obdélných staveb, dominuje jižní trakt s osovým mělkým rizalitem se zděným štítem (tympanonem). Průčelí je členěno mělkými lizénovými rámy, pilastry a v rizalitu dvojící mělkých válcových pilastrů.\nJan P. Štěpánek, 9.6. 2020\nID místa: 14963\nRadnice městského obvodu Ostrava-Vítkovice. Svou architekturou z režného zdiva dotváří ucelený komplex tzv. Nových Vítkovic. Budova z let 1901-02 podle projektu Maxe von Ferstela.


Chcete svézt bioodpad?\nŽádáme občany, pokud by chtěli svézt bioodpad ze svých zahrádek, ať se mezi sebou v ulici domluví, abychom do stejné ulice nemuseli přistavovat kontejner vícekrát, a zavolají na tato telefonní čísla: 388 402 229, 602 527 070, Marie Hejlková,odbor ŽP. V tomto případěbude přistaven kontejner zdarma. Na základě této domluvy v určených termínech, nejpozději však do 15.05.2016, přistavíme do ulice s rodinnými domy velkoobjemový kontejner a občané do něj uloží bioodpad ze zahrádek: listí, suchou trávu, ořezané větve, přebytky zahradních kompostů. Pokud si kontejner objedná jednotlivec, bude muset jeho přistavení a odvoz zaplatit Městským službám\nDále je možno k zahrádkářským koloniím osadit na žádost většího počtu občanů velkoobjemové kontejnery, které na zavolání odvezou Městské služby.\nPokud byste z vlastní iniciativy uklízeli na městských pozemcích, za což Vám velmi děkujeme, můžete volat na objednání odvozu přímo na toto telefonní číslo: 606 664 949, Ing. Jan Král – Městské služby Vimperk s.r.o.\nAby tyto služby mohly být i nadále poskytovány, udržujte, prosím, čistotu bioodpadů (bez kamení, plastů, železa a dalších nerozložitelných příměsí).\nNa závěr bychom Vám ještě chtěli připomenout, že bioodpad si můžete rovněž odvézt sami na Kompostárnu Vimperk, která je pro veřejnost v provozu od 1.dubna. Bližší informace naleznete na www.vimperk.cz.\nPočet přístupů na tuto stránku od 7. dubna 2016: 2319


pátek, 6. července 2018, 09:26\nDost zničené už byly cesty v parku Petra Bezruče, který najdete v bezprostřední blízkosti liberecké ZOO. A ta je město nechalo opravit, práce byly dokončeny na konci června. V cestách už byly hluboké hluboké erozní rýhy především od přívalových dešťů.\n„V rámci stavební činnosti bylo provedeno zapravení těchto erozních rýh a upravena vrchní obrusná vrstva ze žulového perku. Dále bylo provedeno dohumusování poškozených ploch a zatravnění,“ vypočítala mluvčí magistrátu Jana Kodymová.\nPrávě cesty dříve fungovaly při silných deštích jako potoky, které odváděly vodu z parku pryč. Proto na několika místech vzniklo vyústění do terénu a dešťová voda v areálu zůstává.\nNa cestách byly upraveny odvodňovací žlaby a svodnice včetně doplnění nových úseků dláždění ze žulových odseků.\nŠtítky Liberec, park, Petr Bezruč, úpravy


18.6.2008 11:33 - Pavel Jelínek\nNový maratón Reného Metge má za sebou už šest etap a překročením Uralu vstoupil na území Kazachstánu, kde na něj čekají mimořádně rychlé pisty na ruských stepích. Dosavadní průběh poznamenaly dvě tragické události v podobě tragických úmrtí čínského závodníka v osobním voze Xu Lang a francouzského motocyklisty Philippa Tonina.<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nTragické události by však neměly zastínit skvělou podívanou mezi kamiony v boji o první místo. Na tom je nyní Gerard de Rooy, který v šesté etapě drtivým způsobem porazil jak Čagina (30 minut) tak Staceyho (46 minut). Výsledky v době psaní těchto článků ještě nejsou kompletní. Do páté etapy vévodil soutěži kamionů Stacey, a to i přes potíže ve čtvrté etapě, kdy načerpal do motoru naftu z vodou a nepatrně ztratil.\nDruhý vůz Staceyho týmu, řízený Rusem Mechtěvem, v šesté etapě havaroval a ze soutěže odstoupil. Posádka byla s lehkými zraněními převezena do nemocnice. Souboj de Rooye, Staceyho a trojice Kamazů bude bezpochyby pokračovat dále, pokud se vyjasní situace okolo nešťastné Čaginovy nehody. Martin Macík se až do páté etapy držel mezi <?xml:namespace prefix = st1 ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:smarttags" />10. a 12. místem, leč v 5. etapě dojel až 21 a celkově mu patřilo 17. místo jen o dvě příčky za ním figuroval Miroslav Zapletal.\nV kategorii automobilů svádí zásadní souboje Španěl Monterde s Lotyšem Sauskansem. Eric Vigoroux utrhl kolo už v úvodní speciálce a nabral od začátku velkou ztrátu. I Francois delecour na buggy SMG ztratil zapadnutím do bahna. V kategorii motocyklů zatím famózním způsobem kraluje Jaroslav Katriňák, jemuž zkouší vzdorovat nejen Nor Ullevasseter (vyfasoval penalizaci 20 minut za překročení rychlosti ve spojovačce), ale i agilní Rus Kolomicyn.\nFotogalerie: Premiérový středoevropský Dakar 2008 objektivem Jirky Vintra


Aby mladá hasička s cystickou fibrózou nemusela do nemocnice, potřebuje přístroj na odhlenění - Novinky.cz\nNovinky.czŽenaDětiAby mladá hasička s cystickou fibrózou nemusela do nemocnice, potřebuje přístroj na odhlenění\nDobrovolná hasička Klaudie Foto: archív rodičů Klaudie\n24. 3. 2020, 10:38\nDnes jedenáctiletá Klaudie, dobrovolná hasička, od narození trpí stejně jako její sestra cystickou fibrózou, dědičným onemocněním, které způsobuje postupné poškození plic. Aby nemusela trávit tolik času po nemocnicích, velmi by jí pomohl speciální přístroj na odhlenění dýchacích cest. Bohužel je velmi drahý a koupit ho není ve finančních možnostech rodiny.\nCystická fibróza postihuje dýchací a trávicí ústrojí. Projevuje se opakovanými infekcemi dýchacích cest, které způsobují postupné poškození plic. Kvůli oslabené imunitě musí Klaudie neustále nosit přes ústa roušku, při každém jídle polykat trávicí enzymy v tabletách a často musí na přeléčení antibiotiky do nemocnice, které může trvat až tři týdny.\nPřes to všechno se snaží žít Klaudinka stejný život jako její „zdraví” kamarádi. Jakmile jí to zdravotní stav dovolí, ráda jezdí na kole, chodí do školy a je i aktivní členkou sboru dobrovolných hasičů.\nRoušky chybějí i pacientům s fibrózou, kteří je potřebují pořádKoronavirus\nVelké omezení Klaudie, ale i její sestry Denisy je především v tom, že mívají plíce zahuštěné hustým hlenem, který nelze zcela vykašlat a kvůli tomu u nich dochází k častým infekcím a nutným hospitalizacím v nemocnici.\nŽivot by jim tedy velmi usnadnil speciální přístroj Simeox, který dokáže hlen přeměnit do kapalnější formy a následně ho i snáze vypudit ven.\nDceři transplantovali plíce. Rodina se nadechla k životuZdraví\nPřístroj je ale velmi drahý, stojí 185 000 Kč a rodiče Klaudie a Denisy si ho nemohou dovolit. Jejich tatínek je po pracovním úrazu v invalidním důchodu a maminka pracuje se seniory jako pečovatelka, tudíž není v jejich možnostech na přístroj našetřit. Proto se obrátili s žádostí o pomoc na Patrona dětí.\nV současné době navíc Klaudie i její sestra patří mezi rizikovou skupinu, která patří z pohledu koronavirové infekce mezi nejohroženější skupinu lidí. Získaný přístroj by jim tak mohl pomoci zůstávat doma a nemuset tolik vyhledávat odbornou péči v nemocnici. Pomoci Klaudii i její sestře Denise můžete na stránkách Patrona dětí.


Košile v pánském stylu - Černá kostka - Halenky / Tuniky - Žena - Promod\nHlavní stránka > Žena > Produkty > Košile > Košile v pánském stylu\nKošile v pánském stylu 799 Kč Dostupné v jiných barvách\nPro přidání produktu do košíku je třeba vybrat velikost\tPro doplnění produktu do seznamu přání je třeba vybrat velikost\tVyber velikost: 343640424446 Tabulka velikostí\nStylová košile v pánském stylu. Rovný střih s klasickým límečkem. Zapínání na knoflíky. Na prsou dvě kapsy. Dlouhé rukávy s manžetami na knoflíky. Spodní lem do oblouku.\tReference PROMOD ® : 1-6-26-01-26-201\nBarva: Černá kostka 100% Viskóza Reference PROMOD ® : 1-6-26-01-26-201\nBarva: Černá kostka Reference PROMOD ® : 1-6-26-01-26-201\nBarva: Černá kostka Délka uprostřed zad asi 71 cm. Reference PROMOD ® : 1-6-26-01-26-201\nBarva: Černá kostka DOPRAVA ZDARMApři nákupu nad 1800 Kč*\tVRÁCENÍ ZDARMA v prodejně* Bezpečné nákupy Sdílej na\nŠortky s páskem559 Kč 799 Kč- 30% Dámské tenisky400 Kč 799 Kč- 49% PODOBNÉ PRODUKTY\nDlouhá košile799 Kč\tKrepová košile399 Kč 799 Kč- 50% Halenka s anglickou krajkou349 Kč 699 Kč- 50% NEWSLETTER PROMOD


Student knihomol 3 - Úvod\nrozhodla jsem se zapojit do již třetího Studenta knihomola, který pořádá Cathy.\nČlánky budu přidávat jednou do měsíce. Doufejme, že vše dopadne tak, jak má.\nMinulý rok jsem bohužel Studenta knihomola musela zrušit, jelikož jsem měla pár měsíční čtecí krizi, kdy jsem na blog a knižní svět ani nepomyslela. :)\nDržte mi palce, abych toho přečetla, co nejvíce. :)\nPáni, skvělý projekt :) Přemýšlím, že se také zapojím :) No uvidíme :)\nLucia Books 6/10/14\nVypadá to dobře asi se také přidám. :) Palce určitě držíme. :)


*** THE HELMET HOTEL, BRUSEL ***\nPaleizenstraat 90, Brusel, Belgie\nTento hotel leží v centru v příjemné oblasti, v blízkosti Muzeum spontánního umění, Belgian Centre of Comic Strip Art a Muzeum belgického piva Schaerbeek. The Helmet Hotel vítá hosty ve svých útulných pokojích od roku 2015.\nTento hotel nabízí 50 pokojů. Všechny jsou vybavené satelitním TV, Wi-Fi, malým sejfem, žehličkou a žehlícím prknem a šatníkem. The Helmet Hotel nabízí pokoje s výhledem na terasu. Hosté mohou využít soukromé koupelny s vanou, sprchou a toaletními potřebami zdarma .\nLa Buca di Bacco a Le Stelle je zhruba 650 metrů a nabízí velký výběr.\nStanice metra Botanique je jen 10 minut od hotelu a 5 minut chůze je autobusová zastávka Robiano. Letiště Brusel je v dosahu 15 minut autem.\nTento pohodlný hotel The Helmet Hotel nabízí hypoalergenní místnosti, úschovnu zavazadel a výtah.\nThe Helmet Hotel, Belgie\nArt 3*, Vídeň\nEster 4*, Krakov\nLindner Am Belvedere 4*, Vídeň\nImperial Riding School Renaissance 4*, Vídeň\nPollera 3*, Krakov\nOpera 3*, Verona\nMovenpick & Casino 5*, Ženeva\nAnabel 4*, Marakéš\nAngsana Blanc 4*, Marakéš\nNapoli 3*, Bejrút


238 potenciálně zachráněných životů. Pojďte i vy na dřeň! - OU@live - Živý online magazín Ostravské univerzity\nAutor: Andrea Wantulová\t, 24. 4. 2019\nOstravská jde na dřeň! 4 noví členové registru dárců kostní dřeně. Děkujeme!\nKaždý čtvrtý nenajde dárce… a umírá. To je děsivá realita pacientů s onemocněním krve, kteří mohou přežívat na lécích, zmírňovat příznaky svého onemocnění, ale jejich jedinou nadějí na vyléčení je transplantace kostní dřeně. Jenže takových hrdinů, tedy potenciálních dárců kostní dřeně, je v Česku málo. Smrtelně málo.\nProto se Ostravská univerzita spolu se spolkem Alma Mater a studentskou organizací Younie rozhodla spojit síly a najít v řadách svých zaměstnanců a studentů právě takové hrdiny. Hrdiny, kteří se zapsali do národního registru dárců kostní dřeně. Všechno začalo 9. dubna, kdy vypukla akce Ostravská jde na dřeň na půdě Fakulty sociálních studií v centru Ostravy. Mohli jste se přijít informovat, nebo se rovnou zapsat do registru. A už první den vypadal velmi slibně, vlna zájmu se zvedala s každou další fakultou a s koncem akce 17. dubna přišel spolek Alma Mater s krásným číslem: 238 nových jmen na seznamu dárců kostní dřeně z řad studentů a zaměstnanců Ostravské univerzity.\nAle pozor, tím to teprve začíná. Hlásit se už sice nemůžete na našich fakultách, ale krevní centrum Fakultní nemocnice Ostrava na vás čeká každým dnem. Přečtěte si více o dárcovství na webu kostnidren.cz, spojte se se spolkem Alma Mater, zajděte se informovat do Krevního centra FNO v Porubě, a staňte se i vy možným zachráncem jednoho života.\nVyšetření nebolí, jde o pouhý stěr z dutiny ústní, který zabere minutu vašeho času. Ani nadále se pro vás nic nemění, nechodíte na žádné odběry ani kontroly. Ale jednou se můžete stát vhodným dárcem, potom vám zazvoní telefon a vy pojedete do Plzně darovat pár svých buněk člověku, kterému tím zachráníte život.\n„Je to zvláštní, ale už se samotným zápisem má člověk tak trochu pocit hrdinství. Ještě to nic neznamená, třeba pro nikoho nebudu vhodným dárcem, ale ta představa, že se to stane, je elektrizující. Trochu se toho momentu bojím, ale zároveň se na něj těším a přeji si, aby přišel,” říká jedna z prvních studentek zapsaných do registru na půdě Ostravské univerzity.\nZvažte to i vy. Pokud neberete pravidelně žádné prášky a je vám ve věku od 18 do 35 let, jste ideálním adeptem.