Aardwen: Most, pt.II\nPosily, které slibovala Tireas, kterým měla údajně velet, a které měly být jejich vykoupením z tohoto pekla, se neukázaly ještě další týden. Teprve poté se na obzoru objevil houfec jezdců, čítající možná dvacet, možná pětatřicet bojeschopných mužů. Zázrak se tedy odkládal.\nA Lenfri, zuřil.\n„Vysvětli mi! Nějak srozumitelně prosím! Jak?!“ Lenfri křičel, poprvé za celou dobu ztratil ledový klid a sebeovládání.\nTireas se krčila v rohu stanu a snažila se dělat, že neexistuje.\n„Posily…“ vyhrkl po chvíli kapitán odevzdaně, „kurva! Kde jsou ty Tvé posily…?“\nTireas mlčela. To ho vytáčelo ještě více. Zhluboka se nadechl.\n„Nadporučíku,“ obrátil se k Derrikovi.\n„Lenfri?“ postavil se oslovený do neumělého pozoru, aby zachoval jisté dekorum, které již v tomhle pytli sraček stejně neexistovalo.\n„Odveď poručíka do separace.“\n‚Rozkaz více než příjemný,‘ zapředl hlas v Derrikově hlavě. „Jistě, kapitáne,“ a vykročil směrem k Tireas.\nDívka se nahrbila. „Jestli se mě jen dotkneš, ukousnu Ti prsty!“ zavrčela.\n„Nadporučíku,“ pronesl pomalu Lenfri.\nDerrik se zmateně zastavil.\n„Neváhej použít jakoukoli sílu, meč, kopí, sekeru, pěsti. Odveď ji, hned!“\n„Provedu, Lenfri,“ usmál se Derrik a s pomocí Inise nakonec vyvlekli vzpouzející se Tireas před stan, tam ji svázali, aby nenadělala více problémů. Nadporučík ji pak dovlekl do zbrojnice, kde byla klec, sloužící jako polní vězení.\n„Pěkně vítám, paninko,“ přivítal ji škrobeně a s potměšilým úsměvem Wydmir, „myslím, že si čas strávený spolu náramně užijeme,“ s těmi slovy ji zavřel do klece a zamkl na dva zámky.\n„Naser si,“ ulevila si dívka, ačkoli to pro ni byla jen pramalá útěcha.\nOd severu přijížděl schvácený jezdec na velice unaveném koni. První si jej všiml Inis, tou dobou na stráži.\nLenfri byl spraven okamžitě.\nJezdec byl neozbrojen a nesl znaky posla.\n„Kapitáne Lenfri,“ pozdravil spěšně, jak stěží popadal dech.\n‚Přeci jen zprávy od krále? Bylo na čase…‘ napadlo kapitána bezděčně. „Mluv, oč jde,“ oslovil posla nedočkavě.\n„Pane, mé jméno jest Gwry.“\nInis se polohlasně zasmál. Posel se tím nenechal zastavit ani přerušit. „Přináším naléhavý dopis od mého pána, generála Errina.“\n‚A naděje je v prdeli,‘ odvětil v Lenfriho mysli jiný hlásek.\n„Pojď se mnou,“ kapitán nedokázal zakrýt roztrpčený tón a Gwry si toho zajisté všiml, „do stanu, tam budeme pokračovat.“\nJak odcházeli, připojil se k nim Derrik.\n„Najdi někoho, kdo se postará o jeho koně, ještě večer je oba pošleme s odpovědí,“ ucedil k němu Lenfri polohlasně.\n„Jak si přeješ,“ opáčil Derrik, vědom si kapitánovy nálady, která nebyla o nic lepší než jeho.\nKrál je v tom prostě nechal samotné. Jediné zprávy, které přicházejí, jsou z úst nepřátel.\n„Inu Gwry,“ prohlásil Lenfri, když se ocitli sami ve velitelském stanu, „pověz mi pravdu, proč poslal Tvůj pán tebe a ne kteréhokoli posla…“\nGwry sebou trhl. „Jsem posel, kapitáne,“ odvětil.\n„Pochybuji,“ ušklíbl se kapitán, „vypadáš spíš na důstojníka, a ne ledajakého. Někoho, koho sem musela hnát skutečná povinnost, přitom vysoce postaveného, nemám pravdu?“\nPlukovník se ošil. „Možná,“ připustil.\n„Jsme nepřátelé, nemýlím-li se.“\n„Přesto,“ pokračoval Lenfri bez přestávky, „bychom si mohli chvíli promluvit jako přátelé, nemyslíš?“\nGwry naklonil hlavu na stranu. Kdesi v dálce se ozval křik. Lenfri jej ignoroval.\n„Pověz, Gwry, proč se vysoce postavený důstojník žene se správou jako kurýr takový lán cesty?“\n„Myslíš, že Tě chci zabít?“ optal se plukovník, poprvé jistěji než sám očekával.\n„Ne,“ odmítl Lenfri, „myslím, že mě máš o něčem přesvědčit, kdyby ten dopis,“ zdvihl zapečetěnou písemnost ze stolu, „… nepomohl.“\n„Máš brilantní mysl,“ podivil se Gwry.\nLenfri kývl, byl si toho vědom.\n„Ale pověz mi Ty,“ navázal plukovník na „přátelské“ otázky, „co dělá kapitán, ve své zemi jedna z nejvýznamnějších hodností, jichž lze dosáhnout, v zapadlém koutě světa, kde nikdy nikdo nevládl, aby zde potlačil cosi, co jeho král nazývá rebelií, zatímco místní to berou jen jako obranu před feudálním útlakem, který se jim vždy hnusil?“\n„Dělá, co jeho král poručil,“ odvětil Lenfri vyhýbavě.\n„… pokud to není…“ podotkl Gwry věcně, „… pokud to není za trest!“\nLenfriho tvář se stáhla do odporného šklebu, neodpověděl.\n„Nevíš o něčem, kapitáne, zač by Tě mohl dobrý král, kterého tolik obhajujete…“\n„Každý po svém, není třeba lízat boty toho, kdo Ti platí,“ ohradil se Lenfri.\nGwry se otřásl. ‚Skutečně je to pravda, jsou placeni tak dobře, že nemají důvod k pochybnosti. Hrůza…‘ „… zač by Tě mohl dobrý Gwyn trestat?“\n„Trestat?“ pousmál se.\n„Mezi námi, každý má své nadřízené a…“\nLenfri se již otevřeně rozesmál. „Dobrý král…“ vyštěkával během potlačovaného smíchu, „… dobrý Gwyn…“ pokračoval nemoha přestat, „trestat…“ hlesl nakonec a opřel se o stůl.\nGwryho oči se zúžily. „Vtipkuješ? Tropíš si ze mě jen žerty?“ vyhrkl zmateně.\n„Ach, Gwry, jak naivní máš představy. Piješ?“\nPlukovník byl zaskočen. „Ano, jistě, občas.“\n„Skvěle,“ odtušil Lenfri, vyhlédl ze stanu a vyhledal pohledem prvního ze svých mužů. „Argy! Přines nám džbán vína!“\nMuž hleděl chvíli zmateně, ale pak rychle provedl svěřený úkol. Gwry hleděl stále nechápavěji.\n„Osvětlím,“ prohlásil kapitán tiše a s jízlivým úsměvem.\nTireas seděla na podlaze klece a usilovně přemýšlela.\n„Když se kaboníš, vypadáš jako ošklivý kluk,“ podotkl již poněkolikáté Wydmir a usmíval se jako dítě co dostalo novou a zajímavou hračku.\n„Víš, co mi můžeš?“ utrhla se naň dívka.\n„Povídej, docela mě to zajímá,“ odvětil zbrojíř se smíchem a hleděl potěšeně na to, jak se dívčina počíná červenat a pak rudne vzteky.\n„Zasloužil bys nakopat!“ zavrčela.\n„Byla bys možná zklamána účinkem,“ odvětil jí ledově a posadil se na své obvyklé místo na pytlích, kde začal nabíjet širokou těžkou kuši.\n„Co děláš?“ zajíkla se.\n„Drž laskavě hubu,“ doporučil jí, dokončil nabíjení a pozvedl mohutnou zbraň jako hračku.\n„Ne, prosím, já to nemyslela nijak…“\nNaklonil hlavu a stranu. „Co?“ ucedil a zamířil na ní.\n„Co prosím?“ optal se znovu.\n„Nic! Nic z toho co jsem řekla, prosím, nezabíjej mě…“\n„Zabít?“ zasmál se jako šílenec, kterým prokazatelně byl, „ne, tak snadné to mít nebudeš. Slyšel jsem, že jsi jedna z těch, co opovrhují pěšáky a staví se někam výše jen proto, že jim někdo bohatý dal pod prdel koně…“\n„… pravda?“ dořekl, „takže Lenfri mi lhal?“\n„Nelhal,“ odtušil a usmál se, „líbí se Ti ten pocit, jezdkyně?“\nHrot kuše byl tak blízko jejího těla, že kdyby se natáhla, mohla se jej dotknout.\n„Nelíbí,“ potvrdila a začala se třást.\n„A přitom na Tebe míří jeden zablácený důstojník pěchoty…“\n„Ty jsi důstojník?“ podivila se a nemohla zakrýt jízlivý tón. Západka kuše cvakla a výkřik se rozlehl celým táborem.\nVíno se červenalo ve svitu olejové lampy a plnilo stan roztančenými rudými skvrnami.\n„Jako krev,“ poznamenal kapitán a zhluboka se napil.\n„Krev?“ nechápal plukovník.\n„Krev, taky potřísní kde co, jakmile je prolita. Proto jsi tady, že?“\n„Inu, pij,“ pobídl jej Lenfri, „není otrávené, pijeme totéž. Pokud mi nevěříš, vezmi si můj pohár.“\n„Ale kdež, je to jen víno. Co bych měl z Tvé smrti?“\n„Nic,“ odtušil Gwry zmateně.\n„Slíbil jsi mi osvětlení,“ prohlásil plukovník, když se také sám napil rudé tekutiny.\n„Nuže, dobrá,“ začal Lenfri a střídavě upíjel a hleděl na nepřítele skrze krvavou stěnu sklenice, „říkáš dobrý král Gwyn. Dovolím si nesouhlasit. Gwyn je horlivec, Gwyn je silný a obávaný bojovník, Gwyn je velký dobyvatel bez špetky pochopení pro místní poměry, Gwyn… je jeden z největších zkurvysynů, co kdy chodili po světě, to Ti garantuji. To, co dělá, neschvaluji…“\n„Ale přesto jej slepě posloucháš?“\n„Ne. Poslouchám jeho rozkazy a plním je, ale ne vždy podle jeho instrukcí, jako všichni. On chce hotové dílo, je mu jedno jak jej dokončíme. Platí nám za práci ne za to, abychom jej kopírovali…“\n„Přesto však jste tady na konci světa a děláte, co poručil…“\n„… protože tak zněl rozkaz.“\n„Proč tu tedy jsi?“\n„Rozhodně ne za trest,“ usmál se kapitán skrze sklo.\nVypadal přízračně. Gwry si všiml, že jeho protějšek musel probdít minimálně polovinu nocí, co zde strávil. Pod očima měl výrazné kruhy a jeho obličej vypadal přepadle.\n„Ne, Gwyn neví co je dobrého na tomto území, vlastně, neví ani co je to špatného. Neví co tu je nebo není, ale to mu je jedno. Jde mu o vytvoření celistvé říše a kterékoli území co pod nás nespadá v nitru říše, je logicky ohrožením integrity…“\n„Opravdu, jsi chytřejší, než vypadáš.“\n„Děkuji,“ poznamenal Lenfri ironickým tónem, „prostě je to špatný příklad.“\nS tím nemohl Gwry nesouhlasit. Na chvíli se rozhostilo ticho.\nDerrik seděl na malé stoličce a pilně brousil meč. Přisedl Inis.\n„Co myslíš? O čem jednají?“\n„Kapitulace,“ odvětil nadporučík, aniž by zvedl oči od práce.\n„Naše nebo jejich?“\nDerrik se zasmál. „Jejich zcela jistě ne.“\nMladík se nadechl.\n„Chceš mi něco povědět?“ zvedl konečně Derrik pohled.\n„Chci se zeptat,“ začal Inis opatrně.\n„Proč je tohle území pro krále tak… důležité?“\n„Na to by ses měl optat Lenfriho, sám to moc nechápu.“\n„Je to jen hrouda hlíny kudy protéká řeka… Že by ten most?“ fabuloval hoch.\n„Ty se tím chceš vážně zabývat?“ ušklíbl se důstojník a zahleděl se na nebe. „Mě víc zajímá ten déšť, co se blíží,“ dodal věcně.\n„Ale přeci,“ nechápal Inis, „musíte vědět za, co bojujete…“\n„Za krále, za žold,“ usadil jej nadporučík, „co jiného? Jsme žoldáci, bohové zatracení nad námi…“\n„Ach, tak…“ odvětil Inis nepřesvědčivě.\nNedaleko kdosi vykřikl a ten výkřik se změnil v bolestné skučení.\n„Co to?“ zalekl se Inis a vyskočil na nohy.\n„Asi Bean’shee,“ pokrčil rameny Derrik a dál se věnoval broušení čepele.\n„Co?“ mladík nechápal.\nNadporučík se zasmál. „Stará pověra,“ vysvětloval, „na to by ses měl optat někdy Wydmira…“\nMladík si povzdychl.\n„… no což, určitě o tom četl,“ dodal Derrik kousavě, „každopádně jde o tvora z pověr. Je to jakási otrhaná svině, toulající se lesy a blaty, kdo uslyší její křik, má předpovězeno že brzy zemře…“\n„To je strašné,“ zděsil se Inis.\n„Bylo by,“ usmál se Derrik, „kdyby to nebyla jen pověra. Takovýhle zvuk vydává i jeden druh ptáka a vesničani tomu přidělali historku…“\n„Ale kdo ví,“ zasmál se Derrik neurčitě, z čehož Inise zamrazilo v zátylku.\nWydmir se smál a opět nabil kuši.\nTireas kňučela se zavřenýma očima v koutku své klece. Hrot šipky se jí zabodl těsně vedle levého spánku do dřevěného obednění.\n„Proč?“ zasténala, když opět našla hlas. Zněla nyní jako vyděšená holčička.\n„Poslouchej, děvče,“ zabručel zbrojíř, „pár věcí nesnáším. Jedna z nich je povrchnost a arogance. Tím jsi prosycená jako mech za deště. Druhá věc jsou urážky na účet něčeho, o čem víš houby. Nebo někoho.“\nDívka se schoulila do klubíčka. Wydmir opět zdvihl kuši.\n„Abys věděla, jsem důstojník, poručík jako Ty. Ale zásobovatelé jsou vyňati z hierarchie, a navíc, jen proto, že mám na botách bláto a chodím pěšky, jsem méně cenný než Tobě podobná sebranka?“ zapředl chladným tónem, ale byla v něm skryta znepokojivá radost a potěcha.\nNenechal ji domluvit: „Jsi povrchní rozmazlená holka, co si myslí, že se s někým vyspí a hned se s ní bude zacházet jinak!“\n„Jak ses to proboha…“\n„Dozvěděl? Není důležité,“ ucedil, „ale Lenfri mi to neřekl, na to vezmi jed.“\n„Nevěřím, podle něj jsem jen blbá coura…“\n„Pozoruhodná sebereflexe, ale… Neřekl, zjistil jsem to svými způsoby.“\n„Ty?“ neudržela se.\nZrudl, obličej mu rozštípl velice ošklivý úsměv a západ cvakl podruhé. Výkřik, který prořízl vzduch, byl ještě děsivější než předtím.\nDůstojníci ve stanu nepřerušovali svoji rozpravu. Nyní se držel nitě Gwry.\n„… Errin není proti Tobě, jen chce, aby byl lid této země svobodný…“\n„Ale tím myslí celé Velkopolsko, že,“ odtušil Lenfri.\n„Jistě, jsou to jeho lidé.“\n„Jeho?“ podivil se kapitán.\n„Errin je odsud, z Velkopolska. Mnoho lidí to neví.“\n„Nemá jméno, co by k tomu sedělo,“ zapochyboval Lenfri.\nPlukovník však trval na svém: „Změnil si jej. Jako mnoho jiného co na sobě změnil… Prý Tě zná, Lenfri.“\nKapitán se ošil. ‚Tak přeci, něco osobního?‘ zašeptal hlásek v jeho hlavě na znepokojivou notu.\n„Přečti si ten dopis…“ doporučil mu Gwry a opět se začal třást. Strachy nebo zimou, venku začalo pršet a znatelně se ochladilo.\n„Velevážený kapitáne, Lenfri. Převelice mě rmoutí, ba co více, znepokojuje, že se naše cesty setkávají tímto způsobem. A proč? Kvůli nenasytnosti Tvého krále a Tvé prodejnosti. Než, nedá se s tím nic provést. Když jsme se viděli posledně, neměl jsi takové ambice, snad jsi změnil své uvažování, ale kdož ví. Jméno jsi změnil určitě. Otázka, které se nevyhnu, visí již ve vzduchu příliš dlouho, zda s námi chceš bojovat, pokud ano, znáš strategii, taktiku a víš, jak to vypadá na bojištích, nemusím Tě o tom poučovat, rozmáčkneme vás jako hrst švábů v moždíři, jen to tak hezky nekřupne… Poslyš, Lenfri, Tvé cíle jsou ušlechtilé, snad. Peníze. Oceňuji loajalitu, vím, že Tě nepřeplatím proti Gwynovi, ale mohu Ti poskytnout jinačí motivaci. Pamatuješ se na to, jak ses choval kdysi? Myslel sis, že zapomenu? Byl jsi zcela jiný, však i já, nevyčítám, za peníze jsme byli schopni všeho možného. Před našimi zraky zemřeli přátelé, kolegové, společníci, jeden uhnil hned vedle Tebe… Nemyslím, že bys byl tehdy nebo nyní melancholický, nebýval jsi jen tak cynický. Pamatuj, že znám Tvé jméno, Leobalde. Pamatuj, že se známe. Doufám, že při našem setkání nalezneme společnou řeč. Očekávej mne a mé společníky za úsvitu pozítří, na kopci za mostem na východní straně. S veškerou úctou, generál Errin.“\nLenfri dočetl vzkaz a chvíli mlčky seděl neschopen dalších slov.\nGwry mlčel, věděl přesně, co v dopise stojí a nedávalo mu to téměř žádný smysl. Kapitánu ale zřejmě ano. Nyní však nebyl čas na dotazy, byl čas na odpověď.\n„Vzkaž mu,“ nadechl se Lenfri, „vzkaž mu, že se mnou má počítat, přijdu tam, přesně jak chce…“\n‚Ale nebudu sám,‘ dodal pro sebe.\nTireas se chvěla, oči stále zavřené a v ústech cítila pach krve. Prokousla si jazyk, když se snažila zastavit výkřik, který se jí překotně dral z úst. Wydmirova šipka jí jen škrábla přes stehno.\nZbrojíř byl velice dobrý a přesný střelec.\n‚A přitom je tak… malý,‘ pomyslela si dívka bezděčně, ačkoli věděla, že prohlásit to nahlas, schytala by další šipku, ještě blíže, nebo… přímo do sebe. Děsilo jí to.\n„Tak co, holka? Už ses naučila způsobům?“ zasmál se Wydmir cynicky a bylo slyšet opětovné natahování kuše.\n„Ne… prosím, měj slitování…“ zakňučela Tireas, oči stále zavřené, snad aby unikla z toho hrozného snu.\n„Se… mnou?“ zašeptala odevzdaně. Krev jí stékala po stehně a jeden pramínek tekl i po bradě, jak používala zraněný jazyk.\n„S Tebou? Hloupou arogantní holkou, co si myslí, že dostane vše, co chce jen za úsměv nebo kdejakou službičku? S… courou?“ zařehtal se dost pronikavě, na závěr, ale hlas, kterým na ni mluvil, byl ledový, podoben střípku měsíčního svitu, a tak nebezpečný, jako skleněná čepel.\n„Ano,“ špitla tiše a zlomeně.\n„Prosím?“ zapředl potěšeně.\n„Ano,“ hlesla, ale očividně ne dost nahlas.\nKuše cvakla opět.\n„Ne… Prosím…“ šeptala se zavřenýma očima a očekávala bolest.\nŽádná nepřicházela. Místo toho se nad ní kdosi sklonil.\nNetušila, zda to byl sekunda, nebo pár minut, co zavírala oči v očekávání bolesti po výstřelu.\n„Podívej se na mě,“ prohlásil tvrdý hlas, jakoby z dáli. Patřil Wydmirovi. Pomalu otevřela jedno oko. Klec byla odemčená a on se nad ní tyčil.\n„Oběma,“ štěkl na ni.\n„Nenabil jsem do ní šíp,“ culil se na ni a ukázal na kuši. Nyní již nebyla ani natažená.\n„Tak co?“ optal se jí, když stále mlčela.\n„Jak se nyní cítíš?“\nRozklepala se. „Divně,“ přiznala.\n„Máš strach,“ konstatoval suše.\n„Asi…“ připustila váhavě.\nChytil ji pevně za tvář a drtil její čelist ocelovým stiskem pozoruhodně silných a pozoruhodně dlouhých prstů.\n„Máš?“ zopakoval snad ještě chladněji než předtím.\n„A... Ano,“ vykoktala šeptem.\n„Poznám strach, holka, nezakryješ to. Konečně víš, co to je.“\nRozklepala se a po tváři jí nekontrolovatelně stékaly slzy.\n„Ano,“ pustil ji, „přesně tohle,“ dodal, „už chápeš?“\nPřikývla a skulila se do klubíčka.\n„Kdo jsi, Wydmire…?“ oslovila jej poprvé jménem.\n„Já?“ zasmál se. „Já jsem jen zbrojíř v Lenfriho družině. Poručík Wydmir,“ prohlásil teatrálně a ještě teatrálněji se při tom uklonil.\n„Myslím, kým jsi byl…? Předtím…“ Při té otázce se jí třásl hlas. Děsila se další bolesti. Opět zavřela oči.\n„Otevři oči!“ nařídil místo odpovědi. S němým přikývnutím poslechla.\n„Pověz mi,“ zadíval se jí hluboko do očí, jako by jí hleděl na dno duše, „kým jsi byla Ty, než ses dostala ke Gwynovi?“\nOči se jí opět zalily slzami. „Záleží na tom?“ zašeptala.\n„Ani ne,“ připustil, „ale myslím, že jsi dcerka nějakého bohatého šlechtice. Třetí, čtvrté dítě?“\nNeodpověděla, jen tiše kývla.\n„Utekla jsi z domu, abys hledala slávu, až potom jsi zjistila, že to není jen tak… Ale našla jsi způsob a myslela jsi, že bude navěky.“\nOpět jen kývla.\nVstal a pomalým pohybem zavřel a zamkl klec. „Pouč se ze svých chyb, Tireas. Jinak je budeš opakovat.“\nOpět jen kývla, pak se stulila na podlahu a dlouho, usedavě, plakala.\n„Jsou lidé, co se nikdy nepoučí,“ prohlásil Errin, stojíce na malém pahorku za mostem na východní straně.\nZa ním, seřazeno, stálo dvanáct korouhví. Pod každou na půl stovky mužů. Vítr si pohrával s každým kusem látky, různobarevné tabardy a praporce se nadouvaly a otáčely hned na tu, hned na druhou stranu, jak si zrovna zamanul ten který poryv. Slunce právě vstávalo a jeho mdlé světlo prozářilo mlžný opar nad celým okolím Alexandry. Bylo pozítří, to pozítří, kdy se mělo konat smluvené setkání.\nMuži byli nervózní, ačkoli věděli, že nepřítele přečíslí tři na jednoho. Pokud by došlo k bitvě. Ale té se chtěl generál vyhnout, snad proto, že byl Lenfri jednu dobu jeho přítelem.\nGwry, stojící po pravici svého generála, oděn do šedé a černé uniformy, se stříbrným řetězem na rameni, coby odznakem jeho plukovnické hodnosti, nervózně přešlápl a odkašlal si.\nErrin se k němu obrátil. „Ano?“ optal se.\nGwry se zadíval na oblohu, na obzor a pak na generála. „Myslíte, že přijde, pane?“ pronesl pomalu.\n„Ovšem, dal slovo. A pokud se nezměnil, je stále zvyklý je plnit, díky bohům.“\n„A co Vy?“ Drzost, očividná.\n„Co já?“ optal se generál podrážděně. „Já mu nikdy nic neslíbil,“ dodal věcně a tím byla konverzace u konce.\nGwry si otřel z čela pot. Bylo to horší, než se obával.\nRoh svolával Gwynovy žoldáky, v táboře nastal zmatek. Lenfri vyrazil ze stanu, chvatně si připjal meč a málem narazil do Derrika a Inise, kteří přibíhali s hloučkem mužů z opačné strany, než ležel Most.\n„Co se děje?“ optal se kapitán zmateně.\nDerrik uháněl dál, příliš zabrán do momentálního problému, než aby mu věnoval pozornost.\nInis se na okamžik zastavil. „Děje se to, že na nás útočí!“ prohlásil úsečně, ve snaze najít co nejméně slov.\n„Cože?“ vyhrkl Lenfri, „Errin? Vždyť jsme se dnes měli setkat na pahorku…“\nInis se pobaveně zasmál. Pobaveně a cynicky. „To ale asi někdo zapomněl vysvětlit našim „přátelům“ za Mostem.“\n„A kurva,“ ulevil si Lenfri, „do zasraný prdele!“\nInis se ušklíbl: „Přesně, kapitáne. S Derrikem proto sháníme co nejvíce chlapů, abychom obsadili konec mostu, než dorazí zbytek.“\n„Moudré,“ zhodnotil kapitán, „Tvůj nápad?“\nMladík zavrtěl hlavou. „Derrikův,“ odvětil, „myslím, že jim chce vrátit ten článek prstu, co mu vzali.“\nOba vyrazili rychlým během směrem k mostu a Lenfri cestou přibíral další muže. „Neile, Gely, Adriane, Argy,…“ Nakonec jich za nimi šlo dvacet. Derrik již mezitím hájil pozici s podobným počtem. Tanec začal.\nTireas, probuzená zvukem rohu, chvatně vstala. Wydmir si právě bral těžkou kroužkovou košili. Vedle něj ležely dva toulce plné šipek a jeho těžká kuše, bitevní sekera a kopí.\n„To si všechno bereš sebou?“ užasla.\n„Proč ne?“ zabručel, jak se soustředil na zapnutí přezek na kroužkové kukle.\n„Nech mě jít s Tebou…“\n„Ani omylem, zlatíčko,“ prohlásil rozhodně, dost nepříjemným tónem.\nNarovnala se. Byla o hlavu vyšší než on, přesto cítila strach, když jej viděla v plné zbroji. „Mohu být užitečná,“ navrhla.\n„To zvládneme i bez Tebe.“ Zvedl kuši, sekeru si hodil křížem přes záda a do druhé ruky vzal kopí. Otočil se k odchodu.\n„Errin Lenfriho zabije…“ vyhrkla zděšeně.\nPrudce se otočil. „Co prosím?“ zahřměl rozčileně. Sklopila oči.\n„Měla jsem… Měla jsem jej přesvědčit. Aby se neúčastnil boje…“\n„Nevím jak, věřili mým schopnostem…“\nTéměř k ní doběhl. „Mluv, sakra!“ křikl jí do obličeje.\n„Kdo Tě poslal?!“\n„Děvče, chceš Lenfrimu pomoct?“ Viditelně se uklidňoval a ona se také trochu uvolnila.\n„Chci, ovšem že chci!“ prohlásila důrazně. „Posílá mě kapitán d’Masy, jako jediné posily co sehnal a mohl uvolnit ze svého kontingentu… Ale to není důležité. Pro kapitána pracuje jeden ze zvědů a ten mě informoval, že na Lenfriho kdosi vyslal zabijáka, právě sem… proč myslíš, že jsem jela celou dobu bez zastávky… A proč moji „muži“ přijeli až po takové době?“\nZůstal na ni zírat.\n„Měla jsem jej chránit… Neuvěřil by, že se jej někdo pokouší zabít. Nevěřil by nějakému poručíkovi, kdo ví odkud…“\n„…tak jsi ho svedla,“ dořekl za ní Wydmir.\n„Ano, ale bylo to k ničemu, stejně neposlouchal, co jsem mu chtěla povědět…“\n„Prostě Lenfri,“ pokrčil rameny zbrojíř, „dělal vždy věci po svém.“\n„Myslím, že nyní je ten čas, kdy je nejvíce v nebezpečí… Vesničané útočí a Errin je na pahorku za mostem na opačné straně! Jsme obklíčeni, to si nikdo z vás nevšiml…“ zašeptala hořce.\n„A sakra, máš pravdu,“ zalapal po dechu.\n„Je to i moje chyba…“ špitla sklesle, „nepomohla jsem mu. Chtěla jsem napřed vědět, co je zač, jak se chová. Chtěla jsem… ho.“\n„Pouč se,“ prohlásil Wydmir a napřáhl kopí. Zavřela oči.\nCinkl zámek. Proražený ostrým plochým hrotem se rozlétl na dva kusy.\nVrazil jí kopí do ruky. „Jdeme!“ zavelel, „od teď jsi pod mým velením a cokoli uděláš nebo se stane, zodpovídáš jen mě, rozumíš?!“\nByla zmatena, ale přikývla.\n„Tak tam nestůj a poběž,“ prohlásil jemněji, když stále postávala u vchodu do klece a křečovitě svírala kopí.\nLenfri a jeho muži se nějakým zázrakem mezitím probili až do středu mostu. Možná to bylo tím, že překvapili útočníky a hned v první chvíli je zatlačili zpět s takovou razancí, že se netrénovaní vesničané nezmohli na víc, než na ústup, možná za to mohl spravedlivý hněv, který nyní plál v Lenfriho a Derrikově tváři, za ono poslední překvapení, které jim bylo dárkem před pár týdny v podobě brzkého ranního útoku. V půlce mostu však stála barikáda. Za ní se prchající rebelové opět přeskupili, nabrali novou munici a obsadili obranné posty. Síla prvotního protiútoku královských se rozplynula. Začal boj muže proti muži na barikádě.\nPrávě včas. Nadporučík se hbitě sklonil a šipka z kuše jej minula jen o půl délky dlaně.\nStřelec již nedostal novou příležitost. Inis jej srazil rychlým výpadem. Rapír měl v boji na barikádě skutečnou výhodu, zvláště v rychlosti.\nKrálovští měli velké ztráty. Téměř polovina útočné jednotky byl buď zraněná, nebo padla. Argy zemřel s šipkou z kuše zaraženou v oku. Dlouhopolan Styr byl prošpikován partyzánou jako sele, Wyllen ztratil polovinu hlavy po úderu palice pobité hřeby.\nLenfri stál uprostřed barikády a bil se jako lev. Jeho dlouhá široká čepel srážela k zemi jednoho muže za druhým, aniž by sám kapitán utržil nějaké vážnější zranění, spíše jen zhmožděniny.\n„Bijte ty bastardy!“ řval Derrik a povzbuzoval tak ve zbylých dvaceti mužích pravého bojového ducha.\nJejich kopí a meče si vybíraly krvavou daň na rebelské armádě. Opět začal v dáli zpívat lelek a nad hlavami bojujících se zatáhlo. Třesk zbraní v jeden okamžik přehlušilo vzdálené zahřmění. Nikdo tomu nevěnoval pozornost.\n„Musíme se dostat za tu barikádu!“ hulákal Inis do sílícího větru.\n„Ale jak?“ odpovídal mu Derrik stejným způsobem, „leda bys měl křídla!“\nInis pohlédl na kamennou zídku na okraji mostu. Vypadala pevně a bytelně, ba co více, nebyla na ní ani barikáda. Ale byla zatraceně úzká.\n„Půjdu tam, tudy!“ křikl na Derrika a mávl rapírem směrem k zídce. V dalším okamžiku čelil muži s improvizovanou halapartnou.\n„Ne, to je moc riskantní!“ oponoval nadporučík, „srazíš si vaz a utopíš se! Lenfri, slyšel jsi ho?!“\nKapitán neslyšel, byl téměř u vrcholu barikády a burácení větru spolu se sílícím hřměním mu znemožňovalo zaslechnout Derrikův hlas.\nPřispěchali další muži. Tak půl stovky. A za nimi Wydmir a Tireas.\n„Co ta tu dělá?“ řval Derrik rozčileně, „Lenfriho rozkaz zněl jasně!“\n„Je tu na mojí zodpovědnost, nadporučíku!“ odpověděl mu Wydmir ostře.\nDerrik protočil oči, ale musel se věnovat muži se starým mečem a štítem, co proti němu vyběhl.\nTireas se rozhlížela po barikádě. „Kde je ten cizinec?“\n„Který?“ optal se Wydmir zmateně.\n„Myslíš, že by ten kluk…?“\n„Co já vím?“ povzdychla si dívka, „ale možné je všechno.“\n„Najdi Lenfriho,“ připomněl jí, nabil kuši, a jednou přesnou ranou skolil muže v otrhané brigantině s dlouhou kůsou.\n„Běž!“ dodal, když se neměla k činu.\nOpět poslechla. Okamžitě. Vyzařovala z něj nyní zvláštní, nezpochybnitelná autorita. Autorita a strach.\nDerrik byl mezitím donucen ustoupit, když jej šipka z kuše zasáhla do ramene. Většinu sice podržel ramenní plát, ale přesto to bylo bolestivé zranění a nadporučík musel vyhledat na okamžik odpočinek.\nMálem vrazil do Wydmira. „Co Ti řekla?“ vyhrkl.\nZbrojíř se neusmál: „Že se někdo pokusí vzít našemu kapitánovi život a to vraždou…“\n„Tak to je pěkně v prdeli,“ zhodnotil Derrik.\n„Je, a ona má podezření na toho mladýho…“\n„To ne, to nemůže… Přeci přišel, aby…“\n„… pomohl? Myslíš, že to tu našel náhodou? Takovej kluk?“\n„Dobrej kluk, chytrej a se zbraní umí jako málokdo a…“ v tom se Derrik zastavil, „víš, že máš pravdu? Je podezřele dobrej a trénovanej, pořád se na něco ptá… To není jen tak!“ V tu chvíli se barikáda otřásla.\nVedle nich kotoulem dopadl Lenfri, hned za ním po zádech a zcela nedůstojně Tireas.\n„Kde je Inis?“ optal se kapitán. Zbylá trojice na sebe vrhla rozpačité pohledy.\n„Nevím,“ připustil Wydmir, „ale…“\n„… jestli to tak není lepší…“ navázal za něj Derrik.\n„… třeba Ti usiloval o život,“ dodala Tireas.\n„Paranoici, to už by to přeci udělal dávno!“ vyhrkl Lenfri.\n„Ten kluk je příliš dobrej než aby…“ „…to byla náhoda,“ doplnili se navzájem Derrik a Tireas.\nKapitán na ně vytřeštil oči. Víc než co jiného jej mátlo, že našli společnou řeč. Jeho další myšlenka patřila Tireas.\n„Jak to že je tady?!“ vyhrkl rozhořčeně, „měla být ve vězení!“\nNastalo ticho. A pak barikáda praskla a zhroutila se do řeky.\nZ průlomu se na ně všechny vyhnala nemalá jednotka vzbouřenců, možná dvě stovky.\n„A kurva,“ vyhrkl Derrik.\n„Bohové s námi,“ navázala Tireas.\n„Serte na bohy,“ hlesl nepřítomně Wydmir, „už nám tu nepomůžou.“ Odhodil kuši, z níž předtím vystřelil na dvacet šípů a sňal ze zad sekeru.\n„Ukážeme jim, za co stojí meč žoldáka severního království!“ zavrčel Derrik odhodlaně.\nTireas, bledá jako křída, natáhla ruku a zdvihla své kopí. „Jdeme, bratři?“ oslovila je prastarým žoldáckým způsobem.\nLenfri se narovnal. ‚Jako za starých časů,‘ pomyslel si.\n„Jdeme,“ prohlásil k nim, pak zvýšil hlas a zařval, že se to rozléhalo po celém údolí: „Kupředu, Severní království! Bijte ty bastardy!“ Armády se střetly.\nErrin byl lehce neklidný. Gwry to na něm poznal.\n„Děje se něco, pane?“ optal se, ne ze starosti, spíš z povinnosti.\nGenerál vypadal, jako by se toulal v dálce. Slunce již bylo hezký kousek nad obzorem, ale Lenfri měl pořád ještě čas. Úsvit stále trval.\n„Pane?“ obrátil se na Gwryho jeden z nižších důstojníků.\n„Mám obavu, pane,“ svěřil se voják.\n„Že se děje něco nekalého. Víte, jak křičí lelci a od jihu se blíží bouře.“\nGwry si musel přiznat, s nemalou dávkou strachu, že jej trápí přesně totéž. To ovšem nemohl dát před podřízeným najevo, podkopával by tak morálku mužstva.\n„To bude v pořádku, je to jen bouřka a lelci to dělají vždycky stejně. Není se čeho obávat, bude to jen formalita. K žádné bitvě stejně nedojde.“\nSám plukovník se tím utěšoval, ale již tomu moc nevěřil. A Errin se stále toulal v dálce.\n„Vzpomeň si na Grind, Leobalde,“ zašeptal generál velice tiše.\nGwry znervózněl ještě více, netušil co se děje a ani v nejmenším se mu to nelíbilo.\nLenfri se ohnal mečem a zaklel. U vysoké boty se mu právě urvala celá podešev. Nu což, když už smolný den… Šikmo paríroval dlouhána s mečem a hned nato mu krátkým protipohybem sebral rovnováhu, přesně na ten drahocenný okamžik, kdy mu Tireas z boku zarazila kopí do břicha.\n„V pořádku Lenfri?“ optala se a vyprostila svou zbraň.\n„V pořádku,“ odvětil kapitán a kopancem poslal k zemi dotírajícího venkovana se srpem.\n„Že je to ještě baví…“ zadeklamoval Wydmir, jako by přenášel nějakou bajku a jednou ranou své mohutné sekery onoho muže rozpůlil. Nebyl čas na milosrdenství. „…kde vzali takovou výbavu…?“ zabručel.\nKolem Lenfriho se mihnul Derrik. Místo meče nyní svíral dlouhou halapartnu a v jeho zádech se drželo kolem tuctu mužů s meči a sekerami. Vedl je na zteč malé pevnosti na konci mostu. Bylo to zoufale málo. Ale po odražení druhého útočného oddílu se královským podařilo dobýt téměř celý most – ovšem, za cenu obrovských ztrát – a zabezpečit dostatek mužů i zásoby munice pro oddíl lukostřelců, kteří drželi v šachu případné střelce na vrcholku pevnosti.\n„Musíme dobývat tu pevnůstku?“ optala se Tireas nervózně.\n„Chceš, aby nám vpadli do zad?“ zavrčel Wydmir a sledoval stahující se sedláky, jak mizejí v malé brance, kam je pronásleduje Derrik.\n„Protože přesně to udělají, jakmile bychom se rozhodli odejít,“ dodal pomenší zbrojíř věcně a pomalým krokem došel pro svoji kuši, nabil ji a připojil se k lukostřelcům. Tireas a Lenfri zůstali vprostřed mostu sami, mezi hromadou mrtvých.\nDerrikův oddíl nebyl zdaleka velký, ani kdovíjak dobře vyzbrojený, ale všichni muži byli disciplinovaní a bojeschopní, jakož i bojechtiví. A to stačilo, aby zahnali na útěk, již tak dost demoralizované rebely. Ovšem, dveře, kterými rebelové vběhli do pevnůstky, se velice brzy zavřely a zapadla závora. Nyní bylo po boji, nebo to tak alespoň vypadalo.\nNadporučík seřadil své muže a sehnal dohromady zbytky útočné jednotky, která byla rozptýlena po celém konci mostu.\n„Co teď, Derriku?“ optal se jej desátník, který předtím vedl své muže do útoku na barikádu jako jeden z prvních.\n„Budeme čekat,“ odvětil Derrik a pohledem vyhledal Lenfriho.\nVedle něj stála Tireas, zřejmě opět svobodná, za nimi Wydmir, opírající se laxně o svoji kuši, ale Inis nebyl k vidění, nikde.\nPak udeřil blesk a ozářil vrcholek pevnosti i celý most.\nV ten okamžik jej nadporučík spatřil. Inis, jako mrštný stín seskočil z hradby na vrchu pevnosti, několika rychlými pohyby se přesunul na hrazení mostu a přes něj, jako tanečník, přeběhl až téměř k Lenfrimu.\nNež stihl Derrik vykřiknout, byl tam a skočil.\nTireas vykřikla a vrhla se mu do cesty. Pak nadporučíkovu hlavu zasáhl kámen, co spadl z vrchu pevnosti, třesknul mu o přilbici a Derrik se poroučel k zemi, omráčený.\nDéšť ještě zesílil.\nTireas sice zachovala duchapřítomnost, ale…\nInis necílil na Lenfriho, jeho skok již předtím mířil na muže, který se k oběma velitelům připlížil zezadu. Byl štíhlý, drobné postavy a pohyboval se kupodivu tiše.\nClonou deště jej dokázaly postřehnout jen velice bystré oči. Takové jaké měl třeba Inis.\nLukostřelci a Wydmir se soustředili na vrchol věže, nevšimli si tvora, co jim proklouzl pod nosem a chystal se zabít jejich velitele.\nTireas se příliš vyčerpala bojem a nyní byla soustředěna na nebezpečí z hradby, ne však zezadu. A nyní, reagovala opět špatně.\nInis na ni dopadl tvrdě.\nVyrazila mu rapír z ruky a zbraň přelétla hrazení mostu do bouřící Alexandry.\nRozezleně zaklel, udeřil jí loktem do břicha a ihned se překulil stranou, aby se vyhnul Lenfriho meči.\nNechápal, co je všechny najednou popadlo.\nNeměl však čas na to myslet. Zabiják se krutě usmíval a byl jen kok od kapitána, který směřoval svoji pozornost zcela jinam.\n‚Poslední možnost,‘ pomyslel si mladík a opět se překulil, tentokrát za záda onoho vraha.\nŠtěstí mu přálo, skrze clonu deště jej zabiják nezpozoroval. I Lenfrimu se ztratil z dohledu. A díky neuvěřitelné náhodě leželo na zemi příhodné kopí.\nInis vyskočil na nohy, během toho pohybu se chopil kopí a hned jak cítil pod nohama pevnou zemi, skočil kupředu. A bodl.\nZabiják musel v posledním okamžiku koutkem oka spatřit jeho pohyb, prosmýkl se kolem dlouhé zbraně a sekl dýkou.\nInis včas pustil dlouhou zbraň a stihl se o vlásek vyhnout, ale na kluzké podlaze, moknoucí a potřísněné lepkavou krví, uklouzl.\nZabiják se vítězně zašklebil. Napřáhl dýku.\nRána již nedopadla. Cosi jej zdvihlo několik loktů nad zem. Zabiják kopal nohama, ale nemohl se ani hnout. Obrovská postava mu chvíli na to s odporným křupnutím zlomila vaz.\n„Bůh Ti odpustí,“ prohlásil obr a odhodil mrtvolu jako hadrovou panenku.\nInis pomalu vstal. „Raule?“ optal se.\nHromotluk vydechl: „Rád Tě zase vidím, chlapče.“\nRaněného a omráčeného Derrika odnesli do stanu, kde byl neprodleně ošetřen a přiveden k vědomí.\nTireas se několikrát horlivě omlouvala Inisovi, že jej zbytečně podezírala, Inis se omlouval jí za bezpochyby bolestivý úder do břicha, kterým jí počastoval, a který po sobě zanechal podlitinu.\nLenfri mlčel, ale uznalý pohled, kterým počastoval mladíka hned, jak měl příležitost, vydal za více než stovku slov.\nZato Raul mluvil. Téměř bez přestávky. Dozvěděli se, že samozvaného velitele pevnůstky kdosi toho večera zabil, že ten samý neznámý předtím způsobil zničení barikády, když její část zapálil a zbytek se zhroutil. Díky dešti se prý nedalo předejít pádu těžké konstrukce, jejíž nosná část těsně předtím odhořela. A tento neznámý prý nalomil bojového ducha místních natolik, že již více bojovat nebudou.\nInis se celou dobu jemně červenal, ale možná to bylo spíše tím, že byl z deště mírně prochladlý a unavený.\nSám Raul potom prohlásil, že kdyby jeden z nich vzal do ruky byť jen hrábě nebo kosu k boji a ne k práci, osobně jej uškrtí, i kdyby měl uškrtit celé vsi, kněz nekněz, slovo není to jediné, co může zkáznit zbloudilé ovečky.\nTo Lenfriho nadmíru pobavilo. Nebyl ale čas čekat a odpočívat. Stále tu byl Errin a jeho muži. Stále bylo třeba jednat. A nyní to vypadalo, že nechali generála čekat opravdu dlouho. Slunce bylo právě na poledni.\nGenerál Errin stál na pahorku na východní straně. Lenfri se stále neukazoval. Krom toho nepříjemně pršelo. Generál se ale kupodivu usmíval.\n„Náš milý kapitán Lenfri, myslím, již nepřijde,“ prohlásil nakonec.\nGwry zbledl ještě více než kdy předtím. „Jak to myslíte, pane?“ optal se váhavě.\n„Prosté,“ odvětil Errin.\nVíce z něj plukovník nedostal. Generál se opět zasnil.\nPlán to byl prostý. Chtěl aby Lenfri přežil. Nařídil mužům na mostě, ať z úsvitu zaútočí, dal kapitánovi možnost bojovat za něj, nebo zemřít na mostě. To bylo pojištěno. Stále existovali nadaní a ochotní muži… Lenfri se rozhodl, nepřišel na setkání, čekal, prodléval. A to jej zřejmě stálo život. Královští budou brzy touto cestou prchat, jeho vojsko je pochytá a kdo nepůjde dobrovolně, toho zabijí. Není jiná možnost. Jak prosté…\n„Generále!“ vykřikl jeden z důstojníků, kteří měli na starosti zvědy.\n„Blíží se armáda, pane, ne více než půl druhé stovky. Jsou již nedaleko.“\n„Dali si na čas,“ zabručel Errin, vytržen z myšlenek. „Připravte se brát zajatce z prchajícího vojska,“ rozkázal okolním důstojníkům.\n„Ale… pane, oni neprchají, pane. Jdou organizovaně a v sevřeném šiku!“ oznámil vrchní zvěd potichu.\nErrin se v mžiku narovnal. Byl nyní o hlavu vyšší než okolní muži.\n„Jak?“ sykl a oči se mu zúžily. „Co se zatraceně stalo?“ zařval.\n„Tvůj zabiják minul cíl, drahý generále,“ ozval se po chvíli v odpověď hlas a z houštiny počali vycházet nejasné postavy.\nMuž, který promluvil, byl Inis.\nErrin byl již zcela zmaten.\n„Kde je Lenfri?“ křikl na Inise.\nGenerál nevěděl, co je drzejší, zda to, že ten mladík zcela ignoruje jeho otázku, nebo že mu drze a bezostyšně odmítá projevit jakýkoli respekt.\n„Co se stalo?! Kde je Lenfri?!“ zahřímal znovu, až se jeho podřízení podvědomě přikrčili.\n„Kde je?!“ obrátil se Errin na Gwryho.\n„Nevím, pane,“ odvětil plukovník a uhnul pohledem. Jak rád by byl nyní daleko odsud, u své ženy v Akkeru.\n„Hledáš Lenfriho?“ ozvala se další postava. Ano, nepochybně, byla to žena. Předstoupila a postavila se vedle Inise. „Proč Ti tolik záleží na jeho životě nebo smrti?“\nOpět jej nepokrytě a bezostyšně urážela. „Proč Tobě?“ zavrčel na oplátku generál.\n„Zavázala jsem se, že jej budu chránit!“ odvětila dívka a pozdvihla kopí. Poprvé tak pronesla, proč sem předtím vlastně přicestovala.\n„Pověz, prý ji ho znal, znal i on Tebe?“ zasmál se jízlivě třetí. Wydmir.\n„Znal mě, ale asi ne tolik, aby si vzpomněl,“ prohlásil generál a předstoupil. Gestem ruky zastavil své důstojníky, kteří jej chtěli následovat. Ve výšce nad nimi zakřičelo káně a mraky se začaly trhat. „Zabijete mě? Za svého kapitána?“ optal se vyzývavě.\n„Tobě nezáleží na životě?“ podivil se upřímně Inis.\n„Mě?“ stáhl se generálův obličej do ošklivého šklebu, „ani v nejmenším. Mám-li zemřít, pak dobrá, další mě nahradí.“\n„Nechceme Tě zabít,“ prohlásila Tireas.\n„A co chcete?“ vyštěkl Errin.\n„Bezpečnou cestu domů, už nás tu nic nedrží, chápeš?“ zasmál se Wydmir a opět se Inisovu uchu zdálo, že slyší promlouvat trpaslíka.\n„Vy zradíte svého krále?“ zarazil se generál.\n„Ne, naše práce zde skončila,“ prohlásil Lenfri a vystoupil ze stínu, aby se zařadil mezi své přátele.\n„Lenfri?“ vydechl Errin a jeho obličej se podivně proměnil.\n„Errine?“ naklonil kapitán hlavu na stranu.\n„Grind, přepadení, Trissyl, vzpomínáš? Leobalde?“ optal se generál tiše.\n„Leobalde?“ nechápala Tireas.\nLenfri mávl rukou a popošel o dva kroky kupředu. Nyní byli s Errinem na dosah paže. „Thomasi?“\n„Ano…“ potřásl hlavou kapitán, „co Gwenn a Amell?“\nThomas, alias Errin se zasmál. „Jako Ty, Leo, vzali to do Severního království, jako by to byl nějaký ráj pro všechny žoldáky. Až se vrátíš, myslím, že je tam potkáš… Ale divím se, že se na ně ptáš, odcházeli jste tehdy spolu…“\n‚Tehdy,‘ pomyslel si Lenfri, ‚pak jsem je na delší čas opustil…‘ „Proč jsi tady?“ zajímal se nahlas.\n„Kousek odtud jsem se narodil,“ prohlásil Thomas, „nesnesl jsem pomyšlení, že by byl můj domov v držení někoho jako je Gwyn…“\n„Jak jsem se z osobního strážce pána na Trissylu vypracoval až sem?“\n„To je na dlouho… Sloužil jsem dlouho cizím záměrům, nyní sloužím jen sám sobě…“\n„A správce Severního Velkopolska?“ užasl Lenfri.\nThomas se k němu naklonil. „Neexistuje,“ zašeptal.\n„Mohl by,“ navrhl Lenfri.\n„Prosím?“ nechápal Thomas.\n„Můžeš to být Ty. Gwyn Ti to místo propůjčí, když řeknu, že jsi nám pomohl potlačit tu rebelii a že díky Tvé pomoci máme volné muže pro jeho dobývání…“\n„Stále jsi mým přítelem. Ale bude to jen mezi námi, nechci našeho „dobrého krále“ obelhávat více než je třeba.“\n„Spolehni se,“ usmál se Thomas.\n„Severní Velkopolsko bude Tvé, i když budeš sloužit Gwynovi jako já…“\n„Budu mu sloužit přesně tak jako Ty,“ zasmál se Errin upřímně. Lenfri se neudržel a musel se smát také. Oba muži si podali ruce.\n„Nechť se Ti doma líbí, bratře,“ ušklíbl se Errin.\n„Myslím, že se tam stejně nezdržím dlouho. I Ty si užij domov, bratře,“ odvětil upřímně Lenfri.\n„Na to se spolehni.“ A tak se rozloučili.\nVojsko generála Errina převzalo pevnost na konci mostu a během léta byla přestavěna na malý hrádek, který byl pojmenován Frigg na počest Lenfriho starého rodového jména.\nPlukovník Gwry požádal o propuštění a bylo mu uděleno. Hned poté zmizel ze světa, snad se vrátil k ženě do Akkeru a živil se jiným způsobem.\nErrin se vrátil ke svému starému jménu Thomas a Errin se stalo jeho jménem rodovým. Začal se titulovat jako správce Severního Velkopolska, oficiálně, a Gwyn tomuto titulu v nitru své říše požehnal. Snad za to mohla přímluva jednoho kapitána, snad tomu nepřikládal takovou váhu, měl mnoho starostí s diplomacií, nebo byl prostě zaměstnán přípravou invaze do další země, poté co dobyl d’Grii, a onen pověřovací pergamen prostě podepsal, aby měl klid. Kdo ví…\nPo krátkém obléhání d’Grii se Lenfri v následujícím roce vrátil domů, aby zde potkal své staré známé a s Tireas, Wydmirem a Derrikem, který se vzpamatoval z otřesu poměrně rychle, byl vyslán za dalším úkolem. To se ovšem netýká tohoto příběhu.\nZbývá ještě říci, že Inis získal od krále hodnost poručíka, za „skvělý přínos věci“, jak bylo toto povýšení oficiálně zaknihováno, a byl vyslán na sever, kam umístil svůj fiktivní domov, protože o tom pravém nikdy neřekl ani jediné slovo, aby získal nové bojeschopné muže a porozhlédl se po kraji. Od té doby byl ale právoplatným členem Severního království, jak chtěl jeho otec, ať už jím byl kdokoli.\nSlibovaná druhá část a s ní i finále druhého dílu série.


SvětDárkovýchPoukazů.cz doprava zdarma | Slevové kupóny září 2020 (aktuální)\nSvětDárkovýchPoukazů.cz doprava zdarma\nSlevový kupón Svět dárkových poukazů září 2020\nInternetový portál Svět dárkových poukazů se specializuje na prodej dárkových poukazů. Vybrat si můžete poukazy podle příležitosti nebo podle obdarované osoby. K dispozici jsou poukazy na sportovní, relaxační, adrenalinové nebo kulturní události, které můžete filtrovat podle Vašeho regionu. Obchod momentálně nabízí 688 dárkových poukazů. Stačí zaplatit a poukaz si můžete vytisknout sami. Slevové kupóny do Svět dárkových poukazů pro Vás hledá portál Skrblík. Ušetřete tak, že slevový kód Svět dárkových poukazů využijete včas, před vypršením jeho platnosti.\nPokud si vyberete jakýkoliv dárkový poukaz z tohoto e-shopu pak Vás to nebude stát ani korunu na víc. Poštovné a balné platí Svetdarkovychpoukazu.cz, protože Vám poukaz přijde do emailu..


Pandemie koronaviru ukazuje spíše slabiny než sílu národních států\n26. 03. 2020 | 15:11\nPřečteno 3846 krát\nS tím, jak národní státy přijímají drastická opatření, aby zabránily dalšímu šíření nemoci COVID-19, způsobené novým koronavirem, začaly se rojit úvahy, že krize předznamenává konec globalizace a ukazuje, že národní stát zůstává nejvíce akceschopnou institucí. V populisticko-nacionální části politického a komentátorského spektra se dokonce objevují úvahy, že současná krize vyústí do oslabení nebo konce Evropské unie.\nTyto úvahy ovšem neodrážejí to, co se děje před našima očima. Je pravda, že národní státy jeden po druhém začaly na vlastní pěst omezovat volný pohyb lidí i shromažďování, rušit výuku ve školách, či zavírat hranice, jenže žádné z těchto opatření není skutečným řešením problému, ale jen snahou zmírnit průběh epidemie, či ji rozložit do delšího časového rámce.\nPolitikům za zavřenými národními hranicemi tato opatření dávají na čas velkou moc, jenže by nám nemělo uniknout, že při současné dělbě práce v globální ekonomice, nakonec jednotlivé národní státy bojují, často bez velkých úspěchů, s jinými státy o zajištění dodávek ochranných a zdravotnických pomůcek, které se nevyrábějí u nich doma. O život tak zbytečně přišla spousta nakažených, včetně zdravotnického personálu.\nSamotná epidemie neskončí tím, že se podaří zásluhou vzájemně nekoordinovaných drastických opatření národních vlád výrazně snížit výskyt koronaviru v té které zemi, ale teprve až se podaří ji omezit v globálním měřítku. A v úplně vítězství lze doufat, jen když se mezinárodním týmům vědců podaří najít vakcínu.\nNedostatečnost současného způsobu boje s koronavirem, v němž se národní státy pokoušejí čelit monumentální globální výzvě v podobě pandemie koronavitou na vlastní pěst, lze pěkně ilustrovat na českém případě. Česká vláda jednala velmi razantně. Nečekala, zda se vynoří nějaká evropská řešení, a zřejmě se jí vskutku podařilo omezit šíření koronaviru lépe než některým jiným zemím.\nJenže po této fázi boje s koronavirem přijde další v podobě snah o nastartování normálního života a hospodářství, které utrpí obrovské ztráty. Země, jako je ta naše, jejíž prosperita závisí na exportu, ovšem bude muset stejně čekat na to, až se vrátí k normálu Německo a další země, kam proudí český vývoz.\nPoužijeme-li si k popisu současné situace válečnou terminologii, která v poslední době kvete, lze říct, že se národní státy zakopaly na čas do vlastních zákopů, v nichž ve válce s virem dosahují různých výsledků, ale až pandemie odezní, neobnoví se ekonomický růst a normální život tak, že ve svých zákopech dál zůstanou. Nejsou soběstačné, budou muset spolupracovat. Možná ještě intenzivněji než dřív, pokud budou chtít, aby obnova byla rychlá.\nNavíc už teď je jasné, že současná striktně národní řešení krizi spíše prohlubují, než aby usnadňovaly boj s ní. I tolika lidmi dnes kritizovaná Evropská unie toho mohla udělat podstatně více, kdyby měla v oblasti zdravotnictví a boje s pandemiemi už dnes více pravomocí. To, že ji členské státy takovými pravomocemi nevybavily, a pandemii se pokouší zastavit na vlastní pěst, jen zvětší hospodářské škody.\nPo skončení pandemie se především ukáže, že současný systém, v němž se naše ekonomická prosperita odvozuje od globálně propojené ekonomiky, v níž v planetárním meřítku proudí zboží i lidé, ale který přitom nemá globálně fungující nástroje pro řešení výzev a krizí planetárního rozsahu, je nedostačující, a budou se hledat účinnější globální instituce a regulace.\nJe možné, že politikům v některých národních státech jejich současná mimořádná moc zachutná, a nebudou se jí chtít hned tak vzdát. Jenže pokud je občané jejich zemí nedonutí, aby se snů o dělání politiky z národních zákopů i v době po pandemii rychle nevzdali, bude to rychlá cesta k ekonomickému i politickému úpadku.\nČRo Plus, 26.3.2020


L32 bezdrátová sluchátka bluetooth 5.0 sluchátka tws hi-fi mini in-ear sportovní běžecké sluchátka podpora ios/android telefony hd volání koupit / Sluchátka & Sluchátka < Koronavirusvcr.cz\n3. Materiál: EBS plast\n4. Efektivní lineární vzdálenost: více než 10 metrů\n5. Roh: měď prsten kompozitní film f10mm\n6. Baterie: headset 35mah * 2, nabíjecí prostoru 300ah\n7. Hrací doba: 2.5-3h\n8. Pohotovostní doba: 100h\n9. Plná doba nabíjení: 0,5 h\n11. Specifikace a hmotnost jednoho běžného balení box: 10 * 10 * 3.5 cm. Jeden set 66.5 g\n♬【Nejnovější Bluetooth 5.0】nejmodernější Bluetooth V5.0 technologie pokročilé čipy plná podpora dual-channel audio ,rychlejší krájení a univerzální kompatibilitu.Vyšší stabilní připojení bluetooth s dotykovým ovládáním, zbavit kabel. Pokrytí je širší, nižší ztráty signálu. Mají vynikající vysílací frekvence stabilitu, více tekoucí přehrávání hudby, low-power operace, může poskytnout delší pohotovostní dobu.\n♬【Hi-Fi Stereo Zvuk Kvalitní】Bezdrátová sluchátka s 13mm velká velikost ovladače reproduktoru produkují křišťálově čistý zvuk a hluboké, autentický zvuk a silné basy výkon pro vás. Jasnost a hluboké, zvučné basy s jemně laděný zvuk podpis dodat pohlcující zvuk a dát vám na jevišti center. Zažijete zcela nový svět křišťálově čisté telefonní hovory.\n♬【Jeden Krok Párování A Pohodlné Design】Po prvním spárování, Jen je třeba vzít dvě sluchátka nebo jakékoliv jedno sluchátko do ucha poté, co otevřete funkci Bluetooth, budou otevřené a připojit automaticky. Jeden-stiskněte tlačítko ovládání design pro příjem/ukončení hovoru, přehrání/pozastavení hudby, protiprokluzový systém kol dopředu/dozadu, docela snadné použití. Lehký a přenosný, vejde do vaší kapsy mají být provedeny anywhe.\n♬【Ergonomický Design a IPX7 Vodotěsné】Bezdrátová bluetooth sluchátka mají speciální ergonomický a lehký design, aby to sedět pohodlně a stabilní v uších. Použití -technologie povrchové úpravy chránit od potu a dešti, v denním použití.\n♬【Inteligentní Nabíjecí Pouzdro A Kvalitní Péče o Zákazníka】přenosné nabíjecí pouzdro vám dává možnost nabít vaše sluchátka, když on-the-go dodat 4 hodiny poslechu, celkem 16hrs hraní s nabíjení případ.\nŠtítky: obchod bezdrátová sluchátka, uši sluchátka, důležité bluetooth bezdrátová sluchátka, hdd případě usb 3 disk, att telefony, bluthooth, bezdrátová sluchátka kabelové vedení zařízení, bílá sluchátka bluetooth fm, earphon, mini bezdrátová sluchátka.\nEfektivní lineární vzdálenost více než 10 metrů\nMateriál EBS plast


Uroprostatitida, jak zacházet\nPosted on 28.09.2018 28.09.2018 Author Snoop\t1 комментариев\nléčba prostatického adenomu s aminokyselinami · chronická uroprostatitida · fórum jak zacházet s homeopatií prostatitidy · bolesti v pravé straně v důsledku. Prostata - je důležitou součástí mužských pohlavních chorob, to nemůže, ale mají vliv na celé lidské tělo, a proto je důležité, a pravý čas s nimi zacházet.\nChronická prostatitis colliculitis\nPít po operaci adenomu prostaty\nPeroxid pro recenze prostatitidy\nChirurgická léčba rakoviny prostaty adenom\nPro léčbu uretritidy a uroprostatitidy se roztok injikuje do močové kolpiti a gynekolog si mě pověřil, abych zacházel s svícny s chlórhexidinem. Uroprostatitida je multifaktoriální onemocnění, její příčiny jsou následující: když vstoupí do chronické formy - je to zbytečné, nejprve se s nimi zachází a teprve. Který lékař zachází s prostatitisou? městnavého Proč ultrazvuk prostaty u mužů, jak. duben Chronická prostatitida uro prostatitida příčiny a následky, prostata. Kde a jak zacházet Prostatitis vytvrzení prostatitida Hlavním problémem dnes je léčba Címlap · protizánětlivé léky při léčbě prostaty · chronická uroprostatitida. Címlap · protizánětlivé léky při léčbě prostaty · chronická uroprostatitida · Külföld Byl jsem vyléčen z chronické prostatitidy výstřik, jak zacházet s prostatitida.\n1 Replies to “Uroprostatitida, jak zacházet”\n03.10.2018 в 17:36\nléčba prostatitidy doprovázená poklesem sexuální · infekce uroprostatitidy Mějte na paměti, ţe vaše tělo se vyvíjí a funguje podle toho, jak s ním zacházíte.\nCo elatomy dělají proti prostatitidě?\nBýt zdravý lék na prostatitidu\nRole varikokély ve vývoji prostatitidy\nSpIRit к записи Uroprostatitida, jak zacházet


Z Lvího krále se stala největší disneyovka mimo Marvel a Star Wars | DOKINA.CZ\n12. 8. 2019 - 11:37 | Novinky | Adam Homola\nLví král má totiž na kontě přes 1,3 miliardy dolarů, a to v kinech ještě nekončí. Z myšákovy stáje jsou nad ním už jenom filmy od Marvelu a Star Wars.\nNavíc jde už o čtvrtý film Disneyho, který jen během letošního roku pokořil onu magickou miliardu z kin. A teď už nastřádal víc než Kráska a zvíře, nebo třeba Ledové království. Na tak ohromném finančním úspěchu a popularitě filmu nemění nic ani fakt, že kritici film nepřijali zrovna s otevřenou náručí. Na serveru Metacritic má Lví král pouhých 55 ze 100.\nNadšený z filmu nebyl ani Matěj tady na Dokina, viz jeho recenze: “Lví král je možná trošku vážnější disneyovka, to však taky nemusí být na škodu. A popravdě jako film pro rodiče s prcky funguje ideálně čistě kvůli tomu, že tátové a mámy můžou při sledování potomka vzpomínat na to, jak moc si originál před lety v kině užívali oni. Ale i bez těch dětí jde o příjemnou rodinnou zábavu. Jen prostě všechno vsadila na jednu kartu a já si nejsem úplně jistý, jestli to vyšlo. Nedávný Aladin má v sobě víc života, energie a čistokrevně zábavného blbnutí než Lví král. Ovšem jako letní film tenhle vládce Afriky obstojí bez problémů.”\nDisneymu se letos daří nebývale, bez ohledu na pozitivní či negativní recenze. Studio má přitom přes sebou ještě minimálně dva masivní hity. V listopadu totiž dorazí Ledové království 2 a v prosinci Star Wars: Vzestup Skywalkera. Ani jeden z nich dvě miliardy asi nedá, ale přes tu miliardu se přehoupnou oba s lehkostí a myšák tak bude slavit nebývale silný rok.


Borůvky - Berlicka.cz\nJe to až k nevíře. Borůvka je taková malá bobulka a kolik toho dokáže udělat pro naše zdraví a štíhlou linii. To vše má pak přidanou hodnotu v tom, že tyto kouzelné modré kuličky mají příjemnou sladkou chuť, tedy aspoň v případě, kdy jsou pořádně dozrálé.\nPři jejich sbírání bychom si však měli dávat velký pozor, abychom si je nespletli s vraním okem čtyřlistým, které blahodárné účinky nemá vůbec, protože je prudce jedovaté. Jeho plody se hodně podobají právě plodům brusnice borůvky.\nS borůvkami je to jednoduché, pokud nemáte zahrádku, ale bydlíte poblíž lesa, můžete najít tyto chutné malé bobulky ukryté právě v tomto zákoutí. Majitelé zahrady si však mohou do svého zeleného království vysadit keříky, jež jim budou v sezoně plodit a nebudou se muset honit po lese, než si nasbírají pár kuliček na koláč. Vysazením do zahrádky pak předejdete i nežádoucím malým příživníkům – klíšťatům, jež často keříky v lesech hlídají.\nKaždý z nás si jistě vzpomene na dětství, kdy jsme pobíhali po lesích a hledali černomodré chutné kuličky, jimiž jsme se krmili. Pak jsme často domů přišli ve flekatém oblečení a maminky byly „nadšené“, protože ty fleky ani za nic nechtěly pustit. Tím jsou pochopitelně borůvky proslulé.\nS těmito plody se však často setkáváme i v některých sladkých pokrmech. Připravit si z nich můžeme chutné plněné knedlíky, dorty, koláče, buchty, ale můžeme jimi také ozdobit třeba palačinky či zmrzlinové poháry. Udělat toho s nimi jde spousta, dají se lehce kombinovat s ostatními druhy ovoce, takže skvěle doplní oblíbený ovocný salát.\nBorůvky se však dají použít i jako přírodní barvivo. Pokud se tedy chystáte udělat dort s fondánem a chcete si pohrát s barvičkami, zkuste na fondán rozmačkat pár borůvek, ty vám pomohou vykouzlit krásně fialkovou a světle či tmavě modrou barvu.\nBlahodárné účinky na naše zdraví a štíhlou linii\nBorůvky jsou významným bojovníkem s velkým množstvím zdravotních problémů. Tyto léčivé bobulky můžeme považovat za nejvhodnějšího bojovníka s průjmovými onemocněními. Jak jsme již poznamenali výše, jejich hlavní devizou je výborná chuť, takže u nemocného nevyvolají žaludeční problémy. S jejich užitím tak zajistíme i to, že si naše tělo v sobě uchová dostatečné množství tekutin, my tak předejdeme možné dehydrataci našeho organismu.\nPrůjmová onemocnění však nejsou jediným neduhem, jenž můžeme s borůvkou či borůvkovým čajem zažehnat. Pokud trpíte na vysoký krevní tlak, tyto malé bobulky vám tlak pomohou snížit. Nejvíce zdravých látek, které mimo jiné působí i na nádorová onemocnění, problémy s trávením, ale také na dýchací problémy, je obsaženo v barvivu myrtilin. Toto barvivo v sobě ukrývá spoustu vitamínů, minerálů a dalších zdraví prospěšných látek.\nDámy, pokud každý měsíc trpíte na bolestivou menstruaci, třísloviny obsažené v modrých kuličkách, vás od těchto problémů oprostí. Dokáží zmírnit silné krvácení, ale pomohou usnadnit i období přechodu, které pro ženy není nijak příjemné.\nDalším důvodem, proč bychom si měli borůvky dát s chutí, je to, že účinně dokážou udržet vaši linii. Pokud držíte dietu, pomohou vám s hubnutím. To vše absolvujete s příjemnou chutí rozplývající se na jazyku. Kdo by si mohl přát více?\nJaké látky borůvky obsahují?\nV borůvkách je uzavřeno velké množství látek, jež pozitivně ovlivňují náš zdravotní stav. Jedná se zejména o vitamín C a další podobné látky blahodárně působící na náš imunitní systém.\nVelmi účinnou látkou, kterou naše tělo potřebuje ke své správné funkci, je železo. Borůvky jsou na tuto látku opravdu hodně bohaté. Zkuste je a uvidíte, že nebudete litovat. Zlepší se váš zdravotní stav, ale pomohou vám i v boji s přebytečnými kilogramy.\nCo je zdravé, to je dobré. A jinak tomu není ani v případě zdravých potravin - dvou slovíček, která v poslední době začínají...


Hygiena napařila Klausovi pokutu za nenošení roušky. Diskriminace, prská bývalý prezident – eXtra.cz\nHygiena napařila Klausovi pokutu za nenošení roušky. Diskriminace, prská bývalý prezident\nZdroj: Michal Protivansky/CNC / CNC / Profimedia\nBývalý prezident Václav Klaus dostal od pražské hygienické stanice pokutu 10 000 korun za říjnové vystoupení bez roušky před Obecním domem v Praze. Klaus s rozhodnutím nesouhlasí a prostřednictvím svého právníka podal ve středu proti rozhodnutí odpor. Požaduje, aby s ním bylo přestupkové řízení zastaveno. Klaus to uvedl v prohlášení, které ČTK poskytl Petr Macinka z Institutu Václava Klause. 28. 1. 2021 15.43 | Autor ČTK, Jiří Charvát\nVáclav Klaus (79) přišel 28. října před Obecní dům uctít památku vzniku Československa. U pamětní desky vystoupil s projevem, ve kterém kritizoval vládní opatření proti koronaviru. Během akce neměl nasazenu roušku, za což byl kritizován. Bez roušky přišel i na oslavy výročí událostí spojených se 17. listopadem na Národní třídě. Česká televize už dříve informovala o tom, že za toto porušení vládních nařízení by měl od pražské hygienické stanice dostat pokutu 3000 korun.\nVáclav Klaus uctil památku s rouškou na bradě: Hrozí mu mastná pokuta\nKlaus v prohlášení k pokutě za 28. říjen uvedl, že podání odporu bylo míněno „nejen jako nesouhlas s udělením konkrétní pokuty, ale i jako občanský protest z obecných důvodů, které směřují k ochraně práv všech občanů a k ochraně svobody proti potlačování občanských svobod“. Bývalý prezident v prohlášení napsal čtyři důvody svého nesouhlasu.\nPokuta je podle Klause diskriminací\nDomnívá se, že udělení pokuty je postihem za politický akt, a ne trestem motivovaným epidemiologickými důvody. Je podle něj povinností představitelů veřejného života veřejně si připomenout založení státu a „nenechat se odstrašit“ epidemií. Poznamenal, že postih dostal za několikaminutové položení kytice a asi dvouminutový venkovní projev bez roušky. „Ministerstvo zdravotnictví však umožňuje vystupování řečníků v televizních studiích bez roušky. Beru to jako zřejmou nerovnost a nedůvodně odlišný přístup,“ uvedl. „Uctěním státního svátku, ústním projevem a položením kytice jsem realizoval ústavně zaručenou svobodu projevu. Ta může být omezena jen zákonem. Ani krizová opatření vlády svobodu projevu neomezila,“ dodal.\nVadí mu také to, že hygienická stanice podle něj ukládá pokuty v rozporu s ústavou za porušení opatření, které „pro svou nezákonnost“ zrušil Městský soud v Praze.\nKlaus v prohlášení dále uvádí, že povinnosti může ukládat jen zákon. „Ústava nepřipouští, aby státní represivní orgány jednaly jako za totality a určovaly povinnosti, které zákon výslovně nezná. Zákon nezná povinnost nošení roušek,“ zdůvodnil svůj názor. Kritizuje také to, že zákon podle něj dává správnímu orgánu velkou libovůli, když umožňuje uložit pokutu až do výše tří milionů korun „za to, že někdo nemá několik minut roušku, ač šlo o uctění hrdinství zakladatelů našeho státu“. Je to podle něj v rozporu se zásadami právního státu\nVáclav Klaus pokuta rouška vládní nařízení koronavirus covid-19 Celebrity


7 kroků, jak dosáhnout efektivního a výkonného pracoviště - U1\n„Firmy se snaží skokově dohnat zaspaný vývoj, poptávka se stále nejvíce zaměřuje na open space pracoviště,“ říká Jaromír Popek, obchodní ředitel a spolumajitel společnosti U1. „Pokud se totiž s otevřeným prostorem správně pracuje, jeho výhody jednoznačně zastíní neduhy.“\nGoogle, sen administrativního pracovníka\nOslovte designové studio už v době, kdy začínáte uvažovat o rekonstrukci či přestěhování kanceláří a ne až v momentě, kdy vám k dokončení chybí koupit jen nábytek. „Celý návrh kanceláře začínáme tím, že se snažíme detailně zmapovat pohyby jednotlivých pracovníků a pochopit vnitřní dynamiku firmy. Až poté řešíme design a nábytek, materiály a barvy,“ vysvětluje Jiří Žižka, spolumajitel U1. „Měříme ztrátové časy jednotlivých skupin zaměstnanců a používáme je pro výslednou analýzu optimálního rozmístění zaměstnanců.“ Rozbor například rozklíčuje, kteří pracovníci spolu často kooperují a to pak designéři při návrhu zohlední.\nDesign kanceláří není jen o výmalbě a moderním nábytku, ale o skutečných potřebách jednotlivých zaměstnanců. Pokud mají specifické potřeby, je třeba to v zařízení kanceláří respektovat. „Například pokud ve firmě často probíhají krátké schůzky několika pracovníků, třeba dvou, tří, je dobré myslet na prostory, kde budou probíhat. Pro takovou firmu není vhodná jedna velká zasedací místnost, byť zařízená podle nejnovějších trendů, ale spíše více mobilních boxů či stěn,“ objasňuje Jaromír Popek. Zasedací místnosti však také nezatracuje. Studie společnosti Knoll uvádí, že zaměstnanci často tráví i více než polovinu pracovní doby právě zde. Je však potřeba myslet na velikost týmů, které se potřebují během týdne setkávat.\nVelkou bolístkou mnoha moderních kancelářských budov jsou okna bez možnosti otevření. Pracovníci jsou pak v takovémto prostředí odkázání na kvalitní vzduchotechniku „Podcenit ventilaci a cirkulaci vzduchu se firmě opravdu nevyplatí, čerstvý vzduch napomáhá koncentraci a výkonnosti zaměstnanců,“ připomíná Jaromír Popek. CO2 je častým viníkem únavy a malátnosti, nejjednodušším řešením je správně a často větrat.\n„Stejně jako čerstvý vzduch je pro soustředění důležité kvalitní osvětlení a odhlučnění místnosti. Nedostatečné osvětlení vám sice bezprostředně oči nezkazí, jak se mylně traduje, ale oči se vlivem zvýšené námahy dříve unaví. To může způsobit rozostřené vidění, nezřídka i bolest hlavy,“ radí Jiří Žižka. Odhlučnění v otevřených ocelářích sice není zcela možné, ale lze efektivně pracovat s akustikou. Volbou správných materiálů lze docílit, že rozhovor dvou zaměstnanců nemusí nutně slyšet jejich kolegové na druhém konci místnosti.\nS fyzickou pohodou na pracovišti souvisí nejvíce nábytek. Ten by měl především splňovat podmínky vysoké kvality související s materiálem a dlouhou životností. Pokud majitel firmy nehodlá každých pět let investovat do kompletní obnovy kancelářského nábytku, jsou v takovém případě nejsnazším a nejefektivnějším řešením kancelářské sestavy, které pracují s flexibilními a nastavitelnými komponenty. Ty pomohou jednotlivá pracovní místa modifikovat velice rychle. Pracoviště navíc netrpí uniformitou, lze je pohodlně přizpůsobit danému zaměstnanci dle jeho specifických potřeb. „Vhodné jsou například posuvné přepážky zajišťující částečné soukromí, úložné boxy a stolička v jednom nebo šuplíky s čalouněným sedákem, aby kolegové nemuseli u vašeho stolu postávat, když se na něco potřebují zeptat,“ vyjmenovává Žižka. Správný mix těchto vlastností jsme na trhu nemohli najít, vytvořili jsme proto vlastní nábytkový systém. Krok do neznáma se nám vyplatil. Kromě množství nových zkušeností a poznatků máme dobrou odezvu od klientů. Nábytek, který jsme nazvali Only1 si do svých nových kanceláří v Brně zvolila například IBM.\nZměna zamezí rutině\nFirmu netvoří jedinci, ale tým a jeho společná práce. Právě na to byste měli při zařizování myslet a nevynechat tak zvané měkké zóny. „K nejčastějším omylům v mnoha firmách patří, že zaměňují „měkké“ pracovní zóny za relaxační. V relaxační zóně je ta, kde lze odpočívat, třeba spát a jsou tam prvky, které odvádějí lidi od práce. Naopak při práci potřebujeme aktivizovat a k tomu slouží právě měkké zóny. Ty mohou například dávat lidem do cesty prvky, aby mohli alespoň na chvíli pracovat ve stoje. Celý den sedí a pokud absolvují krátkou poradu na nohou, zapojí zcela jiné svalové skupiny,“ poukazuje Jiří Žižka. V „tvrdé“ zóně vykonáváme soustavnou činnost s trvalými pracovními prostředky (telefon, IT technika) s minimem interakce. Měkká zóna dává příležitost ke krátkým neformálním setkáním, ale i práci o samotě. Popek k tomu dodává: „Měkká zóna by měla být přátelská a vstřícná, tomu má odpovídat i její vybavení. Vhodné jsou třeba pohovky, sedáky, křesla s výsuvnými stolky a podobně.“\nČím mládne zaměstnanecká základna, tím těžší je pro zaměstnavatele ji udržet na jednom místě. „Je to generace, pro kterou je práce na mobilních zařízeních zcela přirozená,“ doplňuje Popek. Podle studie KPMG – The Workplace Through the Eyes of Generation Y, téměř tři čtvrtiny zaměstnanců požadují flexibilní pracovní místo. Nepotřebují tedy velký monitor a stůl, u kterého stráví celou pracovní dobu. „Naopak využití menších přenosných zařízení, s nimiž mohou zaměstnanci pracovat odkudkoli, může být dobrým řešením. Proto by měl zaměstnavatel při zařizování myslet třeba i na dostatečné pokrytí bezdrátovou sítí,“ radí na závěr Jaromír Popek.


How to get in shape | BK Blog\nHome Beauty\tHow to get in shape\n24.10.2016 9 comments\nTak konečně jsem se donutila dát dohromady článek na téma “JAK JSEM SE DOSTALA PO PORODU DO KONDICE :-)”. To je váš velmi častý dotaz a já jsem vám na něj slíbila odpověď. POZOR, stále určitě nejsem úplně v kondici. Moje představy jsou ještě trochu jiné :-)\nDomnívám se, že je to hodně o psychickém stavu, o tom, jak se člověk cítí vnitřně. Já sama jsem povaha, která je, pokud není vše dle jejích představ, hodně nespokojená. Jsem velký perfekcionista a to se odráží i v pohledu a názoru na mou postavu.\nNa druhou stranu jsem se naučila s některými svými nedostatky žít a nevěším z toho hlavu. Vím, že nemám dokonalé nohy, a ani břicho. Vím, že mám docela normální postavu a nikdy nebudu vypadat jako VS models. NE, ale určitě mám zas jiné kvality, pro které mě někdo vidí jako zajímavou, možná dokonalou….Nejsou to rozhodně vaše křivky, co vám zaručí pevný vztah, lásku, obdiv a úspěch, dobré přátele… Je to vaše personalita. A ta většinou dokáže křivky přebít. Ty dokonalé, stejně jako nedokonalé… Snad mi rozumíte :-)?????\nPokud z vás něco vyzařujte, dokážete zaujmout i něčím jiným/ určitě ano/ a jste spokojená….pak to úplně postačí a není co řešit. Jen povrchnímu člověku může záležet pouze či hlavně na proporcích, mírách 90 -60 -90. Já však preferuji zdravě sebevědomé ženy, se zdravě vypadající postavou, ne věčně nespokojené vystresované vyzáblinky či ženy naopak vlastní vinou obezní.\nZáklad všeho je – dělat to pro sebe a pro svůj pocit. Ne pro okolí. Pak to jde skoro samo. Já naštěstí pohyb miluji a cvičím, co mi čas dovolí….Ano, ráda uvidím čtverečky a pevnou prcku, ale hlavní je ten pocit po cvičení. Ten mě dokáže zbavit i těch nejhorších nálad. A pak se časem dostaví výsledky, které jsou hezké i na pohled.\nAbych to tedy nějak shrnula….A to vás hlavně zajímalo…..Jak se dostat do kondice? Bez cvičení to nepůjde. Pokud tedy máte rádi pevná těla a nejste zastánci drastických diet, ale zdravého životního stylu, tak tady je můj návod:\nZačala jsem po porodu “cvičit“ hned po šestinedělí, ale velmi zvolna. Občas jsem šla na kolo, lehce se proběhnout a udělala pár cviků na břicho. Nebylo to ale nijak pravidelné. Chtěla jsem chodit na mojí oblíbenou Bikram Jógu, ale na to fakt nebyl čas. Zabere cca dvě a půl hodiny. A když člověk kojí, tak je po hodině poněkud nervózní – nebo já to tak aspoň měla. Nechvátala jsem na to (být v kondici ) a ani mi nějak nevadilo, že mám stále 4 kg nahoře. Myslím, že každá máma má jiné priority, než se starat o to, být ihned v top kondici. Takhle to probíhalo cca 3 měsíce.\nS jídelníčkem to bylo podobné – vše v pohodě, hlavně, abych se cítila dobře …..Přiznávám, vypadal ale snad nejhůř, co jsem se kdy stravovala. Jedla jsem, co mě napadlo, hlavně sladkosti nechyběly ani jeden den. Také jsem musela zlehka omezit cca na dva měsíce ty nadýmavé potraviny ( ale ne nijak hystericky – vynechala jsem hlavně ty fakt extrémně nadýmavé ). Po porodu jsem do sebe potřebovala dostávat cukry. Někdy můj den vypadal i tak, že jsem si i na snídani a večeři dala sladké. Takto jsem to vedla cca 2 – 3 měsíce. Postupem času, jak jsem se začala dostávat zase do své kůže, začala jsem cítit, že je na čase něco pro sebe udělat. A jídelníček vrátit zpátky – do normálu.\nŘekla bych, že poslední měsíc na sobě hodně makám. Tak, jak jsem bývala zvyklá.. Chodím skoro ob den běhat ( když jsem doma a čas dovolí ). Znovu jsem se vrátila k józe, jenže to je hodně časově náročné. Snažím se každou volnou chvíli věnovat pohybu. Je to někdy obtížné, ale ten pocit “po” je pak k nezaplacení. Pociťuji sice na jednu stranu více energie, ale i větší únavu. Takže se hecnu ráda. Je to jen o tom, že člověk musí chtít a mít motivaci. Vědět, proč to dělá. Taky přece chci mít pohledný zadek v šortkách a břicho v tričku pevné, né..:-D..Ale i tohle všechno je spojené s psychikou, jak už jsem zmiňovala. I já mám dny, kdy mi je vzhled jedno a cítím se skvěle. A pak zase dny, kdy vypadám stejně, ale cítím se pod psa.( Takže ono to není jen o tom, jestli už zapnu ty šortky, které jsem po porodu nezapnula.)\nCo vám ale budu vykládat. Je to prostě tak trochu i boj s pohodlností, s vůlí. Člověk na sobě musí makat, někdy se i kousnout. Úplně stejně, jako když chce dokázat cokoliv jiného v jiné oblasti. Nic není zadarmo. A postava, zdraví a psychická pohoda také ne. Když něco chci, musím se holt snažit …!\nJsem velkým zastáncem zdravého stravování, ne žádných diet. Mé okolí potvrdí, že diety u mne nikdy nebyly v kurzu, a že miluji jídlo Dám si skoro všechno. Netrpím depresemi, když sním něco nezdravého a tučného. Ale trpím jimi, pokud musím sníst něco nekvalitního. Takže moje rada – jezte zdravě ! Jezte potraviny, které vám dodají energii. Doplňte o super foods. Na prvním místě by určitě měla být čerstvost každého jídla. A hlavně, ať vám chutná.\nJeště na závěr dodávám, že vstávám ( la – přestala jsem před týdnem kojit ) skoro 5krát za noc na kojení, definitivní budíček mám mezi 5:30 – 6:00 , chodím spát kolem 23.hod, protože večer pracuji. Celý den se starám o rodinu a ještě do toho cestuji Praha – Brno , kde na mě čekají pracovní povinnosti, ale také příjemná setkání a zábava. Jsem prostě v jednom kole a to pak vše kolem nabraných kil jde skoro samo. Takže doporučuji aktivitu…Trochu se už bojím, že až přestanu kojit, váha klesne ještě víc a to už by se mi asi nelíbilo. ( Zatím neklesla a v USA si pěkně dopřávám :-), takže možná ani neklesne :-)))))\nMůj cíl je – mít pevnou, zdravou postavu a cítit se dobře fyzicky a psychicky. Ještě mám na čem pracovat, ale na všechno je čas. Nikam se neženu. Jsem teď na své předtěhotenské váze, ale tělo není ještě zpevněné. Takže budu makat :-) Bez práce nejsou pekáče\nJak jste na tom byly po porodu vy? Kdy jste se dostaly do formy? A mělo na to kojení nějaký vliv? Co se stalo, když jste přestaly kojit?\nFotky jsou focené v průběhu 3 měsíců od porodu ( zde jsou sestupně ). Znáte je z Instagramu. Posílám mnoho energie a sluníčka z Floridy.\nPS.: Právě jsem zjistila, že jsem byla opět nominovaná v kategorii FASHION – BLOGERKA ROKU 2016. Pokud máte můj blog rádi, tak budu ráda za váš hlas. DĚKUJUUUUUUU. Hlasovat můžete ZDE ( nezapomeňte potvrdit v emailu ). KISS Vaše Baruš\nHow to get in shape was last modified: February 2nd, 2017 by BKBlog


Tříkomorové pouzdro Sportex 190cm - fish-ing.cz\nTříkomorové pouzdro Sportex 190cm\nŽádné hodnocení. Kód: 4885 Produktové číslo: 4048855337618\nTrojkomorový, délka 190cm. Pouzdra na pruty vyrobené z polyeterového tkaniva, oděruvzdorné, vodotěsné. Vypolštářkované vnitřní kapsy a popruhy. Robusní kovové zipy odolné proti korozi, jeden popruh Materiál: 70% nylon, 30% PVC\nTříkomorové pouzdro Sportex 190cmTrojkomorový, délka 190cm. Pouzdra na pruty vyrobené z polyeterového tkaniva, oděruvzdorné, vodotěsné. Vypolštářkované vnitřní kapsy a popruhy. Robusní kovové zipy odolné proti korozi, jeden popruh\nJig IceFish SeaGuru 2ks 60g 15 /0, -2ks 60g 15 /0 Kód: 4724 Skladem 3 bal\nJig IceFish SeaGuru 1ks 80g 15 /0, -1ks 80g 15 /0 Kód: 4725 Skladem 3 bal


Kontroverze kolem předem vyslovených přání: pomáhají, nebo ne? - Zdravotnický deník\nDříve vyslovené přání možná nemusí být tou nejlepší cestou, rozhovory o možnostech léčby a pomoc těžce nemocným s náročnými rozhodnutími, které je třeba udělat hned, jsou na místě dle všech odborníků. Foto: Direct Media on StockSnap Licence: CC0 1.0 Universal (CC0 1.0)\nVětšina z nás má nějakou představu o tom, jak by si přála strávit závěr života. V Americe je poměrně běžné, že lidé své preference zaznamenají formou dokumentů. V poslední době se ale ukazuje, že může jít o dvojsečnou zbraň a že někdy tato dříve vyslovená přání mohou napáchat více škody než užitku. Často totiž vznikají dopředu bez znalosti konkrétního stavu, do kterého se pacient dostane, takže v době potřeby už vůbec nemusí být aktuální. To podtrhl i covid, kdy měla řada seniorů zaznamenáno přání, že nechtějí být na ventilátorech, což by jim v dané situaci mohlo zachránit život. Na potřebu změny paradigmatu upozornili odborníci v časopise JAMA.\nAmeričané jsou už desetiletí zvyklí na vyplňování dokumentů specifikujících jejich přání vztahující se k péči, jakou by si přáli na konci života. Jde o dříve vyslovená přání, rozhodnutí o neresuscitování či další materiály, kde se uvádějí preference ohledně léčby. Jenže podle skupiny špičkových expertů na paliativní péči by měl přístup, kdy jsou lidé k vyplňování těchto dokumentů tlačeni, skončit – ve skutečnosti totiž péči v závěru života nezlepšují.\n„Desítky let výzkumu demonstrují, že předběžné plánování péče nefunguje. Potřebujeme nové paradigma,“ zdůraznil pro KHN Sean Morrison, který vede geriatrickou a paliativní medicínu na Icahn School of Medicine při Mount Sinai v New Yorku a je spoluautorem článku v časopise JAMA. Morrison navštívil před více než pěti lety i Českou republiku a o jeho pohledu na paliativní péči si můžete přečíst zde.\n„Mnoho času, úsilí, peněz, krve, potu a slz padlo na častější využívání předběžného plánování péče, ale důkazy jsou jasné: nemá to výsledky, v jaké jsme doufali,“ konstatuje Diane Meierová, zakladatelka Centra pokročilé paliativní péče, profesorka na Mount Sinai a spoluautorka článku v JAMA. Jde zejména o to, že se nepodařilo zajistit, aby lidé skutečně dostali péči odpovídající jejich preferencím.\n„Říkáme, že bychom se měli přestat snažit předvídat péči, kterou můžete chtít v hypotetické budoucí situaci. Mnoho velmi vzdělaných lidí si myslí, že je dokumenty připravené roky v předstihu ochrání v případě, že by o sobě nebyli schopni rozhodovat. Jenže neochrání,“ podtrhává James Tulsky, který vede oddělení psychosociální onkologie a paliativní péče při Dana-Farber Cancer Institute v Bostonu a podílel se na textu v JAMA. Také jeho pohled na paliativní péči, který představil při své návštěvě Česka v roce 2018, si můžete přečíst ve Zdravotnickém deníku.\nDůvodů, proč předběžné plánování péče není ta nejlepší cesta, je několik a dokládá je řada studií. Faktem je, že preference lidí se mění s tím, jak se mění jejich zdravotní stav. Formuláře také nabízejí jen vágní a často protichůdné cíle, kterých má péče na konci života dosáhnout. Rodiny, zástupci či lékaři také často nesouhlasí s pacientovými postulovanými preferencemi, anebo se stává, že služby nutné k uspokojení přání nejsou v daném místě dostupné. Výjimkou není ani to, že dokumenty nejsou k dispozici ve chvíli, kdy je třeba udělat rozhodnutí.\nMísto hypotetických scénářů rozhodování o současné situaci\nDůraz na dokumentaci přání týkajících se péče v závěru života se v USA datuje do roku 1990, kdy soud rozhodl o případu Cruzan vs. Missourijské ministerstvo zdravotnictví. Šlo o to, že 25letá Nancy Cruzanová zůstala po autonehodě v trvalém bezvědomí. Po několika letech její rodiče požádali, aby jí byla odstraněna vyživovací sonda, což ale nemocnice odmítla. Soud jí potom dal zapravdu s tím, že je třeba jasný a přesvědčivý důkaz o přáních člověka, který již o sobě nemůže rozhodovat.\nPozději v tom roce Kongres schválil zákon o sebeurčení pacienta, který po nemocnicích, domovech pro seniory, domácích zdravotních agenturách či hospicích požaduje se ptát, jestli osoba sepsala předběžné instrukce, a pokud ano, aby je následovali do té míry, jak jen je to možné. Tyto dokumenty přitom mají začít platit ve chvíli, kdy je někdo terminálně nemocný a ztratil kapacitu dělat rozhodnutí.\nBohužel se ovšem z těchto požadavků často stala zaškrtávací cvičení, která nedoprovázela žádná hlubší diskuze o pacientově prognóze a o tom, jak budoucí medicínská rozhodnutí mohou ovlivnit pacientovu kvalitu života. Obvykle tak scházel realistický plán implementace pacientových přání. Zároveň předběžné instrukce kompletně vyplnilo jen 37 procent dospělých.\nS užitečností dokumentů mohou být i další problémy. Pacientovy preference mohou být nekonzistentní nebo těžce aplikovatelné v reálných situacích, takže pak poskytovatel nemá jasné pokyny, podotýká profesor na Perelman School of Medicine při Pennsylvánské univerzitě Scott Halpern, který se zaměřuje na paliativní péči a péči v závěru života. Příkladem může být starší žena, která uvede, že chce žít, co nejdéle to půjde, ale také se chce vyhnout bolesti a utrpení, anebo muž, který odmítne mechanickou ventilaci, ale nechá otevřenou otázku, zda jsou akceptovatelné jiné formy dýchací podpory.\n„Spíše než chtít od pacientů, aby učinili rozhodnutí o hypotetických scénářích v budoucnu, bychom se měli soustředit na to pomoci jim udělat důležitá rozhodnutí v daném okamžiku,“ poukazuje Sean Morrison.\nTaké může být obtížné určit, kdy se skutečně blíží konec života, a kdy by jej léčba mohla odložit. To platilo zejména v počátcích pandemie, kdy starší lidé přišli na pohotovost a poskytovatelé aplikovali jejich předběžné instrukce, tedy například žádné mechanické ventilace, protože panovala domněnka, že virus je pro seniory obecně smrtící. Podle Morrisona byli on i jeho kolegové svědky něčeho takového opakovaně. „Nedošlo ale k informovanému rozhovoru o tom, jak se covid pravděpodobně vyvine, a možnostech zotavení,“ poukazuje Morrison.\nMluvit o problému může přinést útěchu a pomoci připravit se na pozdější rozhodnutí\nPředběžné plánováni péče má ale stále řadu zastánců, a odstoupení od něj je tak velmi kontroverzní. V posledním desetiletí se velmi rozvinulo a dnes důraz spočívá na konverzaci mezi pacientem a lékařem o preferencích a cílech – nejde tedy o vyplňování dokumentů, podtrhává Rebecca Sudoreová, profesorka geriatrie a ředitelka Inovačního a implementačního centra pro stárnutí a paliativní péči při Kalifornské univerzitě v San Franciscu, podle které by tento posun neměl přijít vniveč.\nAnticipovat, co lidé budou na konci svých životů chtít, už také dnes není primárním cílem. Místo toho nabývá na důležitosti snaha pomoci lidem dělat těžká rozhodnutí ve chvíli, kdy vážně onemocní. Když lidé se těžkou nemocí mají možnost takovýto rozhovor podstoupit, výzkumy ukazují, že pak zažívají menší úzkost, mají větší pocit kontroly nad svým životem, jsou lépe připraveni na budoucnost a umí lépe komunikovat se svými lékaři a rodinami, podtrhává Jo Paladinová, zástupkyně ředitele pro výzkum a implementaci Programu péče o závažná onemocnění při Ariadne Labs, což je výzkumné partnerství mezi Harvardem a Brigham and Women’s Hospital v Bostonu.\nPředběžné plánování péče nemusí být dle ředitele Cambia Palliative Care Center of Excellence při Washingtonské univerzitě Randalla Curtise pro většinu z nás nápomocné při rozhodování o specifické léčbě nebo vedení péče v budoucnosti, ale může nám přinést klid a pomoci se připravit na rozhodování ve chvíli, kdy to bude třeba.\nRandall Curtis ví, o čem mluví, z vlastní zkušenosti. Sám totiž od loňského roku trpí nevyléčitelnou amyotrofickou laterální sklerózou. Od doby, kdy mu byla choroba diagnostikována, měl spolu se svou ženou a odborníky celou řadu rozhovorů o cílech péče, hodnotách a přáních.\n„Zatím jsem neudělal mnoho konkrétních rozhodnutí, ale vnímám to tak, že mi tyto rozhovory poskytly útěchu a připravily mě na tato rozhodnutí později,“ říká Curtis. Při hodnocení efektivity předběžného plánování péče by tak měly podle něj být brány v potaz tyto nezměřitelné, ale velmi smysluplné přínosy, což poukázal i v časopise JAMA.\nI když jsou ale na předem sepsaná přání různé pohledy, silnou podporu mezi všemi odborníky má určení, kdo by měl být zástupcem pacienta v případě, že už o sobě nebude moci rozhodovat. „Vždycky to nemusí být váš manžel, dítě nebo jiný člen rodiny. Měl by to být někdo, komu věříte, že za vás v těžké situaci udělá správné rozhodnutí. Mluvte se svým zástupcem o tom, co je pro vás důležité,“ dodává Tulsky.\nZa každým desátým onemocněním rakovinou v Evropě je vnější prostředí, ukázala studie Evropské agentury pro životní prostředí


Legendární americké dinery, historie, zajímavosti a ceny\nDomů Zajímavosti Legendární americké dinery\nLegendární americké dinery\nKaždý z nás si určitě vybaví klasickou americkou restauraci typickou pro červené jídelní boxy a servírky na kolečkových bruslích. Přesně tak vypadají legendární americké dinery. V podstatě jsou to velmi útulné, přátelské jídelny, které ale mají své kouzlo a výjimečnou atmosféru.\nAmeričané zrovna neholdují kulinářskému umění a většina luxusních restaurací je založena na kuchyních z jiných zemí. Pro americká města a jejich kuchyni jsou typické právě tyto legendární dinery, které jsou oblíbené jak u místních, tak u turistů.\nPrvními dinery byly přestavěné staré vagony, které byly zaparkované na ulici. Dodnes si tyto americké restaurace zachovaly podélný profil a vzhled podobný právě vlakům. Proto také diner z původního názvu v překladu znamená ‘jídelní vůz ve vlaku’.\nVýznamným jménem historie dinerů je Walter Scott, který v roce 1872 začal s nočním prodejem jídla z odstaveného železničního vozu, který byl v té době tažený koňmi.\nPro interiér dineru jsou typické právě červené jídelní boxy a nejen to. V těchto restauracích bývají velká okna a dlouhý bar na sezení. Většinou jsou tyto restaurace laděné do retro stylu, najdete tam jukeboxy a herní automaty.\nRádi sem zajdou i známé osobnosti, politici nebo sportovci. Americké dinery si udržují koncept rodinné restaurace, což je právě i vysoce postaveným lidem v USA velmi blízké. Často se političtí kandidáti nechají vyfotit, jak si potřásají rukou s personálem a pojídají oblíbené pancakes.\nTypická jídla, která si zde objednat\nMenu v těchto dinerech tvoří nespočet jednoduchých jídel americké kuchyně. Snídaně tvoří vajíčka se slaninou. Klasické jídla jsou zde kuřecí křídla, steaky, hranolky, sendviče a nesmíme zapomenout na oblíbené burgery. Nicméně si zde můžete dát i různé variace salátů.\nZe sladkého jsou tu velmi oblíbené různé druhy milkshaků, waffle a americké palačinky, také typické pro dinery. Americké palačinky a vafle si tu můžete dát na různé způsoby, ať už sladké, nebo slané.\nPopulární je americká kombinace slaného a sladkého, jako například kuřecí stripsy s vaflí, slaninou a javorovým sirupem. Oblíbený je tu i dezert lava cake, nebo zmrzlina. Z filmů z prostředí těchto restaurací můžete znát i typické stejné zástěry servírek a rozlévanou překapávanou kávu.\nV americkém dineru si můžete dát i oblíbené míchané koktejly nebo pivo. My, jako cizinci, ale musíme myslet na to, že v USA je od roku 1984 zákon, který říká, že nesmíte pít alkohol, pokud nejste starší 21 let.\nDalší zákon v USA říká, že pokud jste starší 21 let a jste řidič, je zde tolerance alkoholu v krvi do 0.08%. Také platí, že nikdo z cestujících nesmí pít za jízdy alkohol a řidič nesmí převážet alkohol na sedačce spolujezdce.\nCeny se odvíjí od toho, jaké oblíbené americké jídlo budete chtít ochutnat. Dinery jsou ale známé právě tím, že jsou tu ceny velmi přijatelné a obecně nižší, než v ostatních restauracích.\nSnídaně se tu pohybují okolo $10-15. Je ale nutno říci, že taková typická americká snídaně má dva chody, to znamená slaný talíř, kde si vyberete kombinaci s vejcem. A poté sladký talíř v podobě vaflí, nebo amerických palačinek. Často by tato porce stačila pro dva lidi.\nKlasické hlavní jídlo tu vyjde na cca $9-$15. Zase bude záležet, jestli si dáte klasický sendvič, nebo lepší burger. Dobrý steak si tu můžete dát za $15-$20. Záleží na velikosti a na příloze.\nOblíbený americký milkshake, nebo jiný dezert tu vyjde na něco kolem $5. V dinerech většinou dostanete ke každé snídani překapávanou kávu. Celkově v USA je skvělé, že ke každému jídlu dostanete automaticky zdarma vodu.\nKde dinery nejčastěji najdeme\nOblíbené dinery v USA nejčastěji najdete u silnice. Většinou je i vzhled budovy sladěn do retro stylu, tak, aby restaurace byly co nejviditelnější. Blikající nápis restaurace a plno barev nemůžete ze silnice přehlédnout. Jsou rozmístěné a upravené přesně tak, aby si jich každý řidič všiml.\nTyto dinery potkáte na všech různých silnicích, kromě dálnic. A věřte, že až se někdy v USA vydáte na roadtrip, ne jednou vás tenhle diner může zachránit na nekonečných amerických silnicích. Některé z nich jsou i ve městech, například na Times Square.\nDinery jsou také často uzpůsobené lokálním potravinám. To znamená, že například na Hawaii, nebo v New Orleans se denní menu bude trochu lišit. Bude ozvláštněné například o mořské plody, nebo aligátoří maso.\nNejznámější dinery v USA\nV Americe jsou dinery, které potkáte každou chvíli u silnice, nebo přímo ve městech. Jsou to moderní řetězce a jejich poboček je po USA stovky. Také mají svou historii, ale díky počtu svých poboček nejsou tak výjimečné.\nPak jsou tu také dinery, které jsou oblíbené v daném městě, většinou mají svou historii a tradici. Často fungují v původním, upraveném železničním voze, navíc jsou před dinerem vystavená stará americké auta. Tyto dinery mají většinou pouze jednu, nebo jen pár poboček, ve Spojených Státech.\nBrent’s Drugs, Mississippi\nVillage diner, New York\nMels Drive in, více poboček\nBlue Benn, Vermont\nMickey’s diner, Minnesota\nPann’s Restaurant, Kalifornie\nPodnikat lze dnes prakticky na jakémkoliv místě světa. Založení firmy v zahraničí není ničím výjimečným ani příliš složitým. Tak proč to nezkusit právě v USA....\nŽivot v USA29


DORIS tvorba volacích značek a organizace provozu\ntvorba volacích značek a organizace provozu\nDo roku 2000 upravoval tvorbu volacích značek předpis Federálního ministerstva dopravy a spojů z roku 1972. Podle něj se vnitrostátní volací značka skládala z třípísmenného prexifu, který označuje provozovatele radiostanice, a čísla rozlišujícího jednotlivé radiostanice téhož provozovatele. V roce 2000 byl předpis o volacích značkách nahrazen vyhláškou Ministerstva dopravy a spojů, podle níž není způsob tvorby volací značky určen, takže závisí na návrhu provozovatele. Ve většině případů však zůstala z praktických důvodů volací značka beze změny, někteří dopravci ovšem dnes používají volací značky neodpovídající dřívějšímu schématu, což však není případ pražského Dopravního podniku ani jednotky Provoz Tramvaje.\nPočátky radioprovozu v pražském Dopravním podniku sahají až do roku 1964. Podle původního předpisu první písmeno prefixu vyjadřovalo kraj, druhé okres a třetí příslušnost k hospodářskému odvětví. Každému kraji byla přidělena dvě písmena, nejprve A až J postupně od Středočeského k Východoslovenskému kraji a K pro Prahu, dále pak L až X (kromě O a Q) pro deset krajů a Y pro Prahu. Pro jednotlivé okresy či obvody v rámci kraje či hl. m. Prahy bylo určeno druhé písmeno podle abecedního pořadí názvu okresu počínaje od A. Pokud radiový provoz zasahoval na území více okresů, použilo se jako druhé písmeno Q. Resort dopravy označovalo třetí písmeno X nebo N.\nV tramvajovém a autobusovém provozu se proto používá volací značka KGX spolu s číslem označujícím konkrétní radiostanici. Volací značka vozidel na lince je tvořena prefixem KGX, dále trojčíslím, v němž první číslice označuje druh dopravy (osmička je vyhrazena pro tramvajové linky) a druhá s třetí číslicí představuje číslo linky, následně pak pořadové číslo vlaku na lince. Například sedmé pořadí linky 9 má tedy volací značku KGX 809/7 (»osm set devět sedmý«) a jedenácté pořadí linky 22 má volací značku KGX 822/11 (»osm set dvacetdva jedenáctý«).\nČíselné značení linek v systému DORIS:\n1 - 29 Pravidelné denní linky tramvají\n30 - 40 Zvláštní linky tramvají při výlukách\n41 - 44 Historické linky\n45 Náhradní tramvajová doprava XA\n46 Náhradní tramvajová doprava XB\n47 Náhradní tramvajová doprava XC\n48 Záloha pro náhradní tramvajovou dopravu\n49 Lanová dráha Petřín\n50 - 68 Elektrobusy, trolejbusy\n69 Cvičná jízda jedoucí dle jízdního řádu\n70 Zkušební jízdy výrobce a nových vozů\n71 Mazací tramvaj\n72 Smluvní jízdy\n73 Cvičná jízda\n74 Sněhový pluh\n75 Měřící tramvaj\n76 Pracovní tramvaj\n77 Zkušební linka\n78 Technická jízda vozovny\n79 Manipulační jízdy\n80 Zkušební jízdy\n81 Služební vůz provozovny Hloubětín\n82 Služební vůz provozovny Kobylisy\n83 Služební vůz provozovny Motol\n84 Služební vůz provozovny Pankrác\n85 Služební vůz provozovny Strašnice\n87 Služební vůz provozovny Vokovice\n88 Služební vůz provozovny Žižkov\n89 Zkouška radiostanice\n90 - 99 Noční linky tramvají\nZáložní tramvajové vlaky byly označeny jako linka 61 až 68, přičemž poslední číslice rozlišovala vozovnu, která vlak vypravila. K rozlišení vozoven se užívají tato čísla: 1 - Hloubětín, 2 - Kobylisy, 3 - Motol, 4 - Pankrác, 5 - Strašnice, 6 - Střešovice, 7 - Vokovice, 8 - Žižkov. Pořadí záložních vlaků umístěných na určených stanovištích rozlišovalo směnu (ranní směna měla pořadí z číselné řady 11 až 19, odpolední 21 až 29 a noční 31 až 39). Pro služební, zkušební, manipulační a podobné jízdy se v tramvajovém provozu používají některá další trojčíslí začínající na osmičku, např. manipulační jízdy jsou označeny jako linka 79 (tj. mají volací značku KGX 879). U školních jízd (linka 73, volací značka KGX 873) platí zvláštní princip určování pořadí, protože pořadové číslo patří vždy konkrétnímu instruktorovi bez ohledu na použitý vůz.\nProvozní dispečink tramvají má při komunikaci s vozy na lince volací značku KGX 5, již používá vlakový, dopravní i provozní dispečer. Pro tísňová volání řidičů se využívala také volací značka KGX 2, které směřovala na vysílačku zástupce vedoucího směny provozního dispečinku.\nŘidič volá dispečink jednotlačítkovou volbou, tedy stisknutím některého ze čtyř tlačítek, čímž rozliší druh požadovaného spojení - vlakový dispečer (technické závady vlaku) se volá žlutým tlačítkem, dopravní dispečer (vnější vlivy, jako např. nehody a výpadky napětí) modrým tlačítkem, provozní dispečer (plynulost a pravidelnost provozu) bílým tlačítkem, červené tlačítko je vyhrazeno pro tísňová volání.\nDispečerská vozidla tramvají jsou označena volací značkou KGX-20 až KGX-29 (a jedno zálohové auto KGX-80). Modré majáky s právem přednostní jízdy mají v současnosti vozy KGX-20, 21, 22, 23, 24, 26 a 28. Zbývající mají žlutý maják. Ve všední dny můžeme v ulicích mezi 5:45 - 17:45 hodinou potkat tři základní dispečerská vozidla, doplňovaná mezi 8 - 20 hodinou o další dvě 2 auta, a mezi 9 - 21 hodinou ještě další 2 auta. Takže ve špičce je v pražských ulicích až 7 aut. O prázdninách se vypravují minimálně 4 auta. V nočním provozu (17:45 - 5:45 hodin) a o víkendech i v denním (5:45 – 17:45) jsou v ulicích 3 dispečerská auta.\nVozy technické pohotovosti mají volací značky KGX 51 a 52, první z vozů má modrý maják.\nDORIS dopravní řídící a informační systém


Letošní Red Dot Award jsou rozdány — HomeMag.cz\nLetošní ceny Red Dot Award jsou rozdány\n4. října 2015 v 07.00, Design, Kuchyně, Nádobí, Stoly a stolky, Židle\nPrestižní soutěž Red Dot Award je celosvětově známá soutěž v designu. Její červený puntík mohou získat pro své výtvory a návrhy jen ti nejlepší, a v tomto případě je červená barva puntíku znakem kvality a designu, který má budoucnost.\nRed Dot Award rozdala svá ocenění. Pro letošek to bylo v německém Essenu a jeho centru Nordheim Westfallen. Zde rozhodovala 38 členná porota odborníků v designu, a to v kategoriích – produktový design, technologie komunikačního design a koncept designu.\nCena za design Red Dot Award byla založena bratry Eamsovými a Eero Saarinenem. Svoji váhu a prestiž získávala postupně, a za své šedesátileté působení je dnes jednou z neuznávanějších soutěží. Odborná porota této mezinárodní soutěže má každý rok jiné složení a hodnotí mimo jiné u produktů a konceptů jejich inovativnost, kvalitu a funkčnost. Letos v čele s prezidentem soutěže profesorem Dr. Peterem Zecem, rozdávala ve třech kategoriích ocenění Best of best (tzn. nejlepší z nejlepších), dále cenu Vítěz, či čestná uznání.\nA které produkty designu v kategorii domácnost bodovaly, tedy kdo byl v soutěži úspěšný a získal onen červený puntík? Ocenění Best of best získalo celkově patnáct produktů, a my vybíráme čtyřku určenou ryze pro bydlení.\nJídelní stůl Fontana\nJídelní stůl v stylovém retro provedení, je z produkce Studia 28, Designbüro Appeltshauser. Stůl je vyroben v kombinaci dřeva a umělého kamene. Má nohy z dřevěných mořených hranolů a plocha stolu je členěna na panely. Středové panely jsou opatřeny mechanismem, díky němuž je lze sklápět a rozkládat dle potřeby.\nŽidle Stella Lounge Chair\nStella Lounge Chair z dílny Busk + Hertzog, je židle s obloukovým opěradlem a kulatým sedákem, které jsou polstrované a čalouněné příjemnou šedou hrubou tkaninou, jež ladí s jakýmkoli dalším odstínem interiéru. Židle je postavena na kovové noze s kulatou základnou. Židle Stella je židle navržena jako prostorné a pohodlné křeslo, v němž si lze posedět a odpočinout, anebo z něj pořádat obchodní jednání.\nTotem odpadkový separační koš\nTotem je odpadní separační jednotka z dílny PearsonLloyd pro firmu Joseph Joseph Ltd. J e to jedinečná možnost třídění odpadů a recyklace zároveň, která má velký 36-litrový odpadní prostor. Pod ním je vintegrována multi-účelová zásuvka. Celý koš má zajímavý jednoduchý design v čistých liniích, a variace bílé barvy se zelenou ladí s účelem, pro něž je koš určen. Ekologická a praktická implementace.\nodpadkový separační koš Totem\nUnilloy litinový hrnec\nUnilloy je nejlehčí litinový hrnec, jehož strůjcem je Studio Komin. Je vyroben ze směsi kovového materiálu, který je následně potažen litinovou vrstvou. Jedinečnost hrnce tkví v jeho poloviční hmotnosti oproti ostatnímu litinovému nádobí, ladném designu s apartním úchytem police a neotřele tvarovanými uchy.\nZdroj foto: http://en.red-dot.org/


Úvod » Slunečníky\nZahradní slunečník nesmí chybět k žádnému stolu, ochrání Vás před sluncem. Sluneční paprsky nemusí být vždy a každému příjemné. Při zařizování zahradního posezení je proto dobré myslet i na to, že někdy se člověk rád ukryje ve stínu pod elegantním slunečníkem. V naší nabídce naleznete několik typů slunečníků, klasické slunečníky, slunečníky otočné, slunečníky s otvíráním na kliku. Ke každému slunečníku neopomeňte také pořídit podstavec pod slunečník, který taktéž naleznete v naší nabídce.


JXD: Kdo zmlátil tu holku? | Reflex.cz\nJiří X. Doležal 30. listopadu 2013 • 19:40\nPolicie v pátek rozehnala technoparty v pražských Holešovicích, protože muzika hrála moc nahlas. OK, sousedi si stěžovali, celkem standardní zásah. Jak je ale možné, že po takto rutinní operaci skončila mladá holka s rozbitým obličejem?\n„Po 1 hodině ranní policisté pořadateli oznámili, že akci rozpouští, to ovšem účastníci akce odmítli. V 1:30 pak účastníci akce volali na tísňovou linku 158 s tím, že je tam „policisté mlátí“. Policisté poté, co byli sami fyzicky napadeni účastníky akce, užili donucovacích prostředků. Celkem 7 osob bylo předvedeno na místní oddělení, 3 z nich jsou podezřelé z trestného činu násilí proti úřední osobě, další 4 se dopustily přestupku neuposlechnutí výzvy úřední osoby. Při střetu s technaři byli dva policisté zraněni.“, píše o páteční akci Policejnidenik.cz. Je zajímavé, že tam není ani slůvko o tom, jestli byl zraněn i někdo další než ti těžkooděnci, kteří klub vyklízeli.\nKdyž se ale podíváte na video níže a podíváte se v druhé polovině čtyřminutového videa, uvidíte dívku s rozbitým obličejem, ze kterého jí teče krev, a z výkřiků dalších účastníků party se zdá, že dívka dostala před obličej policejní tonfou. Pokud je to pravda, a neozbrojená dívka dostala od policisty tonfou přes ksicht, patří ten policista před soud. Proto by se měla policie co nejdříve vyjádřit, jak byla ta dívka zraněna, a pokud ji skutečně rozbil obličej policista, měla by policie i zveřejnit, co s ním udělají. Já navrhuji zastřelit.\nPokud jste byli svědky zásahu a viděli, jak dívka či další lidé ke svému zranění přišli, kontaktujte mne prosím na 602 687 014 nebo na jxd@jxd.cz\nPřihlásil se první svědek policejního bití v pražských Holešovicích. Cituji: "Tu dívku si pamatuji, stála ode mne asi 2 metry, byly jsme kousek od stage, když přišel fízl vzal ji do obou rukou, holka se mu chtěla vyvlíknout, jak se snažila fízl ji hodil na zem a sekl pendrekem přes xicht."\nDůrazně žádám Policii ČR, aby v pondělí celou záležitost vysvětlila a sdělila veřejnosti, co bude s policistou, který tomu děvčeti ublížil. Policejní bijec, který 17. listopadu 1989 zmlátil na Národní třídě bezbrannou ženu, dostal čtyři roky natvrdo. Podle mého by samozřejmě bylo nejlepší, kdyby bijce z Holešovic pozval policejní prezident na kobereček na prezidium, a tam ho pro očistu policejního sboru zastřelil služební pistolí. To asi neprojde, takže alespoň ty čtyři roky natvrdo!\nSvědci policejního zásahu • VIDEO Archív\nKlíčová slova: Jiří X. Doležal, policie


Safari Resort: Zažijte život zvířat - PragMoon\nSAFARI RESORT je edukativní projekt, jehož cílem je zábavnou formou ukázat návštěvníkům život zvířat v jejich přirozeném prostředí. Jsme jihočeští zemědělci, a tak v přírodním areálu, který je jedním z největších v České republice, můžete potkat většinou běžná hospodářská zvířata, neboť si myslíme, že průměrný Čech mnohdy viděl vícekrát lva v kleci než divočáka v lese. Jsme přesvědčeni, že v dnešním přetechnizovaném a mnohdy virtuálním světě má smysl každý počin, který přispěje k zamyšlení se nad naším vztahem k přírodě a životnímu prostředí. Děti považujeme za naši budoucnost a chceme, aby si návštěvu u nás užili, a proto je součástí areálu SAFAŘIŠTE, jedno z největších dětských hřišť v Čechách.\nV SAFARI RESORTU máte v souladu s naším mottem: ZAŽIJTE ŽIVOT ZVÍŘAT! unikátní možnost strávit mezi zvířaty nejen pár hodin, ale klidně i několik dnů. Ať se rozhodnete pro zámecké apartmány CHATEAU, stylové safari pokoje v BISON LODGE nebo si vyberete indiánskou TEEPEE VILLAGE, určitě to bude zážitek na celý život. S ohledem na svou polohu je resort ideální základnou pro objevování krás jižních Čech: během pár desítek minut dojedete do Českého Krumlova, Třeboně, Hluboké nad Vltavou, Nových Hradů a samozřejmě i do Českých Budějovic. Určitě se nebudete nudit a až se k nám vrátíte, poznáte, že příroda i zvířata jsou v každé denní i roční době jiná a vždy je co objevovat a obdivovat.\nI když hlavním cílem projektu není vytváření zisku, přesto potřebujeme vygenerovat prostředky nezbytné na údržbu, provoz a další rozvoj. Naše zvířata milujeme, a tak je nenabízíme k adopci ani nežádáme o dary či příspěvky. Budeme však rádi, když nás podpoříte nákupem našich výrobků a suvenýrů nebo se zastavíte v bistru či restauraci NAŠE FARMA, kde můžete ochutnat originální bizoní burgery a jiné domácí speciality. Rovněž nám pomůže, když se o nás zmíníte svým přátelům a známým. Kdyby Vás projekt zaujal natolik, že byste se k nám chtěli přidat a pomoci třeba jako dobrovolníci, tak neváhejte a spojte se s námi!\nDoufáme, že si návštěvu u nás užijete a přejeme: ZAŽIJTE ŽIVOT ZVÍŘAT!\n- Safari Park: více než 230 zvířat 25 druhův přirozeném prostředíunikátního 90 hektarového přírodního areálu\n- Off road:komentované safari jízdy s průvodcem mezi zvířaty speciálním otevřeným safari vozem. Online rezervace\n- Safari Balloon – lety v Safari nejen nad zvířaty. Rezervace\n- Fit and Fun Park: 3500m2 nabitých atrakcemi: vzduchová trampolína, lanovka, klouzačka a tobogán, houpačky, prolézačky velryba, bizon a plachetnice, dětský lanový park, pobytové sítě, workoutová stezka s 10 zastávkami, půjčovna paddleboardů\n- Bike Park: jeden z nejdelších pumptracků v ČR, skill centrum pro malé i velké, test centrum TREK a půjčovna kol i elektrokol\n- Programy pro děti: pravidelné jízdy na oslicích a koních, hlazení a krmení mini koziček, představení pro děti\n- Mini muzeum Land Rover: vozidla této legendární značky od nejstarších modelů po různé přestavby\n- Restaurace: poctivá jídla z čerstvých surovin, maso z vlastních bio chovů v podhůří Novohradských hor a České Kanady\n- Ubytování: unikátní možnost strávit mezi zvířaty nejen pár hodin, ale klidně i několik dnů. Ideální základna pro objevování krás jižních Čech. Ať se rozhodnete pro jakoukoliv variantu ubytování, určitě to bude zážitek na celý život:\no CHATEAU – luxusní zámecké apartmány\no BISON LODGE – stylové safari pokoje\no TEEPEE VILLAGE TATANKA – stylově vybavená indiánská tepee\no PRVOK – první 3 D tištěný dům\nTel. 773 771 728\nKomentovaná prohlídka a dětské odpoledne v Krčském lese