”Nepovažujeme rozsudek za spravedlivý”, říká Hrad a odmítá určit viníka pokuty poté, co prohrál soudy. Nechtěl zveřejnit platy úředníků | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\n"Nepovažujeme rozsudek za spravedlivý", říká Hrad a odmítá určit viníka pokuty poté, co prohrál soudy. Nechtěl zveřejnit platy úředníků\nJe to výsměch? Hradní kancelář místo práva používá obrat "právní výklad" a kancléř Vratislav Mynář má o starost míň. autor: ČTK\n21. 10. 2019 00:00 / 7 minut čtení\npolitika informace právo Hrad obstrukce Mynář Vratislav soud zákon\nPřes sedmdesát tisíc korun zaplatilo ministerstvo financí jako pokutu za nezákonný postup Kanceláře prezidenta republiky, která odmítala poskytovat informace zlínskému důchodci Luďku Maděrovi, jenž chtěl znát výši platu a odměn několika hradních úředníků v čele s kancléřem Vratislavem Mynářem.\nMaděra se na hradní kancelář obrátil v lednu 2015 podle zákona o svobodném přístupu k informacím. Po odmítavém stanovisku ji zažaloval. Hrad nakonec údaje vydal v srpnu 2016, jen pár dní před rozhodnutím soudu. Také řadu dalších případů protahoval až do doby těsně předtím, než měl soud rozhodovat.\nKancelář prezidenta odmítá poskytovat informace, jaké odměny dostávají její zaměstnanci, kteří mají rozhodovací povinnosti. Poskytne je až poté,...


Operační systémy v roce 2013: do Googlu se zakousne konkurence - iDNES.cz\nAndroid je jasným vítězem na poli operačních systémů za rok 2012. Jeho podíl letos narostl natolik, že se nachází ve třech ze čtyř prodaných smartphonů. Konkurence to tak nechce nechat a příští rok si bude chtít z podílu Androidu ukousnout hned celá řada systémů.\nVIDEO: Představení nového mobilního operačního systému Jolla\nPodle odhadů analytické společnosti IDC se letos operační systém Android propracoval už k 75% podílu na trhu mobilních operačních systémů. Takové dominance si před lety užíval dnes již odepsaný operační systém Symbian.\nKonkurence se pochopitelně snaží růst Androidu zastavit a právě změna, která se udála v posledních letech, jí stále dává naději, že i ona si může ukousnout výrazný kus trhu pro sebe.\nMomentálně má Android jen jednoho významného konkurenta, kterým je iOS od Applu. I Apple samozřejmě doufá, že se mu podaří současný nárůst Androidu zastavit, ale dnes se budeme věnovat ostatním systémům, které se teprve na konfrontaci s tím nejúspěšnějším chystají.\nMicrosoft chce pozici v Top 3\nZcela jasné ambice zatopit v současnosti nejrozšířenějším operačním systémům má Microsoft. Jeho Windows Phone 8 jsou konečně důstojným soupeřem pro v současnosti nejoblíbenější dvojici. Microsoft zcela jasně prohlašuje, že chce být tou třetí možností, po které dnes tak často uživatelé a především mobilní operátoři volají. Dominance Androidu a drsné diktování podmínek ze strany Applu totiž operátorům úplně nevyhovují.\nMicrosoft to však nebude mít s novými mobilními Windows vůbec lehké. Důvodů je několik: od netradičního uživatelského prostředí, které nemusí zdaleka všechny oslovit, přes image Microsoftu až po fakt, že předchozí verze 7.x u uživatelů neuspěla. Otázkou je, zda kvůli jejím nedostatkům, malému množství hardwaru nebo jiným důvodům.\nPříští rok by se však mohl konečně pravý potenciál Windows Phone ukázat. Microsoft může těžit z jednotného uživatelského prostředí z nových stolních Windows 8, z masivní reklamní kampaně a také ze zvýšeného zájmu výrobců. Telefony s WP7 sice původně představilo více výrobců než teď přístroje s WP8, ale v nabídce tyto modely nehrály příliš důležitou roli (s výjimkou Nokie).\nTeď to však výrobci s WP8 přístroji myslí vážně a k trojici Nokia, HTC a Samsung se mají přidat počátkem příštího roku další, například čínský Huawei a jeho domácí soupeř ZTE.\nBlackBerry už koncem ledna\nZpět na výsluní se bude chtít vrátit i kanadská společnost Research In Motion (RIM), která se v poslední době podobně jako Nokia potácí ve velkých potížích. Její smartphony BlackBerry totiž nezachytily mohutný nástup dotykových přístrojů a dosavadní verze operačního systému BlackBerry OS už ztrácí i v uživatelské přívětivosti.\nJiž nějakou dobu však BlackBerry vyvíjí novou verzi svého systému, nazvanou BlackBerry 10. Ta má být zcela novou kapitolou v historii firmy a s dosavadními verzemi nebude mít v podstatě vůbec nic společného. Na rozdíl od mohutných javových základů stávajícího provedení je novinka založená na systému QNX, který posloužil už jako základ pro systém v tabletu PlayBook a který je používán třeba v automobilových infotainmentových systémech.\nUvedení nového systému BlackBerry 10\nBlackBerry 10 slibuje řadu moderních funkcí a nové uživatelské prostředí, které přinese řadu příjemných novinek. Jediným problémem nového systému je jeho oddalování. Teď už snad zná BlackBerry definitivní termín představení. Mělo by k němu dojít 30. ledna.\nZatím však nevíme, jestli výrobce zároveň představí i nový hardware, který by se mohl v krátké době začít prodávat. Naše informace napovídají tomu, že se objeví i nové telefony. S nimi chce RIM oslovit firemní zákazníky, kteří mu doteď zůstali věrni (a na které chce útočit i Microsoft, zatímco Android se u nich nechytil). Nově však chce více zaútočit i na běžného konzumenta. I BlackBerry by totiž bylo rádo "tím třetím".\nSailfish je nový pokus z Finska\nKdysi dominantní Symbian, k jehož rozvoji nejvíce přispěla finská Nokia, je už dnes v podstatě mrtvou záležitostí. Ve Finsku se však rodí nový operační systém, který vychází ze systému MeeGo. Ten byl opět v podstatě dítětem Nokie, tentokrát ve spolupráci s Intelem.\nSpolečnost Jolla založili právě bývalí zaměstnanci Nokie, kteří se na vývoji MeeGo podíleli. Jejich operační systém Sailfish má zabodovat především rychlým a jednoduchým multitaskingem a podporou androidích aplikací.\nOperační systém Jolla Sailfish\nJolla se tváří velmi ambiciózně a kromě vlastního smartphonu bude systém nabízet i ostatním výrobcům jako open-source. Firma je malá, ambice má však velké a snaží se vystoupit z řady podobných pokusů, které se většího úspěchu nedočkaly. Sailfish však minimálně zpočátku nebude systémem, který by bral Androidu zákazníky po desítkách procent.\nZaměření na levné smartphony\nPříští rok bychom se také měli dočkat prvních smartphonů s operačním systémem Firefox OS. Tentokrát ovšem nejde o systém pro ty nejvýkonnější chytré telefony. Doménou operačního systému Firefox, který je postaven kompletně okolo podpory HTML 5, totiž mají být levné chytré telefony. Dokonce úplně ty nejlevnější, jejichž cena se pohybuje zhruba kolem 1 500 korun.\nOperační systém Firefox OS\nPředností Firefox OS je velmi dobré sladění s hardwarem a relativní hardwarová nenáročnost. Firefox je systém, který má navíc vcelku slušnou podporu mobilních operátorů, velký zájem má například celá skupina Telefónica. Nedávno také vyšlo najevo, že telefony s tímto operačním systémem připravuje také čínské ZTE, specialista na dostupné chytré mobily.\nSamsung kuje Tizen\nPoté, co Nokia vycouvala ze spojenectví s Intelem a ze spolupráce na systému MeeGo, se Intel spojil s korejským Samsungem. Společnými silami vyvíjí operační systém Tizen, který má u Samsungu nahradit jeho vlastní systém Bada. První smartphone s Tizenem se má opět objevit v roce 2013 a kromě chytrých telefonů má tato novinka zamířit třeba i do chytrých televizí od Samsungu.\nSamsung GT-i9500 s OS Tizen 1.0 Larkspur\nKonkrétní plány Samsungu s tímto operačním systémem však známy nejsou. Firma na poli operačních systémů očividně ráda experimentuje. Kromě Androidu si stále nechává prostor i pro expanzi Windows Phone a mimo vlastní Badu firma vyráběla například i linuxové smartphony pro operátora Vodafone.\nTizen by se však mohl stát cestou k nezávislosti Samsungu na Googlu. Pokud by totiž systém dostal jeho současné prostředí TouchWiz a umožnil podobně jako Jolla Sailfish běh klasických androidích aplikací, měl by Samsung u svých telefonů pod kontrolou nejen hardware, ale kompletně i software. Uživatelé by si přitom nemuseli vůbec ničeho všimnout.\nŠancí na život se úplně nevzdává ani operační systém webOS, tentokrát už ve formě Open webOS, tedy jako další open-source systém. Vývoj systému pokračuje, zatím však víme velmi málo o jeho možných aplikacích v praxi.\nKdysi velmi nadějný systém trochu překvapivě odepsal jeho nový majitel HP krátce poté, co se první zařízení uvedená na trh pod jeho taktovkou ukázala jako nedoladěná.\nJiž nevyráběné přístroje s operačním systémem webOS\nHP si stále webOS nechává jako určitou možnost a firma sama prohlašuje, že i přes minulé neúspěchy se chce do světa smartphonů a tabletů vrátit. Otázkou je, zda to však bude s operačním systémem s původem u Palmu, nebo zda zvolí některé z řady dalších řešení. Každopádně zatímco uvedení přístrojů s některým z výše zmíněných systémů je v příštím roce prakticky jisté, u webOS žádnou jistotu nemáme.\nTémata: Finsko, Android, Apple, BlackBerry (firma), BlackBerry (mobily), Firefox, Huawei, Intel, Microsoft, Nokia, operační systém, Samsung, software, Symbian, Telefónica, ZTE Corporation


Motorola Moto G pouzdro, obal - www.pouzdro.eu\nPouzdra a obaly pro mobil Motorola Moto G v různých barvách a provedeních. V nabídce naleznete pouzdra několika výrobců a značek.\nMotorola Moto G V této kategorii je 1 položka.\nMotorola Moto G pouzdro černé na opasek, PU kůže\nKvalitní, ručně vyráběné pouzdro pro mobil Motorola Moto G je vyrobené z černé, syntetické kůže. Pouzdro značky Redpoint je vyráběné v České republice. Je vybaveno ocelovým klipem pro uchycení na opasek nebo lem kalhot. Vnitřní prostor je jemně polstrovaný a díky spodní měkčené části na dně pouzdra, lze mobil snadno vysunout ven. Uzávěr je zajištěn...


DPD hodnotí svou účast v pražském mikrodepu Těšnov. Hlásí úspěch a hledá lokalitu pro další rozšíření | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nDPD hodnotí svou účast v pražském mikrodepu Těšnov. Hlásí úspěch a hledá lokalitu pro další rozšíření\nNakládání zásilek v prežském mikrodepu Těšnov. autor: DPD CZ\n15. 3. 2021 13:22 / 2 minuty čtení\nlogistika Praha DPD\nLoni v listopadu zahájilo v Praze provoz městské mikrodepo Těšnov. Jeho provozu se účastní několik firem, které doručují zásilky pražského centra pomocí nákladních elektrokol či kurýrů. Z Těšnova doručuje také přepravní firma DPD, která informovala o svém působení v projektu.\nMikrodepo Těšnov vzniklo spoluprací zúčastněných doručovatelů, Magistrátu hlavního města Prahy, firmy ekolo.cz a Institutu plánování a rozvoje (přečtěte si také článek s podrobnějšími informacemi o mikrodepu na webu Logistiky). V současnosti je již za polovinou plánovaného zkušebního provozu.\nPro DPD z městského depa aktivně doručují dva cyklokurýři na elektrokolech, dvě nákladní rikši a také pěší kurýrka. Uhlíkově neutrální flotila stihla od začátku svého fungování doručit již téměř 13 500 zásilek, to znamená, že denně jich je úspěšně přepraveno až 240. Pěší kurýrka nachodí za den zhruba 10 kilometrů, rikša najezdí 20 kilometrů. Největší vzdálenost však překonává elektrokolo, u kterého denní dojezd dosahuje až 30 kilometrů na trasách v pražských obvodech 7 a 5. Rikša s pěší kurýrkou doručují převážně v samotném centru na Praze 1.\n„Doručování bez uhlíkové stopy pro nás je a vždy bylo prioritou a jsem rád, že naše fungování v rámci depa na Těšnově můžeme hodnotit jako velmi úspěšné. V současné chvíli aktivně jednáme s Magistrátem hlavního města Prahy o případném otevření dalšího mikrodepa v nové pražské lokalitě, kterého bychom určitě chtěli být součástí. V příštích letech bychom také rádi otevřeli více městských dep po celé České republice,“ říká Miloš Malaník, generální ředitel DPD.\nÚčast DPD v projektu mikrodepa Těšnov spadá pod rozšíření firemního programu společenské odpovědnosti s názvem DrivingChangeTM. DPD si v rámci této strategie dala za cíl doručovat ve 225 evropských městech včetně Prahy a Ostravy pouze elektrickými dodávkami a dalšími ekologickými prostředky, snížit uhlíkové emise až o 30 procent a zavést program monitorování kvality ovzduší ve 20 městech včetně Prahy. Mezi další milníky stanovila i otevření 130 city dep, jedno z nich právě na pražském Těšnově.\nV rámci zelené strategie společnost DPDgroup ve třetím kvartálu v Evropě zaznamenala na 191 nových zelených doručovacích prostředků a 110 city dep. I nadále však plánuje pořídit 167 nových cargo kol a otevřít dalších 80 městských dep, a to do roku 2025. V jiných zemích Evropy – například v Polsku – k plnění závazku již přispívají například kurýrní e-mopedy. Ve zkušebním provozu ve Francii a Lotyšsku DPD testuje i drony.


Hračka pro kočky – létající motýl\nKempingový plynový vařič RSonic Turbo\nDnes zakoupilo 8 zákazníků\nHračka pro vašeho čtyřnohého miláčka! Létající motýl! Doporučujeme pro kočičky nebo kocoury! V balení je plastová květina, drátek a na něm motýl. Do květiny vložte tužkovou baterii typu AAA. Není součástí balení. Dále potom drátek s motýlem umístěte doprostřed květiny. Zapněte pomocí tlačítka ON. Pro kočičku to bude fascinující..... (zobrazit podrobnosti)\nHračka pro vašeho čtyřnohého miláčka! Létající motýl! Doporučujeme pro kočičky nebo kocoury! V balení je plastová květina, drátek a na něm motýl. Do květiny vložte tužkovou baterii typu AAA. Není součástí balení. Dále potom drátek s motýlem umístěte doprostřed květiny. Zapněte pomocí tlačítka ON. Pro kočičku to bude fascinující podívaná. Pokud se ho dotkne, začne se různě hýbat.\nVýška květiny: 5,5 cm\nPrůměr květiny: 7,5 cm\nMateriál květiny: plast\nDélka drátku: 18 cm\nZapínání/vypínání pomocí tlačítka ON/OFF\nChcete mít ve svém autě něco speciálního? Pak ho musíte ozdobit barevným LED osvětlením Ambiente, kt..\n380 Kč 289 Kč\nŠpičková bezdrátová sluchátka v elegantním černém provedení vybavená vestavěným mikrofonem a rádiem...\n536 Kč 269 Kč


Marek Galbavý & Adam Tománek – Nová věčnost -\nMarek Galbavý & Adam Tománek – Nová věčnost\nMarek Galbavý Adam Tománek\nUniverzitní 3, 772 00 Olomouc\nV rámci několikaměsíčního výstavního cyklu v prostorách Umělecké centrum Univerzity Palackého v Olomouci, uvede spolek Studium Artium jeho druhou část s názvem Nová Věčnost. Hlavním tématem výstavy je tentokrát sociální umění, prostřednictvím kterého se vám představí dvojice mladých umělců: Marek Galbavý a Adam X Tománek\nVýstava bude umístěna v prostorách Konviktu Filosofické fakulty UP a to v době od 19.11. do 17.12. 2018.\nMarek Galbavý (*1987, SK)\nje mladý slovenský sochař, který v současné době působí jako odborný asistent Katedry sochařství a prostorové tvorby na Akademii umění v Bánské Bystřici. V jeho pojetí prostorové instalace se snoubí inovativní využití ready made materiálů a mediálně hybridních objektů. Uvědomělé společenské a kulturní nuance, kritika systémových řešení a notná dávka ironie jsou obsahovým materiálem, který lze v jeho díle nalézt jako inspirační vzorec a zároveň výslednou hodnotu, kterou si návštěvník z výstavy odnáší. Marek Galbavý je zkušeným umělcem, který se již od roku 2013, kdy realizoval svoji první rozsáhlejší výstavu s názvem Veřejní žebráci, ve které upozornil na bezútěšnou situaci zaměstnanců ve veřejném zdravotnictví, profiluje jako výrazná osobnost československého sociálního umění. Jeho portfolio tvoří velké množství samostatných i kolektivních výstav v Česku, na Slovensku a ostatních evropských zemích. V roce 2015 mu byla udělena cena Martina Benku a nominace do finále Essl Award.\nAdam Tománek (*1995, CZ)\npůvodem z Uherského Hradiště se Adam Tománek v roce 2016 přesunul do Brna, kde studuje na FaVU VUT v ateliéru malby pod vedením prof. Petra Kvíčaly. V současné době absolvuje při studiu také stáž v ateliéru intermédií u Pavla Sterece. Tento profesní posun mu dovolil lépe uchopit téma, ke kterému se ve svém díle pravidelně vyjadřuje a to vztah člověka k práci, společnosti a životnímu prostředí. Obrazy, které Tománek obsahově zasazuje do inspiračních cyklů, jsou plné nonkonformity a vnitřního rozporu jejich iluzivně vykreslených aktérů, kteří svádějí boj se systémem, který jim neposkytuje potřebnou oporu v jejich ekonomické či životní situaci. Inspiraci Tománek nachází mezi skutečnými lidmi. Pracujícími, pro které je každý den jen novou věčností bez vyhlídek na lepší budoucnost. Za dobu svého krátkého působení na umělecké scéně Adam Tománek zrealizoval v letech 2017-2018 dvě samostatné výstavy s názvem Klassenkampf v galerii Monomach v Brně a Za sklem v Telči. Je také autorem performativního happeningu s názvem Bussiness with fresh air, jehož výstupem byla série digitálních fotografií.\nVernisáž výstavy proběhne v Atriu Konviktu od 18:00.\nPro návštěvníky bude přichystáno veganské občerstvení.\nVýstavu uvede kurátor Karel Havlíček.


Odbavení cestujících | Letiště Ostrava, a.s.\nOdbavení cestujících je pro odlety z našeho letiště možné provést:\npřed odletem na odbavovací přepážce v odletové hale\npřes internet, ještě před tím, než přijedete na letiště\nOdbavovací přepážky (check-in), se otevírají dvě hodiny před plánovaným časem odletu.\nK odbavení doložte:\nletenku, voucher nebo rezervační kód (platí pouze u některých charterových letů)\nvíza, pokud letíte do zemí, kde jsou vyžadována (i pokud se jedná o návazné lety)\nPo předložení všech dokladů a odevzdání zavazadel obdržíte palubní vstupenku potřebnou pro nástup do letadla a potvrzení o odbavení zavazadel, které uschovejte pro případnou další reklamaci. Doporučujeme všechna zavazadla opatřit visačkou s kontaktními údaji, přepravní podmínky leteckých společností toto přímo vyžadují jako povinnost.\nOdbavovací přepážky se uzavírají 40 minut před plánovaným odletem u společnosti SmartWings a 30 minut před plánovaným odletem u ostatních leteckých společností.\nLetecká společnost Ryanair preferuje odbavení přes internet. Odbavit se můžete zdarma, v době od 2 dní až do 2 hodin před svým odletem na www.ryanair.com V případě, že se zapomenete tímto způsobem odbavit, je možné tak učinit na letišti před odletem za poplatek dle ceníku společnosti Ryanair, a to na přepážce Ryanair v odletové hale. Takto se cestující může odbavit jen v době 2 hodin až do 40 minut před odletem.\nSpolečnost Smartwings umožňuje internetové odbavení na některých svých letech. Více informací získáte na www.smartwings.com\nCestující se zdravotním postižením\nInformace Celní správy ČR\nInformace cizinecké policie


LEGO Elves Easy školní aktovka - FunKids - Hračky pro každého\nFunKids > Aktovky a batohy > LEGO Elves Easy školní aktovka\nLEGO Elves Easy školní aktovka\nSvými vlastnostmi je tato aktovka vhodná pro první třídu základní školy.\nŠkolní aktovka, typ Easy s oblíbenými postavičkami Elfy z Elvendale\nModerní design s LEGO® motivem Elves\nErgonomicky tvarovaná záda zaručují zdravá záda Vašich dětí\nNastavitelné, polstrované ramenní popruhy a nastavitelný hrudní popruh pro snadné nošení aktovky\nVíko se snadno ovladatelným, plastovým zámkem a prostorná hlavní kapsa, kam se vejde vše, co školák potřebu\nNízká hmotnost - Většina LEGO® školních aktovek má nízkou hmotnost a tím zbytečně nezatěžuje záda dítěte. Hmotnost aktovky LEGO Easy je pouhých 840 gramů. Bezpečí - LEGO aktovky mají reflexní prvky po všech stranách pro lepší viditelnost a větší bezpečnost vašich dětí.\nNavíc jsou 100% vyráběny bez použití PVC, niklu, ftalátů a nebezpečných AZO barviv. Kvalita, design a pohodlí - LEGO® školní aktovky si udržují vysokou kvalitu zpracování, mají unikátní desing a správné ergonomické provedení.\nRozměry: 30 x 38 x 23 cm,\nObjem aktovky: cca 22 l\nRozměr (cm) 32 x 30 x 20 cm\nPohlídat produkt LEGO Elves Easy školní aktovka


Tornáda na území České republiky - Časopis Vesmír\n| Vesmír 78, 557, 1999/10\nKdyž se řekne tornádo, většina z nás si vybaví severoamerické Velké pláně a tamní silné bouře. Jen málokdo ví, že se tornáda vyskytují také na našem území, i když podstatně vzácněji než v USA. Slovo pochází ze španělského tornado od tornar – točit se, vířit (viz též lat. tornare). S tornády se lze setkat téměř všude na Zemi, přičemž jejich frekvence závisí na místních klimatických poměrech. Na území České republiky bývá tornádo zjištěno v průměru jednou za rok až dva, jejich skutečná frekvence však může být několikanásobně vyšší.\nZuřivý trpaslík tornádo\nJe třeba zdůraznit rozdíl mezi tornádem a tajfunem, hurikánem či cyklonem. Středoevropané si tyto termíny pletou. Většina z nás se s ničivými vichřicemi v podobě vírů setká nanejvýš na televizní obrazovce. Hurikán, tajfun nebo cyklon jsou jenom různé názvy pro tropickou cyklonu, obří vír o průměru několika set kilometrů, který vzniká nad teplými tropickými moři a trvá kolem jednoho až dvou týdnů (viz obrázky pod článkem). Tornádo je ve srovnání s ním trpaslík, jeho průměr se pohybuje v desítkách až stovkách metrů a po zemském povrchu nebo vodní hladině se prohání desítky sekund až několik minut (výjimečně i desítky minut). Tornáda bývají doprovázena dvakrát silnějším větrem než tropické cyklony, tudíž mohou lokálně způsobit výraznější škody (viz barevné obrázky). V celkových škodách však tropické cyklony tornáda předčí. Je to jednak tím, že tropická cyklona během svého života zasáhne nesrovnatelně větší území než tornádo, a dále tím, že značnou část škod způsobených cyklonami má na svědomí doprovodné vzedmutí mořské hladiny.\nTornádo je silně rotující vzdušný vír, vznikající pod kumulonimbem (viz Vesmír 78, 262, 1999/5). V češtině se někdy místo tornádo používá označení tromba (trubka). Tento termín obecnějšího významu však zahrnuje jakýkoliv atmosférický vír s vertikální osou rotace a průměrem od několika metrů do několika set metrů. Mezi tromby lze řadit i výrazně slabší formy atmosférických vírů – například různé písečné či prašné víry. Zatímco prašné nebo písečné víry vznikají většinou jako důsledek mělké konvekce (ve spodních hladinách troposféry) nad přehřátým zemským povrchem, pro vznik tornáda je nutná vertikálně mohutná konvektivní bouře, jejíž jádro rotuje. (Prašné nebo písečné víry pod bezoblačnou oblohou tedy nelze za tornáda považovat.)\nRotace konvektivní bouře, která může „zplodit“ tornádo, začíná od jejích středních hladin (v našich zeměpisných šířkách asi 3 až 7 km nad zemským povrchem). U zemského povrchu vtéká do bouře teplý vzduch, který může být za jistých podmínek nositelem značné, původně horizontální rotace. Jak je vtékající vzduch nasáván do vzestupného proudu uvnitř bouře, mění se postupně rotace ve vertikální. Nakonec se ve středních hladinách roztočí jádro bouře, většinou v cyklonálním smyslu (na severní polokouli proti směru hodinových ručiček, osa rotace je přibližně kolmá k zemskému povrchu). Rotace bouře se později může šířit jak vzhůru, tak směrem k zemi. Bouře s prokazatelnou rotací se nazývá supercela (viz Vesmír 78, 262, 1999/5), rotující jádro bouře bývá označováno jako mezocyklona. Ještě před několika roky se předpokládalo, že třetina až polovina supercel je provázena tornádem; podle experimentů, které v posledních čtyřech letech proběhly v Oklahomě (projekt VORTEX), jich je méně (15 až 20 % supercel). Rotace bouře rozšířená až k spodní základně oblačnosti je tedy pro vznik tornáda nezbytná, nikoliv však postačující.\nZatímco mechanizmus vzniku rotace supercel se zdá být zřejmý, kolem spouštěcího mechanizmu tornád dosud panují rozpaky. Vznik tornáda souvisí s krátkodobým zesílením rotace uvnitř bouře, čímž zesílí i cirkulace pod spodní základnou oblačnosti. Poté se vysune oblačná zeď (wall cloud) nebo spíš sloup. Je to jakýsi nízký válec oblačnosti značně proměnlivého vzhledu (obrázek). „Vysouvá“ se ze spodní základny bouře směrem k zemi a rotuje s dobou rotace do několika desítek sekund. Právě z něj se může (ale nemusí) spustit k zemi tornádo.\nPrašný vír a vodní smršť\nPozorovatel sledující tornádo zblízka (do několika km) vidí zpravidla dva projevy rotace: směrem dolů se vysouvá útvar podobný nálevce, štíhlému válci nebo chobotu s hladkým povrchem, v němž v důsledku rotace poklesne tlak a vodní páry kondenzují; proti němu, od země vzhůru, směřuje vír prachu a trosek, který někdy kondenzační trychtýř či chobot zcela zahalí. Mohou však nastat i případy, kdy vzduch je natolik suchý nebo rotace tak pomalá, že uvnitř tornáda viditelná kondenzace vodních par nenastane. Pak má tornádo podobu prašného víru rotujícího pod oblačnou zdí. Opačný extrém znamená, že se vytvoří pouze kondenzační trychtýř bez poletujícího prachu. Tato varianta nastává především nad vodní hladinou, pak se hovoří o vodní smršti. Vzniká tam, kde je mořská hladina výrazně teplejší než okolní vzduch – například v západním Středomoří v podzimních měsících. Z větší vzdálenosti se tornádo jeví jako šedý sloup bez výraznějších detailů.\nBezprostředně kolem víru vlastního tornáda bývají podružné savé víry, jejichž životnost je výrazně kratší než trvání tornáda, mívají však ještě silnější destrukční účinky než jejich „nosné“ tornádo. Právě existence savých vírů vysvětluje případy, kdy je jeden domek úplně zničen, kdežto sousední jen lehce poškozen. Zatímco vlastní tornádo za sebou zanechává víceméně rovnoměrnou stopu zkázy, širokou od několika desítek do několika set metrů, savé víry jsou nevyzpytatelné. Různorodost jejich účinků je dána krátkou dobou jejich života, proměnlivostí jejich počtu (od jednoho do pěti zároveň), rychlostí rotace tornáda a rychlostí jeho postupu. Savé víry opisují na zemi spirály nebo cykloidy, jejichž hustota je dána právě kombinací těchto faktorů. Tomu pak odpovídá i proměnlivost škod – právě jejich analýzou byla v 60. letech existence savých vírů prvně prokázána (později byly identifikovány i na filmových záběrech).\nVzhledem k tomu, že neznáme spouštěcí mechanizmus tornáda, je jeho předpověď obtížná, ne-li nemožná. Známe typické prostředí, v němž supercely vznikají. Horší ale je, že se v supercelu může transformovat třeba jenom jedna z více bouří existujících v dané oblasti zároveň; proč se v supercelu vyvine právě tato bouře a ne jiná, to se zatím přesně neví. Výstražná služba v USA vznik supercel monitoruje. Každá z nich je považována za potenciální tornádickou a obyvatelstvo je na jejich vznik upozorněno rozhlasem a televizí. Pokud se tornádo skutečně objeví, jsou varovány oblasti, kam směřuje. Výstrahu je však možné vydat pouze 10 až 15 minut předem, než tornádo dorazí. Základním monitorovacím prostředkem jsou dopplerovské radary a pozemní pozorování, testují se možnosti akustické detekce tornád.\nDomácí tornáda v posledních letech\nInformace o soudobém výskytu tornád na území České republiky lze rozdělit do dvou kategorií. Do první spadají přímá svědectví (výpovědi svědků), do druhé nepřímé důkazy (analýza škod). Velmi žádoucí by byly fotografie nebo videozáznamy, jichž je zatím poskrovnu.\nPři prověřování svědectví o výskytu tornáda je především potřeba zjistit charakter cirkulace popisovaných „vírů“. V našich končinách však veřejnost nemá o vzhledu tornád povědomí, a tak si leckdo ani neuvědomí, že se třeba právě na jedno dívá. Opačným extrémem je, když lidé považují za tornádo jakýkoliv vír, např. s horizontální osou rotace. V takovém případě nejde o tornádo, ale o čelo húlavy (od hulati – hýřit, bujně si vésti). Húlava je horizontálně rotující válec vzduchu, vyskytující se občas na čele studeného vzduchu, který vytéká z bouře a následně se rozlévá do jejího okolí. Jindy svědci popisují „zavíření vzduchu“, za kterým se ale skrývají jenom místní turbulentní víry, například za různými překážkami (zejména za budovami). Některá svědectví výskytu tornád jsou nezpochybnitelná – například tornádo u Lanžhotu 26. 5. 1994 nebo tornádo, jež prošlo údolím Juhyní v Hostýnských vrších 8. 7. 1996.\nPokud se však vyskytne bouře, jejíž následky přítomnosti tornáda nasvědčují, je možné jeho výskyt prokázat nebo vyvrátit ze zanechaných stop. Pro stopy zanechané tornádem je typický poměrně úzký, ale dlouhý pás ulámaných, utrhaných nebo vyvrácených stromů. Samotný charakter poškození jednotlivých stromů ještě nic neznamená – podobně jako po přechodu tornáda vypadají i lesní polomy způsobené mikrobursty – „bublinami“ velmi chladného vzduchu o průměru několika desítek až stovek metrů, které (poměrně vzácně) doprovázejí sestupné proudy uvnitř bouří. Na zemský povrch dopadají velkou rychlostí, čímž mohou způsobit značné škody.\nK zjištění původce polomů přispívá orientace popadaných stromů a orientace delší osy polomu vůči směru postupu bouře, popřípadě změny směru nebo divergence směru pádu jednotlivých stromů uvnitř polomů, či vzájemná orientace jednotlivých polomů vůči sobě. Při rozhodování, zda škodu způsobilo tornádo, nebo mikroburst, může pomoci letecké snímkování. Zatím však chybí hlubší spolupráce mezi meteorology a odborníky zabývajícími se lesními polomy. V praxi je obhlídka postižených míst zpravidla kombinací jak hledání svědků, tak způsobených škod. (Je však nezbytné navštívit postižená místa co nejdříve – nejlépe do 24 hodin.)\nPodle odhadů se u nás tornádo vyskytne jednou za rok až dva. Mohlo by se zdát, že výskyt tornád na našem území je natolik vzácný, že nebezpečí je zanedbatelné. To, že se tornáda v posledních letech proháněla převážně v řídce osídlených oblastech nebo že byla slabší intenzity, je však pouze statistika. Není důvod předpokládat, že se ničivá tornáda budou vyhýbat větším městům i nadále. Druhou stranou mince je však to, že se proti nim nedá téměř nic dělat – lze se jim pouze vyhnout nebo se před nimi ukrýt, pokud obyvatelstvo dostane včasnou výstrahu. Vzhledem k nízké frekvenci jejich výskytu zatím nelze předpokládat, že by u nás byl zaveden podobný výstražný systém, jaký provozuje americká povětrnostní služba.\n Tornáda na území České republiky. Internetové stránky ČHMÚ, družicové oddělení (www.chmi.cz/meteo/sat/torn/tor_main. html)\n Jan Munzar: Gregor Mendel – meteorolog. Čs. čas. fyz. A 31, s. 63–67, 1981\nDOMÁCÍ TORNÁDA V HISTORII\nPrvní historicky doložené tornádo máme z r. 1119 v Kosmově kronice: Dne 30. července ve středu, když se již den chýlil k večeru, prudký vichr, ba sám satan v podobě víru, udeřiv náhle od jižní strany na knížecí palác na hradě Vyšehradě, vyvrátil od základů starou, a tedy velmi pevnou zeď, a tak – což jest ještě podivnější zjev – kdežto obojí strana, přední i zadní, zůstala celá a neotřesená, střed paláce byl až k zemi vyvrácen a rychleji, než by člověk přelomil klas, náraz větru polámal hořejší a dolejší trámy i s domem samým na kousky a rozházel je. Tato vichřice byla tak silná, že kdekoliv zuřila, v této zemi svou prudkostí vyvrátila lesy, štěpy a vůbec vše, co jí stálo v cestě.\nPodobných událostí najdeme v různých kronikách více. V některých případech je zřejmé, že se popisuje tornádo (když kronika hovoří např. o „černém sloupu“ nebo „víru“), jindy se o tom lze pouze dohadovat (zejména při použití termínu smršť). Zajímavý jev nastal r. 1586 na Orlíku – vodní smršť vynesla s vodou ze dvou rybníků do výše i kapry a štiky a rozptýlila je po okolní krajině. Podobného původu byl zřejmě i déšť ryb zaznamenaný v pamětní knize fary v Nové Vsi u Mladé Vožice: Téhož roku 1761 ve vigílii sv. Jana Křtitele, tj. 23. června, o půldruhé hodině noční povstala velká bouře spojená s blýskáním. Po ní následoval hojný déšť, při němž v Nové Vsi ve velkém množství padaly rybičky podobné pstruhům. Lidé je sbírali a byly výborné chuti.\nPravděpodobně nejznámějším historickým tornádem na našem území je větrná smršť z 13. října 1870 v Brně, dokumentovaná Gregorem Mendelem . Jeho velmi podrobný a exaktní popis události lze považovat za předěl mezi historickými kronikami a nástupem moderní éry.\nJAK SE CHOVAT PŘI TORNÁDU\n„Bezpečnost především!“ Je-li to možné, tornádu se vyhněte a nehrajte si na „lovce bouří“. Profesionálové dobře vědí, co si mohou dovolit – mají zkušenost, jak se bouře a tornáda chovají. Scény z některých filmů (např. Twister) nemají s realitou mnoho společného; bezprostřední střet s tornádem přežije málokdo.\nPokud by se však tornádo pohybovalo v bezpečné vzdálenosti (a nepřibližovalo se!), pak si poznamenejte místo pozorování, odkud a kam se tornádo pohybovalo, přesný čas výskytu a dobu jeho existence, smysl rotace (jestli jeho strana, která je k vám blíže, rotuje zleva doprava nebo obráceně), zda bylo tvořeno jediným vírem atd. Jestliže máte fotoaparát nebo videokameru, foťte a nahrávejte co nejvíce a pokud možno poznamenejte přesné časy svých záběrů. Nemáte-li dokumentační techniku, pokuste se alespoň o skicu. Čím dříve dodáte informace meteorologům, tím pro ně budou cennější. Svá pozorování můžete hlásit buď přímo autorovi článku (ČHMÚ, Na Šabatce 17, 143 06 Praha 4, tel. 02/44033288, e-mail setvak@chmi.cz), nebo v kterékoliv regionální pobočce ČHMÚ (s prosbou o předání autorovi článku).\nČlánek ve formátu PDF [692,73 kB]


Starfire | Spolehlivepneu.cz\nPneumatiky značky Starfire jsou z asijské produkce, které byly testovány v Americe. Jejich pořizovací náklady jsou tedy nízké a kvalita ověřená. Pneumatiky Starfire jsou srovnatelné s prémiovými značkami ostatních výrobců, ale jejich cena se za prémiovou označit nedá. Vyznačují se také bezpečností, vhodné jsou spíše pro osobní vozy.\nCena: 43,67 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 118,40 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 153,69 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 73,40 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 65,86 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 75,65 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 52,23 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 81,85 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 45,25 eur Dostupnost: není skladem\nCena: 50,68 eur Dostupnost: není skladem


Ostrava na rozcestí: má se stavět koncertní síň za 1,5 miliardy? - Moravskoslezský deník\n/VIZUALIZACE, ANKETA ČTENÁŘŮ/ Navzdory jasným protinázorům opozice či starostů městských obvodů nehodlá Ostrava přerušovat investice typu výstavby koncertní haly. Čím vykryje výdaje na koronavirus a jaký má plán?\nOstrava plánovala v příštích letech začít nebo dokončit několik stamilionových investic. Pandemie koronaviru však zásadně změnila okolnosti a město stojí před otázkou, které investice pozdržet a ve kterých pokračovat.\n„Nehledě na pandemii koronaviru a její ekonomické dopady nehodláme nijak omezovat investiční činnost a zastavovat přípravu nebo realizaci staveb, protože jsou to právě investice veřejného sektoru, ať už malé, velké, městské či obvodní, které jsou klíčové pro opětovné rozběhnutí ekonomiky.“ Tohoto názoru je ostravský primátor Tomáš Macura (ANO), který téma v uplynulých týdnech opakovaně řešil v orgánech města i na setkáních se starosty ostravských obvodů.\nV praxi to znamená, že město bude pokračovat v projektech koncertní haly, modernizace městské nemocnice, galerie umění v budově jatek, ve výstavbě parkovacích domů, rekonstrukci Pokladu či třeba v zástavbě proluk v centru města. Čistě černobílý pohled na situaci však nemá opozice.\nVizualizace parkovacího domu:\nVizualizace koncertní haly:\n„Samozřejmě, že investice jsou nástroj k podpoře ekonomiky a místních firem a škrtit je není dobré. Je ale potřeba podívat se na to, které investice jsou nezbytně nutné, a které ne,“ soudí Josef Babka z KSČM, který by podpořil investice do zdravotnictví, silniční infrastruktury a vodohospodářských staveb a dotáhl by rozestavěné stavby typu městských jatek.\n„Je ale třeba si říct, co může počkat. A přestože například proti koncertní hale nic nemám, v této chvíli to je zbytná investice, která si jen na projektové přípravě vyžádá 200 milionů korun,“ míní Babka, podle něhož by největším impulzem k nastartování ekonomiky v krajích bylo, kdyby vláda dala pokyn k uvolnění peněz státních podniků v řádu stamilionů, což by rozpočet nestálo ani korunu a ekonomice významně pomohlo.\nOtázka pozastavení některých investic totiž přišla na přetřes i proto, že dopady koronaviru na rozpočet města jen v tomto roce se odhadují na jednu miliardu korun!\nMěsto v souvislosti s tím plánovalo mimo jiné „skrouhnout“ rozpočty městských obvodů o sedm procent, což se starostům pochopitelně nelíbilo. Částka poskytnutá obvodům sice každoročně roste, protože rostou i celkové příjmy Ostravy, z nichž obvodům jdou přesně daná procenta, právě na ně ale magistrát chtěl kvůli koronaviru sáhnout.\nVizualizace Černé louky:\n„Městské obvody chápou velké výpadky rozpočtu města a jsou připraveny se spolupodílet na jejich vykrytí, ale určitě ne v situaci, kdy má město na to, aby stavělo megastavby, které nejsou životně důležité a které mají být krajské, ne-li státní,“ míní předseda sboru ostravských starostů Aleš Boháč, jenž se starosty vyjednal s městem určitý kompromis.\nTen je takový, že město seškrtá obvodům jen pět procent z neinvestičních výdajů, nevrátí jim 1,5 procenta z přebytku loňského hospodaření a zavázalo se i k dalším krokům.\n„Na městě se bude škrtat mnohem víc než v obvodech, které spravují majetek. Těmto obvodům zůstanou peníze na předfinancování vlastních staveb z evropských zdrojů, které přinesou městu další finance, a město už letos nebude odkládat peníze do svých fondů. Tak zněla dohoda a s takovými podmínkami jsme byli ochotni souhlasit,“ tlumočí stanovisko starostů Aleš Boháč, který rovněž doufá, že městu letos nezůstane žádný přebytek z hospodaření, ale využije všechny peníze.\nObdobně jako Josef Babka by však Aleš Boháč, jakožto i jiní starostové v Ostravě, ještě nepodepisoval smlouvu na koncertní halu.\nPLÁN A NOVÝ ÚVĚR\nKde tedy Ostrava ještě hodlá ušetřit či získat finance, aby nemusela ohrozit své strategické projekty? „Předně jsme s úspornými opatřeními začali už loni na podzim a výsledkem je přebytek hospodaření za rok 2019 ve výši téměř 450 milionů korun.\nKe stejnému cíli míří i redukce běžných výdajů magistrátu v tomto roce, která přinese úspory ve výši dalších asi 400 milionů. A také předpokládáme, aniž by to byl záměr, že se dopady pandemie promítnou do určitého zvolnění tempa investiční výstavby v důsledku absence zahraničních dělníků firem či třeba možných výpadků dodávek stavebních materiálů ze zahraničí. V důsledku toho může letos dojít ke snížení čerpání investic o 100 až 200 milionů korun,“ vysvětlil primátor Tomáš Macura s tím, že tyto částky dorovnají očekávaný dopad pandemie.


Slza vyhlíží Nový obzory! Klip k novince natočili v dětském pokojíčku! - OCKO.TV\nSlza vyhlíží Nový obzory! Klip k novince natočili v dětském pokojíčku!\n1. srpna 2018 14:41\nPetr Lexa a Lukáš Bundil zavzpomínali na dobu dospívání a videoklip k singlu Nové obzory natočili celý v dětském pokojíčku, který kamera snímala nezvykle od stropu. Píseň, jenž na první poslech zaujme svěžím současným zvukem, je první spoluprací s anglickým producentem Oliverem Somem, který nahrával třeba s Jamesem Bluntem či Robbie Williamsem.\nČTI TAKÉ: SELENA GOMEZ VYRAZILA VEN V OUTFITU ZA PŮL MILIONU! NAŠLI JSME LEVNĚJŠÍ VARIANTU!\nPísnička Nový obzory vznikla v rámci projektu Nalaď se na školu. „Téma školy jsme uchopili v širším slova smyslu a sice jako školu života. S trochou nadsázky jsme chtěli poukázat na to, že koncem studia naše vzdělávání nekončí. Důležité je poznávat nové věci a hledat impulsy, které nám otevírají nové obzory,“ poodhaluje kytarista Lukáš Bundil.\nVe videoklipu v režii Radima Věžníka sledujeme postavu Martina od narození až po 26. rok, kdy dokončuje studium na vysoké škole a stěhuje se. Kromě Petra si Martina zahráli další čtyři herci ve věku 1, 3, 6 a 10 let. „Všichni herci byli vybráni na základě mých fotek z dětství a podobnost byla neuvěřitelná, chvílemi jsme měl pocit, že cestuji v čase,“ směje se Petr.\nSám prý patřil v dětství mezi slušňáky, ale měl i pár poznámek. „Pamatuju si, jak jsem jednou skončil na koberečku u ředitele školy, když jsem na chodbě prasknul smradlavý pytlík z ptákovin a zasmradil tak všechna tři patra školy. Ještě druhý den museli uklízečky větrat učebny,“ vypráví se smíchem.\n„Na základce se vlastně zrodila moje záliba ve videotvorbě. Vzpomínám si, jak jsme s kamarády o přestávkách točili na naše první mobily s kamerou vtipné scénky. Jednou jsme vyrobili hadrového panáka, navlékli jsme mu moje oblečení a natočili jsme, jak letí z okna. Zděšení učitelé v protější budově si mysleli, že jsem vyskočil já. Poznámku “Petr před zraky učitelů předstíral, že skáče z třetího patra”, jsem doma složitě vysvětloval,“ dodává.\nPoznámkám se nevyhnul ani kytarista Lukáš Bundil. „Na konci každého roku jsem počítal poznámky v žákovské a nejvíc jsem se dopočítal asi čtyřiceti za rok. Vždycky to ale bylo za vyrušování nebo klasické klukoviny, žádné vážné průšvihy. A hlavně to vždycky kompenzoval prospěch, který jsem míval super. Nakonec jsem dostudoval i vysokou školu, tedy až ve 27 letech, a vlastně jsem docela rád, že už do lavic usedat nemusím,“ říká.\nSkupinu Slza na podzim čeká pokračování Holomráz tour.\n13. 10. Lnáře, KD Lnáře, Lnáře 187\n19. 10. Otrokovice - Otrokovická beseda\n1. 11. Polička, Tylův dům, Vrchlického 53\n10. 11. Pardubice, KD Hronovická, Hronovická 406\n15. 11. Kutná Hora, KD Lorec, U Lorce 57\n16. 11. Cheb, KC Svoboda, Za Mostní branou 1791/5\n21. 11. Benešov, KD Karlov, Na Karlově 2064\n22. 11. Domažlice, MKS Domažlice, nám. Míru 51\nČtenáři hlasovali do 14:41 29. listopadu 2018. Anketa je uzavřena.


Nejpodivnější nápady automobilových konstruktérů | Historie, TopX | Autíčkář.cz\n02. ledna 2018, 17:31 23 komentářů Honza 'Hamster' Křeček Historie, TopX\nVývojová střediska automobilek chrlí jeden nápad za druhým, vývoj jde kupředu mílovými kroky. Někdy je však výsledek poněkud podivný.\nAutomobilový svět patří mezi progresivní průmyslová odvětví, deset let starý model je prakticky neprodejný pro svou technologickou zaostalost. Nové nápady přichází téměř každý den. A protože ‘den blbec’ se nevyhýbá ani takto odbornému prostředí, občas člověk žasne nad podivností některých inovací.\nSaab Drive-by-wire | Neřízená bezpečnost\nZvenku to vypadá jako obyčejný Saab 9000 z roku 1992. Nic zvláštního. Ale uvnitř si řidič připadá tak nějak divně. Jako kdyby tu něco chybělo. Saab si stejně jako sousední Volvo vždy velmi zakládal na bezpečnosti. Airbagy, deformační zóny a výztuhy se staly přímo posedlostí zdejších inženýrů. A ti se jednoho dne zaměřili na prostor řidiče. Největší starost jim dělal sloupek řízení, který zabíral cenný prostor pro efektivnější větší airbag a nadto měla tyč řízení tendence odolávat naplánovaným deformacím a ohrožovat řidiče přímo. A protože v Saabu pracovali hoši nekompromisní a bezpečnost je na prvním místě, přišli s jediným možným řešením – sloupek řízení i s volantem musí pryč.\nVůz zcela bez řízení by však též neodpovídal vysokým standardům bezpečnosti Saabu, tak se po (zřejmě ne příliš dlouhém) přemýšlení rozhodli inženýři řízení přecijen zachovat, jeho ovládání však přesunuli na středový tunel. Odtud pro změnu vyhodili řadící páku. Naštěstí ještě před tím, než vyhodili pedály, aby do prostoru nohou umístili řazení (což by bylo podle mě zcela v duchu tohoto projektu), napadlo někoho nové řízení vyzkoušet. Řízení joystickem se však ukázalo naprosto nepoužitelné. Absence zpětné vazby kombinovaná s nepřesným ovládáním přiměla konstruktéry zamknout vůz do skladu a tvářit se, že se nic z toho nikdy nestalo.\nCovini C6 W | Páté a šesté kolo u vozu\nPřilnavost, trakce. To jsou základní pojmy těch, kdo vymýšlí podvozky sportovních vozů. Stovky koňských sil, obrovská přetížení – to vše na automobil působí. A jediné, o co se může v boji s těmito silami opřít, je čtveřice pneumatik, čtveřice gumových styčných ploch o velikosti dlaně. Zatímco u zadních kol je možné trochu si pomoci a přidávat pneumatice šířku, vpředu je rozměr kola limitován řízením. Proto se zdá vlastně poměrně logické, když nejde přidat šířku gumy, přidat rovnou celé kolo.\nV sedmdesátých letech s tím začala stáj Tyrrell u monopostů Formule jedna, nedlouho poté se Ferruccio Covini začal zabývat podobnou myšlenkou v silničním autě. Vývoj trval neuvěřitelných třicet let, aby na přelomu let 2008 a 2009 konečně vstoupil do výroby Covini C6W. Vůz pohání zážehový motor Audi o výkonu 440 koní, pohon zůstal na bedrech zadní nápravy, zato zatáčení a brzdy si mezi sebe rozdělily dvě přední nápravy.\nMožná si teď říkáte, že to vůbec nezní jako špatný nápad. Jenže soudě podle počtu sportovních vozů této konstrukce na současném trhu v tom bude nějaký háček. A to také je. Problémem nejsou výrobní náklady nebo vzhled páru malých koleček kombinující vizáž Mars roveru a lokomotivy, potíž je s naladěním. Je velmi složité, aby se vůz skutečně opíral v zatáčce či při brzdění rovnoměrně o obě nápravy a zajistit, aby se tak dělo za všech okolností, je prakticky nemožné. Vždy je jedna náprava zatížená více a ta druhá je potom prakticky jen do počtu. Teda vlastně nad počet.\nVolkswagen XL1 | Hodně drahý litr nafty\nAno, toto auto skutečně vzniklo. Ptáte se proč? Věřte, že nemám nejmenší ponětí. Snad jím Volkswagen chtěl vyjádřit svůj postoj k ochraně planety. Možná konstruktéři VW trávili příliš času v českých internetových diskusích na téma TDI a nabyli dojmu, že hodnoty výkonu či zrychlení jsou již dávno mrtvé a že kvality vozu se vyjadřují výhradně v litrech na sto kilometrů. Tak či tak, vznikla pozoruhodná věc. Maličký vůz se spotřebou pod 1 l/100km. Ale nenechte se zmýlit vnějšími rozměry výsledného vozu, toto nebyl žádný okrajový produkt marketingu, žádný horkou jehlou ušitý prototyp.\nVšechno v té aerodynamické kapsli je podřízeno spotřebě. Zadní kola pohání hybridní soustava sestávající se z elektromotoru o výkonu 27 koní a vznětového dvouválce (48 koní). Kvůli maximálnímu snížení spotřeby není na palubě nic. Chybí posilovač řízení, zpětná zrcátka i nafta. No dobrá, uvnitř mrňavého karbonového monokoku se nachází i nádrž a při oné litrové spotřebě je vlastně 10 l nafty víc než dostatečná zásoba, 1000 km dojezd však nečekejte. Sám výrobce udává dojezd poloviční a zkušenosti z provozu hovoří spíše o 400 kilometrech při plném nabití baterie.\nCenou přes tři miliony korun není XL1 určen lidem s omezeným rozpočtem, svou dynamikou není zacílen ani na sportovně naladěné řidiče. A vnitřním prostorem není určen lidem vůbec.\nBMW i8 | Ach ty dveře\nBMW i8 je stejně jako XL1 dvoumístný hybrid. Narozdíl od Volkswagenu však nepůsobí zdaleka tak nesmyslně. Jeden detail však pobral nesmyslnosti poměrně dost. Jsou jím dveře. Už jednou se v historii značky objevily dveře, nad kterými nejeden pozorovatel kroutil hlavou. A teď nemyslím Isettu. Když BMW přišlo se svým roadsterem Z1, udivilo automobilový svět hned dvěma věcmi – první byla absurdní cena malého plastového vozítka, tou druhou potom boční dveře, jejichž horní polovina se zasouvala do té spodní a ta spodní nešla otevřít vůbec. Přeskoč, přelez, hlavně nepodlézej, že… Aby bylo možné se z vozu vůbec nějak dostat, měla ‘zet-jednička’ mohutné madlo v horní hraně čelního skla. Jak se z vozu leze, je-li natažena plátěná střecha, snad raději ani nechci vědět.\nDůležité však je, že inženýr zodpovědný za dveře Z1 je zpět. Jinak si neumím vysvětlit novou efektní kreaci nahrazující dveře nového BMW i8. Jistě, na různé výklopné dveře u sportovních aut jsme už zvyklí. Ať už se vyklápí vpřed či vzhůru, vždy mají krom velkolepého efektu i praktický smysl, totiž že se dveře už tak dost širokého sporťáku neotevírají do stran a šetří tak prostor. Na parkovištích to majitelé skutečně ocení. Tedy až do okamžiku, kdy dojde na BMW i8. Jeho dveře se narozdíl od těch v Lamborghini nevyklápí dopředu, otevírají se vzhůru.. Avšak oproti podobným dveřím u Mercedesu SLS, Ferrari LaFerrari či Pagani Huayra s sebou neberou i kus střechy. Výsledkem tak není velký nástupní otvor, ale průlez, nad kterým ještě dveře ve výšce pasu dospělého člověka vytvoří stříšku, pod kterou je třeba se protáhnout, než se vůbec můžete začít soukat do interiéru.\nDo BMW i8 je možné nastoupit i se zachováním jakési úrovně elegance, viděl jsem to. Ale snadné to není. Po čtyřech se do i8 nastupuje snáz.\nLancia Aurelia | Volant pro spolujezdce\nPoslední dnešní podivností bude opět volant. Tentokrát jde o volant v italské Lancii. A volant tu skutečně narozdíl od onoho Saabu je. Je poměrně konvenční, kulatý a velký. Jen jedna podivnost tu je – je vpravo. Jaká podivnost, Hamster snad ještě nikdy neviděl auto s pravostranným řízením? Jenže pozor, tohle auto nebylo stavěno pro provoz na druhé straně komunikace, v Itálii se jezdilo vpravo. Aurelia přesto sjížděla z výrobní linky s volantem před spolujezdcem. Později jste si mohli u prodejce Lancie zvolit, na kterou stranu chcete volant přišroubovat.\nNa počátku padesátých let, kdy Aurelia vznikla, nebyla infrastruktura Itálie právě dokonalá. Cesty byly špatné, často jen prašné, do toho se přidával smog vytvořený překotnou industrializací země. A tak, přestože to u tak krásného a výkonného sportovního vozu, jakým byla Aurelia ve verzi Spider, může být podivné, důležitější, než dobrý výhled pro předjíždění, byl podle konstruktérů vozu co nejlepší výhled na krajnici. Když se to vezme do důsledků, i v Lancii – podobně jako později u onoho Saabu – musel volant ustoupit ve jménu bezpečnosti.\nPozději, jak u bylo řečeno, se volant nejprve na přání, nakonec však natrvalo usadil na levé straně kabiny. Stav silnic i ovzduší se zlepšil, motory posílily, provoz zhoustl a předjíždění se patrně stalo důležitějším než křečovité držení se krajnice. Volant vpravo tak v Lanciích zůstává jen jednou z podivností, které automobilový svět zkusil, aby je právem zase opustil.\nToto byl výběr pěti podivností podle Autíčkáře. Napadají vás další? Podělte se o ně s námi v diskusi pod článkem!\n02. ledna 2018, 17:48\nMyslím že s XL1 je to stejně jako s Veyronem (ironicky), prostě si chtěli dokázat (považuje se za jednu z vizí Ferdinanda Piëcha), že dokážou vyrobit auto se spotřebou "1l/100km".\n03. ledna 2018, 20:04\nJo tak ten je bombovej :D\n02. ledna 2018, 18:52\nchybí mi tu zmínka o téhle legendě :-)\n02. ledna 2018, 20:31\nCo to je? Variace na FAB1?\n02. ledna 2018, 21:44\nníže zmíněný panther six\n02. ledna 2018, 20:27\nZ1 a vstupní otvor neotvor. To byla zřejmě inspirace pro Opel Speedster. Sice konvenční dveře, ale v nich schovaný tak masivní práh, že jsem z toho s nandanou střechou nevystoupil. Pravda, byl jsem již poznamenán pár hodně ostrými km na místě spolujezdce a celý tělo mě dost bolelo.\n02. ledna 2018, 21:32\nJeště třeba Panter six s maximálkou 320, a Covini dělal i kabriolet\na šest kol, byť na druhém konci, měl i rolls royce ( je v českých rukách ), nebo porsche ( v tomto případě 928 PickUp )\n28. ledna 2018, 13:31\nJeště troška 6-ti kolových nesmyslů :-D\n28. ledna 2018, 13:33\nTohle mělo navíc dva motory a dvě, byť spřažené, převodovky\n02. ledna 2018, 23:39\nTeď jsem si vzpomněl, naprostý konstruktérský fail, který naprosto postrádá logiku(nebo tomu jen nerozumím) Řazení, kde jde zaměnit 1 za R. To je šílený. Ještě ok, když je to přes pojistku, ale to koncernový zatlačení... Už 2x jsem dostal ránu od auta přede mnou na semaforech. Jednou opravdu velkou, chlapík pospíchal a šlápnul na to. No a mě se to už taky párkrát stalo :-/ zatím bez kolize. Ano, někdy to vyžaduje více síly a možnost omylu je malá, ale už jsem zažil i několik převodovek, kde to šlo zaměnit opravdu snadno. Horší to je už jen v ARO10. Tam je zpátečka doleva a dozadu, tedy vedle 2. A ve spojení s ukázkou rumunské preciznosti se mi vickrat stalo... Za 1- plnej, za 2- plnej#@$& kuwa, to byla zpátečka. Normálně tam západně a dokud je sešlápnutá spojka, nejde to poznat. Cloveka to naučilo nechat tu dvojku nejdřív klouznout na spojce. Tohle je ještě větší úlet než 1a zpátečka na jedné pozici.\n03. ledna 2018, 09:17\nS tím Arem jsem taky něco najezdil. Ta zpátečka byla dost do boku, tak se mi ji při řazení nahoru nikdy dát nepovedlo, ale při podřazení párkrát jo. Na druhou stranu Populár měl zpátečku přímo místo jedničky, holt je potřeba si na to zvyknout.\n03. ledna 2018, 09:46\nU staršího bavoráku s vyžižlanou řadičkou stačí z neutrálu trochu razantněji zvolit jedničku a může se stát, že skončíš ve zpátečce. Tomu člověku, proti kterému se tenkrát můj krám se zvednutou zádí ve frontě rozjel, jsem teda moc nezáviděl... taky jsem spěchal :D\n03. ledna 2018, 10:46\nTak já měl to ARO už dost punkový. Taky co chtít ta 8.000,-Kč :-) Stačilo otevřít dveře a klesla celá střecha-totál uhnilý B sloupky, větrání skrz podlahu, vytrženej přední diferák, prasklý a rozlaminovaný čelní okno... Ale srandy s tím bylo hafo, zvlášť na těch gumách. Měl jsem ho jen na tahání dříví z lesa a když jsem ho moc naložil, tak se do kopce na redukci stavělo na zadní. No nakonec z toho vzešla má záliba v ježdění po cestách necestách.\n03. ledna 2018, 20:21\nto je o zvyku, ale taky je mi to nepříjemný.Jsem na to opatrnej, ikdyž rychle přeřazuju, jináč na tom snad nemůže být nic špatnýho.Problém mám, a to je čistě můj problém z nezvyku, u fordího čtyřkvaltu z Granady, kde je celý Háčko posunutý doprava, takže jednička jde do trojky, dvojka do čtverky, trojka je pětka a čtverka zase šestka.A zpátečka je kde?Tam, kde bejvá jednička a bez pojistky....div jsem s ní nenaboural, protože řazení má už velkou vůli a do toho ten nezvyk....\nPojistku maj třeba starý fordí převodovky v Sierrach, tam byl kroužek nebo u starejch Merglů se to tahá nahoru.To tlačení u VW je teda vážně na hovno....\ntřeba Sprinter má zpátečku taky vedle dvojky.Nějaký sporotvní mergly a bawky měli zase jedničku na místě dvojky, byl to myslím Getrag a údajně to bylo proto tak, že se prý řadilo rychlejc....\n03. ledna 2018, 20:51\nMatěj: tomu "startu" jsem se v práci musel smát nahlas :-D živě si to dokážu představit, jednou už se mi to povedlo taky, jen jsem naštěstí nespěchal :-D\nTak ten kdo tvrdí, že se mu to nestalo, tak tomu se to stává dodnes :-D\nTaky jsem toho mraky najezdil v Nissanu Trade. Místo 1 zpátečka, místo 2 jednička. Ale tam se rozjíždějí až na 2 na místě 3. Zrada pak byla když vypadla šaltka z přepákování. To pak byla šaltka o 15 cm níž a všechno opačně. Tedy to co bylo vepředu bylo rázem vzadu. Na obranu tohoto vozu však musím říct, že na tacháči už mělo 300tkm, protože číselník na miliony tam už nebyl. Většina lidí řízení tohoto zvířete nezvládala, a tak jsem neustále opravoval zadní lampy a hrazdu, nebo přední nárazník.\n02. ledna 2018, 23:54\nPrča je, že ty Tyrrelly P34 byly hlavně ve své první sezoně (1976) fakt úspěšné. Jody Scheckter s ním dokázal vyhrát ve Švédsku a pětkrát skončit na bedně, totéž Patrick Depailler. Suma sumárum 3. místo v Poháru konstruktérů...\n03. ledna 2018, 19:06\nMě hned ze startu napadl sen český rodiny.Škoda Octavia 1. generace 1.6 55kw a SDI s obrácenou spojkou.Prazvláštní systém.Každá mince má dvě strany, ale tohle prostě v moderních autech proti přírodě.Na klice není setrvačník, ale přítlačák, lamela a setrvák, ložisko je na druhý straně uvnitř převodovky...Ideál pro ty, co stojijou celou červenou a půl zelený na spojce..:D\nDál mě napadaj auta jako Isseta, Velorex, Matra bagheera atd....\n04. ledna 2018, 17:32\nTrochu mi tu chybí nějaká kreace Rinspeedu..i když těch bylo tolik, že by to vydalo min. na jeden celý článek...tak třeba inspirace? :)\n13. ledna 2018, 17:21\nTak jsem si vzpomněl ještě na jednu naprostou šílenost - nejdelší auto světa s bazénem a heliportem\nsmutné jsou fotky ze současnosti, tohle si nezaslouží


Soběslav - Roudná - Planá nad Lužnicí - Lom - Hýlačka - Tábor - Měšice - Dlouhá Lhota - Myslkovice - Soběslav\nZačíná předposlední den naší dovolené na Třeboňsku a jelikož máme okolí už celkem projeté, opět se budeme přesouvat autem. Dnešní volba padla na město Soběslav, kde zaparkujeme a pojedeme se projet do Tábora. Ráno probíhá klasický rituál – snídaně, sbalení nejnutnějších věcí, naložení kol na auto a můžeme vyrazit. V Soběslavi parkuji auto u místního hřbitova a hodiny ukazují přesnou desátou hodinu. I dneska budeme mít letní počasí a pořádně se zapotíme.\nVyjíždíme za město a dostáváme se k řece Lužnici. Odtud prudce a krátce vystoupáme a ocitáme se na lesní cestě. Tady se nám jede pohodově, kecáme a zanedlouho nás vítá obec Roudná. Tou se musíme celou prokousat a vyjíždíme na silnici. Nad námi máme železniční trať a tento asi kilometrový úsek je hrozně nezajímavý. Ale pak odbočujeme opět na lesní cestu, noříme se do stínu lesa a už se zase jede parádně.\nDokonce projíždíme kolem krásné pískovny, kterou si několikrát fotím. Hned za ní míjíme několik chatiček na břehu klidné Lužnice. Shodujeme se, že tady musí být rybářů ráj. Pak už podjíždíme hlavní tah a ocitáme se na břehu rybníka Hejtman a to znamená, že jsme na okraji Strkova. Nastoupáme mezi domy a zastavujeme se na křižovatce v místní hospůdce na občerstvení. Sice už podávají menu, ale my si dáváme jen pivko, protože oběd chceme dát až v Táboře.\nPo krátké pauze se jedeme podívat k nedalekému zámku a poté sjíždíme do nedaleké Plané nad Lužnicí. V tomto městě nás čeká zajímavý průjezd nízkým tunelem pod železniční tratí, přejíždíme řeku Lužnici a za městem začínáme poměrně citelně stoupat. Jedeme po hlavní silnici a máme namířeno do Zhoře u Tábora a následného Lomu. Tady odbočujeme vlevo a míříme směrem na Větrovy. Cesta se nám pořád zvedá a dostáváme se v obci do nadmořské výšky 515 mnm.\nV této obci máme jeden z našich dnešních cílů a tou je rozhledna Hýlačka. Ta je moderní, nová a kovové konstrukce. Sranda je, že zde potkáváme dvě postarší turistky, dáváme se s nimi do řeči a zjišťujeme, že to jsou z Ostravy. Vyšlapeme si schody nahoru a kocháme se pohledem do krajiny a na město Tábor, které leží nedaleko pod námi. Můj foťák je opět v pohotovosti a na rozhledně si dokonce uděláme několik společných fotek.\nPak už zase nasedáme na kola a sjíždíme asi 3 kilometry k řece Lužnici a ocitáme se v Táboře. I tady si dělám několik fotek, je odtud zajímavý pohled na část města. Projedeme kolem řeky a pak nás čeká docela slušná makačka do centra Tábora. Tam se ale bezproblémově dostáváme a už obdivujeme náměstí včetně sochy Jana Žižky. V první řadě jdeme najít nějakou restauraci, protože už máme pořádný hlad. Opět se výborně najíme, objednali jsme si totiž candáta.\nKola si uschováváme v místním infocentru, protože se chceme jít podívat v Táboře do podzemí, ale jelikož máme ještě hodně času do další prohlídky, jdeme si vystoupat na kostelní věž. Cestou musíme podlézt kostelní zvon a pak se už kocháme pohledem na Tábor z výše. Uděláme několik fotek a vracíme se zpátky. Je 14:53 a když se po deseti minutách nic neděje, jdu se zeptat do pokladny. K našemu zklamání už skupina na prohlídku vyrazila. No mají divný pojem o přesnosti času. Nevadí, jdeme si dát ještě kafe a pak budeme pokračovat dále.\nSjíždíme k rybníku Bajgar, kousek jedeme po jeho břehu a pak nás čeká celkem nechutná cesta z města ven. Po asi třech kilometrech přijíždíme do Měšic, kde se nachází zámek a pak už mírně sjíždíme směrem na Turovec. Tady se už jede zase pohodově a provoz na silnici tady skoro není. Projíždíme Turovcem a následnou Dlouhou Lhotou. Chvíli jsme uvažovali, že se pojedeme podívat k hradu Choustník, ale už máme dneska něco v nohách, tak se nám vůbec nechce.\nStoupáme tedy do obce Skopytce a pak přejíždíme do nedalekých Krátošic, kde se nachází další rozhledna. Není sice tak vysoká a krásná jako Hýlačka, přesto je z ní zajímavý výhled. Uděláme několik fotek a já navrhuji, abychom zkusili jet do čtyři kilometry vzdálených Myslkovic po turistické značce. Cesta vypadá jako polní, neměli bychom nikde výrazně stoupat, a tak miláček souhlasí.\nJedeme tedy chvíli mezi poli a poté vjíždíme do lesa. Čeká nás krátký sjezdík, překřižování silnice a další stovky metrů po lesní pěšině. A najednou, kde se vzal, tu se vzal a my stojíme u židovského hřbitova. Řekl bych krásné až mystické místo. Uděláme fotku a po chvilce jsme v Myslkovicích. Tady si ještě obhlédneme zámeček a pak už po hlavní silnici mírně stoupáme do Sedlečka. Odtud nás čeká krásný sjezd až do centra Soběslavi.\nTady ještě stihneme na náměstí infocentrum a také kupujeme pohledy, které posíláme našim rodinám. Zastavíme se v místní hospůdce, prohlédneme si Hlásku a pak už míříme k našemu autu. Nahazujeme kola a vyjíždíme zpátky. Po pár kilometrech se zastavujeme v lákavě vypadajícím motorestu a objednáváme si večeři. Jenže tady se moc dobře nenajíme. No je to tento týden poprvé. Nevadí, přesouváme se na náš penzion do Kolenců a po pořádné sprše si večer vychutnáváme na terase.\nNastoupané metry: 624 m


Ve skanzenu v Krňovicích se při návštěvě vrátíte do dob mlynářů - Deník.cz\nVe skanzenu v Krňovicích se při návštěvě vrátíte do dob mlynářů\nTřebechovice pod Orebem, Krňovice – Podorlický skanzen v Krňovicích letos návštěvníkům poprvé zpřístupní část interiérů obnovené stavby vodního mlýna z Bělče nad Orlicí. Sezona ve skanzenu začne zkraje května.\n„Určitě zpřístupníme mlýnici, kterou ještě dokončujeme a vybavujeme dalšími věcmi. Předpokládám, že zpřístupníme také obytnou místnost v mlýně," řekla Petra Zárubová ze skanzenu.\nV budově vodního mlýna chce skanzen vybudovat expozici mlynářství, včetně funkčního soustrojí na mletí obilí. „V horním patře bychom rádi zpřístupnili byt mlynáře a šalandu, práce ale budou pokračovat postupně," uvedla Zárubová. Šalanda byla místnost, která sloužila k odpočinku, stravování a ubytování námezdních pracovníků a čeledi v mlýnech nebo v pivovarech.\nZ původního mlýna, který byl v roce 1958 vyhlášen kulturní památkou, zůstala hromada sutin, které do skanzenu převezli v roce 2003. V roce 2011 začala rekonstrukce zděných i roubených částí stavby, vloni pokračovalo dokončování interiérů.\nStavba krňovického skanzenu začala v roce 2002, otevřen byl o čtyři roky později. V areálu jsou například roubená škola ze Všestar na Hradecku, špýchary ze Semechnice a Prasku či replika zájezdního hostince Na Špici v Hradci Králové.


eFutsal.cz » Remizovali jsme s Chorvatskem, šance na postup žije\nRemizovali jsme s Chorvatskem, šance na postup žije\nODKAZ NA SESTŘIH - První vystoupení české reprezentace na šampionátu v Belgii dlouho sahalo po úspěchu, nakonec se ale po závěrečné siréně radovali chorvatští hráči. Ti díky brance minutu a půl před koncem uhráli s Čechy remízu 3:3 a výrazně se přiblížili postupu do vyřazovacích bojů. O českém osudu se rozhodne až v nedělním zápase proti Španělům.\nČeští futsalisté vstoupili do klíčového zápasu s Chorvatskem rozpačitě a během úvodních dvou minut si hned připsali tři akumulované fauly. Postupem času se však výkon svěřenců trenéra Neumanna začal zlepšovat, branku Chorvatů zatížili hned několika kvalitními příležitostmi. Po dobré práci Slováčka do šance nahlédl Cupák, jenže jeho přihrávka byla sražena. Na druhé straně si na nedostatek práce nemohl stěžovat ani Gerčák, v největší šanci zneškodnil střelu Babiče.\nNásledně se již poprvé měnilo skóre. Do vedení se dostali čeští futsalisté po skvělé práci prvního střelce naší výpravy na turnaji Jiřího Novotného. Právě k němu se dostal odražený míč, hráč teplické Balticflory udělal dva rychlé kroky a prudkou přízemní ranou ho uklidil do sítě - 0:1! Chorvatský trenér zareagoval na nepříznivý stav oddechovým časem, který postupem času přinesl svoje ovoce.\nVyrovnání přišlo necelých pět minut po vedoucí brance, zaváhání při špatném pokrytí hráčů při rohovém kopu soupeř dokonale využil a radoval se po přesné střele Franka Jelovčiče - 1:1! Vzápětí klesly české ambice znovu o stupínek níže. Po ztrátě míče na půlící čáře Chorvatsko skvěle vymyslelo přečíslení dva na jednoho, na jejímž konci otáčel Dario Marinovič skóre ve prospěch soupeře - 2:1!\nPoločasové vedení Chorvatů příliš dlouho nevydrželo, pouhých třicet vteřin po návratu z kabin totiž Roman Mareš se štěstím propašoval míč za záda jinak bezchybného Jukiče a dal českému týmu další naději - 2:2! Úsměv na tvářích našich reprezentantů zdvojnásobil Michal Belej, který o dvě minuty později využil další přesné Seidlerovy přihrávky a přesnou střelou k tyči nedal Jukičovi žádnou šanci zasáhnout - 2:3!\nVe zbytku zápasu se na palubovce děly bláznivé věci. Chorvati sbírali fauly a žluté karty jako na běžícím pásu, a tak se nikdo nemohl divit, že po šestém nedovoleném zákroku ve 35. minutě nařízena penalta pro český tým. Nejprve ji neproměnil Kovacs, kvůli špatnému vyběhnutí brankáře mohl jeho zaváhání odčinit Seidler, nicméně také on si vylámal zuby na skvělém Jukičovi. Následovala hra Chorvatů bez brankáře, která přinesla svůj účinek 98 vteřin před závěrečnou sirénou.\nUspávací kombinaci narušila křižná přihrávka Jelavčiče, kterou poslal za záda Libora Gerčáka Matija Capar, čímž odšpuntoval ohromnou radost balkánských futsalisté.\nSestřih utkání Chorvatsko - Česká republika najdete zde\nBranky: 13. Jelovčič, 15. Marinovič, 38. Capar - 8. Novotný, 20. R. Mareš, 23. Belej\nChorvatsko: Jukič - Novak, Jelovčič, Marinovič, Šuton - Capar, Grcič, Grbeša, Protega, Matoševič, Duvančič, Pavič, Babič.\nČesko: Gerčák, Žďánský - Cupák, R. Mareš, Rešetár, Slováček - Novotný, Oliva, Frič, Kovacs, Rodek, Seidler, Sláma, Belej.\n31. ledna 2014 - Petr Dejnožka | Foto: Michal Pavlík\nKomentáře na téma: Remizovali jsme s Chorvatskem, šanc ...


Kniha Prodám duši zn. Rychle - Kathleen OReilly | Kniha.cz - slevy až 20 %\nParametryProdám duši zn. Rychle\nZnáte ji jako tu nejúžasnější sloupkařku v tom nejmódnějším časopise ve městě.\nJá jí říkám Lucy. A máme následující dohodu: čím víc jí najdu klientů, tím větší získám odměnu. Ale jenom mezi námi, v poslední době jsem několikrát škobrtla a totálně se zbláznila a začala provádět, věřte mi nebo ne… dobré skutky. Nejdřív ta záchrana dítěte v parku. Potom rande s pohledným, slušným chlapíkem, který ani nebyl známou celebritou. Co dál? Budu se věnovat charitě, nebo co? Vím jen jedno - Lucy se to rozhodně nezamlouvá, ani trošičku. A až to zjistí, pak mi nepomůže ani samo peklo…


Životní úspěch sedmnáctileté Ledecké: V Soči skončila šestá — Snowboarding — ČT sport — Česká televize\nŽivotní úspěch sedmnáctileté Ledecké: V Soči skončila šestá\n14. 2. 2013 15:11, autor: ČT sport aktualizováno 14. 2. 2013 16:02\nSoči - Ester Ledecká skončila na snowboardovém světovém poháru v Soči šestá v paralelním obřím slalomu. Pro sedmnáctiletou reprezentantku to je životní úspěch, ve své premiérové sezoně v SP byla dosud nejlépe jedenáctá před týdnem ve Slovinsku. V dějišti příštích olympijských her vypadla Ledecká ve čtvrtfinále s Němkou Amelií Koberovou, která nakonec obsadila druhé místo. Ve finále prohrála s Rakušankou Marion Kreinerovou.\nČeská snowboardistka startovala v SP popáté v životě a předčila mimo jiné olympijskou vítězku Nicolien Sauerbreijovou z Nizozemska. V průběžném hodnocení disciplíny se tak posunula na 11. příčku. "Závod jsem si znovu skvěle užila, zajela několik dobrých jízd a výsledek byl něčím navíc, s čím jsem nepočítala," radovala se Ledecká, které povinnosti v Soči ještě nekončí. V pátek se zúčastní paralelního slalomu.\nPůvodně přitom Ledecká ve výsledkové listině figurovala až na osmém místě, ale po revizi časů skončila šestá. "Ani pořádně netuším, proč to tak nakonec dopadlo, dozvěděla jsem se to vlastně až na hotelu," řekla Ledecká. "Každé vyšší umístění je ale fajn pro další závody, protože budu dostávat lepší startovní čísla a dostanu se na lepší trať. Je to moc dobře, ale v takové výsledky jsem před sezonou opravdu nedoufala," uvedla.\nMartin Černík: Český snowboarding se ubírá tou správnou cestou, 10. 2. 2013\nSnowboardistka Ledecká dojela v Rogle na skvělém jedenáctém místě, 8. 2. 2013\nSnowboardcrossařka Samková vyhrála v Kanadě poprvé závod SP, 2. 2. 2013\nLedecká kombinuje snowboarding na vrcholné úrovni s alpským lyžováním, ale do olympiády v Soči bude klást větší důraz na 'prkno'. Právě kvůli SP v Rusku neodjela na sjezdařské mistrovství světa juniorů, kam byla nominována. "Snažím se, abych mohla závodit ode dneška přesně za rok v Soči také na olympiádě. Rozhodla jsem se, že dám tentokrát přednost snowboardu, a lyžařům jsem se omluvila," vysvětlila Ledecká před odletem do Ruska. Závod mužů v Soči vyhrál Rakušan Andreas Prommegger.\nSvětový pohár ve snowboardingu v Soči - paralelní obří slalom:\nMuži: 1. Prommegger, 2. Walder (oba Rak.), 3. Flander (Slovin.), ...48. Jelínek (ČR).\nPrůběžné pořadí SP (po 3 z 12 závodů): 1. Prommegger 2400 b., 2. Fischnaller (It.) 1790, 3. Mathies (Rak.) 1490, ...50. Šindelář (ČR) 36,1, 54. Jelínek 29,8.\nŽeny: 1. Kreinerová (Rak.), 2. Koberová (Něm.), 3. Lavigneová (Kan.), ...6. Ledecká (ČR).\nPrůběžné pořadí SP (po 3 z 12 závodů): 1. Kreinerová 1690, 2. Tuděgeševová (Rus.) 1500, 3. Calveová (Kan.) 1480, ...11. Ledecká 840.\nVrba: Byl to jeden z našich nejlepších výkonů. Zápas snesl vysoké měřítko vydáno před 51 minutami Vítězství nebylo daleko. Až smolná penalta po zákroku Jana Kovaříka dala soupeři Plzně penaltu, která znamenala srovnání na 2:2. Plzeňský trenér Pavel Vrba označil výkon svých ...\nMourinho: Nedokážu pochopit, že jsme tu hráli na umělém povrchu vydáno před 2 hodinami Liga mistrů a umělý povrch? Podle trenéra Manchesteru United Josého Mourinha velmi nešťastné spojení. Portugalský trenér nebyl s "trávníkem" vůbec spokojený. Po zápase, který jeho ...


Rusko uvedlo, že díru v lodi Sojuz by mohl mít na svědomí psychicky labilní kosmonaut – almanach.cz\nHomeSputnikRusko uvedlo, že díru v lodi Sojuz by…\nRusko uvedlo, že díru v lodi Sojuz by mohl mít na svědomí psychicky labilní kosmonaut\n4. září 2018, 22:37 RSS feedSputnik\nPoslanec dolní komory parlamentu RF a bývalý kosmonaut Maxim Surajev připustil, že díru v kosmické lodi Sojuz na Mezinárodní vesmírné stanici (ISS) mohl způsobit psychicky labilní člen posádky stanice.\n„Všichni jsme jen lidé a všem se nám může zachtít odjet domů, nicméně takový způsob je zcela nevhodný. Pokud to udělal kosmonaut, a vyloučit to nemůžeme, pak je to opravdu špatně,“ prohlásil Surajev.\nPodle poslance se na stanici nachází vše potřebné k vyvrtání díry. Také dodal, že kosmonauti nejsou pod 24 hodinovým dohledem. Zároveň Surajev zdůraznil, že je potřeba počkat, až bude vyšetřování ukončeno.\nDne 30. srpna byl na kosmické lodi Sojuz, která byla zakotvena na ISS, zjištěn únik vzduchu.\nŠéf společnosti Roskosmos Dmitrij Rogozin uvedl, že za možnou příčinu úniku vzduchu může být považováno i úmyslné poškození lodi na oběžné dráze. Podle něj byly na místě poškození objeveny stopy po vrtáku.\nZdroj: Rusko uvedlo, že díru v lodi Sojuz by mohl mít na svědomí psychicky labilní kosmonaut


Jak jsem si začala kojení užívat - Nedokonalé matky\nJak jsem si začala kojení užívat\nKdyž jsem byla ještě těhotná, říkala jsem, že budu kojit maximálně rok. Proč? Protože tak je to přeci „normální“, slyšela jsem to všude okolo, kojit větší děti je přeci divné… Ještě nějakou dobu po narození jsem měla podobný názor, ale naštěstí se to změnilo. Jak jsem si začala kojení užívat? To Vám hned povím! 🙂\nJak už jsem někde psala, tak můj porod nebyl idylka. To jsem si uvědomila až časem zpětně, každopádně to vše ovlivnilo kojení. V nemocnici jsem měla kojit co 3 hodiny, mít Šimonka v zavinovačce a to vše ovlivnilo, že jsem kojení nejdřív nenáviděla. Byla to pro mě jen povinnost, furt jsem se kontrolovala, jestli to dělám správně, jestli máme správnou polohu dle „manuálu“, jestli je správně přisátý, jestli kojím, když má vážně hlad. Teď si říkám, že se obdivuju, že jsem se vážně nezbláznila.\nDělala jsem si to vlastně strašně složité, furt jsem analyzovala a hledala, co by mohlo být špatně místo toho, abych si ty okamžiky užívala. Do toho Šíma docela dost plakal, protože mu vadí kravská bílkovina a vajíčka i jiné potraviny a já to nevěděla. Informace jsem neměla sílu hledat, byla jsem hrozně unavená. Proč? Protože jsem si přes den nechodila skoro lehnout a v noci jsem přendávala první dny do postýlky.\nJak jsem si začala kojení užívat?\nJestli si dobře pamatuji, tak ještě okolo 3 měsíců jsem říkala, že na to kašlu a na půl roce přestávám kojit. Šíma plakal více a více, spal méně a méně a já si připadala jak nejhorší máma, co neví, co její dítě chce. Přišlo mi, že nemůžu nic sníst, že mu vše vadí a vlastně to tak asi i bylo, jen jsem pořádně nevěděla, co přesně vysadit (pokud máte podobné problémy a tápete, doporučuji vysadit potraviny dle mého staršího článku zde).\nNejdůležitější bylo, abych se uklidnila. Abych si začala věřit a nějak se napojila na intuici, která mi první měsíce totálně scházela. Já se bála cokoliv udělat, pokud jsem se na to někoho nezeptala a to jsem se snažila postupně změnit.\nNejvětší zlom nastal, když měl Šimonek už krve ve stolici mnoho a řešení doktorů bylo nasadit na pár dní UM a pak zase kojit. To jsem najednou cítila, že takhle ne, že to není správný. Byl to vlastně paradox, vždyť jsem za chvíli chtěla s kojením seknout, jak jsem si připadala zničeně, ale já začala hledat, našla, řešila.\nZměny byly viditelné skoro hned, Šimonek byl postupně klidnější a klidnější, ale hlavně já. Během chvilky byla krev pryč a já cítila obrovskou úlevu a cítila jsem, že takhle je to správně. Viděla jsem, jak mu to dělá dobře a začalo to nejdůležitější.\nZačni si kojení užívat!\nSnad z minuty na minutu bylo z povinnosti užívání. Snažila jsem se odhazovat mobil a začít vnímat. Začala jsem milovat ten jeho pohled, jak si mě prohlíží. Jak mě hladí po ruce nebo po prsou. Jak z obrovského trápení a pláče, je klid a totální oddanost. Jo, dřív by mi to taky znělo jako hrozně trapný a nechápala jsem to, ale jsem strašně šťastná, že se to zlomilo, protože kojení teď fakt miluju a neřeším, jak je to často. Jednou to skončí a já na to budu ještě strašně ráda vzpomínat, to vím!\nPřestaňte všichni řešit, jak často dítě kojíte. Každé miminko je unikátní, já třeba teď kojím častěji, než když byl menší. Jsou dny, kdy kojím přes den třeba 30x a v noci je u prsa celou dobu, ale taky dny, kdy se připomínám, aby mi ulevil. Většinou to je tak, že když přes den nechce tolik kojit, kojím víc v noci a naopak. Ale to je prostě důležité přijmout jako fakt a netrápit se tím.\nAle jak? Tohle mi nejvíc pomohlo!\nzklidni se, protože to je nejdůležitější (co pomohlo mě najdeš v seriálu Jak zvládnout mateřskou)\nodhoď telefon, knížku nebo vypni televizi a začni vnímat miminko\npřestaň řešit, jak to mají ostatní, ale dělej to tak, jak to vyhovuje tobě a miminku\nnekoukej na hodiny a nepočítej frekvenci kojení\npokud chceš opravdu někde hledat informace, tak na mamila.sk\nnestresovat se polohami a jen vnímat, co zrovna miminko má v oblibě (třeba za chůze, na břiše, vzhůru nohama, v sědě, vleže, ať stojí, u nás se to střídá a manžel tomu říká kojící kamasutra 🙂\npokud máš šátek nebo nosítko, doproučuji se naučit kojit i tam, hodně to zjednoduší všehchny plány, protože můžeš kojit třeba cestou za kamarádkou\npokud jsi nevyspalá, doporučuji v noci spát s miminkem, protože časem se naučíš kojit za polospánku (a jsou období, kdy dítě budíš, ale jde to ruku v ruce s vývojem, ve většině případů to během pár dnů přejde)\nkdyž jsi fakt unavená a na dně, opakuj si benefity kojení, které vnímáš ty (zdravotní hledisko, ideální mix pro něj, skvělý pomocník při nemocech, útěcha, nemusíš nic chystat, jídlo vždy u sebe, ideální teplota a je to levný :-D)\nkojení není jen o jídle, ale i o kontaktu, jako ty potřebuješ, aby tě manžel nebo přítel objímal a líbal, miminko potřebuje kojit – je to pro něj pocit bezpečí, protože ty jsi jeho největší jistota\nřekla bych, že jsem kontaktní a respektující rodič a tím pádem je pro mě teď přirozené kojit do té doby, co bude Šimonek chtít, do samoodstavu, ráda ho budu kojit do dvou, do třech, nebo i dýl, chci mu poskytnout tu jistotu a bezpečí, která spoustě z nás i v dospělém životě chybí…\nA jak jste to měly vy? Co nejvíce pomohlo vám?\nKvěten 25, 2017 (7:20 am)\nJá jsem si říkala v těhotenství to samé. Rok a konec. Ale když jsem viděla jak se mu po kojení vždy zlepšila nálada a jak byl spokojený, řekla jsem si že budu kojit déle, když bude chtít. Pár dní před prvním rokem najednou nechtěl, ráno jsme se vzbudili, on si cucnul, otočil se a šel si hrát. Večer jsem mu nabízela, on na mě chvíli koukal, šťouchnul do mě a šel pryč. 😀 Byla jsem v šoku jak si to takhle sám zařídil.


Národ husitů a sirotci • RESPEKT\nStrach má mnoho podob, jedna z nich ale Česko v poslední době provází obzvlášť vytrvale. Má kulatý obličej, krátký sestřih, nosí sako a disponuje funkcí v sociálnědemokratické straně. Jmenuje se Jan Hamáček a už nějaký čas nás z titulu ministra vnitra přesvědčuje, že se máme bát skupinky dětí, o jejichž převezení z přeplněných uprchlických táborů v Řecku do české péče nás prosí řecká vláda. Podle Hamáčka se jich máme bát tak moc, že kvůli tomu musíme zapomenout na dobré vychování nabádající nás pomáhat bezmocným lidem v nouzi. Jan Hamáček ale na téhle kazatelně není sám. Tón tady udává vrchní strašpytel Andrej Babiš, který po různých výmluvách, proč ty malé nebezpečné bytosti z řeckých táborů nemůžeme přijmout, začal říkat, že on coby český premiér má pomáhat českým, a ne nějakým cizím dětem – jako by se obě pomoci vylučovaly.\nPřipusťme, že migrační politika je citlivá věc a každé, i nepatrné otevření hranic směrem do problémových regionů je spojeno s určitými riziky. Jenže velké věci, jako je pomoc v nouzi, bývají vždy spojené s určitým krokem do neznáma, a tedy určitým rizikem, pokud jej budeme chtít jako takové vidět. Odměnou bývá dobrý pocit z pomoci potřebným a zdravé sebevědomí, které soucitnému společenství dává sílu přečkat, vyskytnou-li se, budoucí potíže. Česko však pod vedením Babiše a Hamáčka teď peláší opačným směrem – do ustrašenosti, hlouposti a směšnosti.\nPomáhat nebude nikdo\nPokud bychom chtěli zkoumat proměnu české společnosti v posledních…\nČSSD Jan Hamáček Uprchlíci Uprchlické tábory


Lesní mateřská škola Mraveneček\nROZVOJ CELKOVÝCH KOMPETENCÍ DÍTĚTE\nTvořivost - vnitřní motivace - prožitkové učení\nLesní mateřská škola Mraveneček zajišťuje povinné předškolní vzdělávání pro děti v posledním roce před nástupem do školy.\nPředškolní příprava spočívá v harmonickém rozvoji celkových kompetencí dítěte. Kompetence (schopnosti) jsou souborem dovedností, vědomostí a postojů. Jedná se o dovednosti pro život. Lesní školky takový rozvoj dítěte podporují. Rozvíjíme jednotlivé kompetence prostřednictvím činností, které vychází z kontaktu s přírodou. Cílem je udržovat rovnováhu, podporovat pomaleji se rozvíjející dovednosti namísto jednostranného talentu.\nDětský svět je plný smysluplných her, v němž se buduje nejen pevný základ vzdělanosti každého dítěte, nýbrž také zodpovědná svobodná osobnost. Možnost hrát si by měla být samozřejmostí pro každé dítě. Co je tak úžasného na honičce, na schovávané anebo na slepé bábě? Proč se do nich dokážou děti cele ponořit? Proč si dospělí neumějí už hrát jako děti? Nejnápadnějším znakem dětského hraní je radostný pohyb. K poznání se děti přirozeně dostávají prostřednictvím nejrůznějších činností a her, při nichž je patrná plná pozornost. Co vše se mohou děti naučit u potoka při budování hráze či stavění mlýnků? Nejsou zde vlastně skryty základy fyziky?\nPohyb venku přirozeně rozvíjí hrubou motoriku, prací s přírodními materiály a činnostmi spojenými s praktickým životem se rozvíjí motorika jemná. Pečujeme o rozvoj lidských vztahů a sociálních dovedností. Veškeré činnosti, které jsou náplní školkových dní, přispívají k harmonickému rozvoji dítěte.\nPokroky dětí spolu s nimi zaznamenáváme do knihy Obraz mé cesty, mého vývoje, kde se s každou dovedností rozzáří jeden sluneční paprsek.\nJe třeba mít na zřeteli, že vývoj každého dítěte je velmi individuální. Tempo rozvoje vzhledem k jednotlivým oblastem je u různých dětí odlišné. Většinu z oblastí děti rozvíjí zcela přirozeně, prostřednictvím her, poznávání a komunikace. Dobré zvládnutí některých oblastí, například Interpersonálních kompetencí, jsou velkou výzvou i pro mnoho dospělých. Dáváme dětem základ těchto dovedností, které budou dále rozvíjet během celého života.\nDěti jsou vnímavé a citlivé bytosti, které se naučí vše, co potřebují, v ten nejlepší čas.\n© LESNÍ KLUB MRAVENEČEK 2016. Všechna práva vyhrazena.\nProfesionální prezentace navrhuje a vytváří REKLAMNÍPORADCE®\nGDPR - Zpracování osobních údajů.