Jiří Přibáň: Řecko a EU – výjimečný stav - Novinky.cz\nNovinky.czKulturaSALONJiří Přibáň: Řecko a EU – výjimečný stav\n13. července 2015, demonstranti před řeckým parlamentem Foto: ZUMA/Nikolas Georgiou, ČTK\nJiří Přibáň: Řecko a EU – výjimečný stav\n29. 7. 2015, 10:00\nKrisis znamená v antické řečtině soudní rozsudek, ale také okamžik rozhodnutí, kdy lékař musí z vývoje nemoci rozpoznat, zda pacient přežije, a podle toho jednat. Kromě právního nebo lékařského významu má krisis také teologický význam Posledního soudu, na kterém Bůh oddělí všechny, kdo budou spaseni, od těch, kdo budou věčně zatraceni. Ve všech těchto případech se jedná o okamžik rozhodnutí, které má zcela zásadní důsledky pro všechny zúčastněné.\nAni v divadelních tragédiích není krize nějaký stav, ale okamžik, v němž vnitřní napětí a konflikt dosáhnou takové intenzity, že musí dojít k radikálnímu zvratu děje.\nV tomto slova smyslu řecko-evropská ekonomická a sociální krize stále ještě není krizí, ale naopak děsivým čekáním na radikální rozhodnutí, které jedna i druhá strana neustále odkládá. Nikdo nechce riskovat totální kolaps a všichni si uvědomují, že i případné vystoupení Řecka z eurozóny, ať dočasné, nebo trvalé, by vedlo k dalším krizím nepředvídatelných rozměrů i následků. Současné volání obou stran „k rozumu“ tak prodlužuje dnešní evropskou stasis – nehybnost vyvolanou vzájemnou silou i slabostí evropských i řeckých vyjednavačů.\nTváří v tvář takové situaci nezbývá než se ptát, jaká příští krisis může být výsledkem současné stasis a k jakému rozumu to obě strany vyjednávání o řeckém dluhu a ekonomických reformách mají dojít.\nSledovat vývoj řecké ekonomické krize se na začátku léta stalo stejně úmorné a nesnesitelné jako vlna veder, která zasáhla evropský kontinent. Vše jako kdyby bylo již řečeno, ale přesto nejsme o nic moudřejší. Každý summit vypadá jako osudový, definitivní a rozhodující, ale jedinou jistotou je nakonec jen to, že se v blízké budoucnosti uskuteční další podobný.\nSoučasnou situaci v EU lze bez přehánění označit za výjimečný stav, a to v ekonomickém, politickém i širším intelektuálním smyslu. Není to klasický obraz výjimečného stavu podle politologických příruček, ve kterém právní procedury ustupují hrubé politické vůli a ve společnosti vládne strach, armáda a diktátor. V obecném slova smyslu je totiž výjimečným stavem každá situace, pro jejíž řešení nemáme předem stanovená pravidla a která nás přes to nutí přijmout konkrétní rozhodnutí. Teprve čas ukáže, jestli se jednalo o rozhodnutí správné, nebo špatné.\nOd svého založení Maastrichtskou smlouvou v roce 1992 se EU snažila budovat vlastní identitu jako společenství, ve kterém vládne právo. To však vzalo za své v okamžiku, když Francie a Německo v roce 2003 skončily s více než tříprocentním rozpočtovým schodkem. Všech patnáct ministrů financí EU tehdy hlasovalo proti pokutě za porušení pravidel Paktu stability a růstu a předsedovi Evropské komise Romanovi Prodimu němečtí a francouzští kolegové poradili, aby zmlknul.\nNamísto společné Evropy pod vládou práva vznikla jedna Unie pro velké a mocné a druhá Unie pro malé a slabé. Paradox, kdy v jedné Unii existují dvojí pravidla, vysvětluje i dnešní kritickou situaci, ve které pro změnu velké a silné Německo diktuje malým a slabým ekonomikám jižního křídla, jak musí bezpodmínečně splnit všechny smluvené podmínky a drasticky snížit životní úroveň svých obyvatel, včetně sociální péče.\nAni současný výjimečný stav v EU ovšem netrvá pár měsíců od nástupu řecké radikálně levicové Syrizy k moci, ale již několik let, a to přinejmenším od konce roku 2011, kdy předseda Evropské centrální banky Mario Draghi vyzval evropské politické vůdce k vytvoření fiskální unie a současně prohlásil, že jeho banka udělá pro záchranu jednotné měny vše, co bude nutné. V živé paměti všech demokratů zůstává bezprecedentní nátlak evropských, německých a francouzských politiků, po němž v Itálii odstoupila vláda Silvia Berlusconiho, i neúspěšný pokus tehdejšího řeckého premiéra Papandrea vyhlásit referendum o ekonomických úsporách nadiktovaných z Bruselu a Frankfurtu, po kterém byl donucen rezignovat.\nV následujících letech se EU transformovala ve faktickou dluhovou unii, přestože její vytvoření Lisabonská smlouva zakazuje. Právníci nad počínáním finančníků nevěřícně kroutili hlavami, ekonomové si oddechli, recese byla zažehnána, a politici se tvářili, že mají vše pod kontrolou a Evropa z této krize vyjde silnější a stabilnější než kdykoli jindy. Otevřené zasahování EU do řeckých voleb a nedávného referenda je tak jen logickým pokračováním celého procesu, v němž má stabilita eura přednost před politickou stabilitou a demokratickým rozhodováním v jednotlivých zemích Unie.\nExtrémní politika vyvolává extrémní reakce. Tsiprasova vláda není radikální silou ohrožující EU, ale naopak jejím dítětem, které používá stejně extrémní slovník a brutální praktiky jako jeho protivníci v evropských institucích a ostatních členských státech Unie.\nKdo s nadějí vzhlížel k řeckým volbám a myslel si, že Tsiprasova Syriza může vytvořit demokratickou alternativu proti ekonomickému diktátu úspor, musel rychle vystřízlivět hned v prvních dnech po nástupu tohoto radikálního uskupení k moci. Namísto vlády národní jednoty s širokým mandátem pro vyjednávání s evropskými institucemi přišla koalice s fašizujícími Nezávislými Řeky, podle nichž v Evropě vládnoucí nacisté, imigranti a homosexuálové nemají v jejich zemi co dělat a za všechno samozřejmě, jako už tolikrát v evropských a světových dějinách, může židovský kapitál.\nNamísto úsilí o celospolečenský konsenzus ve snaze legitimizovat v rámci eurozóny řecké požadavky nastoupila strategie totální delegitimizace a konfrontace s domácími i evropskými protivníky. Od samého počátku vládnutí tak politici koaliční vlády Syrizy a Nezávislých Řeků postavili vlastní program ne jako otázku sociální solidarity Evropanů, ale jako xenofobní varování před Němci, kteří nezaplatili válečné reparace nebo zapomínají, že i jim byl dluh v roce 1953 odpuštěn. Tsipras a další se nad rámec ideologických floskulí nikdy příliš nenamáhali vysvětlit nejen německým učitelům, ale ani lotyšským rolníkům nebo slovenským montérům, proč mají jejich vlády Řecko během pěti let potřetí oddlužit. Nelze se tedy divit, že řecká výbojná rétorika šermující lidovým hněvem vyvolává i ve věřitelských zemích demokratický odpor.\nJen tato směsice diletantství a cynismu také vysvětluje postup premiéra Tsiprase, který teatrálně uspořádal během několika dní a v rozporu se všemi zvyklostmi demokratické rozpravy referendum jen proto, aby za dalších pár dní jeho výsledek zcela popřel novou kabinetní politikou úspor. Ani hlas lidu nebyl dostatečně extrémním varováním před přijetím extrémních hospodářských podmínek, a tak se stal jen součástí kakofonie současného politického chaosu.\nVýjimečný stav dnešní Evropy si žádá i výjimečné obraty ve filosofické argumentaci, a to i mezi zapálenými stoupenci evropského federalismu. Již v roce 2010 v reakci na tehdejší globální finanční a evropskou dluhovou krizi poskytl Jürgen Habermas zcela zásadní rozhovor Financial Times, v němž zkritizoval kancléřku Merkelovou a ostatní evropské politiky za nacionální krátkozrakost a neschopnost vyřešit zadlužení jednotlivých evropských států na základě principu evropské solidarity tak, aby se současně posílily pravomoci evropských institucí i jejich demokratická legitimita.\nHabermas od té doby hájí myšlenku evropské kontroly národních rozpočtů, kterou by ovšem namísto Evropské komise měl koordinovat a celkově schvalovat Evropský parlament. Eurozóna si podle něj vyžaduje další politickou integraci a omezení národních pravomocí v hospodářské politice. Tento deficit demokratické legitimity na národní úrovni má být kompenzován nejen celkovou hospodářskou stabilitou eurozóny, ale také posílením parlamentarismu ve formě spolupráce mezi národními parlamenty a Evropským parlamentem. Důsledkem Habermasovy kritiky německé i evropské politiky, která upřednostňuje investory a kapitál před občany a demokracií, tak má být další oslabení národního státu a přenesení rozhodovacích pravomocí na evropské instituce, jejichž demokratická legitimita je ovšem mnohem slabší a převážně zprostředkovaná přes demokratické procedury členských států Unie.\nKdo zná Habermasův intelektuální vývoj, ten vidí doslova šokující obrat v jeho filosofické a politické argumentaci. V roce 1962 třiatřicetiletý Habermas publikoval habilitační spis Strukturální přeměna veřejnosti, který již obsahoval jednu z ústředních myšlenek jeho politické filosofie, podle které pozdně kapitalistická společnost i její forma zastupitelské demokracie zažívají systémovou krizi legitimity. Tu lze podle Habermase překonat jen radikální demokratizací veřejné sféry založené na svobodné rozpravě a rozumném uznání obecných argumentů, a obnovit tak ztracenou vazbu člověka k autentickému světu života a současně svázat rozpínavou racionalitu ekonomického, politického nebo právního systému.\nProti systémovému rozumu Habermas v posledních třech desetiletích stavěl diskurzivní etiku založenou na svobodné a rovné občanské rozpravě a pravidlech tzv. komunikativního rozumu. S vypuknutím evropské dluhové krize však dospěl k obratu a nyní požaduje, aby profesionální politici a ekonomové rozhodovali tak, že se prostřednictvím systémové racionality hospodářství a evropských politických institucí nakonec dospěje i k vytvoření evropské solidarity, občanské společnosti a demokratické veřejné sféry.\nAle co když se taková solidarita nevytvoří? Neskončíme potom v situaci evropské diktatury, kterou budou občané členských zemí nenávidět ještě víc než nyní?! Demokratizace dluhu nevyřeší jeho dopad na občany v jednotlivých zemích Unie. Podobně nevyřeší ani hospodářské asymetrie, které zavedení společné měny způsobilo a v jehož důsledku státy jako Francie nebo Německo mohly fakticky uplatňovat dumpingovou politiku na své výrobky, zatímco vlády v jiných zemích především jižního křídla eurozóny roztáčely snadnou, ale z dlouhodobého hlediska destruktivní politiku zadlužení, aby si jejich občané s pocitem rychle rostoucího blahobytu mohli tyto výrobky kupovat.\nSpíš než další evropeizaci a oslabování národních demokracií si v současné situaci musíme položit otázku, jak Evropa vlastně sama sobě vládne a jak její vládnutí, tzv. governance, zasahuje do politického života občanů EU.\nMarkýz de Condorcet, jeden z představitelů francouzského osvícenství, již před dvěma sty padesáti lety tvrdil, že novou vládnoucí třídu moderního věku Rozumu budou tvořit ti, kdo ovládají umění kalkulace a vyznají se v ekonomických vědách, průmyslové organizaci i státní správě. Novým politickým suverénem se měl stát tzv. kalkulemus, což měla být metoda vládnutí založená na ziskovosti, statistice, systémové analýze, organizačních technikách a expertizách. Na místa monarchů s jejich úřednictvem měli přijít nezávislí experti schopní rozhodovat bez ohledu na osobní a skupinové zájmy.\nTento názor převzal i Condorcetův žák Saint-Simon, podle něhož vědci a průmyslníci tvoří produktivní třídy nové industriální společnosti, které přebírají moc od starých „metafyzických“ profesí – právníků a politiků z povolání. Politická vláda se podle Saint-Simona a dalších má proměnit na vědecky řízenou samosprávu společnosti. Politický rozum měl být vystřídán manažerským rozumem, který údajně dokáže racionálně zorganizovat život společnosti a uspokojit lidské potřeby mnohem lépe než jakákoli forma politické vlády včetně demokracie.\nNěmecký sociolog Max Weber sice považoval byrokratizaci za nevyhnutelný důsledek modernizace společnosti, ale současně se v této souvislosti zmiňoval o „novém nevolnictví“ a „benevolentním feudalismu“, který se může z takové byrokraticky racionální vlády vyvinout. Moderní racionalizace paradoxně zvyšuje antagonismy mezi různými hodnotovými systémy, takže se univerzální vláda rozumu nakonec rozpadá a přichází doba nového polytheismu. A Weber tento popis kulturních protikladů modernity uzavírá nietzscheovsky laděnou představou „posledních lidí“, jimiž budou „specialisté bez ducha, senzualisté bez srdce“.\nDnešní Evropa žije v Condorcetově stínu a pod diktátem kalkulemu Weberových či Nietzschových posledních lidí – specialistů! Podíváme-li se na původ a příčiny dnešní řecko-evropské stasis, vidíme, že v ní ani zdaleka nejde jen o politickou korupci v jedné středně velké evropské zemi, jejíž ekonomika je dysfunkční a stát doposud fungoval na klientelistickém, a ne demokratickém základě. Mnohem víc v ní jde o celkový způsob, jakým se formovala moderní evropská společnost s jejím hospodářstvím a politikou založenou na představě racionality, předvídatelnosti a kalkulovatelnosti všech společenských rizik, nákladů a zisků.\nSoučasná kritická situace je tak přímým důsledkem jedné velké tradice evropského vládnutí, jejíchž iluzí a předsudků je třeba se zbavit a oddělit je přesně tak, jako to v okamžiku krisis musí učinit soudce nebo lékař, aby se mohl správně rozhodnout a zachránit buď život pacienta, nebo čest a majetek spravedlivého člověka.\nFrancouzský filosof Michel Foucault v této souvislosti tvrdil, že povahu a produktivní schopnost moci nepoznáme v jejím centru, ale naopak na periférii, kde se projevuje obnaženě a v extrémních formách. Pro pochopení dnešní moci v EU proto nemá smysl studovat závěry evropských summitů, parlamentní deklarace nebo rozhodovací praktiky Evropské komise, tzv. komitologii. Naopak je třeba sledovat, jak se diktovaná politika úspor projevuje v řeckých vesnicích, kde lidé musejí pořádat sbírky na základní ošetření pro vlastní děti. Je třeba analyzovat, jak portugalské nebo španělské školy v důsledku politiky úspor diktované eurozónou nemohou zaplatit učitele, nebo jak dnes přežívají důchodci a azylanti v Itálii nebo Bulharsku.\nParadox dnešní řecko-evropské situace spočívá v představě, že se dluhu lze zbavit demokratickým hlasováním ve volbách, ne-li dokonce v referendu popisovaném jako hrdinský vzdor lidu proti cizí nadvládě a útlaku.\n„Nešťastná země, která potřebuje hrdiny“ – říká jedna z postav Brechtova Života Galileiho. Podle projevů řeckých politiků, z nichž většina se paradoxně hlásí k marxismu stejně jako Bertolt Brecht, by se zdálo, že není na světě nešťastnější země než dnešní Řecko. Je však na takový nacionálněpolitický retroheroismus ta správná doba? Proč zašla řecká koaliční vláda v delegitimizační strategii tak daleko, že se od jejího postupu distancovali i jinak ideologicky spříznění vůdci španělských Podemos a velký zastánce řeckých požadavků Joschka Fischer označil Tsiprase za politika, který ve své zaslepenosti vede zemi do propasti?!\nBrecht kdysi také poznamenal, že „rozum může zvítězit jen tehdy, když ho budou prosazovat rozumní lidé“. Tu větu je dnes třeba číst mnohem poučeněji než jako klasické marxistické dogma, a to tak, že neexistuje jen jeden absolutní rozum ovládající ekonomiku, politiku, náboženství či vědu. Každá z těchto oblastí se naopak řídí svou vnitřní logikou, které je třeba porozumět, abychom mohli lépe zvládat ekonomické, politické nebo ekologické krize v evropské i globální civilizaci.\nRozumní lidé jsou ti, kdo umějí rozpoznat a uvážlivě zacházet s rozmanitými formami rozumu, jaké nás obklopují v jednotlivých systémech společnosti. Jen takoví lidé dokážou zabránit permanentnímu riziku modernity, že se ocitneme ve spárech specialistů úzkoprse prosazujících jen ta řešení, která jim nabízí jejich specializace. Z takového fanatismu, ať ekonomického, politického, vědeckého, náboženského či jakéhokoli jiného, se koneckonců rodí ona nehybnost nového nevolnictví – stasis, před níž varoval Weber a která spočívá v představě, že specialista je jediný, kdo může legitimně vyřešit každou krisis včetně té, jakou prožíváme v Evropě. V tomto nebezpečném splynutí obou klasických řeckých pojmů, jaké nám diktují ekonomičtí a političtí manažeři a specialisté, je třeba spatřovat nejvyšší ohrožení naší evropské společnosti.\n„Zdravý rozum je spíš vzácný úkaz,“ poznamenává Aldous Huxley v předmluvě ke svému nejslavnějšímu románu Brave New World (krásný nový svět; česky vyšlo pod...


Sáčky do vysavače HOOVER STG 750 Athyss\nPět vrstev sáčku do vysavače HOOVER STG 750 Athyss chrání Vaše zdraví a prodlužuje životnost vysavače.\nNetkaná textilie, ze které je sáček vzor HOOVER STG 750 Athyss vyrobený, je efektivní filtr, který chrání vaši domácnost před prachem a je vyvinuta pro vysávání domácího směsného prachu. Není vhodná pro vysávání popela a brusného jednozrnného prachu, který zaplní filtrační póry sáčku. Nepoužívejte sáčky pro vysávání těchto materiálů, hrozí prasknutí stěny sáčku. Tyto sáčky jsou alternativou k originálnímu výrobku značky HOOVER.


Detektiv na stopě - Ostrov her - Společenské deskové hry a Funko\n/Detektiv na stopě\nStaň se pravým detektivem. Pátrej, šifruj a hledej stopy! Detektiv Na stopě je sada pro profesionální detektivy!\nDěti se pomocí této sady naučí rozlišovat a snímat otisky prstů, odlévat stopy pomocí sádry, pátrat po podezřelých detailech, šifrovat a dešifrovat zprávy, sestavovat pravděpodobné portréty podezřelých osob, zjišťovat správnost bankovek a mnoho dalšího. Vhodné pro děti již od 8 let.\nBio hodiny - minisada\nAkvárium - experimentální sada\nArcheologic kit - Skeleton T-Rex


European Team Ultimate Strongman Championship U105kg očima Petra Pastýříka a Jana Gruszky\nV sobotu 4. května 2019 se v ukrajinské Melitopoli odehrál první velký mezinárodní strongman závod letošního roku pod asociací Ultimate Strongman, což je poměrně nově vzniklá, avšak úspěšně se do popředí deroucí asociace, pořádající klání strongmanů po celém světě.\nEuropean Team Ultimate Strongman Championship U105kg, jak byl závod nazván, byl tentokrát konstruován jako závod strongman dvojic, kdy asociace celkem šesti států Evropy vyslaly do pomyslného boje dva nominované strongmany střední váhy, v našem případě Petra Pastýříka a Jana Gruszku.\nOba pánové jsou již ostřílenými závodníky týmových klání a na podobných závodech byli několikrát, věděli tedy, co je bude čekat. Vážení den před závodem zvládli i díky toleranci + 1 kg (ke 105 kg tělesné váhy) velmi dobře, i když to, jak říká Honza, nebylo zadarmo: "Na Ukrajinu jsme přiletěli ve čtvrtek večer a následující den nás čekalo vážení. To pro nás oba znamenalo vydržet nejíst do 16:00, abychom se vešli do limitu 106 kg. Poté hned následovala večeře a kilogramy byly zpátky."\nZávod odstartoval druhý den v 15 hodin na závodišti kousek od hotelu, a jak už je na Ukrajině zvykem, od začátku ho doprovázely velké ceremonie a spousta fandících diváků, což je druhým důvodem, proč strongmani rádi na Ukrajině startují. Je zde opravdu velká a vždy hlučná fanouškovská základna, fandící nejen Ukrajině, ale i ostatním závodníkům, což každému z nich pomůže vymáčknout ze sebe maximum.\nTo se našim klukům povedlo hned na první disciplíně, kterou bylo medley - přenášení několika předmětů. Honza měl v první fázi odnést 300kg ohradu na 20 m, Petr pak 90kg jednoručku na podstavec o výši cca 140 cm. Následoval opět Gruszka se sudem o váze 100 kg, Petr pak na závěr odnesl pneumatiku o váze 80 kg. V této netradiční disciplíně hoši obsadili díky dobrému času krásné 3. místo, což byl velmi úspěšný start!\nSvoji pozici potvrdili i na druhé disciplíně, kterou byla jednoručka o váze 90 kg. Jak je známo, Ukrajina je velmoc jednoruček a tato disciplína jim skutečně jde velmi dobře, i tak se ale kluci se zapsanými 10 opakováními drželi velmi dobře. Střídali se během časového limitu tak, aby rozložili rovnoměrně síly, i proto dokázal dát Honza hned 6 opakování, Petr pak přidal ještě další 4.\nNa krásném třetím průběžném místě nastupovali naši strongmani na třetí disciplínu, kterou bylo synchronizované zvedání 100 kg nad hlavu a 140kg Atlasova kamene na rameno, což už je opravdu těžší oříšek. Na zmíněný sud nastoupil Honza, který zvládl hned 9 opakování, méně se dařilo Peťovi, kterému bohužel nebyly uznány pokusy z důvodu špatné fixace kamene na rameni.\nDobrou náladu ale nezkazily žádné Atlasy, naopak, do čtvrté disciplíny se kluci vrhli s velkou chutí! Připraveny pro ně byly kufry o váze 130 kg, které museli odnést na 20 + 20 m. Zapojili se tedy oba závodníci a po 20 m předal jeden druhému "štafetu". I přes slušné tempo bohužel Honza s Petrem nestihli kufry odnést do cíle včas a přistoupilo se k měření ušlé vzdálenosti, což se ale týkalo většiny startovního pole. Vzdálenost byla dlouhá a časový limit krátký. To ale není nic proti ničemu - strongman může být i sprinter.\nJako poslední byla na programu pneumatika o váze 360 kg, kde musel Honza zvládnout nařízených 6 opakování, aby mohl Petr následně po něm odtáhnout kamion o váze 8 t na vzdálenost 20 m. Zde rozhodovaly setiny vteřin, které však bohužel kluky neúprosně posunuly až na 5. místo v celkovém pořadí. Celkové pořadí závodů dvojic bylo: 1. Ukrajina, 2.\tPolsko, 3.\tUkrajina (II.), 4.\tAnglie, 5.\tČeská republika, 6.\tMoldávie, 7.\tLitva.\n"Medaile na tomto závodě nebyla v žádném případě nereálná a je jen škoda, že detaily rozhodly v náš neprospěch," říká Petr Pastýřík a dodává: "Dokázali jsme se vyrovnat těm nejlepším týmům Evropy, Ukrajině, Polsku, Anglii a dalším, a já myslím, že je už velice brzy díky nové asociací, a hlavně těmto zkušenostem, začneme porážet!"\nOba kluci se pak shodli, že závod hodnotí jako vydařený, i když je mrzí, že bez sladké tečky v podobě umístění na bedně. "Co se pořadatelů a konkrétně Valeriho Gazajeva týče, vše bylo na vynikající úrovni, doprovodný program byl skvělý, byli jsme třeba plavat s delfíny a celkově organizace byla za nás super a nemáme co vytknout," dodal ještě Petr závěrem.\nNám tedy nezbývá než klukům pogratulovat k výkonům a popřát především hodně sil do dalších závodů a tréninku, letos toho totiž strongmany střední váhy čeká opravdu dost.\nHned dalším velkým závodem bude 23. června 2019 World Grand Prix U105, Memoriál Gustava Frištenského, což je nově vzniklý systém závodů, který odstartuje svou šňůru v České republice v Litovli pod organizací Jirky Tkadlčíka. O kvalifikaci závodníků na tento závod jsme psali zde. Následovat pak budou 5. července 2019 World Ultimate Strongman Championship na Ukrajině nebo třeba 10. srpna 2019 European Ultimate Strongman Championship v České republice.\nO českém poháru Strongman Czech U105 i mezinárodních závodech této asociace se více dozvíte zde.\nMistrovství ČR strongmanů do 105 kg 2018 - reportáž\nStrongman Náchod 2018 - reportáž a fotogalerie\nLudvík Lang ovládl Česko-slovenský pohár strongmanů do 105 kg


Pronájem - půjčovna bagrů CAT 319D - Střední Čechy - Benešov - Praha\nÚvod Stavební technika s obsluhou Stavební stroje Pásový bagr CAT 319D\nPásový bagr CAT 319D pronajímáme v oblastech\nPásový bagr CAT 319D pronajímáme zejména v okresu Benešov, ale i po celých Středních Čechách včetně Prahy, ale i celé ČR. Naše firma sídlí přímo v lokalitě Olbramovice, mezi Táborem a Prahou, 14 km od Benešova směrem na Tábor a 6 km od Votic směrem k Praze. Naše působnost je převážně v okresu Benešov - Votice, Olbramovice, Bystřice, Maršovice, Vrchotovy Janovice, Kosova Hora, Sedlčany, Heřmaničky, Miličín, Neustopov a Jankov, avšak neváhejte nás kontaktovat i z jiných lokalit Středních Čech a Prahy.\nPronájem - Pásový bagr CAT 319D\nPásový bagr CAT 319D pronajímáme jak firemním subjektům, tak i soukromým zákazníkům. Disponujeme vlastní stavební technikou, a proto Pásový bagr CAT 319D včetně ostatních stavebních strojů jsme Vám schopni poskytnout za velmi přijatelné ceny.\nCenu pronájmu či zapůjčení Pásový bagr CAT 319D naleznete v rubrice ceníky. Jednotlivé ceny ostatních stavebních strojů či techniky naleznete v rubrice stavební technika. V případě zájmu o pronájem Pásový bagr CAT 319D nás neváhejte kontaktovat. Rádi Vám odborně odpovíme na všechny vaše dotazy a poskytneme přesnou kalkulaci.


ZOO musela zavřít kvůli sněhu. Když šel zaměstnanec zkontrolovat zvířata, spatřil něco bláznivého – Creativelife.cz – Kreativní inspirace každý den\nNápady, kterými uděláte radost své mamince nejen ke Dni matek Tereza Hozová 28.4.2016 Bydlení, Design, DIY - Návody, Interiéry, Kreativní život, Ženy\nSníh je tu a pořádná koulovačka může začít! Daňák 1.1.2015 Lidé, Rubriky, Video\nBangkok: Asijské město andělů Vic 8.5.2015 Creative life na cestách, Reportáže, Rubriky\nHomeRubrikyVideo ZOO musela zavřít kvůli sněhu. Když šel zaměstnanec zkontrolovat zvířata, spatřil něco bláznivého Barťas 23.1.2017 Video\nZOO v americkém Oregonu musela kvůli velkému množství sněhu, který napadal do výběhů, zavřít. Když šel jeden ze zaměstnanců této ZOO zkontrolovat zvířata, nestačil se divit – zvířata si sněhu náramně užívala!\nUviděl polárního medvěda Noru, jak se zvesela převaluje v bílých sněhových peřinách. Viděl také tuleně, jak dělají to samé nebo vydru, užívající si plavání v ledové vodě. Nejroztomilejší byl však pohled na Samudru, slona asijského, který viděl sníh pravděpodobně poprvé v životě.\nkolem světavideozoozvířataLíbilo se Vám ? Tweetpodobné články Jak zareagují psi, když jim pamlsek zmizí před očima?\nNetty 24.3.2014 20 vtipných ilustrací – kdyby mohla zvířata mluvit\n*Jana Rošlapilová* 1.6.2016 V originální reklamě na slavné pivo se objeví technologický fenomén současnosti\nBarťas 20.1.2017 Hudební socha dokáže vytvořit atmosféru jako z děsivého filmu\nPetta 18.10.2015 Doporučené obchody\tREKLAMA\tJSME NA G+\tSpolupracujeme\tTagy\tOriginální dárky, Samolepící hodiny, Slánky a pepřenky, Doplňky do kanceláře, Handmade dárky, Svíčky, Vychytávky, Dárky k narozeninám, Vánoční dárky, Dárky pro muže, Ovocné svíčky, Dárky pro děti, Dárky pro ženy, Kávové svíčky, Plyšové hračky, 3D Puzzle, KREATIVNÍ FLASH DISKY, Lampiony štěstí a přání, Vychytávky, Doplňky do koupelny, Osvětlení, Gumové kachničky, Ptákoviny, Doplňky do kuchyně, Nezávislá média, Internetové zpravodajství, Bez cenzury, Úspěch, MOTIVACE, Interiér, Nápady do bytu, Rodinné domy, Nerezové zábradlí Madla KLIKNUTÍM NA REKLAMU PODPOŘÍTE CREATIVE LIFE\tFacebook\tCreative Life poskytuje uživatelům nástroje pro vytvoření a podporu obsahu, umístěného na uvedených webových stránkách, který je určen pro uchovávání a obsluhování na webových stránkách Creative Life. Google Plus\tKaždý registrovaný uživatel může vytvářet a publikovat vlastní články nebo využívat uvedeného webového prostoru s cílem zveřejnění textových zpráv, dat, a jiných informací v audio-, foto-, fotografické a grafické podobě (obsah).


Svobodné noviny na internetu - SN č. 7/2019 - Tři nejhloupější citáty měsíce (červen 2019)\nÚvod » SN č. 7/2019 » Tři nejhloupější citáty měsíce (červen 2019)\nTři nejhloupější citáty měsíce (červen 2019)\nMotto: „Miloše Zemana si budeme pamatovat jako nejhoršího prezidenta novodobé historie naší země. Až odejde, zbude po něm rozvrácená společnost. Takové zakončení svého celoživotního díla by si jistě nepřál nikdo.“ (Názor čtenáře na internetu)\nS tím, jak se blíží čas prázdnin a dovolených, situace na naší politické scéně houstne, politici jsou nervózní a dopouštějí se nejrůznějších chyb a výroků, které jsou „přes čáru“. Nabízím čtenářům SN alespoň tři z nich – ty „nejvýživnější“.\nPremiér A. Babiš: „Benešová by mohla být pro všechny morálním vzorem.“ (Hospodářské noviny, 22. 6. 2019)\nNapíšu to hned na začátku: Ne, nemohla! A vysvětlení této prosté skutečnosti věnuji následující řádky.\nPředně: Nepodezírám českého premiéra ze Slovenska (no řekněte, v které zemi to mají?), že by tento výrok mohl vůbec myslet vážně. Kdyby ano, musela by se mu huba zkřivit tak, jako svého času „plánovanému“ předsedovi „dělnicko-rolnické vlády“, A. Indrovi, kterého sovětští okupanti nedokázali prosadit do této funkce.\nAle protože jsme toho z Babišových úst slyšeli už dost a dost, přičemž následujícího dne bylo obvykle zase všechno jinak, vím, že to byl pouze výrok „dočasný“ (ale jiný než pobyt sovětských vojsk, který se „protáhl“ na dlouhých 21 let) a již zítra platit nebude.\nA v tom spočívá hlavní potíž s Babišem: Není totiž politikem důvěryhodným, protože ten musí mít konzistentní názory a postoje a zároveň být předvídatelný. Ničím z toho Babiš nedisponuje, a proto nemá v evropském kontextu naprosto žádnou šanci. Může pouze oblbovat své poslušné ovečky ze sekty „Svědků Burešových“, ale v Evropě ani jinde ve světě ho nebude brát nikdo vážně.\nAle vraťme se zpátky k samotnému citátu! Nevím, zda si A. Babiš uvědomil, jakou hloupost vypustil z úst, ale on už je takový. Plácne pokaždé něco, co mu zrovna slina na jazyk přinese. A pak začne hasit požár, který tím zažehl. Kdyby byl chytřejší, věděl by, že je lépe nejdříve přemýšlet a teprve pak konat. Ušetří si tím zbytečné omlouvání za to, co neprozřetelně řekl. Kdyby mlčel, byl by mohl být filozofem, jak praví jedno přísloví.\nVšak to dobře známe, nejen od Babiše. Politici, kteří se dopouštějí nejrůznějších nezodpovědných výroků, to pak neobratně svádějí na novináře, kteří to prý překroutili, případně taky, že se to „ztratilo v překladu“, např. z „agrofertštiny“ do babišovské češtiny, která tak nápadně připomíná někdejší husákovskou českoslovenštinu. Něco takového nemají nikde na světě. Aspoň v něčem jsme unikátní.\n[To soudruh G. Husák byl jiný „borec“. Zásadně střídal češtinu a slovenštinu, kdy chtěl a jak chtěl, aniž si nechal poradit od svých spolustraníků z ÚV KSČ. Ani „Vaska Trubačov“ Biľak s tím nic nenadělal. A soudruh J. Lenárt raději mluvil jenom česky, aby se mu to nepletlo.]\nMoje bezprostřední reakce na uvedený Babišův citát byla následující: Obhajuje-li bývalou komunistickou prokurátorku M. Benešovou soudem uznaný agent bývalé StB A. Babiš (za souhlasného pokyvování hlavou našeho „osvíceného“ a všemi mastmi mazaného pana prezidenta, který se s Mařkou Benešovou „kamarádí“), je to na pováženou. Ale spíše na pozvracení.\nNaštěstí v této zemi žije spousta skvělých, slušných a pracovitých lidí, pro které svoboda a demokracie nejsou jen prázdná slova. Jsou to ti nenápadní občané, jejichž jména se nikdy nedostanou do médií. Lidé, kteří poctivě pracují, aby z jejich daní mohli být živi všichni tito jedinci, pro něž používám výstižné označení: političtí komedianti (Babiš, Zeman, Benešová, Hamáček a spol.).\nVýše uvedený Babišův citát byl pronesen v bezprostřední reakci na masové protesty nespokojených občanů na Staroměstském a Václavském náměstí v Praze, kde se v květnu a v červnu 2019 objevovaly transparenty s nápisem o „rudé Marii, která Babišovy zločiny zakryje“. A netrvalo pochopitelně dlouho a bývalá prokurátorka (s 17letou praxí) M. Benešová se začala ve sdělovacích prostředcích (zpočátku opatrně, ale pak již důrazně) ohrazovat proti tomu, že „není rudá“, protože členkou KSČ prý nikdy nebyla.\nPodobné povídačky může tato zasloužilá „soudružka prokurátorka“ vyprávět svým vnoučatům a pravnoučatům. Je to podobné, jako když svého času herečka J. Bohdalová dokazovala (dokonce před soudem!) svou „nespolupráci“ s StB! Větší komedii jsem ještě nezažil. A lidi jí na to skočili! Zkrátka: každý, kdo žil v té době a nechodil s páskou na očích a se „zašpuntovanýma“ ušima, ví, jak to tehdy chodilo.\nProtože jsem jen o dva roky mladší než M. Benešová a mám stále ještě dobrou paměť, mohu zodpovědně prohlásit, že tato „socanská“ babička se mýlí. Buď účelově lže, aby se někomu zavděčila či mu splatila včerejší „služby“, nebo jí už doopravdy paměť neslouží. V tom případě bych jí doporučil, aby seděla v koutě, „šoupala nožičkama“, hovořila pouze tehdy, kdy je tázána, a především aby se nepletla do politiky. Tu by měla přenechat těm mladším, kteří jsou na tom s pamětí líp.\nAť si klidně dál obhajuje své známé členy mafiánských gangů z řad bývalých členů ČSSD. Ale prohoba: ať už konečně odejde z čela Ministerstva spravedlnosti! Dříve, než tam napáchá nenávratné škody. Staré báby mají sedět doma na zadku, štrykovat punčochy nebo se starat o vnoučata. Nikoli si „přivydělávat“ v politice!\nVzhledem k tomu, že jsem se celý život pohyboval v prostředí, kde se vyskytovali právníci (již jako student pražské „fildy“ jsem chodil do menzy na Právnickou fakultu UK a na kolejích jsem bydlel mezi samými studenty práv), nebo jsem jejich služeb na počátku tzv. normalizace využíval jako osoba trestně stíhaná za „protistátní činnost“, dobře vím, jak tehdejší poměry v naší justici vypadaly.\nPo celé období komunistického režimu (1948-89) existovala u nás jakási nepsaná „hierarchie“ mezi právníky. Nejlépe na tom byli ti, kteří přímo podléhali státnímu (potažmo stranickému) dohledu. Úplně na špici této hierarchie (i co týkalo politické spolehlivosti, včetně členství v KSČ) byli prokurátoři. Ti měli naprosto výsadní postavení. Tuto funkci mohli vykonávat výhradně jedinci z dobře prověřených rodin. Pokud někdo nebyl v KSČ, bylo to obvykle „kompenzováno“ tím, že patřil ke spolupracovníkům StB, KGB nebo GRU. (Obdobná nebo ještě přísnější pravidla platila pro prokurátory a soudce v armádě.)\nAž druzí v pořadí za prokurátory byli soudci. Také u nich se předpokládalo členství v KSČ. Teprve za nimi byli notáři, jejichž důležitost pro stát spočívala v tom, že dohlíželi na majetkové záležitosti, týkající se občanů, a hlídali, aby stát případně nepřišel o majetek, který by mu mohl připadnout v důsledku smrti občana, případně v jeho emigrace do ciziny. (Již ve středověku existoval důležitý institut „odúmrti“: církev díky němu získala značný majetek; to, co komunisté označují za bezplatné zisky církve.)\nHierarchii právnických profesí doplňovaly dvě společensky méně významné kategorie: advokáti a podnikoví právníci. Mnozí bývalí členové KSČ, kteří neprošli v letech 1969-70 stranickými prověrkami, pokud předtím pracovali jako prokurátoři, soudci nebo notáři a nebyli posláni rovnou „k lopatě“, se obvykle „uchytili“ jako advokáti nebo podnikoví právníci. Nižší společenská příčka mezi právníky už nebyla. Sem patřili i mnozí disidenti a osoby na ně navázané (D. Burešová, O. Motejl, P. Rychetský aj.).\nToto „retro“ z časů tzv. normalizace jsem si nemohl odpustit ze dvou důvodů: jednak abych připomněl „babičce“ M. Benešové, jak to tehdy bylo, když má tak špatnou paměť, jednak proto, abych to objasnil mladším čtenářům, kteří tuto podivnou dobu nezažili a nemají možnost se to od nikoho dozvědět. Dnes se totiž o takových věcech nemluví ani nepíše, protože v této zemi žije stále ještě dost lidí, kteří nemají čisté svědomí a neradi slyší pravdu o tom, jak to před rokem 1989 doopravdy bylo. Mohu čtenáře ubezpečit, že vybudovat slibovaný „ráj na zemi“ se komunistům nepodařilo.\n„Babičkám“ (= M. Benešová) a „dědečkům“, včetně děda Vševěda z Hradu (= M. Zeman), je třeba tato fakta připomínat. Je totiž snadné balamutit ty naše občany, kteří o této době nic nevědí. Těm stačí vypravovat „pohádky“ o tom, jak tady bylo za časů soudruhů Husáka a Štrougala „dobře“, i když to nikdy nebyla pravda.\nA ještě jedna věc je důležitá: mladá generace by se měla víc zajímat o to, jak se u nás žilo před rokem 1989. Když to mladí budou vědět, „babičky“ a „dědečkové“ nebudou mít šanci. Nikdo jim na jejich vylhané povídačky neskočí.\nPoslanec M. Jurečka: „Já už se blížím ke svému konci.“ (Prvnizprávy.cz, 30. 6. 2019)\nOpět to napíšu hned v úvodu: M. Jurečka se nemýlí. Už brzy v politice skončí. Má toho na „triku“ dost a dost. Ta ostuda s citáty z knihy lidoveckého „trafikanta“ O. Závodského bude nejspíš tou poslední kapkou, kterou pohár trpělivosti voličů s KDU-ČSL přetekl. Nechme se překvapit. Předčasné volby totiž doopravdy klepou na dveře. Připouští to už i A. Babiš.\nVýše uvedený výrok vypustil ze svých úst bývalý ministr zemědělství Sobotkovy vlády ‒ M. Jurečka. Stalo se tak během 17hodinové rozpravy, jež dne 26. 6. 2019 předcházela hlasování o nedůvěře vládě A. Babiše. Jurečka předčítal poslancům citace z knihy bývalého (vyhozeného) náměstka ministra financí A. Babiše – lidoveckého nominanta O. Závodského (měl na starosti „boj s hazardem“). Přesněji: Jurečka četl z této knihy pasáže, v nichž Babiš hovoří na poradách se svými podřízenými vulgárně o některých českých a evropských politicích.\nJe doopravdy spíše věcí politického vkusu, jak toto vystoupení bývalého ministra zemědělství máme hodnotit. Věc je skutečně nevkusná a na řádném zasedání PS neměla zaznít. To, že předseda PS R. Vondráček něco takového připustil, svědčí jednoznačně o tom, že je slabým předsedou, který u poslanců nemá žádnou autoritu. (Kdoví, čím ho někteří kolegové vydírají?)\nTato záležitost se správně měla projednávat na Mandátovém a imunitním výboru, který by pro to byl nejvhodnější platformou. Babiš měl být předvolán, aby věc vysvětlil, a následně sankcionován. Je nesporné, že takto se politik ve vysoké funkci chovat nemá a nesmí. To platí jak pro Babiše, tak i pro Jurečku.\nNemám důvod Babiše chválit, ale to, co předvedl Jurečka, se jednoduše nedělá. Jestliže bývalého ministra a vládního kolegu A. Babiše dehonestuje člověk, který s ním téměř čtyři roky seděl ve vládě, to je doopravdy „přes čáru“. Nota bene: je-li autorem této knihy člověk, který byl na Ministerstvu financí ČR zaměstnán jako politický nominant malé koaliční strany, KDU-ČSL, která měla pro činnost této vlády spíše okrajový význam.\nO přínosu lidovců pro Sobotkovu vládu bych vůbec nehovořil, protože žádný nebyl. Práce všech tří lidoveckých ministrů nestála za to, aby byla vůbec hodnocena, protože tito lidé tam nedělali téměř nic. Nejlépe na tom byl právě Jurečka, nejhůře pak Bělobrádek (zcela zbytečný ministr, spíš „na parádu“) a ministr kultury Herman. Ten byl pouhým sebestředným žvanilem, za nímž žádné pracovní výsledky vidět nebyly. Proslavil se pouze mediálně nafouknutou akcí kolem vepřína v Letech a spolu s Bělobrádkem „kamarádstvím“ se sudeťáky. Oba patří k největším ostudám KDU-ČSL.\nZ Jurečkova vystoupení mě zaujal tento citát (pochází nikoli z dotyčné knihy Závodského, nýbrž se jedná přímo o citát Jurečkův): „Problém je ovšem to, že takhle mluví předseda vlády a toho se vyhazuje špatně. (…) Uvědomme si, že Babiš je v úřadu předsedy vlády následníkem lidí, jako je Alois Eliáš, jeden z největších hrdinů domácího odboje, člověk, kterému vděčíme za svobodu. A teď tu máme primitiva, který bez použití genitálií ve větě neumí vyjádřit myšlenku.“\nCo k tomuto slovnímu „průjmu“ jiného Slováka dodat? Snad jenom to, že jeden „Slovák“ kritizuje jiného svého krajana. Ani jeden z nich pořádně česky neumí. „Pasáček vepřů“ se pustil do „primitiva“, který k nám přivandroval na počátku „divokých“ 90. let 20. století ze Slovenska.\nInu, taková byla tehdejší doba. Přitom dodnes jsme se nevypořádali se slovenskými „přivandrovalci“, které k nám natahal soudruh Husák, když byl u moci, ale zapomněl si je vzít zpátky s sebou, když se zase vracel na Slovensko – po „sametové revoluci“ 1989. A nenašel se nikdo, kdo by ty jeho krajany postrkem poslal na Slovensko, kam patří.\nTo je celá „krutá“ pravda o našem soužití se slovenskými bratry. Dodnes jsme nebyli schopni si v tom udělat pořádek. Co vlastně ten „Slovák“ Jurečka kritizuje? Může být rád, že ho tady necháváme žít, protože na Slovensku by se tak dobře neměl. A Andrej to dobře ví, a proto přišel do Čech, aby mu bylo líp.\nS tím souvisí ještě jedna věc. Toto „primitiva“ po volbách z roku 2013 pustili k moci dva jeho tehdejší koaliční partneři – B. Sobotka (ČSSD) a P. Bělobrádek (KDU-ČSDL). Ani jednomu z nich nevadilo, že Babiš je člověk s obřím střetem zájmů a bývalý agent StB. Tito dva politici (spolu se svými poslanci), jakož i politici ANO 2011 (s celým svým poslaneckým klubem) „zařídili“ v PS, že Babiš získal výjimku z tzv. lustračního zákona. Co takhle sáhnout si do svědomí, soudruzi lidovci?\nCo se týká zvýrazněných částí textu, ty svědčí o jediném: nejen Babiš, ale ani Jurečka pořádně česky neumí. Rodilý Čech by nikdy nepoužil tato slovní spojení, tyto vazby, případně tato slova. Je to prosté: každým svým vyjádřením, a to mluveným i písemným, prozrazuje Jurečka o sobě, že je potomkem Slováka, byť se on sám narodil již na Moravě. Jako bývalého učitele-češtináře mě nic neoklame. Zkrátka: Jurečka se česky nikdy pořádně nenaučil a už ani nenaučí. A nejen to. Má i vážné mezery ve vzdělání, které svými vyjádřeními na sebe prozrazuje, aniž by se ho na to někdo ptal. Dělá ze sebe hlupáka sám a dobrovolně.\nNedávno na sebe upoutal pozornost, když v PS vystoupil s návrhem na jakousi rezoluci, která se týkala okupace ČSSR vojsky Varšavské smlouvy v r. 1968. Možná se o dějiny zajímá, ale moc toho o nich neví. Asi lépe rozumí těm svým prasátkům v rodinném chlívku. Měl by u nich zůstat a neplést se do historie. K tomu jsou povoláni jiní odborníci, než je on sám. „Vykladače“ dějin typu Jurečky doopravdy nepotřebujeme. Takových jsme si užili za minulého režimu dost a dost.\nJeště jedna faktická poznámka k citovanému výroku: Namísto výrazu „následník“ (jsou následníci panovnického trůnu, např. britští princové Charles, William, Harry, či George nebo Louis; u nás např. F. F. d’Este), avšak vhodnější je označení „následovník“, tedy ten, kdo následuje někoho ze svých předchůdců v určité aktivitě (ideové, politické apod.).\nOhledně zmíněného gen. Ing. A. Eliáše (1890-1942), bývalého náčelníka generálního štábu čs. armády předmnichovské ČSR a prvního protektorátního předsedy vlády, u toho bych spíše zdůraznil nikoli to, že byl hrdinou domácího odboje (takových byly stovky), ale spíše to, že je jednalo o jediného premiéra nacisty okupované země, který byl po nástupu R. Heydricha zatčen (kvůli utajovanému telegrafickému styku s exilovým prezidentem E. Benešem) a v době II. stanného práva po atentátu na R. Heydricha popraven na střelnici v Kobylisích (19. 6. 1942).\nAbych M. Jurečku poopravil, připojím ještě toto konstatování: Za svobodu nevděčíme pouze osobě A. Eliáše, nýbrž všem statečným vlastencům, kteří položili svůj život za obnovu naší svobody a samostatnosti – na západní i východní frontě 2. světové války. A také obětem nacistické perzekuce z let 1939-45. Tedy všech těch bývalých Čechoslováků, kteří zahynuli, „abychom my mohli žít“. Tak to kdysi hlásala komunistická propaganda a myslela při tom pouze na svých 25 000 členů KSČ, kteří za války zahynuli. Celkový počet obětí byl však mnohem vyšší (uvádí se 360 000) a netýkal se pouze komunistů: ti byli spíše v menšině. Přesto jsme povinni si vážit i komunistických obětí nacistické hrůzovlády. O tom nemůže být žádných pochybností.\nKdyž vyslovíme jméno A. Eliáše, nesmíme zapomenout ani na přední představitele nekomunistické vojenské odbojové organizace „Obrana národa“ (gen. J. Bílý, gen. H. Vojta), kteří byli rovněž popraveni a na něž se neprávem zapomíná. (Oba jmenovaní byli popraveni již koncem září 1941 – po nástupu R. Heydricha do úřadu zastupujícího říšského protektora.) Stejně tak si zaslouží úctu členové dalších protinacistických odbojových organizací, např. „Tři králové“ (J. Mašín, J. Balabán, V. Morávek).\nA co dodat k úvodnímu, nepříliš obratnému výroku M. Jurečky? Někdy je skutečně lépe mlčet a moc na sebe neupozorňovat. Zdá se, že Jurečka zřejmě trpí exhibicionistickou „úchylkou“: chce být středem pozornosti, ale nemá na to. Ani co se týká jeho zjevu (a postavy), ani toho, co nosí v hlavě. (Někdo totiž má v hlavě mozek, jiný pouze piliny, abych to řekl „kulantně“, nikoli od plic.) Jak je tomu u Jurečky, lze snadno dovodit.\nTakovou „zpotvořeninu“ totiž rodilý Čech nikdy z úst nevypustí. (Podobných nečeských výroků se dopouští i Babiš.) Přesto: tento Jurečkův výrok je nepochybně pravdivý. Jeho autor jistě správně vytušil, že jeho konec v politice se blíží a přijde nejpozději po tomto parlamentním excesu v řádu týdnů, ne-li dnů. A kdyby ne, jsou tu mimořádné (předčasné) volby do Poslanecké sněmovny, o nichž již docela vážně mluví jak M. Zeman, tak i A. Babiš. Pro lidovce, kteří dnes vystupují jako „pátá kolona“ sudetských Němců, nebude jistě výsledek těchto voleb vůbec dobrý. Může se stát, že budou spláchnuti do „kanálu“, kam podle mínění řady našich občanů již dávno patří.\nPrezident republiky M. Zeman: „Jak se jmenuje ten pitomeček? (…) Dolínek.“ (Z rozhovoru pro MF Dnes, 29. 6. 2019; prezident jej poskytl o dva dny dříve při své návštěvě Bystřice nad Pernštejnem.)\nŘíká se, že to nejlepší má přijít na konec. Platí to i v tomto případě. Myslím tím výše uvedený Zemanův citát, který ani žádný komentář nepotřebuje, protože je jasný a přesně vystihuje situaci, v níž se dnešní ČSSD nachází.\nAč se v mnoha názorech s M. Zemanem rozcházím a principiálně stojím na opačné pozici než on, v případě tohoto výroku mu musím dát za pravdu. Ze všech pitomců, které ČSSD ve svém poslaneckém klubu i v užším stranickém vedení má, patří právě „věčný student“ P. Dolínek (studoval prý na deseti vysokých školách, ale ani jednu nedokončil) k těm největším.\nPo něm hned následuje další „středoškolák“ ‒ J. Hamáček. Toho na rozdíl od Zemana, který pro něho má jakousi zvláštní „slabost“ (snad proto, že vypadá tak bezprizorně), považuji nejen za bezkonkurenčního „troubu“, ale především za odpudivou „Babišovu onuci“ a „hadr na podlahu“, s nímž zametají Zemanovi poskoci z Hradu.\nV této souvislosti uvedu jedno „historické“ srovnání: Protektorátní prezident Dr. E. Hácha, známá tragická postava našich nedávných dějin, dokázal snášet rány osudu s pokorou a důstojností, byť ani jeden z dnešních politiků, kteří jsou mladší a mají lepší zdravotní stav, by neustál politický tlak, jemuž byl Hácha v kritických chvílích pro český národ vystaven a nucen se v těchto naprosto výjimečných situacích rychle rozhodnout.\nNěkdo jistě namítne, že dnes žijeme v míru a nic zásadního řešit nemusíme. Nikdo nás neokupuje ani na nás nemíří pistolí. O to je naše současná politická situace nepochopitelnější. J. Hamáčkovi přece nejde ani o život, ani nemusí dávat hlavu na špalek kvůli budoucnosti této země. (Umíte si představit, jak by to dopadlo, kdyby taková situace nastala?) Přesto se chová nedůstojně, a to výhradně kvůli několika dobře placeným „korytům“ ve vládě s trestně stíhaným agentem StB A. Babišem. Přemýšlel někdy o tom, jak toto jeho chování jednou zhodnotí historie? Nebo je mu to šumafuk?\nVrátím se ještě krátce k P. Dolínkovi, neúspěšnému náměstkovi pražské primátorky A. Krnáčové, který nesl politickou odpovědnost za to, že v Praze padají mosty, nebo jsou v naprosto žalostném stavu, kterým se nikdo do té doby nezabýval. Zdá se, že také tito politici si hlídali spíše svá výnosná „korýtka“ a víc je nezajímalo.\nPoslanec P. Dolínek je prototypem socanského „lehkoživky“, hlupáčka a líného, nevzdělaného „netáhla“, které táhne ČSSD ke dnu. Poté, kdy ve vedení ČSSD selhaly všechny dosavadní intelektuální „kapacity“ typu Luboše Zao Ce-tunga, přišli ke slovu právě Dolínkové a Chvojkové. Jejich vyhlášená neschopnost a neuvěřitelné, bezkonkurenční „neumětelství“ plným právem rozlítilo i pana prezidenta. S Dolínky se ČSSD doopravdy nedostane dál než na politický hřbitov.\nA když už jsme u vyjmenovávání nejhorších „brzd“ dalšího rozvoje ČSSD, nelze opomenout ani ženy ve vedení této strany. V soutěži o nejhloupější z „hloupých blondýn“ stále vede K. Valachová, která ve školství, když tam šéfovala, „zmršila“, co se dalo, a to nejen v tzv. inkluzi. V tomto směru musím dát plně za pravdu bývalému předsedovi sněmovního školského výboru V. Klausovi ml., o němž je všeobecně známo, že problematice výchovy a vzdělávání rozumí, a to na rozdíl od K. Valachové či někdejší ministryně P. Buzkové.\nSledování vývoje ČSSD patří k mým letitým „koníčkům“, a to jak z pohledu novináře, tak i historika. Na stránkách SN (dříve tištěných, od r. 2011 internetových) kritizujeme M. Zemana (premiéra, prezidenta) od jeho vstupu do vysoké politiky, avšak nikdy to nebylo úplně ve zlém: spíše se jednalo o takové „pošťuchování“ a „škádlení“, protože kritika v politice patří stejně jako k jídlu koření.\nJiž od těch časů (od r. 1996) dostávala Zemanova ČSSD v SN někdy až nadstandardní publikační prostor. Tehdejší tištěný měsíčník SN se plnohodnotně zapojil do předvolební kampaně jak v r. 1996, tak i v r. 1998. Nedávno se mi znovu dostaly do rukou archivní výtisky SN z r. 1996. Našel jsem tam i celostránkové interview s tehdejším poslancem za ČSSD P. Hulinským (SN č. 12/1996, str. 3).\nV těch dobách ČSSD ještě „žila“ a byla v politice mimořádně aktivní. S dnešní dobou se to vůbec srovnávat nedá. Není totiž co srovnávat. Současná ČSSD je „na přístrojích“ a pozůstalí se nemohou dohodnout na tom, zda ty přístroje nechají vypnout, aby zbytečné náklady neprohlubovaly dluh strany, nebo to budou platit dál, ať už to dopadne jakkoliv. Účelnější by bylo zahájit sbírku mezi členy strany na uspořádání partajního pohřbu: na ten by si ČSSD tak jako tak musela půjčit další peníze.\nVzpomínám si, že právě v souvislosti s výše zmíněným interview na přímo ukázkovou rychlost a pohotovost ze strany ČSSD: jeden den jsem poslanci P. Hulinskému vhodil do jeho domovní schránky otázky a druhý den mi jeho poslanecký asistent K. Březina osobně předal odpovědi. M. Zeman byl tenkrát předsedou PS a jeho poslanecký klub (byl v něm i F. R. Čech) „šlapal“ jako hodinky. Zeman dokázal ocenit pracovitost svých lidí. (Srovnávat to s dnešními hradními nefachčenky a přicmrndálky z líného ansámblu v čele s V. Mynářem zkrátka nelze.)\nVšak se taky K. Březina, který se v krátkém čase projevil jako talentovaný mladý muž s velkými politickými ambicemi, záhy „vypracoval“ z asistenta poslance až na tehdy nejmladšího ministra Zemanovy vlády. A nebyl sám, protože někdejší „mašinfíra“ S. Gross, jemuž byl M. Zeman na svatbě, se brzy nato stal ministrem vnitra. A o pár let později z něho byl dokonce náš nejmladší premiér za celou dobu od r. 1989.\n[Nerad bych, aby to vypadalo jako neskromnost. Také tištěný měsíčník SN v té době přispěl „svou troškou do mlýna“ k úspěchu kampaně ČSSD v parlamentních volbách 1998. Jak známo, M. Zeman nikdy nezapomíná: ani to dobré, ani to zlé. (Vždyť jeho prezidentští „nevoliči“ z r. 2003 by mohli vyprávět o tom, kterým z nich se již stačil pomstít. Avšak ani v tom není Miloš sám: prezident E. Beneš nechal z nenávisti i jiných negativních pohnutek nejen pozavírat své kritiky a politické oponenty, ale dokonce i milence své manželky, kteří z něho udělali „paroháče“.)\nOd těch časů platí, že když potřebuji, aby se „Mýla Ovar“ něco důležitého dozvěděl, napíšu to do SN. Vždycky se najde někdo, kdo mu to poví. Nebo si to on sám přečte, protože se nerad spoléhá pouze na pravidelný monitoring tištěných i elektronických médií. Takový už náš pan prezident zkrátka je: hlavně velký čtenář.]\nInu, v oněch časech, kdy M. Zeman této zemi „premiéroval“, se tento politik díval na mladé snaživce z řad ČSSD s mnohem větší tolerancí a benevolencí, možná i respektem, než dnes, kdy jim nemůže přijít na jméno Na bývalé odchovance Mladých sociálních demokratů (Gross, Sobotka, Hamáček, Poche, Petříček, Maláčová aj.) definitivně zanevřel v roce 2003 – po neúspěšné volbě prezidentem republiky.\nNěkdejších mladých sociálních demokratů se přesto musím trochu zastat. V těch časech (v 90. letech 20. století) to ještě nebyli takoví „troubové“ a „pitomci“, jací reprezentují ČSSD dnes, ať už je to P. Dolínek, J. Chvojka či O. Veselý. Mám plné pochopení pro Zemanovo příkré hodnocení dnešních „socanských“ mládežníků. Někteří jsou doopravdy až nezdravě sebevědomí, drzí a „oprsklí“.\nPříkladem za všechny je J. Maláčová, která by se měla přihlásit do kurzu etikety k bývalému hradnímu mluvčímu – L. Špačkovi. V porovnání se Zemanovými poslanci z 90. let 20. století jsou dnešní „socanští“ poslanci jen „líné lemry“, které by si zasloužily, aby je v jejich „práci“ popoháněl vrchnostenský dráb s pořádným karabáčem v ruce.\nMy, starší občané, kteří se díváme na uplynulých třicet polistopadových let s větším odstupem než dnešní málo zkušení novináři, si pamatujeme M. Zemana z jeho mladších let. Tehdy ještě hýřil nápady i vtipem a snažil se být „motorem“ tehdejšího „transformačního“ procesu: přechodu od totalitního státu s plánovanou ekonomikou ke standardnímu kapitalistickému státu, jenž je vybudován na tržní ekonomice, politickém pluralismu, prozápadní orientaci a respektu k lidským právům. A sluší se připomenout, že tehdejší premiér M. Zeman (1998-2002) byl u toho, když byla ČR začleněna do NATO a posléze se aktivně podílel i na přípravě jejího přijetí do EU. Bohužel, dnešní „Mýla Ovar“ dělá pravý opak.\nNejsem sám, kdo tvrdí, že premiér M. Zeman a prezident téhož jména jsou dvě naprosto odlišné osoby. Občas mě totiž napadá, kdo toho „dvojníka“ někdejšího M. Zemana na Hrad podstrčil, aniž jsme si toho stačili všimnout. Vždyť je to pravý opak někdejšího úspěšného sociálně demokratického premiéra: jen samá negace, zášť a zloba. Nebo že by se ze „spícího agenta“ Moskvy stal přes noc „agent probuzený“, který prostřednictvím ruské ambasády dostává stále nové a nové pokyny od soudruha rozvědčíka KGB V. Putina, kterak demontovat náš polistopadový, demokratický režim a narušovat vztahy uvnitř NATO a EU? Stal se snad prezident M. Zeman pouhým nástrojem ruské hybridní války?\nMožná se to brzy dozvíme. Jak známo, v Čechách se nikdy nic neutají a všechno se časem vykecá…\nMalý historický exkurs do totalitní i polistopadové minulosti\nNaši slovenští bratři mají ve své televizi zajímavý pořad. Jmenuje se: Dobre vedieť. Toto konstatování má obecnou platnost. Vždycky je totiž dobře, když víme, co je co a kdo je kdo. Občas to bývají informace k nezaplacení. Když je máme, pochopíme ledacos, nad čím bychom jinak nechápavě kroutili hlavou.\nV případě našich politiků zase o takovou „záhadu“ nejde. Všechna „tajemství“ jejich života mají většinou společný základ: komunistickou minulost. U některých „puncovaných“ polistopadových demokratů se to zdá být jako ze světa sci-fi: takový „solidně“ vyhlížející pán – a je to bývalý komunista. Bohužel – těch bylo mnoho, ne-li většina. Když končil komunistický režim v r. 1989, bylo u nás celkem 1 700 000 členů KSČ. Téměř každý desátý občan (včetně malých dětí). „Nákazou“ komunismu byla zasažena skoro každá rodina u nás.\nAčkoliv žijeme v tzv. postfaktické době, kdy klasická „fakta“ přestávají platit, jsou problematizována, překrucována a vytlačována na okraj, není od věci připomenout několik faktů z minulosti jistých známých osob z polistopadového období.\nPřesto začnu jednou nepřehlédnutelnou „personou“, jež vstoupila do našich dějin hned po r. 1945 a zejména po komunistickém převratu z Února 1948. Tímto „krvavým“ mužem byl někdejší prvorepublikový soudce okresního formátu ‒ JUDr. Josef Urválek (1910-1979) z Českých Budějovic. Patřil k těm nemnoha politicky povolným jedincům, kterým bylo umožněno, že je všemocná státostrana (= KSČ) hned v Únoru 1948 „vyzvedla“ na piedestal moci, aby jejich prostřednictvím v praxi předvedla, jak „dělnická pěst“ zúčtuje s třídními nepřáteli.\nPrávě rukou takových jedinců, jako byl J. Urválek, KSČ názorně předvedla, jak si představuje fungování „třídní justice“ – coby popravčí sekyry na neposlušné občany, kteří odmítali uznat legitimitu nové politické garnitury v čele s K. Gottwaldem. Nešlo zdaleka jen o „poraženou buržoazii“, nýbrž o každého občana, jenž nesouhlasil se změnou politických poměrů po Únoru 1948 – včetně členů KSČ, kteří byli vyvrženi z lůna strany.\nJUDr. J. Urválek se stal jedním z nejzuřivějších komunistických prokurátorů té doby. Není u nás snad nikdo, kdo by neviděl alespoň část z jeho fanatických vystoupení během soudního procesu s JUDr. M. Horákovou. Urválkův politický fanatismus byl plně srovnatelný s náboženským fanatismem pobělohorského jezuity A. Koniáše (1691-1760), který byl známým „hubitelem“ českých knih. (Prý jich nechal spálit na 60 tisíc kusů.)\nA protože „strana a vláda“ dokázaly vždy ocenit věrné služby některých soudruhů, strávil JUDr. J. Urválek zbytek své právnické kariéry jako soudce Nejvyššího soudu. Stal se dokonce jeho předsedou. Člověk, který patřil k „rekordmanům“ v počtu navržených trestů smrti pro odpůrce komunistického režimu, se ocitl na „špici“ justičního systému „lidově demokratického“ Československa. To nevymyslíš…\nAčkoliv dnes nad tím kroutíme hlavou, něco podobného zažila naše společnost v roce 1968, kdy se likvidátoři svobody a demokracie z Února 1948 dostávali opět (někteří přišli přímo z vězení) do čela státu či do vedení důležitých institucí (J. Smrkovský, J. Pavel, F. Kriegel, J. Pelikán, O. Černík aj.). V případě J. Urválka znamenalo Pražské jaro 1968 konec jeho kariéry. Přesto i tohoto komunistického zločince dohnala jeho minulost: v r. 1979 spáchal sebevraždu. (Také rok 1968 byl obdobím mnoha politických sebevražd, např. osob zapletených do smrti ministra zahraničí J. Masaryka.)\nNutno dodat, že J. Urválek nebyl jediným takto oceněným komunistickým zločincem. KSČ nezapomínala ani na „figurky“ okresního formátu. Funkcí předsedy ONV např. „odměnila“ atentátníka na prvorepublikového ministra financí A. Rašína –anarchokomunistu J. Šoupala. Podobně se hřál na výsluní i další „anarchista“ z řad funkcionářů KSČ, jenž byl zapleten do tzv. Krčmaňské aféry („krabičkový“ atentát na P. Zenkla, J. Masaryka a P. Drtinu z r. 1947) – tajemník KSČ v Olomouci „Jura“ Sosnar.\nTen prý do oněch krabiček vložil výbušninu, která měla dotyčné politiky zabít. Balíčky pak odnesl na poštu jiný muž: bývalý strojvůdce ČSD a předseda MNV v Krčmani – J. Štěpánek. Zatímco olomoucká KSČ se Sosnara zbavila a poslala ho pracovat do fabriky k soustruhu, jeho „parťák“ J. Štěpánek byl „odměněn“ funkcí předsedy ONV v Olomouci. Zkrátka: strana vždy pamatovala na své věrné soudruhy.\nV rámci tohoto „exkurzu“ do minulosti komunistického režimu ještě připojím pár dalších poznámek. Pohyb v prostředí prokurátorů, soudců a advokátů byl v minulosti vcelku běžný. Ale protože žijeme v postfaktické době, už se zase u nás lže, fabuluje nebo se neříká celá pravda. Jakoby mávnutím kouzelného proutku jsme za posledních třicet let „zapomněli“ na to, jak to tady vypadalo před rokem 1989. Mystifikace, vyfabrikované kauzy, polopravdy. To je ten náš dnešní „postfaktický“ svět, v němž žijeme. Na pravdě nezáleží. Každý si říká, co mu slina na jazyk přinese. Žádné ověřování faktů. A lidi jen plácají a plácají. Často jen samé nesmysly.\nTěch pár faktických poznámek začnu osobou (použít výraz „osobnost“ si netroufám, protože tento pán pro mne není člověkem s průzračnou minulostí: ruku do ohně bych na něj nedal) mediálně známého a často přeceňovaného – JUDr. Otakara Motejla (1932-2010). Byl znám jako „advokát disidentů“. Zlí jazykové přesto podotýkají, že i tyto aktivity byly pod pečlivou kontrolou StB, i když Motejlovo jméno mezi agenty StB nenajdeme – na rozdíl od jiných advokátů (J. Lžičař). Inu, člověk už neví, čemu má věřit. Raději vůbec ničemu. Aspoň tím nic nepokazíme.\nOvšem ani JUDr. O. Motejl nebyl zdaleka takový „svatoušek“, jak ho rádi líčí někteří jeho kolegové z právnické „branže“, či hochštapleři typu A. Babiše, kterému se jeho osoba momentálně hodí pro jejich politické cíle a jako „potrava“ pro notorické balamucení veřejnosti. Nejen Babiš, ale i mnozí další „hráči“ na tom našem malém politickém dvorečku přistoupili na podivnou, falešnou, politickou hru o jakýchsi „hodných“ a „těch ostatních“ disidentech. (Do té druhé kategorie řadí mimo jiné, i když to neříkají nahlas, také V. Havla, o němž A. Babiš před časem v tajně pořízené nahrávce tvrdil, že byl agentem StB a možná i KGB.)\nMotejl je pro tuto skupinu lidí s komunistickou a estébáckou minulostí samozřejmě ten „hodný disident“, dokonce příkladný „demokrat“. To je již z podstaty věci protimluv: žádný komunista, byť bývalý, který vystoupal po profesním žebříčku hodně vysoko, jím nemůže být. Vždyť O. Motejl v letech 1968-1970 působil na Nejvyšším soudu ČSSR a po „vyhození“ z KSČ skončil jako „advokát disidentů“!\nPo Listopadu 1989 se JUDr. O. Motejl opět vrátil do nejvyšších pater naší justice. Stal se předsedou Nejvyššího soudu ČR (1993-1998) ‒ jako odškodnění za utrpěné „křivdy“ v doby tzv. normalizace. To jiní trpěli daleko víc než on: někteří ve vězení, jiní „u lopaty“. Motejl byl nakonec „uklizen“ do funkce (právě vytvořené podle zahraničního vzoru) prvního českého „ombudsmana“ (= ochránce lidských práv) – údajně jako nejvhodnější kandidát.\nPravdou je, že v porovnání s neoblíbenou a značně kontroverzní A. Šabatovou je O. Motejl stále ještě vnímán jako „hvězda“. (A. Šabatová, dcera disidenta J. Šabaty a manželka P. Uhla, vystudovala práva až po r. 1989, protože jí to z politických důvodů nebylo dříve umožněno.) Proti A. Šabatové se dlouhodobě ostře vymezuje i prezident M. Zeman, který sám nikdy „disidentem“ nebyl a na „ukřivděného“ komunistu si pouze hraje. (Zdá se, že je to jeho „krycí legenda“ v rámci práce pro jistou zahraniční tajnou službu. O jakou se jedná, není těžké uhodnout.)\nNicméně: ani Motejlův „obraz“ z doby po Listopadu 1989 není bez poskvrnky. Stačí připomenout jednu záležitost, jež se mu totálně nepovedla. Píše se o ní v knize J. Buriance Rudolf Beran, oběť komunistické msty, která vyšla v mém vydavatelství v r. 2013. Tam se čtenáři mohou dočíst například o tom, že to byl právě tolik neprávem oslavovaný O. Motejl, tehdejší předseda Nejvyššího soudu ČR, kdo v r. 1995 z titulu své funkce odmítl soudně rehabilitovat dvě oběti nacistické a posléze komunistické zvůle za činy, k nimž došlo v souvislosti s německou okupací z 15. 3. 1939: bývalého předsedu Republikánské strany (= agrárníci) a premiéra Druhé republiky R. Berana, jakož i gen. J. Syrového, hrdinu od Zborova, pozdějšího náčelníka generálního štábu čs. armády a předsedu úřednické vlády z doby Mnichovské krize 1938.\nO těchto skutečnostech se u nás bohužel cudně mlčí, protože se to dnešním mocným ani jejich „vykladačům dějin“ jaksi nehodí do krámu. No řekněte: Kdo by se chlubil tím, že naše polistopadová justice funguje tak špatně, že není schopna se vypořádat s touto evidentní křivdou, která již nikdy nebude napravena. Oba jmenovaní politici, kteří po r. 1945 strávili mnoho let ve vězení (Beran tam v r. 1954 zemřel) přesto mohou být někdy v budoucnu rehabilitováni alespoň v očích veřejnosti morálně, když už ne soudně. Všechny možnosti této soudní nápravy byly totiž již vyčerpány – bez pozitivního výsledku.\nI tento případ potvrzuje to, co všichni dobře známe. Pravda bývá nezřídka nepohodlná a nežádoucí. Vždy se najde dost takových mocipánů, kterým se tato fakta nebudou líbit. Lidé raději naslouchají nejrůznějším lžím, polopravdám, ba i dezinterpretacím o našich historických událostech či o konkrétních osobnostech.\nDruhým „výtečníkem“ s komunistickou minulostí, který si zaslouží pozornost, je někdejší „kamarád“ prvního polistopadového prezidenta V. Havla i současné hlavy státu M. Zemana, bývalý předseda Legislativní rady vlády v Zemanově vládě a pozdější ministr spravedlnosti ve vládě V. Špidly, dnešní předseda Ústavního soudu ČR – JUDr. Pavel Rychetský (*1943).\nTento zasloužilý polistopadový „demokrat“ (s rudou knížkou) byl jedním z mála právníků, bývalých „vyhozených“ komunistů, kteří podepsali Chartu 77. Také on, jak jinak, pochází z rodiny „rudých“ právníků: jeho matka působila v 50. letech 20. století v Kanceláři prezidenta A. Zápotockého. Bez legitimace KSČ a dobrého prověření to samozřejmě možné nebylo.\nNení od věci připomenout také aktivní roli dnes již přestárlého a přesluhujícího „nepostradatelného“ odborníka P. Rychetského v událostech na samém počátku polistopadového vývoje u nás. Bezprostředně po Listopadu 1989 se z toho bývalého chartisty a přítele V. Havla stal jeden v nejvýše postavených představitelů „demokratické“ justice: byl jmenován generálním prokurátorem ČSFR. (V čele Městské prokuratury v Praze tehdy stál dnešní známý advokát, obhajující mnohé polistopadové zločince, JUDr. T. Sokol, mimo jiné odchovanec „disidentského advokáta“ O. Motejla. Jak je ten svět malý, že ano?! Byl to právě T. Sokol, kdo již v r. 1990 chtěl postavit KSČ mimo zákon. Nikdy k tomu nedošlo.)\nJaksi se zapomnělo (nebo si někdo přál, aby se na to zapomnělo), že P. Rychetský, tehdy coby generální prokurátor, účinkoval při mediální „popravě“ předsedy lidovců (ČSL) – JUDr. J. Bartončíka, který byl krátce před červnovými volbami do parlamentu v r. 1990 označen za bývalého agenta StB. Na této „špinavosti“ se tehdy osobně podílel kromě P. Rychetského také náměstek ministra vnitra J. Ruml i tiskový mluvčí prezidenta V. Havla – M. Žantovský.\n(Samotný V. Havel tehdy přítomen nebyl, zřejmě z obavy, aby také na něho někdo nevytáhl, že i on se zapletl s StB. To totiž o něm tvrdí jak V. Mečiar, tak i A. Babiš, oba bývalí agenti StB.) Účelová dehonestace J. Bartončíka měla za úkol oslabit pozici lidovců ve volbách a zajistit bezproblémové vítězství Občanského fóra. (Oba synové J. Bartončíka se dnes angažují jako právníci A. Babiše v jeho kauze „Čapí hnízdo“.)\nZdá se, že se nám to všechno nějak zamotává. „Svatozář“ okolo některých „pomazaných“ hlav je ta tam. Inu, když je někdo dlouho na světě (týká se to i „babičky“ M. Benešové) a jde z jedné funkce do druhé, občas se mu přihodí, že se připlete k nějakému maléru.\nTaké P. Rychetský těch funkcí zvládl požehnaně a nese politickou zodpovědnost i za některé protilidové akty Zemanovy vlády, např. za dnes tak aktuální exekuce, které doléhají na téměř milion obyvatel této země. Je to hanba, v civilizované zemi nepředstavitelná věc! Škoda jen, že bývalý „disident“ Rychetský vykonal za těch třicet polistopadových let tak málo pro nápravu komunistických zločinů u nás. Měl by se stydět!\nProto je nejvyšší čas, aby svou funkci opustil a přenechal ji někomu mladšímu a schopnějšímu. „Gerontokratů“ jsme si užili za minulého režimu dost a dost. Tato země potřebuje ve svém čele mladé a demokraticky smýšlející politiky, nikoli „vykopávky“ typu P. Rychetského či M. Benešové. Neděkujeme, odejděte!


Duba uspěl v duelu nadějí Sparty - Sport.cz\n14. října 2003 11:34 - ZNOJMO\nOba patří hokejové Spartě, ale momentálně jsou na hostování jinde. Tomáš Duba chytá za Znojmo, v třinecké brance se snaží Marek Schwarz. Souboj gólmanů, kteří možná už dnes bojují na dálku o post budoucí jedničky pražského celku, vyzněl lépe pro domácího Tomáše Dubu, neboť Znojmo vyhrálo 5:2.\nTomáš Duba ještě v dresu finské Lappeenranty, kde působil v loňské sezóně\n"Bral jsem to spíš jako souboj s třineckými útočníky než se Schwarzem," tvrdil 22letý Duba. "Trochu jsme se ale spolu před utkáním hecovali, byť se z působení v pražském týmu příliš neznáme," přiznal ovšem vzápětí. Až skončí s hokejem současná opora Sparty, zkušený gólman Petr Bříza, mohou se Duba i Schwarz stát jeho nástupci.\n"Třeba spolu jednou v Holešovicích vytvoříme brankářskou dvojici," přemítal Duba. Schwarze vystřídal před poslední dvacetiminutovkou Podolka. "Nic mu ale nevyčítáme, na obdržených gólech nenesl žádný podíl. V tak mladém věku je toho na něj ovšem poslední dobou trochu moc. Dostal pět branek za dvě třetiny, a tak jsme ho nechtěli nechat dál trápit," vysvětlil kouč Třince Pavel Marek\nSe Schwarzem Třinec počítá i pro derby s Vítkovicemi, Duba dnes dostane šanci předvést se proti svému kmenovému klubu. "V Paegas Areně budu chytat po třech letech. Už se na Spartu moc těším," řekl.


Holiday home Julianevej G- 2107 - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Hvide Sande\nHoliday home Julianevej G- 2107 – podrobnější informace\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Hvide Sande je hotel Holiday home Julianevej G- 2107 perfektní volbou. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nZařízení a služby poskytované Holiday home Julianevej G- 2107 zajistí hostům příjemný pobyt. Hotel nabízí přístup k široké škále služeb, včetně Wi-Fi zdarma ve všech pokojích.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Ať už je váš důvod k návštěvě města Hvide Sande jakýkoliv, Holiday home Julianevej G- 2107 je skvělé místo pro osvěžující a vzrušující uvolnění.


Reaguji na první příspěvek.\n- většinou lepší výkon 4 až 5 kw\n- možnost připojit malý výměníkový bojlet pro ohřev vody\n- možnost udělat si samodomo vyhřívanou podlahu v autě.\n-spotřeba el energie. jen to webasto baští cca 40w, plus bude potřeba pomocné oběhové čerpadlo v případě že tu vodu potáhneš někam dál dozadu, plus venilátor k výměníku v zadní části. Dostaneš se na 100w jen to poletí. V případě že jsi v kempu a máš el je to v klidu.\n-Menší příkon el,\n-rychlejší topivý efekt\n- ve verzi 4 kw možnost mít vzadu saunu :-)\n-složitější systém ohřevu vody do sprchy.\n-všší pořizovací cena (oproti tomu co tam máš)\nTakže podle toho jak auto využíváš. pokud kempy tak nechat vodníka pokud divočinu tak bych raději šel do vzduchu.\nTolik jen mé úvahy třeba se pletu.\nSamožejmě vodník jde i nadále využít jen částečně. Např ten bojler.\nUpravil/a taz26 dne 08.01.2017 20:26\nJelikož krom pár nocí v kempu jezdíme na divoko. A jen duben až říjen. Tak holt zainvestuji do vzduchu + rozvod.\nA toho vodníka zkusím použít pro boiler, nad tím už jsem taky uvažoval. Ale je to docela daleko. Topení je pod předním světlem. A boiler bude pod lavicí. Tak snad něco vymyslím.\nJá mám 30 l bojler samodomobastl udělanej na kombi. Jak vytápění od motoru tak elektriku. 30 l stačí pro dva lidi na dva dny sprchování. Tedy natopím a víkend v horách z toho jedeme.Právě zkoumám vodníka abych nemusel vrčet motorem.\nPokud by platilo, co pise taz26 o spotrebe vodniho topeni webasto, jak potom funguje treba ALDE, ktere se da u nekterych vyrobcu priplatit nebo byva v "lepsich" obytkach? Nepripada mi realny, ze by to mohlo mit takovou spotrebu. Nebo mi neco unika?\nWebasto Thermo top C mám v autě 2.2. Diesel, Avensis, cca 7 let. Bezi každý den i v létě / ohřev motoru. Motor nikdy nastartuje studený, vše původní a plně funkční. Vč. Topení. Jen vyšší nárok na Akkus / cca co 3 mes. preventivně dob. Ctekem.\nTopení nekouří, chytá hned.\nZa mě osobní zkušenost více než dobrá. Topení bylo dodatečně kupované nové cca půl roku po nákupu auta / před první zimou.\nNa letní provoz bych se ho nebál, když už ho má, ať ho využije.\nTak samozřejmě je to odhad. záleží na typu ventilátoru a čerpadla který se použije, i na tom jak daleko bude umístěné topení od webasta potažmo motorové části.\nNeznám ALDE,repektive princip činnosti. Vím že na elektro se dá přepínat . Při náběhu baští 1A což je 12 w. To jseou veškeré mé znalosti.\nProblém je v oběhu vody.Pokud tu vodu potřebuji dostat 2m od webasta vodorovně pod autem tam dát kolínka a protlačit tu vodu výměníkem potřebuji k tomu čerpadlo.Zprvu jsem zkusil malé pomocné čerpadlo z audi co stojí kamarádovi na zahradě. To bylo slabé. Tak jsem pak pořídil za 1500 za bazoše větší. A taky to nefungovalo moc dobře. Nakonec jsem to vyřešil zkrácením vedení k bojleru s co nejméně zatáčkámi a ohybuy.Dají se sehnat různá a není problém se dostat na 104w jen u čerpadla\npřidal bych ještě jednu dost podstatnou nevýhodu pro obytku- hluk palivového čerpadla. Přes vánoce jsem tchánovi opravoval Webadsto vodník 5kW namontované v KIi Carnivalu nechtělo zapálit nakonec jen problém v konektorech. Ale docela mě udivil zvuk palivového čarpadla nevím jak to tam mají udělané ale někde u nádrže to stále cvakalo ,prostě u tohohle by se spát nedalo.\nPalivové čerpadlo je úplně stejné u vodníka i u horkovzduchu. To se musí dát na silentblok, aby se cvakání nepřenášelo do konstrukce a je zkrátka trochu slyšet, ale v udržovacím režimu, kdy topení nejede naplno to není tak hrozné. Největší problém vodníka používaného k topení je, že ohřívá celý motor a jeho chladicí okruh, a protože je motor vypnutý, tak se velká část jeho kapacity ztrácí úplně zbytečně. Kdyby se vyjmul z chladícího okruhu a používal jenom na topení, tak by ta účinnost nemusela být tak hrozná. Jenže to by se pak dlouho ohříval motor a kvůli tomu to tam je namontované, aby se neničil. A pokud pořídíš jiného vodníka, tak musíš řešit soustavu ohřívač-čerpadlo-výměník-rozvod vody, která má velkou tepelnou setrvačnost v závislosti na množství ohřívané vody. Horkovzduch topí hned a potřebuje jen rozvod vzduchu. Ale je hlučnější, protože se tím rozvodem vzduchu šíří trochu zvuk od turbíny. Zkrátka vždycky je něco za něco. Pro obytky se jeví jako nejvýhodnější topení plynem, protože je tiché a jednoduché. Ale zase musíš mít místo na topidlo a na 10kg bombu (nejlépe na dvě). Já že mám malý auto, tak pro mne je ideální, že mám všechno zespodu pod autem a jen 2 kg bombu na sporák.\nPro standardní rozvod v obytňáku / lodi s ohřevem vody, radiátory a pár výměníky s ventilátorem není potřeba jiné čerpadlo než to, které je součástí topení.\nJelikož se jedná o velmi variabilní systém, tak nelze spotřebu proudu předem odhadovat, ale musí se počítat.\nPrůměrný výměník s ventilátorem o výkonu cca. 2 000 W má příkon někde mezi 5-10 W - záleží pouze na kvalitě ventilátoru.\nDo běžně velkého auta se dávájí většinou pouze dva takové výměníky s rozfukem (stačí i jeden pod stolkem), tzn. při dvou kusech max. 20 W (spíše 14 W - například značka Kalori Silencio 1,9 KW ).\nZbytek tepelné distribuce by měl být zajištěn instalací radiátorů na vhodných pozicích, což je dost problém hlavně v malých autech.\nPokud chci energii šetřit, motor nechávám motorem a vhodně navrhuji architekturu systému podle svých představ.\nSamotný ohřívač pak umístím co nejblíže k té součásti systému, které přikládám největší prioritu - třeba bojler, nebo právě výměník s rozfukem pro co nejvčasnější distribuci tepla po zapnutí topení.\nMožnost pouze ohřívat vodu v bojleru, nebo pouze topit je naprostou samozřejmostí, ale stejně tak je možno pouze foukat (topit rozfukem), nebo naopak pouze topit radiátory - těch možností je nespočet.\nJe pouze na mne jak si systém navrhnu.\nNejvětší výhodou vodovodního topení je právě médium, jelikož voda má vynikající termodynamické vlastnosti a proto je k topení velmi vhodná. Zatím nepoužíváme k transportu tepla lepší látku.\nOsobně za největší problém považuji tedy prostorovou náročnost a pak ještě dodatečnou montáž. Rozvod měděných trubek v holém autě je legrace, ale již v hotovém bych se tím zaobírat rozhodně nechtěl.\nSpotřebu proudu již v tomto století za problém za zásadní nepovažuji .....\nKaždopádně naftě zdar, stejně ten plyn začíná atakovat\nUpravil/a sipadan dne 10.01.2017 10:52\nNo to nevím u mne to nestačilo. když jsem odpojil hadici od bojleru tak tam teklo hrozně málo vody.\nJe možný že jsem dělal něco špatně, ale laboroval jsem nad tím dost dlouho. Po přidání čerpadla to bylo lepší.Ale i tak se bojler nahříval dlouho. Až jsem zkrátil hadice na co nejktaší a nejpřímější cestu tak to funguje jak má i za jízdy se mi bojler krásně ohřívá.\nCo se týče topení já počítal ventilátory 4x6w 120x120 rozmístněné po chladiči z favorita. S možností regulace kolik jich poběží. Se spotřebou jsem byl někde okolo 7A.Tak jsem tohle řešení zavrhl.\nNakonec jsem koupil eberspacher airtronic. Topí to prakticky hned a webasto používám jen pro ru teplou vodu.\nProfi řešení bude asi o něčem jiném to uznávám ale na to nemám peníze. :-)\nJak jsem již výše předeslal, spotřeba se většinou pohybuje zhruba ve dvojnásobné výši oproti vzduchu.\nBereme-li vzduchový průměr okolo 2 A, tak v běžných vodovodních případech bychom měli být do 5 A (dle délky rozvodů, průměru trubek, uložení trubek v autě / pod autem, počtu matrixů atd. atd. atd.).\nTvých 7 A není tedy daleko od reality, ovšem není to jak si výše uváděl "100 W jen to poletí".\nProto jsem reagoval, aby nedocházelo k domnění, že hranice 100 W je standard.\nSpotřeba může samozřejmě být při použití silnějších ohřívačů i daleko vyšší, ale to se netýká aut, je to relevantní pouze u lodí.\nNení to řešení pro každého, nafťáky nejsou vhodné ani do kempu (oba typy - větší hluk a zápach), ovšem odpadá tím věčný problém s plynem a to je hlavní důvod, proč toto řešení má svoji uživatelskou základnu, plyn je samozřejmě nejkomfortnější .\nUpravil/a sipadan dne 10.01.2017 15:09\nJde vidět že s tím máš víc zkušeností než já.\nTak to tak asi bude. Omlouvám se za mylné informace.\nNetřeba se omlouvat, jsme ve shodě myslím (kromě těch 100W ).... to jediné se mi nelíbilo, jelikož by to na první pohled tomuto způsobu vytápění škodilo.\n100 - 150 W pobírají vodníci (bez pumpy) s výkonem okolo 30 000 W. Tím se pak už vytopí i opravdu velká, několika podlažní loď.\nPro naše účely, kde vytápíme řekněme max. do 40 m3 prostoru a ohříváme pár litrů vody zcela předimenzováno.\nMěj se fajn a ať ten Airtronic maká, což stejně bude ....\nUpravil/a sipadan dne 10.01.2017 18:46


Givenchy Reve d'Escapade toaletní voda pro ženy | notino.cz\nGivenchy Reve d'Escapadetoaletní voda pro ženy\nKód: GIV0860 | Toto zboží není momentálně k dispozici\nLuxusní toaletní voda Givenchy Reve d'Escapade je speciálně navržená pro ženy, které hledají něco neotřelého. Toto výjimečné aroma okolo vás vytvoří auru přitažlivosti. Dámská vůně Givenchy Reve d'Escapade v sobě dokonale mísí ovocné prvky s květinami a s dřevitými notami. Obklopte se touto jedinečnou vůní a směle vykročte do nového dne!\nVrchní tóny dámské toaletní vody Givenchy Reve d'Escapade vás pohladí jemnou broskví, jejíž sladkost vás doslova okouzlí. Jedinečná massoia se dále snoubí s podmanivými tóny růže. Intenzivní kadidlo a hřejivé dřevité tóny dodávají vůni na přitažlivosti a umocní vaše charisma. Toto dřevité podkreslení vás zcela nadchne!\nJedinečná dámská toaletní voda Givenchy Reve d'Escapade se ukrývá v okouzlujícím flakonu, který se vyznačuje moderními hranatými liniemi. Flakon je ozdobený působivým ornamentem. Výrazný červený uzávěr umocňuje vytříbenost a eleganci této vůně. Probuďte v sobě sebevědomí a dodejte svému outfitu ten správný styl s jedinečnou dámskou vůní Givenchy Reve d'Escapade!\ndřevité tóny, kadidlo\nRecenze Givenchy Reve d'Escapade


Škarvadův školní rok\nBrigádní generál Zdeněk Škarvada, jako vždy doprovázený manželkou paní Ivanou, přijel i letos do Olešnice na Moravě, aby se zúčastnil ukončení školního roku ve zdejší Základní škole a současně předal pohár nejlepšímu absolventu školy.\n2592x1728 - 965,9kB\nPo splnění „školních“ povinností přišlo v podvečer vhod příjemné posezení a odpočinutí ve vinárničce v Danzingerově manufaktuře. Díky zejména bezedné zásobě veselých příhod a vtipů v nenapodobitelném podání Pepy Makového nebyla o dobrou zábavu nouze. A když se přidal i Zdeněk Peša, není divu, že se šlo spát hodně pozdě.\nNa společném snímku jsou od leva starosta Olešnice PaedDr. Zdeněk Peša, přítel Škarvadových, skutečný Ostravák Josef Makový, paní Ivana Škarvadová, generál Zdeněk Škarvada, Jiří Danzinger a přátelé z Ústí nad Orlicí Ludmila Havlová a Josef Havel.\n2592x1728 - 986,0kB


Hlavní principy fair trade - Fairtrade.cz\nPrincipy vyjadřující myšlenku fair trade doplněné o příklady\nFair trade zlepšuje živobytí drobných pěstitelů\nkáva, Kagera Cooperative Union, Tanzánie\nDružstvo tvoří drobní pěstitelé, pro něž je prodej kávy jediným zdrojem peněžního příjmu. Drobný pěstitel v regionu Kagera je člověk, jenž vlastní kolem půl hektaru půdy, která musí poskytnout šestičlenné rodině potravu a zároveň z úrody kávy zajistit peníze na zaplacení oblečení, školních poplatků, zdravotní péče a dalších běžných potřeb. Díky fair trade mají pěstitelé dostatek prostředků, i když je cena kávy na světových trzích nízká.\nFair trade dává lidem šanci\nbavlna, Agrocel, Indie\n„Já sám nemám žádné vzdělání, ale chci, aby mé děti do školy chodily. Díky slušným výkupním cenám z fair trade si to mohu dovolit.“\nLaljibhai Narranbhai, pěstitel bavlny\nFair trade zlepšuje životní podmínky zaměstnanců\nčaj, Makaibari, Darjeeling, Indie\nZaměstnanci si mohou vízt půjčky na pokrytí nákladů - například na vzdělávání svých dětí, vyspravení svých obydlí nebo nákup kuřat, koz, dobytka k přivydělávání prodejem masa, mléka či vajec. Úvěry jsou rozdělovány radou, ve které mají zaměstnanci plantáže většinové zastoupení.\nFair trade znamená příspěvek na sociální rozvoj\nkakao, Kuapa Kokoo, Ghana\nFair trade stanovuje obchodníkům platit nad rámec dohodnuté ceny za jejich produkci tzv. sociální příplatek (navyšuje celkovou cenu zhruba o 10 %). Na jaké účely se sociální příplatek používá? Odpovídá Mary Tagoe z družstva Kuapa Kokoo: „Pěstitelé si především cení toho, že na výročních zasedáních sami rozhodují, k čemu budou jejich peníze z fair trade využity. Nejčastěji je chtějí vynaložit na sociální projekty, zvýšení příjmu pěstitelů, vzdělávání a školení. Část peněz bývá využívána i na vyplácení zadlužených farem. Také financujeme mobilní kliniku, lékaře, který vyjíždí do vesnic a poskytuje zdravotní péči. Postavili jsme už sedm škol a pumpu ve čtyřech stovkách vesnic.“\nbanány, Cerro Azul, Ekvádor\nDružstvo poskytuje svým členům, pěstitelům banánů, přírodní hnojiva a školí je v technikách ekologického zemědělství, aby mohli zvýšit kvalitu vypěstovaných banánů. Družstvo zavedlo program recyklace odpadů odpadů z pěstování a trénink členů v ochraně přírody a dále se podílí na zalesňování ploch ohrožených erozí.


Belgický dům má panoramatický bazén na střeše – DesignMag.cz\n17.05.2013 –– architektura –– Ondřej Krynek\nBelgičtí architekti ze studia DmvA postavili v městečku Grimbergen starému zrekonstruovanému domu ze sedmnáctého století na střeše minimalistický panoramatický bazén. Cihlová dvoupodlažní budova s industriální tváří tak dostala k velmi netradičně pojatému interiéru také stylový prostor pro slunění a relaxaci.\nVe vlámské čtvrti Belgie žijící rodina Kegels De Caluwé bydlela po několik let v malém přízemním domku. Majitel několik let plánoval na zahradě vybudovat bazén. Ve chvíli kdy oslovil realizátory bazénu k návrhu, se vyskytla možnost koupit budovu bývalé školy ze 17. století, která s jeho zahradou sousedila. Práce na bazénu byly okamžitě zastaveny a začala se řešit rekonstrukce nové budovy i s bazénem.\nDům byl opraven, jeho fasáda natřena na bílo, interiér o užitné ploše 206 metrů čtverečních otevřen a stroze vybaven. Kombinace velkých oken, pohledového betonu, obnažených cihel na schodištích a bílé malby byla tou nejlepší kombinací. Největším oříškem však bylo i nadále umístění bazénu. Po dlouhých rozvahách bylo nakonec vybráno jako nejvhodnější místo pro bazén střecha.\nTerasa na střeše s bazénem o ploše 103 metry čtverečních byla navržena v minimalistickém duchu. Ohraničuje jí úměrně vysoká plná zídka, která nabízí soukromí pro opalování i plavání v úzkém bazénu. Po dokončení rekonstrukce budovy se v přízemí nachází venkovní kuchyně, v prvním patře pak multifunkční obytný prostor.\nFoto a zdroj: DmvA


Slow Ring pro Windows 10 PC dostal menší kumulativní update | WinMagazine\nSlow Ring pro Windows 10 PC dostal menší kumulativní update\nMicrosoft v průběhu noci vypustil do světa další build 14295.1004, avšak o poznání menší, než byly ty poslední. Tato aktualizace je pouhým kumulativním updatem pro sestavení 14295, které je dostupné ve Slow Ringu. Kódové označení ve Windows Update je pak KB3154879.\nJak bychom tedy asi čekali, update přináší pouze opravy a mírná vylepšení. Původně se spekulovalo, že tento týden vyjde nové sestavení i pro uživatele Fast Ringu, který měl povýšit na stejnou verzi, jako ten mobilní. Zatím se tak nestalo, tak uvidíme, zda se v průběhu týdne ještě Fast Ring dočká.


Čtvrť Na Habeši se změní, lidé mohou dát návrhy - Boleslavský deník\nMnichovo Hradiště - Lokalita Na Habeši se dočká zvelebení. To, jak by mělo všechno do budoucna vypadat, probrali zástupci města s jeho obyvateli minulý týden na veřejné schůzi. Veřejnost má celou věc připomínkovat.\nVeřejné setkání k problematice ulice Na Habeši | Foto: Ondřej Šindelář\nNávrh na změny vytvořilo Studio Úl. To prý vidí Habeš jako jednu z čtvrtí, která má potenciál vyzdvihnout historické rodinné domky do atraktivnějšího kontextu. Jeho snahou bylo při návrhu udržet klidnou povahu čtvrti. Podle architektů by také bylo dobré, aby pro jednoduchost orientace v dané lokalitě zůstalo podobné členění ulic.\nJiž při veřejné debatě se ozvalo několik místních lidí se svými připomínkami k návrhu. Nelíbilo se jim mimo jiné, že by se zmenšil počet parkovacích míst. Odmítali také vyšší stromy a zelené plochy.\nKdo by se chtěl k návrhu rovněž vyjádřit, má stále možnost. „Své připomínky mohou zájemci posílat do neděle 14. dubna e-mailem. Grafický návrh je k dispozici také v tištěné podobě v mé kanceláři na městském úřadě. Následně budou připomínky občanů po dohodě města s architekty a projektantem zapracovány do upraveného návrhu řešení,“ uvedl pracovník projektového řízení Karel Šindelář.\nMěsto k diskusi vydalo několik upozornění:\n- Současný profil ulice (s úzkým chodníkem po obou stranách) není vhodné zachovat. Takový chodník má jen omezenou použitelnost a je tedy zbytečné do něj investovat.\n- V každé ulici musí být alespoň jeden bezpečný koridor pro pohyb pěších v šíři 180 cm. Takový požadavek splňuje buď varianta s jedním chodníkem při jedné straně, nebo sdílený uliční prostor (obytná zóna).\n- Sdílený uliční prostor (obytná zóna) je realizovatelný pouze v části lokality\n- Vzhledem k tomu, že většina obyvatel má dostatečné možnosti parkování na vlastních pozemcích, doporučujeme k důkladnému zvážení, kolik zeleně a chodníků je parkovacím místům vhodné obětovat.


Dárkové poukazy Permanentky, vstupenky Dárky Zážitky\nDP Karta ZOO Zlín Family STANDARD osobní\nDárkový poukaz na kartu ZOO Zlín Family. Karta umožňuje zavítat do zlínské zoo každý den v roce po dobu jednoho roku! Majitel navíc získá řadu dalších unikátních bonusů (více informací zde). Svým členstvím podpoří nejen naši každodenní péči o 215 druhů zvířat, ale i projekty na ochranu zvířat v divočině.\nCertifikát je nutno uplatnit do půl roku od data jeho vystavení v pokladně zooshopu u hlavního vstupu do zoo. Paní pokladní na základě jeho předložení a po ověření totožnosti majitele certifikátu dle libovolného průkazu (OP, pas, řidičský průkaz) vytiskne kartu. Kartu lze ihned použít pro návštěvu zoo. Platnost karty je rok od data jejího vystavení v pokladně zoo.\n- karta je nepřenosná a platí pouze pro osobu na ní uvedenou\n- karta slouží pro vytisknutí vstupenky pro průchod přes turnikety. Pro vydání vstupenky bude paní pokladní požadovat libovolný osobní průkaz (OP, pas, řidičský průkaz, u dětí kartička pojištěnce) pro ověření totožnosti. Bez tohoto prokázání totožnosti nebude umožněn vstup do areálu zoo.


Pokaždé se snažím Arénu vyfotit trošku jinak | Články | Komorní scéna Aréna\nPokaždé se snažím Arénu vyfotit trošku jinak | Články\nRozhovor s fotografem Romanem Poláškem\nCo si představit pod názvem tvé nejnovější výstavy „V hlavní roli scénografie“?\n„Tahle výstava mapuje scénické objekty inscenací, které byly a jsou na repertoáru Komorní scény Aréna. Máme tak k dispozici dvanáct snímků z jedenácti scén, přičemž expozici budou tvořit jejich velké zvětšeniny 100cm krát 70 cm. Diváci uvidí jednotlivé scény bez herců, jen s nasvícením, tedy v podobě, jak je nemají možnost nikdy jindy shlédnout.“\nMožná někteří budou mít pocit, že jsou jim ty fotky povědomé…\n„Ano, jejich části se v loňské sezóně používaly coby hlavičky měsíčních programů Arény. Grafička z nich však vždy použila jen výsek a nyní budou mít diváci možnost vidět je kompletní.“\nNa scény ze kterých inscenací se mohou diváci těšit?\n„Při jejich výběru jsme eliminovali vše, co mělo jít do derniéry, takže diváci uvidí scény jen z aktuálních inscenací a dvě vzpomínky - na Brenpartiju a na Plešatou zpěvačku, které měly derniéru teprve nedávno, na samém konci minulé sezóny.“\nTy jsi ze začátku tímhle zadáním od divadla – tedy focením scén - úplně nadšený nebyl. Proč?\n„Aréna je komorní divadlo, v němž s hodně pracuje s černou a focení scén mi tím pádem přišlo trošku neatraktivní. Třeba opery ve velkých divadlech jsou krásně nasvícené, hrají spoustou barev, na první dobrou je tam co fotit i bez účinkujících. Aréna jde jinou cestou, je založena na hereckém projevu, takže scény bývají velice úsporné, ale myslím, že to nakonec nedopadlo úplně špatně.“\nJakou cestu pro zachycení scén jsi nakonec zvolil?\n„Snažil jsem se fotit hodně technicistně, podobně, jako fotím architekturu pro Národní památkový ústav. Tedy nevnášet do snímků nic osobního a pokusit se dané objekty zachytit precizně a čistě dokumentárně. Ona je to vůbec taková technická hříčka. Scény jsou vždy strašně přesvícené, v černé všude kolem se ztrácí spousta detailů a bílá je také fotoaparátem téměř nezaznamenatelná. Aréna je divadlo nízké, světla jsou tudíž blízko a jeviště není velké, aby zde mohlo světlo kolem předmětů vyčarovat ty pěkné magické koule jako na velkých scénách. Svícení v Aréně je poměrně tvrdé, což je sice dobře pro inscenace, ale už méně pro fotografa. Když jde o tak složité světelné podmínky, fotí se na více expozic (ti, co fotí, jistě budou znát technologii HDR), které potom v počítači montuji ručně dohromady. “\nJak rozdílné je fotit scénu s herci a bez nich? A není lehčí ji fotit právě bez nich?\n„Ne, to určitě ne. Mně focení s herci strašně baví, protože je to zcela odlišný doplněk k práci, kterou dělám běžně – tedy focení architektury. To je činnost nechci říct přímo osamělá, ale kontaktu s druhými si u ní příliš neužiji. Při focení architektury se toho moc neděje, je to spíš o trpělivosti při čekání na světlo, focení interiérů je také zdlouhavé, protože je potřeba si v nich vše tzv. vychodit. Vedle toho je divadlo strašně akční, rychle se v něm střídají světelné atmosféry, což se venku nikdy nemůže stát - slunce nikdy nezmizí během zmáčknutí jednoho knoflíku na ovládacím pultu.“\nJak jsi vybíral tu nejvhodnější světelnou změnu – v inscenaci je jich přece celá řada?\n„Osvětlovač mi vždy projel všechny světelné změny dané inscenace a já jsem si z nich vybral. Pro finální výběr na měsíční programy bylo ale třeba důležité, aby se v jednotlivých číslech neopakovaly stejné barevné kombinace, a tudíž programy nesplývaly. Také byla nasvícení, která se mi velice líbila, ale na fotku byla technicky nepřenositelná.“\nByla nějaká scéna, která se jevila jako nevyfotitelná?\n„Nejvíce mi dala zabrat hned jako první focená scéna Lidské tragikomedie, která byla přesně o tom, čeho jsem se na začátku obával - že nebude co fotit. Prostě na jevišti jen čtyři stoly a černota. U této scény jsme tomu hodně pomohli právě zmiňovaným HDR a nakonec z toho vznikla magická (na mě možná až moc) atmosféra.“\nArénu fotíš více jak deset let – jak v tak známém prostředí nalézáš stále nové a překvapivé momenty?\n„Pokaždé se Arénu snažím fotit trošku jinak. Jednak díky technickému pokroku, ale i díky tomu, jak se člověk sám posouvá a vyvíjí a akcentuje nebo více vnímá jiné věci. Teď mě třeba hodně baví fotit na malá clonová čísla, takže postavy v hlavní akci jsou ostré a to ostatní kolem se rozplývá v lehké neostrosti. Člověka při konkrétním focení ovlivňuje i aktuální naladění, ale nejvíc samotná inscenace. Některé se fotí hodně složitě, protože v nich nejsou výrazné akce a všechno důležité se odehrává ve slovních sděleních, kterých se fotograf, pracující s obrazem, jen těžce chytá. Když nad tím tak přemýšlím, asi bych inscenace nejraději fotil jen na jeden pokus. Člověka to vybičuje k velkému výkonu. To napětí, že něco nestihnu, hodně motivuje.“\nDivadelní inscenace je uměleckou interpretací a fotka z inscenace je pak interpretací interpretace. Jde ti o co nejvěrnější zachycení inscenace nebo se do fotek snažíš vložit i tvůj pohled či názor na dané jevištní dílo?\n„Snažím se věrně popsat, co se na jevišti děje, vyhnout se blízkým záběrům na obličeje herců, nejde mi o jejich portréty, ale o zachycení situací. Některá divadla to ale dělají právě naopak. Možná je pak pro zúčastněné zajímavé, že mají na webových stránkách či v tisku své velké portréty, ale z hlediska celku, tedy inscenace, pak mohu coby divák jen konstatovat, že tam hraje ten a ten, nejsem ale schopen poznat, jak ta inscenace skutečně vypadá a oč v ní tvůrcům šlo. Někdy mě láká nafotit některou inscenaci černobíle, ale je fakt, že to už bych se od té dokumentární polohy posouval spíš k umělecké interpretaci a více k volné tvorbě.“\nMáš, co se Arény týká, nějakou vizi, kterou bys rád naplnil?\n„Moc by se mi líbilo, kdyby se našly peníze na knížku, která by mapovala vznik inscenace od začátku až do konce. Už asi dvě sezóny chodím u každé inscenace fotit čtené zkoušky, aranžovací, oblékané a generálky a postupně tak mapuji její vznik. A kdybych měl možnost vyfotit těchto zkoušek třeba desetkrát víc, tak by mohl vzniknout velmi zajímavý dokument.“\nJak těžké je pokaždé jinak vyfotit první čtenou zkoušku, kde všichni sedí s texty u stolu a nic moc se neděje?\n„Na první čtenou se vždycky strašně těším, protože jsou tam dramaturgicko-režijní úvody, kdy se dozvím řadu zajímavostí. A co se týká focení – každá ta zkouška je trošku jiná, už jen vzájemnými vztahy mezi jednotlivými lidmi. Navíc mám možnost přinést divákům obraz části života uvnitř divadla. Taky chvíli trvalo, než mě všichni zúčastnění přijali, přestali si mě všímat a začali tzv. pouštět dál.“\nZažil jsi situaci, kdy jsi fotil průběh zkoušení, udělal si o inscenaci nějakou představu a pak na generálkách zjistil, že je všechno jinak?\n„To se mi stalo při Obrazu, kdy celé zkoušení probíhalo na prázdném jevišti s jednou židlí. A když jsem přišel na generálku, tak na scéně stála regulérní dekorace. To jsem nevěřil svým očím, že jsem na té samé inscenaci (smích).“\nMůžeme se, kromě aktuální výstavy v Komorní scéně Aréna, nyní i někde jinde setkat s tvou prací?\n„Ve Slavonicích právě vystavuji soubor s bezdomovci, který se před časem objevil i v Aréně. A nic dalšího nechystám, protože jsem zavalen zakázkovou prací, dokumentuji 60. - 70. léta v České republice. Půjde o velkou výstavu pro Národní památkový ústav, která bude v roce 2020, a ke které bude vytištěn i obšírný katalog s mými fotkami. Díky tomu jsem hodně na cestách a opravdu nemám čas na volnou tvorbu.“\nMimochodem - prozradíš, co uvidí diváci na titulních stránkách měsíčních programů v této sezóně?\n„Na letošních měsíčních programech se budou setkávat už ne s velkými celky, ale s malými a zajímavými detaily interiérů Komorní scény Aréna a jejího nejbližšího okolí. Může to fungovat jako takový malý kvíz.“


Kudy z nudy - Valentýn v Aqualandu Moravia\nÚvod > Aktivity & akce > Akce > Valentýn v Aqualandu Moravia\nKdy 14. únor 2018 10:00 - 21:00 Společenské akce\nRomantika, hýčkání a rozmazlování si na Valentýna mohou nejen zamilovaní užít v Aqualandu Moravia. Připraveny jsou bazény s horkou vodou, které nabízejí jedinečný výhled na okolí, střešní vířivka i rozsáhlé wellness centrum. Všichni zamilovaní navíc mohou soutěžit o vstupenky do aquaparku zdarma.\nAkční páry se mohou vyřádit na jedné ze 20 vodních atrakcí, dvojice, jež si chtějí spíše odpočinout, zase uvítají nové venkovní bazény, které nabízí nejen termální vodu o teplotě 37 °C , ale i perfektní výhled na okolí.\nJeště větší dávku relaxu si poté lze užít ve wellness zóně Forum Romanum. Zde je k dispozici celá řada saun a parních lázní, ale i střešní vířivka. Zájemci se mohou objednat také na jednu z nabízených masáží a procedur. V nabídce jsou masáže klasické, relaxační, bylinné i havajské, které lze absolvovat i v páru. Zajímavým zážitkem poté může být masáž s využitím lávových kamenů nebo čokolády.\nPřipravena je také speciální soutěž. Pro účast v ní stačí, když návštěvníci zdokumentují svůj pobyt v aquaparku a fotografii spolu s hastagem #aquavalentyn nasdílejí na Instagram. Autor fotografie, která obdrží nejvíce srdíček, poté vyhraje dvě vstupenky do Aqualandu Moravia zcela zdarma.\nTradiční Anenské hody v Pasohlávkách


Canon PowerShot SX430 IS (1790C002) | MALL.CZ\nFotoDigitální fotoaparátyDigitální kompaktyPodle ceny5 000 - 7 000 KčCanon PowerShot SX430 IS (1790C002)\nZáruka: 24 měsíců (IČ 24 měsíců) Kód: 6381938\nMalý rodinný fotoaparát typu mini bridge s 45× optickým zoomem, s funkcí ZoomPlus 90× s výbornou kvalitou zvětšení. Výkonný obrazový procesor DIGIC 4+ s velkým 20,5 MPx snímačem. Světelnost f/3,5 až f/6,8. Stabilizace obrazu s inteligentním IS. LCD displej s úhlopříčkou 7,5 cm (3“). Celý popis\nSpolečnost Canon vám představuje malý rodinný fotoaparát typu mini bridge, který snadno zachytí všechny důležité detaily z vašeho života na působivých fotografiích a filmech v HD. Fotoaparát nabízí 45× zoom a ZoomPlus, režim Smart Auto, Wi-Fi a zábavné kreativní režimy. Zapomeňte na focení chytrým telefonem a dodejte vaším fotografiím vyšší úroveň s fotoaparátem PowerShot SX430 IS.\nPowerShot SX430 IS je připraven k použití kdykoliv a kdekoliv. Buďte spontánní i díky dokonalé možnosti přiblížení vzdálených objektů pomocí 45× optického zoomu nebo vyfoťte celou rozvětvenou rodinu či všechny vaše přátele díky 24mm ultraširokému objektivu fotoaparátu typu mini bridge. Všechny pořízené fotografie můžete navíc vylepšit díky řadě kreativních filtrů jako je efekt rybí oko, efekt levný fotoaparát nebo efekt miniatury. Tyto rychlé efekty lze přidávat k pořizovaným fotografiím pro získání jedinečného výsledku fotografie.\nMalý rodinný fotoaparát typu mini bridge s 45× optickým zoomem, s funkcí ZoomPlus 90× s výbornou kvalitou zvětšení a s kombinovaným přibližováním až 180×. Výkonný obrazový procesor DIGIC 4+ s velkým 20,5 MPx snímačem 1/2,3 typu CCD. Světelnost f/3,5 až f/6,8. Ohnisková vzdálenost 4,3 až 193,5 mm (ekvivalent pro 35 mm film: 24 až 1 080 mm). Objektiv s konstrukcí 12 prvků v 11 skupinách (3 čočky UD, 2 oboustranné asférické čočky, 1 jednostranná asférická čočka). Stabilizace obrazu s inteligentním IS plus vylepšeným dynamickým IS. LCD displej s úhlopříčkou 7,5 cm (3“) s možností nastavení jasu v 5 úrovních. Auto či manuální blesk. Redukce jevů červených očí. Řada efektů pro kreativní focení. Filmy v rozlišení 720p. Podpora Wi-Fi a NFC technologie. GPS přes mobilní zařízení. Inteligentní polohový senzor, histogram, zvětšení náhledu samospoušť a široká nabídka jazyků vč. češtiny. Automatický režim s detekcí 32 scén. Kombinovaný konektor Hi-Speed USB, A/V výstup. Podpora paměťových karet SD, SDHC, SDXC. Dobíjecí lithium-iontová baterie NB-11LH s výdrží na jedno nabití cca 195 snímků. Rozměry 104,4 × 69,1 × 85,1. Hmotnost cca 323 g.


Mycí stroj OMM 430 Compact | Velkoobchod a maloobchod pro profesionální úklid SUNEXCLEAN s.r.o.\nMycí stroj podlahový OMM 430 Compact Jednokartáčový bateriový mycí stroj s chodící obsluhou a s motorovým pojezdem pro snadné ovládání a manipulaci. D... celý popis\n48 900,0 Kč\nNádrž na vodu čistá/špinavá (l):30/30\nMycí stroj podlahový OMM 430 Compact\nJednokartáčový bateriový mycí stroj s chodící obsluhou a s motorovým pojezdem pro snadné ovládání a manipulaci. Díky vynikající manévrovatelnosti a šířce záběru je vhodný pro mytí středně rozměrných ploch. Mycí kartáč je možno vyměnit za unašeč mycích a lešticích padů.\nPříslušenství v ceně: mycí kartáč, stírací lišta (bez baterie a nabíječe)\nPředváděcí mycí stroj jeví známky použití, plně funkční. Na žádost zašleme aktuální foto.\nMax.pracovní výkon (m2/h)1500\nŠíře stírací lišty (mm)750\nNádrž na vodu čistá/špinavá (l)30/30\nMax výdrž na jedno nabití (hod)2\nRozměr v x š x d (mm)950x500x1100\nAKČNÍ NABÍDKA AKCE MYCÍ STROJE PODLAHOVÉ Mycí stroje bateriové\n408,0 Kč bez DPH\n3 270,6 Kč\n2 703,0 Kč bez DPH