Cestopis Finsko 2005 | JedemSvetem.cz\n1.7.2005 - Pátek - JG\nJsou 3:30 ráno a právě mi zazvonil budík, kupodivu se mi docela dobře vstává. Zabalim si věci, vykoupu se a nadvakrát nesu věci do auta. V autě ještě zamontuju rádio a vyrážim do Řep pro JeDa. Když dorážím ve smluvených šest hodin, tak JeD hlásí pouze čtvrthodinové zpoždění, čímž mě velmi překvapuje. Do auta nakládáme jeho zavazadla a shodujeme se na tom, že Regina se se zavadlama určitě nemůže vejít. Nasedáme a vyrážíme. Super, koněčně dovolená! JeDem přes VFN, kde JeD nabírá nějaký chlast a já zatím tisknu informace o cenách benzínu v zemích, kterými pojedeme a kurzovní lístek. pak se ještě já stavuju v práci a pak už jedem na poděbradskou dálnici směr Pečky. Tam jsme co by dup. Regina je venku v podstatě hned a při pohledu na její tašku si řikam, že bysme se vejít možná mohli. Hned mě vyvádí z omylu, jde totiž pro druhou várku:) Když v druhé várce přináší balík hajzlpapíru, chvilku se dohadujeme (v autě máme totiž jeden dvoubalík), jestli je to nutné. Nakonec si Regina prosadí, že ho berem, prej že ho bude spoustu určitě potřebovat. Roletu v kufru už nezatahujem a plníme kufr až po střechu i v autě je na levém zadním sedadle dost věcí. No nic, hlavní je, že jsme se vešli a že lednička spokojeně vrni a chladí první půlku kartónu piv, v tuto chvíli zlatopramen jedenáctka, ještě máme v zásobě karton zubrů (no za devět korun, neber to:) a karton plzní. Z Peček vyrážíme směrem na Trutnov a pak přes hraniční přechod Královec do Polska. Regina se celou cestu snaží dokazovat, že ta hromada hajzlpapíru není zbytečná, smrká do něj, utírá do něj vylité nápoje (je totiž hrozně šikovná) a tak. Prostě celou cestu je hlavním tématem ten hajzlpapír. V polsku stavíme u Tesca, tuším, že někde u Wroclavi. Tam si vyměním pár eur za polské zloté a jdeme shánět něco na sezení, zapomněl jsem totiž rybářské stoličky doma. Nejdříve projdeme tamní ikeu, kde jsme objevili pouze jakési dřevěné relativně neskladné skládací židličky v ceně 25 zlotých za kus, na to ovšem kašlem a jdeme ještě do toho tesca. Tam potkáváme neuvěřitelnou věc...regál plný toaletního papíru v akci! ale pozor, ne tak ledajakého, ten papír je značky "Regina", to nás samozřejmě natolik rozveseluje, že u tohoto regálu musíme pořídit foto:) No a nakonec objevujeme i rybářské stoličky za 13 zlotých a k nim kupujeme ještě takový plastový pidistoleček (spíš to mí být také židlička) za cca dvacet zlotých (teď si nevzpomínám přesně). Po nákupu jdeme k autu, kde přeskládáváme pár věcí, aby se nám tam vešly ty stoličky, mimo jiné dáváme do ledničky nějaký ten alkohol z kufru, což neunikne pozornosti místního securiťáka, který do nás hned začne pičovat, že jako na parkovišti se chlastat nesmí, nicméně záhy jsme mu vše vysvětlili:) Dále pokračujeme směr severovýchod (prostě na Varšavu), cesta ubíhá velmi pomalu, zřejmě i pro to, že je pátek odpoledne, ale hlavně proto, že poláci nemaj žádný dálnice a prakticky až před varšavu se to fakt plazí. Varšavě se šikovně vyhíbáme, abysme neskejsli v totální zácpě, která tam touhle dobou zřejmě bude slušná. No šikovně - až na JeDno navigační zaváhání se to tak dá říct (no co, alespoň jsme si prohlídli Wislu (asi pětkrát:)). V podstatě ještě v této objížďce Varšavy se rozhodujeme začít hledat místo na spaní, protože stmívání se již blíží. Hned první odbočení z hlavní je úspěšné, přijíždíme k rybníčku, kde zastavujeme na krásném travnatěm plácku přímo u vody (a polňačky po které jsme přijeli), tam rozkládáme tábor a před spaním ještě řádně okoštujem ty zlatoprameny. Tedy hlavně Já a JeD. Regina si hraje na slušňačku a jde brzy spát, bez kapky alkoholu v krvi:) Mi ještě posloucháme relativně nahlas Tři sestry a pak to jdem zalomit taky. JeD k Regině do stanu a já risknu spaní pod širákem, snad nebude pršet...\n2.7.2005 - Sobota - JeD\nK minulému dni, který proběhl úplně jinak, snad jen malý příklad: to navigační zaváhání proběhlo až dneska dopoledne, podle toho si přeberte i to ostatní. JG to má prostě pomíchaný ;) Každopádně mám za úkol popsat dnešek, tak teda jdu na to. Ačkoliv jsme JG drželi ve stanu jeho místo vpravo, nakonec fakt přespal venku, i když tam asi od pěti začali courat rybáři a v noci tam řádila místní mládež. Ráno vstal jako obvykle první, udělal kafe, hovno a tak, hoďku na to jsem vstal já. Regína, která o sobě prohlašovala jak je raní ptáče a jak mě s JG budou ráno tahat z postele, měla ještě půlnoc. Mrkli jsme do mapy a odkejvali si plán trasy, pobalili věci, vzbudili Regínu a vyrazili dál. Měli jsme před sebou objezd Varšavy přes několik prdelí, abysme se vyhli velkoměstským zácpám. Při tomto obchvatu pravda došlo k malému nedorozumění mezi mapou, JeDem a polskými směrovkami, takže jsme jednu chvíli uháněli po D1 přes Vislu směr (jih!) Varšava, ale jako za to fakt můžou poláci, ne já ;) Cesta dál už pak ubíhala celkem rozumně, ne jako včera, poláci se svejma silnicema jsou sice sladcí, ale za deset hodin ujet 600km nic moc. Tady už ale silnice vedla volnou krajinkou a jenom semtam vesnice (včera to bylo spíš naopak) a tak to celkem frčelo. I když jsme celej den nic nedělali, Regína opět vytuhla a hranice s Litvou prospala. JG musel celníkům jenom naznačit, že to není mrtvá ukrajinka, ale že to je do klubíčka stočená živá česká osoba schovaná pod kloboukem, mno a už jsme tam byli. Hranice fakt depresivní jako prdel, všude ploty, dráty, ostnáče, betony, retardéry. Před několika lety si tam živě dovedu představit chasníky se samopalama a v záloze pár tanků. Jinak ale Litva v klidu, poměrně nové silnice, pěkná placatá krajinka, baráčky polorozpadlé, zpravidla dřevěné, sem tam opuštěný betonový skelet továrny. Zkončila nám mapa, takže jsme s troubením předjeli cyklisty s českou vlaječkou a dál jeli jejich směrem na Kaunas, kde jsme chtěli vyměnit prachy, koupit něco k jídlu, protáhnout se a pak najít místo ke spaní. No, celkem nám to vyšlo, ale těsně, prošli jsme tam celou pěší zónu a nakoukli do každý výlohy s kurzama, ale všude prostě zavřeno, konec. Nakonec, co jsem se málem rozplakal, začal JG JeDnat a vrazil do místního hotelu šprechtit anglicky, aby mu rozměnili. Stalo se a ani to moc nebolelo. To nám hned zvedlo morálku, takže jsme naskákali do auta a vydali se do ne tak turistisky atraktivní čtvrti najít nějakej pajzl, kde bysme si dali pivko a případně pojedli. Bohužel jsme se ale trefili do hospošky, kde probíhala nějaká soukromá akce a tak JG JeDnal podruhé. Když se vrátil se třema pivkama, myslel jsem, že mu koupim pivko (vim že to zní jako nesmysl, ale to je prostě vyliťákova největší odměna ;) Nabrali jsme levnej litevskej benál (litr v přepočtu za 24.-) a šupky z města. Jenže jsme natrefili na A1, novou dálnici a zrovna naším směrem, což nás rozradostnilo natolik, že jsme v podstatě dojeli až na její konec. Asi třicet kiláků před Klapejdou (Klaipeda) jsme uhli z dálnice na pole (doslova) a po chvilce našli celkem příjemné místo na nocleh. Jako nic moc, ale na druhou stranu nebylo na co si stěžovat. Snad jenom koupelna byla trochu z ruky (400m k potoku). Regína šla zase hnedka spát (asi v půl jedenácté), vůbec s náma nekalí. Ještě nás teda stihla pobavit tím, že do ní v šeru narazil netopejr. Jo, prostě nevybral zatáčku, nebo byl hluchej, nevim. My jsme otočili ještě několik zlatopramenů, JG napsal deníček za včerejšek a kolem půlnoci se taky uklidili. JG chtěl spát zase pod širákem, ale solidní mlha a vlhko, 13°C a stále prosvítající sluníčko ho přesvědčily. Ve stanu jsme vzbudili Regínu a po několika říhnutích jsme spokojeně usnuli. Vim že to patří do zejtřka, ale aby se to nezapomnělo: JG se v půl čtvrté ráno probudil, zjistil že je venku světlo, tak vstal, oblík se a šel se vysrat. Už už chtěl vařit kafe, ale kouk se kolik je a vrátil se teda zpátky do stanu. Jo, už tady na jihu Litvy se projevuje nekonečnej den, super. Ráno jsme vstávali v sedum a bylo takový vedro a sluníčko bylo tak vysoko, že jsem na nás zvědavej do Finska. Buď nám všem jebne, nebo budem spát dvě hodiny denně.\n3.7.2005 - Neděle - Regina\nPravidelný čtenář deníčku bude asi hodně překvapen, některým to přijde až neuvěřitelné, ale je to tady. Jsem tady já, Regína alias Anežka s malým pisálkovským příspěvkem. Píšu nerada, protože jsem stydlivá, nemám talent a neovládám českej pravopis. Takže neděli mám za úkol popsat já, ale jelikož došla baterka v noťáku a „nějak“ se mi do psaní nechtělo…no prostě tím chci říct, že budu lovit v paměti a možná to nebude zase až tak moc přesný :). Ráno jsme se probrali kdesi v Litvě na louce (chlapci bez kocoviny) tudíž jsme se vydali směr přístav Klaipeda a mini trajektem na poloostrov Kosa. Země je to líbezná, ostrov je turistický ráj s delfináriem, kam jsme měli namířeno, ale cestou nás přemohl hlad/chuť (mě a JG spíš chuť, JeDa hlad ;), čili jsme si dali litevský hot-dog a poté jsme se šli mrknout na delfíny za sklo, páč tento způsob byl jediný zdarma. Cestou zpět jsme šli podél moře, skákali přes vlny, sbírali mušle (na náramky)…tak dlouho, až se nám nosánky začaly zabarvovat do červena, ramena začala mít tu správnou citlivost na cokoli co se jich dotkne…z žabek neustále vyklepávat všudypřítomný písek, prostě pohoda…až do chvíle, než se objevila značka nudy pláže, takže JeD se slinou u pusy, JG se zaostřeným foťákem (ten zoom dokáže dělat věci :), já „stará“ stydlivka se sklopeným okem jsme šli vstříc dobrodružství… a byla to neskutečná přehlídka otylejch, vrásčitejch litevskejch prdelí. Pak jsme se vydali na severovýchod (a pro mě prozatím nejhezčí místo) na Horu křížů – kopec, na kterym je snad „milion“ křížů různých tvarů, velikostí a kdejakejch materiálů. Pověšených, naskládaných, naházených vedle sebe, na sobě… ještě k tomu zapadalo slunce, trhovci skládali svoje křížky – prostě romantika. Nocleh jsme našli kdesi v zapadlém lesíku, kde „porát“ něco dupalo – patrně divoké svině svinské, posléze jsme našli i vyleželou travku (no do gatí jsem si ne…. ale alkáči si ze mě dělali prdelky celej večer, než se objevila možnost vyzkoušet JeDem hýčkaný měnič, který bohužel zklamal a vypálil nám 5 pojistek.\n4.7.2005 - Pondělí - JG\nVzhledem k tomu, že jsme včera večer prakticky nezakalili jako ostatně zatím žádný den na této dovolené (vždy jen zlehka pár pivek na dobrou noc :), ráno jsme vstávali relativně brzy. Pobalili jsme svých pět švestek, možná i šest a vyrazili jsme směr Lotyšsko (jako teda kousek hygieny se taky možná stihnul :). Vzhledem k tomu, že jsem spal pod širákem a v noci si zřejmě odkryl záda jsem posléze zjistil, že moje záda posloužili jako luxusní restaurace hromadě komárům a nyní je mám hezky hrbolaté. Nemluvě o tom prevítovi co mě hryzl do ucha, které mi docela hezky napuchlo :). Do Lotyšska jsme přijeli relativně brzy, namířili jsme si to rovnou na Rigu. Tam jsme dorazili myslím lehce před polednem. Vyměnili jsme si 20 eur za tu jejich příšernou měnu a šli rovnou otestovat protilehlý McDonald. Tam jsme si dali 5 cheesů a jednu zmrzlinu, dohromady asi 3 ty jejich Lati. Já jsem využil příležitosti a řádně otestoval jejich WC až na to, že mísa byla tak vysoko, že člověk měl nohy ve vzduchu to bylo velmi dobré. Poté jsme vyrazili ještě projít si centrum, které za to stálo. Riga je relativně hezké město – koupil jsem pohled a známku (dohromady 0,65 latů) a vyrazili zpět k autu. Tam se snažil prudit nějaký taxikář, že prej mu parkujem na jeho místě, ale nic jsme si z toho nedělali a vyrazili rovnou směr Estonsko. Jeli jsme přes hraniční přechod Valka, kde celníci neprudili, koukli na pasy a bez problémů nás vpustili. Jeli jsme okolo jezera „Vorstyzru“, kde jsme měli v plánu se utábořit. U jezera jsme dost dlouhou dobu hledali vhodné místo, nakonec jsme to ovšem vzdali, všude bylo místo břehu hafo rákosin a ještě větší hafo komárů. Takže jsme jeli rovnou k Čudskému jezeru, což jsme měli v plánu původně až na zítřek. Jak se nakonec ukázalo, udělali jsme dobře. Ze začátku to sice vypadalo dost beznadějně. Také bylo všude dost rákosin a navíc velmi špinavá voda (vypadalo to jako nějaký olej či nafta). To byl úsek od „Vzruja“ přes „Kataste“ až k „Mustovce“. Přesto, že jsme nakonec neobjevili pláže, které jsem znal z různých fotek z netu, objevili jsme jiné naprosto super místečko. Na silnici zhruba někde u „Lohusuu“ jsme zajeli na odbočku k jakémusi pensionu či hotelu (odbočka viz foto), kde jsme našli super veřejné tábořiště v lesíku u Čudského jezera. Všude byla ohniště a stoly s lavicema a stříškou. K vodě pár desítek metrů a docela dobrá plážička. Prostě fajn. Rozbalili jsme tábor u jednoho ze stolů, obhlídli terén, abychom zjistili, že je tam kadibudka, sice turecká, ale je a hlavně pumpa, takže jsme se již mohli těšit na zítřejší hygienu :). Uvařili jsme nějakou tu polívku, popili pár pivek (zase žádná velká kalba) a šli spokojeně spát.\n5.7.2005 - Úterý - JeD\nRáno jsme vstávali o něco později, protože do lesa tolik nepařilo sluníčko. JG hnedka vyzkoušel tu kadiboudu a když se vrátil, tvářil se všelijak, něco mezi úlevou a rozpačitostí. Po snídani to ale přišlo i na mě a pak i na Regínu, takže zaplať pánbů za ní. Už bylo docela dost hodin, takže vedro, dohodli jsme se teda, že to nebudeme hrotit a že se půjdeme vyvalit na pláž. Voda v tom Čudském jezeru byla z téhle strany čisťounká a teploučká, páč to bylo tak strašně mělké, že ani sto metrů od pláže jsme neměli mokré pupky. Házeli jsme si teda aspoň žábu a nakonec cachtali asi hodinu. Pak jsme se pobalili a zvolna vyrazili směr Kunda, předtím jsme si teda ještě umyli hlavy pod pumpou, ta voda mohla mít tak pět stupňů. V Kundě jsme byli co by dup, našli jsme Kundí deník a nechali tam vzkaz, vada na kráse snad byla jen ta, že nějaká kunda ukradla ceduli označující začátek této rozverné vesnice z tohoto směru. Fotit jsme se pak museli ještě na druhé straně, ale to nebylo vončo a navíc tam vypadám jako debil, protože jsem dobíhal do záběru ze strašné dálky po zmáčknutí samospouště. No, vyrazili jsme směr Tallin, akorát asi po 20ti kilákách jsme si vzpomněli, že jsme nenakoupili pohledy. Tak jsme to otočili do nedaleké prdele, abysme rozměnili prachy (z eur na EKK) a při tom si nakoupili, ale nějak se to protáhlo a spolu s malým zablouděním jsme přijeli do Kundy prostě pozdě. Navíc než jsme našli poštu… No byla zavřená, rozhodli jsme se, že v Kundě přenocujem a pohledy nakoupíme ráno. Kunda má totiž nejen cementárnu, ruské paneláky a přístav, ale i pláž a cosi jako veřejné tábořiště (nebo placený kemp, který ale zřejmě pro lenost nefunguje) a jelikož to tam bylo fakt celkem pěkný (až na moře plné řas), tak jsme tam slavnostně poprvé zakalili. Jako dost. JG tam šprechtil s místní mládeží, já jsem Regíně rozbil (rozšláp?) mobila, jako třešničku na dortu jsem si pak efektně rozbil držku na takové výborné houpačce, na které jsme trávili v podstatě celý večer. Jsem teď odřenej na hlavě a vypadám jako kdybych dostal na budku, ale upřímně – stálo to za to :).\n6.7.2005 - Středa - Regina\nProbuzení v Kundě nic moc, kocovina, bolehlav… ve formě byl pouze JeD, který si vyčistil zuby zelenou. Sbalili jsme věci a jeli schánět pohledy Kundy, bohužel asi neexistujou, takže jsme udělali poslední foto u značky této lidové vesničky a vydali se směr Tallinn. Postarali se o poslední levný nákup, opět se nám kufr zaplnil pivkama a vodkama, nabrali jsme benzín a vyrazili koupit lístky na trajekt/ express, který byl podstatně dražší, ale taky podstatně rychlejší. Ovšem dostat se na loď nebylo zrovna jednoduché, ale zcestovalý JG všechno zmáknul levou zadní. Cesta do Helsinek trvala něco přes hodinu, chvilku to celkem i houpalo a až na to, že tam měli snad nejhnusnější kafe co jsem kdy pila (za nehorázný prachy a ještě jsme si ho museli nalejt do plastovejch pohárků sami) to proběhlo v klidu (žádný blití). V Helsinkách jsme se nezdrželi (prohlídneme si je cestou zpátky bez kocoviny) a nabrali jsme směr sever. Krapet jsem vytuhla, takže jsem zaregistrovala pouze místo na nocleh. Romantika – západ slunce, jezero, lesík… Je sice krásný počasí, ale lenost je strašná věc - vošplouchneme se až ráno. Kluci dopisujou deník a jde se konečně spát. Brou :)\n7.7.2005 - Čtvrtek - JG\nRáno jsem vstal jako obvykle první, docela dlouhou dobu před ostatníma. Čas jsem využil k hygieně, vaření kafe do termosky a tak. Navíc přijel na stejné místo nějaký německý dědek v obytňáku a byl velmi družný a povídavý, na což jsem zrovna neměl moc náladu a stále se mi nedařilo se ho zbavit. Stačil mi převyprávět celý svůj život a vytáhnout i pár informací ze mě. Konverzace byla docela zajímavá, poněvadž já neumím německy a on zas ani slovo anglicky. Nakonec zvítězila polština, kterou on ovládal a já alespoň rozuměl. Nakonec se mi podařilo dědka setřást a to zrovna v době, kdy spáči vstávali. Jo k těm spáčům – to je hrůza, oni chodí první spát, poslední vstávají (a dost) a navíc při všech přejezdech prospí nezanedbatelnou část cesty :). Jo, k těm přejezdům – dnešek jsem určil za přejezdový den (víceméně) a ostatní moc neprotestovali, takže dneska se furt jelo a není moc co psát do deníčku. Jo k tomu psaní do deníčku, včera (6.7. – že by vlastně dnes) se nám podařilo dohnat skluz v jeho psaní, který jsme nabrali díky nefunkčnímu měniči a lenosti psát rukou, takže dnes (tedy zítra 7.7.2005) píšu včerejšek, který si ještě pamatuju, prostě pohoda :). Ale abych se vrátil k tématu – dneska furt jedem, jediná zastávka byla u jakéhosi starého dřevěného kostela, který byl sice hezký, ale stačilo nám to zvenčí, páč vevnitř chtěli nekřestěnský peníze za vstup (v kostele prostě paradox :). Pěkný byl i hřbitov za kostelem, mě se tam líbilo, že na většině hrobů byly pouze pomníčky a žádný takový ty vodorovný desky, takže člověk chodil přímo po těch kopečkách hlíny zarostlých travou – zvláštní pocit. JeDa tam zase fascinovalo množství brzko umřelých člověků. No, pak jsme zase pokračovali. Cesta relativně nuda. Finsko je sice krásný – spousta jezer a všude les, ale to je právě ono, člověk jede 500km a furt je to stejný – naprosto hezká silnice, kde se dá jet rychle, okolo les a občas (často) nějaké to jezero – fakt po pár hodinách dost nuda. No nic, popojeli jsme dost velkou vzdálenost a u konce našli nádherné místo na přespání. U jezera, kde bylo koupání, převlíkárna, záchody, opékárna ryb, zásoba dřeva a útočný ryby. Tam jsme se všichni nádherně ožrali a vysrali – prostě paráda. Ještě jsme se pak šli projít do protějšího lesa – asi ve dvě v noci (možná dřív – nepamatuju si přesně). Byli jsme fascinováni NONSTOP světlem, který je tady fakt hustý. Tady kde to píšu (několik set kilometrů severněji) je to ještě drsnější, tady je fakt den furt. No zakalili jsme řádně, vypili spoustu luxusního chlastu a šli spát dost k ránu – i když těžko říct, kdy je tady ráno :). Ještě taková malá poznámka – KOMÁŘI ! Komáři nás sužují již od Pobaltí, kde jsme zažívali nejhorší útoky tohoto odporného bodavého hmyzu v životě. Ale to jsme ještě netušili co nás ještě čeká dále. Je to čím dál horší. Repelenty sice pomůžou, ale jenom na chvíli a navíc se člověk nikdy repelentem neochrání celý. Hlavní je – a to bych chtěl zdůraznit – pořádně se obléknout – všude alespoň dvě vrstvy, poněvadž jednu vždy propíchnou – svině! Takže jenom tak pro pořádek – docela se hodí nezapomenout sebou do Finska vzít dlouhé kalhoty – to né že by byla zima, naopak – vedro, ale vzít si jen kraťasy dost usnadňuje těm sviním bodavejm práci.\n8.7.2005 - Pátek - JeD\nJenom poznámka ke včerejšku – JG zdůrazňuje výhody dlouhých kalhot hlavně proto, že on je nemá – zapomněl si je doma na židli :). Každopádně ráno po kalbě to bylo jasný: JG chrápal v autě, přičemž asi od pěti si přitápěl motorem. Já chrápal s Regínou ve stanu, vedle jemu připraveného lůžka, které jsme mu furt drželi volné. Nejdřív jsem si myslel, že ten motor je budíček, abychom už šli, ale až JG zahlaholil „BUDÍČEK“ a na hodinkách bylo půl devátý, bylo jasný, že to myslí vážně. Kafe bylo uvařený, bordel po včerejšku poklizen, ale stejně jsme se balili se vším všudy hodinu a půl. JG to tvrdí, mě to ani nepřijde, prostě se přece nebudeme stresovat a tak se držíme Heršťovským "nic se nesmí uspěchat". Vyjeli jsme na další přejezd, s jedinou plánovanou zastávkou v Rovaniemi, což je „lákadlo“ na turisty ve smyslu ZDE JE KANCL SANTY CLAUSE, ZDE JE TOVÁRNA NA DÁRKY SANTY CLAUSE, TADY PROCHÁZÍ SEVERNÍ POLÁRNÍ KRUH. Ve výsledku je to tržnice suvenýrů a píčovin. Udělali jsme teda pár fotek a poslali pár pohledů (to první chvilička, to druhý víc jak hodina, to víte, než napíšu 8 pohledů, přičemž jediný co píšu posledních pár let rukou jsou podpisy na účtenkách ke kreditce a šli navštívit Regíninu vysněnou jeskyni Santa Clause. Jenže cestou k ní byl nějaký ukazatel na cosi, vzdálené 0,3 bez určení měrných jednotek. To nás možná mělo trknout, místo toho jsem se tam s chutí pustil, do kopce vedla cestička udělaná z dřevěných klád, Regína v zádech, za námi funící JG, který sice něco mluvil o tom, ať nejdu první já, pak něco o ohledech atd., ale nahoře měl ještě tolik síly, aby mi regulérně nakopal prdel :). Od té doby mám zákaz chodit první, pod pohrůžkou násilí. Byla tam rozhledna, celkem pěkná, ale u ostatních sklidila pouze nelichotivá slovíčka. Přitom byl výhled jak na město a skokanské můstky, tak na okolní zalesněné kopečky. OK, nuda, ale že bych brečel, že jsem tam vylez, to tedy ne. Od rozhledny pak pokračovala cesta i jakoby na druhou stranu kopce, ale jelikož tam nebyl žádný popis, usoudili jsme, že cesta vede zpět k SC jeskyni, ale z druhé strany. Nebylo tomu tak. Skutečně jsme se ocitli na druhé straně kopce, kde byli akorát chaty a zahrady. Člověk co to šel před náma s dvouma dětma neváhal a otočil to zpět. My ne. To prostě musí jít nějak obejít! Šlo. Cca 6km v tom strašným vedru, do toho Regína s prekérkou, ovšem stydící se jít za strom, protože „tudy chodí mraky turistů“! Šťastně jsme to dali, nakoukli do jeskyně a dostali šok (GIGAKÝČ), JG zůstal nahoře, já s RG šel dolů aspoň po dobu, co to bylo zadáčo. Jakmile po nás začali chtít 10 eur za osobu, utíkali jsme z té hrůzy zpět. Ale aspoň tam byl chládek a hajzly ;). Pak jsme akorát furt jeli, večer našli po chvíli hledání a zkoumání ceny kempu jedno místečko, které bylo na pohled super. U jezera, kde jsme se vycachtali a umyli si vlasy (okolo nás projížděli rybáři se sítí a náš šampón na hlavě se jim v jezeře zjevně nelíbil :), najedli se, udělali si ohníček s vírou, že to pomůže proti komárům, prostě poho. Jenže ohníček proti komárům nefungoval a to ani společně s repelentama. Večer teda ještě šel, namazali jsme se, namazali jsme se i repelentama, oblíkli se, JG si vzal místo gatí spacák, prostě ok, ale ráno… psycho, to nebyl odjezd, to byl úprk. Doslova. Ale o tom až další…\n9.7.2005 - Sobota - Regina\nTakže v sobotu mě probudilo vedro a tudíž jsem se vykopala z károšky jako první! Komárů tam bylo hejno, takže jsem se prozatím (než vstanou ostatní členové výpravy Se soby za soby) zavřela v autě a studovala plán trasy. Dnes byl v plánu přejezd do Dánska k nejsevernějšímu bodu…ale po pořádku. Když vstali i ostatní nezůstali jsme na místě ani o minutu déle, páč komárů tam bylo nepočítaně. Téměř celou cestu jsem prospala, ale tipuju, že se nic zvláštního nestalo. Na hranicích nejenže nechtěli vidět pasy, ale nebyla tam ani noha. V Dánsku jsem se probrala na baštu a prej: „pořádně se nafutruj, za chvilku vyrážíme na severní pól“. Snědli jsme co se do nás vešlo, dojeli do nejsevernějšího barevnýho městečka, našli místečko na JeDovo sraní v kamenolomu, posléze se ozval i JG se stejným problémem, ale už nebyl čas, takže musel vysypat prdel u plůtku místního hřbitova. Nachystali jsme si věci do báglů a vyrazili na cestu… hned první překážka byla přebrodit místní říčku, nic složitého. Stačilo pouze najít to správné místo, jenže JeD s JG stále řešili nějaké píčovinky, takže jsem vyrazila prozkoumat potok sama… ani nevim jak, prostě se mi smekla noha a už jsem se tam válela s krosnou na zádech jako želva na krunýři a ne a ne se zvednout. Voda byla fakt studená. Šla jsem se převlíknout do posledních čistých hadrů co jsem našla a posléze se výprava odložila na neděli. Místo na nocleh jsme našli nedaleko. Stan jsme postavili na hlíně, trochu si pohráli (karty) a šli chrupkat.\n10.7.2005 - Neděle - JG\nRáno jsme se probudili nikoliv v Dánsku, jak tvrdí RG, ale samozřejmě v Norsku. V plánu jsme měli výlet na nejsevernější bod pevninské Evropy na poloostrově Nordkinu a nikoli na severní pól, jak tvrdí RG :). Uvařili jsme kafe a pak autem přejeli na letiště v Mekannu, kde se dá započít cesta k našemu cíli, aniž by jsme museli brodit tu řeku, do který RG včera tak úspěšně vlítla. Na začátku je info o tom, že cesta tam je dlouhá 24km, nevede tam jediná cesta a občas jsou postaveny z kamenů značky pro usnadnění orientace. Pro majitele GPS je zde ještě seznam souřadnic. To se nás ovšem netýká. Máme k dispozici akorát buzolu a dokonce dvě a to nám musí stačit. Začátek trasy vede přes dva kopečky k řece, podél které se jde a terén je tam docela rozumný. Až na počáteční potíže s uvědoměním si měřítka mapy, kterou jsme měli s sebou dobrý. Nakonec jsme se zorientovali a už to začalo na mapku sedět. Nejvíce nám asi pomáhaly kamenné značky, ale i buzoly odvedly kus dobré práce. Cesta byla ovšem čím dál náročnější, přecházel se jeden kopec za druhým, občas se šlo po sněhu, ale většinou po kamenech, což bylo dost náročný. Čím dál častěji jsem ostatní nutil do přestávek a nakonec jsme se rozhodli cca po deseti kilometrech to otočit a vrátit se k autu. Škoda, že jsme vytyčený cíl nedosáhli, ale alespoň jsme neriskovali a zbude nám více času na národní parky ve Finsku, které máme v plánu cestou zpět. Ve chvíli, kdy jsme se vraceli k letišti na nás halekal z jeho řídící věže nějaký maník, jako že nám gratuluje. Nakonec vyběhl před letiště k nám, aby nám pogratuloval. Bohužel jsme ho museli zklamat a říct mu, že jsme tam nedošli. No nic, alespoň jsme chvíli pokecali, dozvěděli se, že ty značky z kamenů tam dělal on a že v zimě tam pořádá výpravy s turistama na sněžnicích. Hodili jsme bágly do auta, vyzuli jsme unavené nohy z bot a vyrazili kousek pryč, kde jsme postavili stan, já jsem vypil jednu plzeň v autě, vyřídil SMSky a šel spát k ostatním do stanu, kde jsem ještě JeDovi pomohl s jeho plzničkou :).\n11.7.2005 - Pondělí - JeD\nRáno bylo poněkud nestandardní. Předně nebylo takové vedro, protože dost foukal vítr a páč stan necháváme v těchto vedrech jenom na moskytieru, pěkně to větralo. První vstala kupodivu RG, už včera naznačovala, že vejlet nic moc, že to co jsme šli s JG totál vyčerpaní, dala by pěšky 3x a ještě si u toho zpívala. Já si dal asi hoďku na ní, JG ještě o něco dýl. To bylo řečí kdo je to tu to ranní ptáče. Umyli jsme si držky v nedalekém potoce (až na JG :) a pak hned dál. Bohužel jsme cestou nenašli jedinou směnárnu a tak JG nesplnil slib a Lence z Norska pohled neposlal. Trasu jsme si určili až cestou, za to ale jinou – musíme jet aspoň chvíli Švédskem. Tak se i stalo, ale jeli jsme přes něj cca 150km a tak můžem říct, že tam maj jednak agresivní komáry a větší hovada, ale hlavně dost svérázné silničáře, nejvýraznější moment byl asi ten, kdy po značce „BACHA ŚTÉRK“ s „90“ jsme asi v sedumdesátce vyskočili na „štěrku“ metr vysoko, já za volantem ok, RG ok, JG vzadu buch hlavou o strop. Pak už jsem si dával bacha, takže až na nadávky a stálé brždění a zrychlování cesta v poho. RG a JG spolu solidně zakalili, což nebylo špatné, neboť se mi velice příjemně řídilo a tak jsme dofrčeli až zpátky za Santa Clause a spaní začali hledat zvolna až kolem čtvrté ráno. To už JG vytuh a RG se tvářila taky že brzo usne. Zvláštní je, že s JG kalila hnedka a bez rozpaků, se mnou se ale přiťuknout už zdráhala. No a co že bylo pět ráno a už zase vedro :). Jinak za nonstop sluníčka se řídí velice příjemně, myslim že nemám ani zdaleka výdrž co JG a přesto to jelo úplně samo. Spánek jsme našli vpodstatě výběrem na jistotu, za odpočívadlem byla silnička kamsi, po kiláku bejvalá polňačka… JG opět vytuh v autě, i když jsme mu zase nechali ve stanu dostatek místa a navíc jsme ho tam lákali na nedopitou vodku. Po slovech „za chvíli jsem tam“ ale usnul definitivně.\n12.7.2005 - Úterý - Regina\nDnešní den se zdálo, že nebude moc výživný, ale naopak. Nejdřív byl přejezd, odpoledne jsme navštívili náš první finský národní park, prý druhý nejhezčí a zároveň nejmenší, pouze 4km2 (názvy už nepíšu, jelikož mi to moc nejde :). (Rokua?) Nejprve jsme si vytýčili trasu, poté na mě a JG přišla nouzovka. V parku jsme bohužel nic nenašli, takže jsme naskákali do auta a vydali se hledat WC. JeD jako správný řidič (nedbaje dodržování rychlosti) našel nejen hajzlíky, ale i pěkné místo na nocleh. No, po vykonání potřeby jsme se vrátili zpět do parku, trošku se prošli a projeli na finských velocipédech typu Ukrajina, což nás velmi pobavilo a zvedlo náladu. Cestou k noclehu jsme ještě hledali místečko na koupel leč marně, tak snad zítra. Večer jsme pak už pouze pokalili, dopisovali deníček a mastili karty. Zmiňovaný nocleh byl nejen u WC, ale hlavy jsme měli snad jen metr od dálnice, zato u nohou řeku. A jenom malá poznámka k Dánsku a severnímu pólu – JG jsem se na to ptala – s úsměvem mi odpověděl: „no jasně, Dánsko…hm, jj, severní pól" – sakra, už to mě mělo varovat – naivka :)) No a něco k úsměvu na oplátku – JohnGin neví jak se hraje Člověče nezlob se :P\n13.7.2005 - Středa - JG\nJak se později ukázalo, místo bylo zvoleno velmi prozřetelně, včera večer i dnes ráno jsem přítomnost záchodu velmi ocenil. Pokud si dobře vzpomínám (teď je 18.7. v psaní deníčku máme trošku skluz), tak jsme vstávali relativně pozdě, tak kolem půl jedenáctý. Opodál stojící karavany však měli taky ještě hlubokou noc. Ráno proběhlo asi relativně standardně, sbalili jsme se a vyrazili směrem k dalšímu vytipovanému finskému národnímu parku, v očekávání alespoň trošku něčeho lepšího, než včera. Jednalo se o park Linnansaari. Když jsme tam dorazili, zjistili jsme že se jedná o park spíše na zimu, kde nejlepší budou trasy po ledě po jezerech. Nicméně jsme měli v plánu stejně jenom malou procházku, což nádherně vyšlo. Obešli jsme takovej krátkej okruh – jakousi naučnou stezku, kterou jsme šli pozpátku, takže odpověď jsme se dozvídali z cedulí vždycky dříve, než otázku :). Každopádně to byla hezká procházka a předzvěst snad pěkného výletu, který plánujeme na zítra v parku Repovesi. Po procházce jsme pokračovali směrem na Plibkali. Vzhledem k časové prodlevě v psaní deníčku si nejsem jist, jestli jsme tento den něco nakupovali, nicméně je to velmi pravděpodobné) poněvadž nakupujeme téměř furt a jsme hrozně rozežraní. Pomalu si zvykáme na finský ceny a není nám již divné koupit vodu za dvě eura (dvoulitrovku) a podobně. Co se těch cen týče, tak zajímavý jsou například ceny nápojů. Čistá voda nebo limonáda vyjde velmi draho, zatímco džusy a eisteečka vyjdou levnějc, než u nás (když člověk kupuje to nejlevnější, co potká). Dokonce, když se zajde do nějakého socka krámu typu Lidl, dají se pořídit i takové věci jako 1kg salámu (takovej junior) za 1,8 eur. Většina věcí je však v porovnání s náma velmi drahá. Místo na spaní jsme cestou našli opět velmi snadno, přímo u silnice odpočívadlo, z kterého je přístup do jezera, jsou tam převlíkárny, stolečky. je to docela schované. Postě paráda. Na první pohled jsou tu i záchody, na ten druhý však nikoliv. Nějací sráči je totálně zasrali. Ale každopádně jedno z nejkrásnějších spacích míst, co jsme zatím potkali. Prostě luxus. Jediné, co nás trochu rušilo z kalení vodky a později i spaní byla kalba místní omladiny, která tu byla vesměs vybavena motorkami obrovských výkonů. No dobře, prostě 50ccm musí stačit každému, obvzláště v patnácti. A když se kalí, tak se musí i dračit. Ale jinak furt super luxus místečko. Dokonce i na hygienu a superkoupel vyšel čas. Prostě paráda.\n14.7.2005 - Čtvrtek - JeD\nRáno jsme se příliš nezdržovali a po odpichu posledního harleyisty skůtristy jsem se teda vykopal ze stanu a jeli jsme. Do parku (Repovesi) jsme dojeli před polednem, hnedka jsme se ale začali hádat o trasy. Mě se líbila třicetikilometrová, JG chtěl nejkratší cestu, Regíně to bylo šumák, prostě klasika. Nedohodli jsme se a tak po shlédnutí provazového mostu (vstup do parku) jsme se jeli najíst do nedaleké vesnice. Cestou z parkoviště jsme se asi deset minut bavili na účet dvou finek, které v obrovském Saabu neuvěřitelně dlouho parkovaly. Když jsme se dosmáli, popojížděli jsme okolo nich, načež nám jedna s očima navrch hlavy začala něco ukazovat a jako že hrůza a panika atd. My jsme netušili o co jde a tak se slovy „I don´t understend“ jsme jeli dál. Starší finka to nevydržela a prostě nám ten otevřený kufr zavřela :). Nezmiňoval bych se o tom, kdybychom se jednak nesmáli rusákům v Kundě kvůli tomu samému a jednak jsme pak tyhle dvě finky potkali v tom parku cca 5x (nekecám). Při obědě JG vymyslel akční plán: rozdělíme se na skupiny! Aspoň použijeme vysílačky. Mě se to moc nezdálo, Regíně to bylo opět jedno :). Nažrali jsme se čínskejma poblivkama s párečkem, připravili si bágly (výrazně lehčí než při první túře, teda aspoň já) a odkejvali nakonec JG nápad, bude aspoň šance ukázat Regíně jaká jsem sportovní srnka a utahat jí, páč po prvním vejletu se tvářila, že má energie až moc. Společně jsme přelezli ten slavný most (lanovej, houpací, jako hezkej a zajímavej, ale žádné psycho, prostě procházka). JG prohlásil, že zpátky jde jinudy a lanovejch mostů má dost a rozešli jsme se, v podstatě na dvě opačné strany. JG za chvíli testoval vysílačky, prdel byla, že zatímco on šel po jasně označené cestě, já s Regínou jsem začal pochybovat o tom, že jdeme správně už po sto metrech. Zkrátka a dobře: cesty v parku byly v rekonstrukci a finové to vyřešili šalamounsky tak, že vyznačili cesty fáborkama jinudy. Čili jsme nachodili tak dvojnásobek značené cesty, zatímco JG se nám vysílačkou postupně hlásil, že už je takřka v tábořišti, kde jsme chtěli nocovat, my jsme sotva doťapávali na domluvenou křižovatku v půli cesty, kde jsme se měli potkat. Až na tyto chybičky ale jinak pěknej vejlet, takovej velkej lesopark jak u nás, pro finy národní park, ale aspoň celkem vybaven – sem tam hajzly, tábořiště, cestičky – klasika (SK ráj např. lepší, ale zase není ve Finsku). Abych se vrátil k těm rekonstruovaným cestám – ono totiž nejenom, že některé cesty vedly složitě jinudy, některé byly v klidu slepé (což byla prdel, když jsme se snažil např. obejít vodou skálu, při tom málem utopil bágl a rozřízl si o šutr hnátu) a některé vedly po obyč široké štěrkové silnici. Navíc naše tištěná mapa neodpovídala aktualizované místní, nebo aspoň místy. Nakonec jsme se s JG ale šťastně shledali, hlavně tedy díky mému vzorovému orientačnímu smyslu ;). Vyznačené tábořiště se skládalo z lesa, špatně přístupného jezera, dřevníku s pilou a sekerou, dvěma ohništěma a žádnou značenou cestou. Přesto jsme tam celkově tři různé skupiny, nás od nich ale dělil kopeček, takže pohoda. Naštípali jsme si nějaké dřevo, před tím se k úplné spokojenosti vycachtali (prdlajz, cachtal se akorát dvě hoďky JohnGin, když na nás čekal, už si vzpomínám, navíc z vody slyšel mluvit mě z vysílačky a říkal si, že už musíme bejt někde za rohem, až když to trvalo delší dobu a navíc jsem ho párkrát prozvonil, tak teda na břeh doplaval a odpověděl mi, ale to už jsme skutečně byli blízko, že jsem slyšel JG jak z vysílačky, tak z lesa), udělali si ohýnek, pokalili Finlandii, paráda & spokojenost. Suvenýr: mé rozbité koleno, krev na kraťasech a Regínině spacáku (jak se tam asi dostala? netušim ;). Prostě s náma upadla lavička na břehu u jezera, prkno jí tvořící nebylo ke špalkům přibito a zřejmě jsme se moc vrtěli, tak jsme letěli k zemi. Dopadli jsme pár čísel od vody, čemuž jsem se prej asi deset minut strašně smál, já si to nepamatuju...\n15.7.2005 - Pátek - Regina\nDo pátečního dne jsme se probrali kolem poledne. JG vstával patrně za božího rána (pro pražáky – brzy ;), páč jsme si ještě ani nestačili proškrábnout oči a už nás informoval kdo nocuje za kopcem, kde přišel k hovnu na botě a že pěkně sprchlo… Moje stavy po probuzení bývají zpravidla velmi, velmi zabržděné, tudíž abych nezdržovala sportovce, rozhodla jsem se pro koupel v jezeře (jsem to holka čistotná). Prvních pár kroků ve vodě ovšem nebyla žádná sranda. Na dně bylo bahno, který se hned rozvířilo, noha se do něj bořila po kotník, na dně byly ostrý kameny a kusy dřeva… ale voda byla výborná, osvěžující a neskutečně čistá. S koupelí se přidal i JeD, který mě z vody „vyhnal“ slovy: „Bacha je za tebou vodní had!“ Samozřejmě že jsem hned vystřelila na břeh, ale had – vodní had nikde :(. Aspoň že se „někdo“ zasmál :). Pak jsme si dali na chvilku veget spojený s poledním klidem, sbalili jsme si věci a vyrazili na cestu. Družstvo „A“ (JeD & Regína) nejkratší cestou (uvažovali jsme o delší trase, ale vypadalo to na bouřku) zpět na parkoviště. Družstvo „B“ (JG) nejkratší cestou z parku, ale zároveň co nejdál od lanového mostu (že by se bál? :). Cesta celkem rychle utekla (JeDovi to kupodivu šlapalo :), i když slejvák nás neminul. Autem jsme vyzvedli JG zhruba po 20kilákách a vydali se směrem do Turku hledat nocleh… no a v podstatě už nastává podzim naší finské dovolené. Listy deníčku se zaplňují zážitky a pomalu žloutnou. Nás už čeká pouze výlet do Turku (do muzea umění), pak Helsinky a trajekt. Nocleh jsme našli kdesi v lesíku 100km před již zmiňovaným Turku a rozjeli jsem lehkou kalbu, který šéfovala finská :).\n16.7.2005 - Sobota - JG\nRáno jsme vstali tak nějak standardně a vyrazili jsme do Turku, kam nás Regína nasměrovala kvůli jakémusi pochybnému muzeu. Přitom tvrdila něco takového, jako že Turku je dle průvodce hezčí než Helsinky a tak. Nakonec, když již nebylo cesty zpět, z ní vypadlo, že to město začátkem století celý vyhořelo, takže tam, krom toho muzea stejně nic zajímavýho není :). Dorazili jsme do Turku a po zaparkování na placeném místě se vydali ke zmiňovanému muzeu. Po jeho úspěšném nalezení jsme tam zanechali Regínu a jali se hledat něco lepšího. Hospu. Po prohlídce zdejšího trhu, zřejmě na jakémsi centrálním náměstí jsme hospu skutečně našli. A ne ledajakou (pokusim se jí vyznačit na mapě). Od desíti do dvanácti tam mají happy hour, kdy pinta piva stojí na zdejší poměry velmi málo – 2.50€, což byl náš čas, takže to první jsme stihli (jen tak tak v 11:50), druhý jsme dali již za standardní cenu 4€. Co vám budu povídat, byl to takový naprosto suprový vyliťácký turkovský bar a točené pivo fakt bodlo. Navíc jsem byl po těch dvou pivech naprosto na šrot a JeD se tvářil taky tak. Pak jsme šli vyzvednout k muzeu RG, cestou jsme pochcali jakési sídliště a cestou zpět (již s vyzvedlou RG) jsme na tržišti nakoupili trička jako suvenýry z Finska. Pak jsme se došli najíst do místní pizzerie, ceny pizzy od 5 do 6€, opět velká výjimka ze zdejších cen a po jídle znovu do předchozí hospy, kde jsme dali ještě jedno. Po pivku jsme nasedli do auta a pokračovali na Helsinky. Cestou jsme se zastavili na odpočívadle, kde se RG vysprchovala, já vysral a JeD vyhodil odpadky. Pak jsme dojeli do Helsinek, přímo do přístavu k trajektu. Zjistili jsme, že levný velký trajekt (Melodia či Romantica za 17€) již nejede a koupili jsme lístky na Autoexpress, který byl večer (22:00) docela levný – 23€ za osobu nebo auto. Vzhledem k tomu, že trajekt nám jel za více než 3 hodiny popojeli jsme trochu blíže k centru a pak se vydali na jeho obhlídku. V centru až na jakýsi metalový fesťák, na nepřečtu to nádraží a na pomalý Mc, dle mého soudu nuda město, nicméně prošli jsme se pěkně. Pak jsme se vrátili na terminál, odkud jsme poslali pohledy a nalodili jsme se na loď. Již na pohled vypadala rychlejší než ta minulá. Nakonec jela asi stejně rychle, ale zážitek byl umocněn bouřkou a zřejmě s ní souvisejícími vlnami, prostě trajekt házel tak hustě, že bylo i pro střízlivýho člověka problém dojít si pro pivo :) Vylodili jsme se před půlnocí v Tallinu, kterým jsme jenom projeli a pokračovali jsme na Pärnu, u kterého jsme se utábořili na místě jenom kousek od moře, které jsme za tmy ale nenašli. Já spal v autě a celou noc jsem měl puštěné rádio, prostě pohoda :)\n17.7.2005 - Neděle - JeD\nVstávání se tentokrát konalo dost pozdě, asi v deset. Včera jsme šli spát docela pozdě, někdy okolo druhé ráno, že už skoro byla i tma :) Spali bysme dýl, ale vyhnalo nás vedro, no a vlastně i JG, ten nás vlastně vzbudil. Spal v autě, prej aby si srovnal záda, aspoň jsme se mohli rozvalovat, tentokrát jsme mu už místo nedrželi. Co si pamatuju, linula se z auta muzika ještě dlouho do noci. No ano, víte kam mířím, zkrátka první informace od JG byla, že baterka nebaterkuje a ať vstáváme a jdeme tlačit. Takže v rámci raní rozcvičky jsme došoupali auto k asfaltce a po ní pak z mírného kopečka téměř k moři. Tam byly ale u vjezdu na pláž solidní hrboly, přes které jsme si netroufli, navíc už jsme byli hotoví. Dotlačili jsme auto před vjezd na zahradu s barákem, kde bylo celkem hodně lidí a přemejšleli co dál. V podstatě šlo jenom o to, za kym JG půjde pošprechtit o pomoc, nám auto prostě ani neškytlo, i když se válce protáčely. Za chvíli to jeden týpek nevydržel a přišel se zeptat co máme za problém, no a po chvíli dohadování přišli ještě asi čtyři maníci i s kabelama. Počítal jsem, že akorát posuneme auto aby mohli oni vyjet se svym, ale když už tlačili auto relativně dlouho a mlátili do kufru, tak jsem tam teda tu dvojku vrazil a po chvíli teda zapnul i zapalování :) a ejhle, ono to jelo. Otočil jsem se teda na loučce před pláží a modlil se, ať mi to nechcípne, aby jsme už nebyli za totální blbce. No poděkovali jsme a rychle pryč. Vrátili jsme se ke stanu, sbalili ho a hurá do Pärnu, nevim jestli to JG zmínil, nedá se to po něm přečíst, prostě to je to město, co mu místní Kunďáci doporučili k návštěvě. A měli recht. Město celkem pěkné, strávili bysme v něm ale asi daleko míň času nebýt nedělního trhu na jedné z celkem dlouhých ulic vedoucí od náměstí pryč, měli tam celkem pěkný věci, chtěli jsme nakoupit nějakej ten suvenýr, ale jelikož jsme měli celkem málo EEK, nakoupil JG akorát dva pohledy, kterí si ale stejně přivez až domu, protože se mu dřív prostě nějak nepovedly poslat. Ještě jsme se koukali po nějaké hospě, kde bysme nechali poslední peníze, ale všechny zahrádky byly relativně drahé (30EEK/pivo) a krčmu s inzerovaným pivkem za 15EEK jsme nenašli. Vrátili jsme se k auto a popojeli na kraj města, kde jsme ještě nakoupili a už se jelo dál, směr Lotyšsko a město Césis, které jsem měl v popisku jako "nejlotyšštější město". Těžko jsme si pod tim něco mohli představit. Přes hranice jsme se dostali ani nevim jak, takže asi úplně v poho. V Césis to nejdřív vypadalo na pěknou pakárnu, centrum bylo pro auta uzavřené a když jsme teda došli na náměstí, našli jsme tam akorát velkej sloup a okolo rozestavěné repráky, ze kterých zvesela vyhrávaly midi, sem tam postávaly či posedávaly hloučky lidí, no vypadalo to úplně šíleně. Šli jsme dál a za chvíli okolo nás procházely skupiny lidí v různých krojích, vždycky třeba 15 lidí ve stejnejch, některé i s pár hudebníma nástrojema a se svojí vlajkou, bylo to celkem zajímavý. My jsme ale zapadli do jedné z putyk, vypadala sice zbytečně luxusně na jedno pivo, ale my jsme tam byli hlavně kvůli záchodu, který dost urgentně potřebovala zbývající část expedice. Pak jsme se vrátili na to náměstí, kde už byli všichni seskupení a tancovali a poskakovali a tak dál. Dalo se na to koukat. No a pak jsme hupsli do auta a vyrazili rovnou na Vilnius v Litvě, hlavní město dost na východě. Na hranicích jsme narazili na pár celníků, kteří evidentně zaspali dobu. Zdálo se, že umí jenom rusky a divili se, že my ne. Chtěli vědět, jestli sebou vezeme vodku. Když se dozvěděli, že ne, byli trochu zklamaní (na půlku flašky v lednici jsem si fakt nevzpomněl :) a tak začali prudit kvůli tomu, ze nemáme CZtko. Naznačil jsem jim, že jsme snad v Unii a s novejma značkama, kde stačí už ten modrej pruh, ale bohužel. Prej vypnout mašínu a jít si koupit nálepku do chatičky opodál, kde evidentně neprodávli nic jinýho. CZ ale neměl, na což celník reagoval tak, že nás v pohodě pustil dál. Hm. Jsme holt parchanti, ani vydělat jsme jim nedali. Na Vilnius se jelo asi z půlky po dálnici, ze který sem tam odbočovaly polňačky, nevypadalo to teda na luxusní spaní, ale náhodou jsme po sjetí na jednu z nich dojeli až na vyasfaltované letišťátko, kde byl podél něj plac spasené trávy sic s velkým množstvím koňských hoven, ale stan se nám tam mezi nima postavit povedlo a nakonec se spalo velice dobře. Večer jsme ani nekalili, jestli jsme po jídle dali dvě pivka, tak je to hodně.\n18.7.2005 - Pondělí - JeD (psáno 24.7. 22:50)\nRáno jsme opět vstávali velice zvolna, nějak jsme si už zvykli chodit pozdě spát a ještě pozdějc vstávat. Od včerejška se na letišti nic nezměnilo, jenom tam přibyl kůň, který ale když zjistil, že jeho srací místo je obsazeno, uvázal se opodál a ani moc nefrkal. JG se s ním šel seznámit a koník byl velice přátelský. Akorát měl JG po pár pohlazení úplně černou ruku, ten kůň se sprchoval snad ještě méně často jak já. Sbalili jsme se a jeli dál na ten Vilnius, kam jsme snad bez potíží dojeli, myslim že jsme se cestou ani nikde nějak zvlášť nestavovali. Po pár zmatcích s hledáním centra (řekl bych, že jsme to celý museli aspoň 2x objet) jsme to zapíchli a určili, že centrum je právě tady a nikde jinde. Regína prohlásila, že se jí tam nechce a že zůstane v autě, takže jsme na malou prohlídku města vyrazili jenom dva. Kupodivu jsme se s tim centrem fakt celkem trefili, sice jsme to zjistili až později podle mapy a od auta vyrazili úplně na druhou stranu, no bóže, i tak jsme dobrý. Město mě moc neoslovilo, jako nic proti němu, řeka, pěkný baráky, relativně hodně turistů a krámků pro ně, ale prostě standart, nic z čeho bych si sednul na prdel. Na prdel jsme si ale nakonec přece jenom sedli a to na zastřešené zahrádce uprostřed hlavní třídy na jedno. Pokecali jsme, počkali až přejde přeháňka a šli zpátky, opět jsme si přišli poměrně na plech, po jednom pivu! Minuli jsme ženské zednice (E, ne A), JG si usral tak, že holka jdoucí za náma přešla na druhou stranu ulice, já pochcal zeď schován za třema stromama, prostě turisti. Došli jsme k Mekáčovi, kam JG zaběh na hajzly, já zatím omrknul pár krámků se suvenýry a pak sednul na lavičku před vchodem. Za chvíli šla okolo Regína, což mě trochu překvapilo, no a tak jsme dali ještě kafe a nakonec se tam vysrali všichni (myslim). Zkoukli jsme pohledy a viděli tam i ten hrad nebo pevnost Trakai, celkem to vypadalo hezky a nebylo to daleko, dokonce i naší cestou, takže bylo rozhodnuto, jede se tam. Odjezd v pohodě, i když nám parkovací lístek zkončil před více jak hodinou, za trest jsme jenom měli totálně zaprasený auto, parkovali jsme totiž pod kvetoucíma stromama a po tom dešti bylo auto lepkavé jak bonbon a na pohled vypadalo, že tam stojí nejmíň dva měsíce. Trakai bylo celkem pěkný, lákadlo na turisty, ale nijak mě to neurazilo. Dovnitř za prachy jsme teda nešli, ale prohlídli si to z venku, což stačilo. Asi tři kiláky odtud byl značený kemp, který se nakonec vyskytoval u toho samého jezera, na kterém byl jako na ostrově ten hrad. Prostě pěkný, cena vycházela v přepočtu na 500.- za 3 lidi, stan a auto, do čehož jsme šli. Jednak jsme se mohli luxusně umejt, jednak jsme večer mohli solidně pokalit v hospodě, jednak jsme se mohli smát ostatním kempujícím, některým poněkud zmateným. Všechno jmenované se také stalo, navíc jsme tam potkali český pár, se kterým se JG družně pustil do hovoru, prostě o zábavu bylo postaráno. Spát jsme šli hoodně pozdě, v kolik vstanem nám bylo skutečně fuk.\n19.7.2005 - Úterý - JeD (psáno 31.7. 16:00)\nZe stanu jsme se štrachali skutešně dost pozvolna, první Regína, někdy v deset, hoďku na ní já, hoďku na mě JohnGin. Kempaři okolo nás už byli dávno pryč, buď úplně, nebo aspoň na vejletě. My jsme si užili výhod kempu (sprchy, hajzly, pitná voda) a snad až v půl druhé jsme vyjeli na Polsko. Volantu jsem se chopil já, piva JohnGin, prohrál jsem totiž KNP :) Na Polské hranice se nic zvláštního nestalo, až na zastávku u pumpy, kde jsme chtěli utratit poslední drobné Litevské koruny a dobrat benzín, který je v Polsku o dost dražší. Za ty drobné jsme koupili výbornou feferonkovou vodku, která byla jen pro silné nátury, já dal tak dva loky a krk mě pálil ještě půl hodiny, Regína to samé, jenom JohnGin si pochvaloval říz, že je akorát. Mě to teda fakt dost připomínalo ty kuřátka z Barracudy. Pak jsme tam vzali nějaké 2l pivko v PETce, Regíně gin s tonikem v plechu a po zaplacení a zjištění, že na to máme, ještě 0,1l vodky v průhledném plastovém kelímku s alobalovým víčkem, fakt nádhera, navíc za 3,50LTK, nedivim se, že měli v regále poslední. Pumpař sice mlel něco o tom, že na to nemáme, dával jsem mu 3LTK a 5x50h, ale nelíbilo se mu to, pochopil jsem z toho, že buď mají haléře do tisíce (1000h=1LTK :) nebo že ty padíky jsou Estonské, ale to byla blbost, no nakonec shrábnul všechno a vodku v kelímku vydal. Polské hranice byly docela překvapení, poláci dělali celkem problémy, resp. pár aut před náma dusili nějaké Italy, každému zkoumali kufr, pasy kontrolovali asi dvě minuty, no ale jinak zase jako bez potíží či další buzerace, takže vlastně co si stěžuju. V Polsku jsme se rozhodli, že nepojedem do Čech stejnou cestou, ale vezmeme to víc na jih a v podstatě vyjedeme na Slovensku u Martina, čímž si budeme moct zapsat o jednu navštívenou zemi více, celkem tedy osmou :) Pro přejezdy je Polsko fakt na hovno a tak jsem zase celkem nadával a ke konci už na rychlostní limity celkem kašlal, ale i tak jsme se na mapě pohybovali velice pomalu. Třešínkou na dortu bylo, když jsem začal brát dlouhou kolonu hodně vpravo stojících aut, všechna s BY značkou. No po chvilce nám to došlo, ano, dojeli jsme na Polsko-Běloruskou hranici. Jeli jsme sice po správné silnici, ale na druhou stranu. Škoda, zrovna jsem si pochvaloval, jak je ta silnice prázdná a jak na Polsko projíždíme málo vesnicema. Zajeli jsme si cca 120km (tam i zpět), takže žádný stres, teď budeme mít 8 projetých zemí + do 9té jsme koukali ;) Po dalších asi 100km se pak začalo stmívat a celkem se štěstím jsme narazili na odpočívadlo se zděným barákem se stolama a krbem uprostřed, vypadalo to sice zvláštně, ale nezklamalo nás to. Zakalili jsme tam, konečně použili čajové svíčky z Kundy, pohoda. Bylo to sice trochu rušnější místo, furt tam zajížděly kamiony, dali pivko v baru na protější straně odpočívadla, nebo něco poštelovali na náklaďáku a jeli dál, ale tak aspoň bylo co sledovat a hluk nám nevadil, spát jsme šli v náladě a pod vlivem. JG ještě vyzkoušel duokadiboudu, která byla v tureckém stylu a byla tak plná, že z ní hovna lezly ven, ale zase se tam aspoň po tmě nebál, hned vedle sral jeden z kamioňáků. JG usnul ve spacáku v tom přístřešku, já s ohledem na ruch a předpokládaný raní provoz spal ve stanu za boudou s RG. Jenom jsme ulehli a už jsme jenom poslouchali zvuky, jak se někdo probírá věcma chrápajícího JG, otvírá auto, krámuje z něj naše věci, zavírá ho, propichuje kola... Když propichoval šesté kolo, usoudil jsem, že se tam děje asi něco jiného a spokojeně usnul.\n20.7.2005 - Středa - JeD\nRáno začalo trochu nestandartně, okolo našeho stanu projel tank tam a zpátky a já se modlil, aby ten stan viděl. No a pak tam furt smrděla žumpa a to dost. Oak jsme teda nějak povstali, JohnGina našli spícího v autě, věci ze včerejška uklizený, takže jsme sbalili stan a rychle pryč, ten smrad byl příšernej. JG nám pak prozradil, jak to bylo: on vstal asi v šest, protože se tam začali trousit lidi a některý vypadali, že by v tom přístřešku posnídali, tak mu bylo blbý se tam vyvalovat a přemístil věci a sebe do auta. Pak přijel hovnocuc (alias tank), který po louce okolo našich hlav projel k těm duokadibudkám, které vycucl, načež to, co vycucnout nešlo, naházeli lopatama do popelnice, kterou zasypali vápnem a zmizeli. Proto ten šílenej smrad. No, jeli jsme směr Krakow, ale cesta opět neubíhala podle mých představ, takže po pár hodinách jsem byl opět nevrlej, nadával, sral na limity atd. Čili o jediné vzrůšo tohoto dne se postarali flojdi, kteří mě tak trochu zmateně a na poslední chvíli zastavili právě v jedné té třísetmetrové vesničce, kde jsem opravdu 50 nejel. A nebyl jsem jedinej, jedno auto také chycené na poslední chvíli mě málem srazilo, když dobržďoval smykem ke krajnici. Pokutička měla bejt 50€, což za naměřenou osmdesátku vychází jenom o málo hůř než u nás. Obešel jsem tedy RG i JG kolik maj peněz (nula) a pak se jal vysvětlovacz (já česky, on polsky), že dám dohromady max. 20€, 50CZK a 48EEK. Chvíli strašil, že mi zabaví pas a vyzvídal odkud kam jedeme a čím platíme benzín a jestli jsme byli ve Finsku pracovat, ale po pár minutách mi vrátil doklady a řek ať zmizíme, že takoví ještě neviděl. Přitom si mě do nějakého formuláře zapsal, tak nevim, na hranicích mezi Polskem a Slovenskem jsem ještě moc jistej, jestli je všechno v pohodě, nebyl. Ale bylo. V Krakowě jsme byli po šesté, já už byl docela zničenej, takže plánovaná procházka po městě by mi celkem bodla, ale když jsme každej nenápadně zjišťovali, komu se tam chce, zjistili jsme, že každýmu spíš moc ne. Tak jsme se aspoň s JG prohodili za volantem a jeli dál. Jenže jsme jeli furt dál. Slovensko-Polské hranice zaujaly snad jen tím, že to byly jediné za celou dobu, kde řidič neměl šanci dosáhnout do okýnka s policajtem, takže musel vystoupit a udělat čtyři kroky s pasama, což JG rozčilovalo :) No, na Slovensku jsme chtěli přespat, ale po tmě mezi horama se hledá blbě. Pak jsem vytuh a pamatuju si jenom okamžiky, takže asi v tomhle pořadí: pumpa; JG večeří a RG kadí; policajti - běžná kontrola; policajti - ČR-SR hranice; policajti - běžná kontrola (prostě na to, že byla půlnoc nějak překryštofováno); Golčův Jeníkov.\n21.7.2005 - Čtvrtek - JeD\nTo už jsme byli vzhůru všichni. Regína cinkla bráchovi, aby zjistila, kde vlastně teď bydlí, no a když se dozvěděla, že stále v bytovce, oznámila mu, že tam do 10ti minut je. V půl čtvrté ráno to určitě potěší :) Mno vysadili jsme Regínu a jeli na Prahu, nálada nic moc, přece jenom to byl definitivní konec dovo. Dokonce padla myšlenka, že bysme mohli jet někam na Berounsko nebo tak něco a ještě si to prodloužit, no ale uznali jsme, že to je blbost. Já byl doma asi v pět a hned jsem zaplul do postele, kde jsem v kuse chrápal do pěti odpoledne.


Jaké dřevo do udírny | Odpovědi.cz\nJaké dřevo do udírny\nVím že na uzení je vhodné vyschlé dřevo ovocných stromů nebo buku či dubu. Ale chci se zeptat zda by se dal použít i akát. jaké je to dřevo na uzení - zda by se masu něco nestalo či třeba nezhořklo a podobně\nZajímavá 0 před 3428 dny Sledovat Nahlásit\nPři velkovýrobě se používá buk.Je neutrální. Doma převážně také.Dál se používá tvrdé dřevo ze stromů,které nemají chuť či vůni a ze kterých se dají jíst jejich plody či jsou léčivé.Jinými slovy - žaludy nejíme,akát má zvláštní až škodlivou vůni a nažky taky nejíme,šišky také ne-mají v sobě pryskyřici a podobně. Naopak jíme trnky,hloh,jeřáb a další.S některým ovocem trochu opatrněji,aby klobásy nevoněly po jablku. Bříza dává léčivou březovou vodu,ale dřevo moc nečoudí,spíše hoří.A zejména tu bez kůry.U ostatního suchého dřeva tolik kůra nevadí.\nA k tomu vlhčení - záleží který způsob uzení si zvolíme - horkým,teplým či studeným kouřem.Každý má své a každý se hodí na jiný druh výrobku a s každým máme jiné zkušenosti.\n4Kdo udělil odpovědi palec? kablik, johana 56, amigo, anonym před 3428 dny\nNěkteří tvrdí, že používají i akát, ale neni to ono, maso má jinou chuť\n3Kdo udělil odpovědi palec? annas, franku, briketka10 před 3428 dny\nsouhlas s Drapem, ještě doplním: dub bych na uzení nepoužíval-je kyselý, jinak my doma udíme a používáme jak dřevo z ovoc. stromů, buk a když je bída i břízu. Ale vše zbavené kůry-začuzuje zbytečně maso.\nto jmhad: souhlasím\nna druhou stranu bukvice také nejíme :-)\n2Kdo udělil odpovědi palec? Jikra, briketka10 před 3428 dny\nJeště doplním, my jsme dřevo vždy máčeli v kbelíku s vodou, aby nehořelo rychle a velkým plamenem. Tím se dosáhne vysoká teplota, která není moc žádoucí.\nPak vždy jen doutnalo.\n2Kdo udělil odpovědi palec? Andělé, Jikra před 3428 dny\nJedna z mnohých odpovědí:\n2Kdo udělil odpovědi palec? vagra, Andělé před 3427 dny\nVšeobecně platí, že dřevo tvrdé. Fajnšmekři používají alespoň pár polen švestky nebo slívy. Osobní zkušenosti nemám, ale udívalo se u nás dost často a sestava buk, dub, švestka nechyběla skoro nikdy.\n2Kdo udělil odpovědi palec? Jikra, anonym před 3428 dny\nJak vyrobit doma dřevěné brikety? (2 odpovědi)


Monitor Feelworld FW279 - král jasu | Petr Špetla\nUž to bude skoro půl roku co jsem prodal fotoaparát GH5 a koupil si místo něj cinema kameru Pocket 4K od Blackmagic. Hned po přechodu jsem ale začal řešit problém s monitorem, který jsem používal dříve a tím byl Liliput A7s. Obrazově vůbec neodpovídal tomu, co jsem nahrával. Navíc mě silně limitoval kvůli nutnosti používat sluneční clonu. Zapátral jsem v eshopech a na Film Technice jsem našel Feelworld FW279 s jasem 2200 nits, Full HD IPS panelem a příznivou cenou. Kdo potřebuje SDI, může si připlatit za jeho dražší verzi.\nHned při prvních testech jsem zjistil, že jsem našel pro mě ideální monitor. Obrazově je věrný, nemá zpoždění a díky vysokému jasu nemusím používat sluneční clonu. V čem nejlépe zpracovaný není je jeho přední panel, který je lehce pohyblivý v rámu, respektive dá se zamáčknout. Jak se znám, monitor by mi mohl při krušném ránu spadnout na zem, takže jsem k němu objednal ještě klec od Smallrigu. Na tu si pak dávám mikrofon Sennheiser MKE 600 a monitor je zároveň dobře chráněn. Při maximálním jasu vydrží monitor na jednu NP-F970 baterii lehce přes hodinu.\nPo několika měsících používání v létě i zimě nemám monitoru co vytknout.


Pouzite uloziste - bazar - Bazoš.cz\nProdám Synology - [25.5. 2020]\nProdám nepoužité NAS úložiště Synology DS412+, viz fotografie.\nNOVÝ Tablet Prestigio MultiPad 4 DIAMOND 7.85 3G - černý - [8.5. 2020]\nNOVÝ Tablet Prestigio MultiPad 4 DIAMOND 7.85 3G - bílý - [8.5. 2020]\nHP EliteBook 840 G3,i5-6300U,SSD 256GB,Ram 8GB,W10,Záruka - TOP - [8.5. 2020]\n294 74 1087 x\nWD My Passport ULTRA 3TB Ext. 2.5" USB3.0 White/Gold, záruka - [7.5. 2020]\nSTYLOVÉ ÚLOŽIŠTĚ. GENIÁLNÍ. Disk My Passport™ Ultra představuje důvěryhodné přenosné úložiště, které přináší promyšlený styl kombinující kovový a matný povrch. Velké množství úložného prostoru pro ukládání oblíbeného obsahu, software WD Backup™ a ochrana heslem pomáhají udržovat všechny vaše vzpo ...\nPoskytována 1 rok smluvní záruka. Záruka na skryté vady, Ofi - [6.5. 2020]\nPoskytována 1 rok smluvní záruka. Záruka na skryté vady, Oficiální Apple EU distribuce. Grade A - bez poškození. Po kompletní profylaxi (hloubkové čistění a přepastování). Zařízení je plně funkční a otestované Macintosh certificate technician. Možnost zaslat kamkoliv po celé ČR zdarma. Prode ...\n53 100 Kč Praha 5\niMac 27 Late 2014 3.5GHz i5 1TB 6GB RAM M290X 2GB - [6.5. 2020]\nPoskytována 1 rok smluvní záruka. Záruka na skryté vady, Oficiální Apple EU distribuce. Grade A - bez poškození. Po kompletní profylaxi (hloubkové čistění a přepastování). Dodáváme včetně bezdrátové Apple keyboard a Apple magic mouse. Zařízení je plně funkční a otestované Macintosh certificate t ...\nMacBook Pro 15 TB a TID 2016 2.6GHz 256GB 16GB RAM - [6.5. 2020]\n46 064 Kč Praha 5\nWD My Cloud Home Duo - domácí Cloud 6TB - [22.4. 2020]\nProdám toto domácí Cloudové řešení NAS. Jedná se o původně 12 TB řešení (2ks disku 6TB) - nyní prodávám pouze s jedním originálním diskem 6TB. Vše plně funkční. K prodeji, je vše, co je zobrazeno na fotkách a to: Zařízení MY Cloud Home duo - původní zařízení 12TB - tzn. lepší vnitřnosti než třeba ...\nSynology DS110j + 500GB pevný disk - [17.4. 2020]\nPlně funkční a dostačující jednodiskové síťové úložiště (/ NAS / externí disk). Použitelné třeba na: - zálohování - domácí sbírku filmů - server pro vzdáleně uložené soubory - pro stahování souborů z internetu bez počítače - doteď sloužil bez problémů jako úložiště pro dvě IP kamery. Dvě ...\nKingston KVR/2G - [16.4. 2020]\npoužité ale nepoškozené 2 úložiště ram pokud by jste měli zájem pište na uvedený email


Pracovní funkce: HR - TALENT ACQUISITION\nID žádanky: 90564\nPracovní zkušenosti: 5 - 7 let\nOdemkněte svůj potenciál s TE Connectivity při spolupráci s lidmi z různých prostředí a odvětví a podílejte se na vytváření bezpečnějšího, udržitelného a propojeného světa.\nO společnosti TE Connectivity\nSpolečnost TE Connectivity Ltd. s obratem 12 miliard dolarů je světovým lídrem v oblasti průmyslových technologií, který si klade za cíl vytvářet bezpečnější, trvale udržitelnou, produktivní a propojenou budoucnost. Naše široká škála řešení konektivity a senzorů, prověřená v těch nejnáročnějších prostředích, umožňuje pokrok v dopravě, průmyslových aplikacích, zdravotnických technologiích, energetice, datové komunikaci i v domácnostech. Se svými téměř 85 000 zaměstnanci, z nichž přes 8000 jsou techničtí specialisté, kteří spolupracují se zákazníky v téměř 140 zemích, naplňuje TE motto EVERY CONNECTION COUNTS. Další informace najdete na webu www.te.com a v sítích LinkedIn, Facebook, WeChat a Twitter.\nCo TE Connectivity nabízí:\nZávazek vůči našim zaměstnancům zahrnuje nabídku zaměstnaneckých výhod, které jsou komplexní, konkurenceschopné a vyhovují potřebám našich zaměstnanců.\nTýden dovolené navíc a bonusový program\nPříspěvek na stravování, firemní lékařská péče, podpora v oblasti finančního, právního a psychologického poradenství\nZaměstnanecký program pro koupi akcií\nV celém našem globálním dosahu a různých obchodních jednotkách vytváříme vyvážený přístup k výhodám, které nabízíme. Mnoho výhod je hrazených společností, zatímco jiné jsou k dispozici prostřednictvím partnerství s jinými subjekty. Nabídka zaměstnaneckých výhod se může lišit podle místa výkonu práce.


Morgan Freeman | ČSFD.cz\nnar. 1.6.1937 (83 let)\nPhoto from Mimo zákon (2005)\nUznávaná hollywoodská veličina je odedávna přitahována širým obzorem, létacími stroji a vesmírem. Doma si suší Oscara a touží po roli v bláznivé komedii.\nVysoký, postarší, černý herec s klidným výrazem a vyzrálým hlasem rozhodně nepatří k těm, kteří by zásobovali média svými výstřednostmi a aférami jakéhokoli druhu. Vyhledávaným hercem se stal až po čtyřicítce, skutečné slávy dosáhl po padesátce, takže téměř půlstoletí jeho života zůstává skryto. Vyjadřuje se jedině k filmovým problémům a dnes už si nikdo ani nedovoluje pokládat mu jiné otázky.\nNarodil se v těžkých životních podmínkách v Mephisu, krátce před tím než propukla druhá světová válka. V mládí se potýkal s alkoholem, na němž skončilo jeho první manželství, ačkoli se poprvé oženil až ve třiceti. Podruhé mu už bylo skoro padesát a toto manželství trvá dodnes. Má dva syny, dvě dcery, desítku vnoučat a přebírá ceny za celoživotní přínosy do filmového světa.\nOd dětství miloval film i oblaka, toužil po tom stát se pilotem a jako mechanik strávil několik let (1955 – 1959) u amerického letectva. Nakonec se své dobrodružné sny rozhodl realizovat skrze film. Po příchodu do Los Angeles v roce 1959 pracoval jako pomocný kancelářský úředník a studoval herectví na Los Angeles Community College, později v Pasadena Playhouse. Hned po tom ještě absolvoval u tanečního instruktora Matta Mattoxe v New Yorku. V polovině šedesátých let odstartovala jeho jevištní kariéra. Debutoval v černošské verzi muzikálu Hello, Dolly (1968) na Broadwayi. Svůj talent naplno rozvíjel od muzikálu přes shakespearovská díla až po moderní dramata, což okomentoval „nelituji toho, protože na jevišti jsem načerpal spoustu zkušeností, které se mi velice hodily v práci před kamerou.“ Živil se jako profesionální tanečník, člen kočovné divadelní společností a téměř nepatrnými rolemi ve filmech.\nZačal pracovat v televizi, v roce 1971 se objevil v dětské dobrodružné podívané Kdo říká, že neumím jezdit na duze? a především nastoupil do pravidelného účinkování v dětské show The Electric Company, například po boku černošského komika Billa Cosbyho. V pořadu pro děti, které mají potíže se čtením vystupoval sedm let v roli Easy Readera, hraběte Draculy a mnoha dalších postav. Dostal se tak do diváckého povědomí, natočil pár televizních snímků, ale ještě dlouho čekal na pořádnou filmovou příležitost, která přišla v roce 1980 ve vězeňském dramatu Brubaker s Robertem Redfordem a v Očitém svědkovi se Sigourney Weaver, kde si zahrál prvního z dlouhé řady policistů a detektivů. Ty v osmdesátých letech pravidelně střídal se zápornými postavami až mu jedna z nich – postava nebezpečného newyorského pasáka vynesla nominaci na Oscara (Chytrák, 1987).\nJedna ruka s úspěchem\n„Myslím si, že úspěch vznikl v pravou chvíli – tehdy, když měl přijít. Kdyby se to stalo dřív, možná bych nedozrál k rolím, které pro mne hodně znamenají. A také by mne možná zničil.“ Rok 1989 mu přinesl několik podstatných rolí. Vystřihnul si arogantního ředitele střední školy v dramatu Lean on Me, v historickém dramatu z občanské války (Glory) si s Denzelem Washingtonem a Matthewem Broderickem zahráli důstojníky a Freeman na něj dodnes rád vzpomíná „Nevím, který z mých filmů je můj nejoblíbenější, ale myslím, že nejdůležitější byl Glory.“ Druhou oscarovou nominaci a vstup do nejširšího diváckého povědomí znamenala nostalgicky pojatá komedie Řidič slečny Daisy o vztahu věrného černošského šoféra a jeho zaměstnankyně, staré židovské vdovy z Atlanty, která v něm nakonec nalezne nejbližšího přítele.\nDobrých nabídek od té doby přibývalo a stále přibývá. Zahrál si v dobrodružném kousku s Kevinem Costnerem Král zbojníků Robin Hood, to mu bylo už 54 let a stával se nestárnoucím hercem devadesátých let. Rok na to Freeman trávil čas v Africe, když přišla nečekaná nabídka od jeho přítele Clinta Eeastwooda na roli ve westernu Nesmiřitelní. Vedle toho se zařadil mezi režírující herce a debutoval dramatem Bopha!, odehrávajícím se v Jihoafrické republice během apartheidu a líčícím osudy černého policisty (Danny Glover) a jeho rodiny. Příliš úspěšné však nebylo a Morgan Freeman se už od té doby drží výhradně druhé strany kamery. Do poloviny tohoto desetiletí získal už třetí oscarovou nominaci, tentokrát za odsouzeného vraha, který se proměňuje z životního cynika v muže nacházejícího ztracenou víru v lidství (Vykoupení z věznice Shawshank). Následoval jeden z jeho nejslavnějších detektivů - Somerset z thrilleru Sedm a důstojník ze Smrtící epidemie v tomtéž roce. Ve slušnou známost vešel i kriminalista Dr. Alex Cross, kterého si zahrál dokonce dvakrát. Poprvé jsme se sním setkali ve Sběrateli polibků (1997) a podruhé v Jako pavouk (2001). Nestal se armádním pilotem, jak si přál, ale svět filmu mu nabídl role vysokých důstojníků (Pavučina snů, Smrtící epidemie).\nPoklidné stárnutí mezi oblaky, filmy a sny\nHraje množství rolí, které nejsou napsány výhradně pro Afroameričana a od poloviny devadesátých let je většinou obsazován do úloh stárnoucích distingovaných gentlemanů. Když tvůrci Drtivého dopadu hledali ideálního představitele pro prvního černého prezidenta Spojených států, nemohl jím být lépe nikdo jiný, než Morgan Freeman. V komedii Božský Bruce dodal tvář samotnému Bohu. V Sestřičce Betty ztělesnil pro změnu nájemného vraha, který do tajů řemesla zaučuje svého synka. Rozhodně se nezastavuje ani v osmašedesáti letech a do filmografie si dopisuje tituly jako Batman začíná. Nato se objevil u Luka Bessona v sentimentálním thrilleru s Jetem Li Utržený z řetězu a na příští rok má rozdělané čtyři projekty. Jeho loď, na níž mu nezbývalo nikdy moc času, bude asi kotvit ještě nějaký čas opuštěná v Karibiku. Zdá se, že pro Freemana má před zábavou stále přednost například jeho produkční společnost Revelation Entertainment a bluesový klub Ground Zero, který otevřel před pár lety v mississippském Clarksdale.\nŽije v Charlestonu v Mississippi a řeší potíže se svou žádostí o registraci jména Morgan Freeman jako obchodní značky. Loni byl dokonce zatčen a dostal zákaz létání, když si se svým letadlem bez povolení věže klidně přistál na letišti v New Jersey. Bez pochyb se zařadil mezi uznávané hollywoodské osobnosti, ale pravý hollywodský Oscar mu stále scházel. Nepřibližoval se mu ani svým vysněným a stále odkládaným dramatem o Nelsonu Mandelovi Long Walk to Freedom. Až letos svou čtvrtou nominaci proměnil ve zlatou sošku a to díky dalšímu filmu u Clinta Eastwooda, Million Dollar Baby, kde ztvárnil trenéra mladé boxerky.\nSplnil si sny o létání i filmování, ještě ale plánuje výlet do vesmíru. Nedávno podepsal dohodu, že se zúčastní první vesmírné, turistické cesty se společností, která již buduje flotilu vesmírných plavidel pro komerční účely. Hodlá zaplatit pouhého čtvrt milionu dolarů za to, že bude jedním z osmi pasažérů rakety, jenž odstartuje v roce 2008. Snad se mu někde mezi planetami nezalíbí natolik, aby se rozhodl začít hrát u mimozemské konkurence.\nAlfa - vyp.\nBarbar Conan - vyp.\nVálka světů - vyp.\nČistý a střízlivý\nBoj o život (TV film)\nResting Place (TV film)\nThe Execution of Raymond Graham (TV film)\nDeath of a Prophet (TV film)\nThe Marva Collins Story (TV film)\nHollow Image (TV film)\nRoll of Thunder, Hear My Cry (TV film)\nOut to Lunch (TV film)\nKdo říká, že neumím jezdit na duze?\nZměna klimatu (S03E01)\nPrezident v ohrožení (S02E01)\nAct Break / The Burning Man / Dealer's Choice (S01E08)\nInto America's Wild - vyp.\nPříběh boha (TV seriál)\nHoly Laws (S03E06)\nDivine Secrets (S03E05)\nDeadly Sins (S03E04)\nVisions of God (S03E03)\nGods Among Us (S03E02)\nSearch for the devil (S03E01)\nAmerica's Musical Journey - vyp.\nPříběh lidstva s Morganem Freemanem (TV seriál) - mod.\nProof of God (S02E03)\nHeaven and Hell (S02E02)\nThe Chosen One (S02E01)\nCestování červí dírou s Morganem Freemanem (TV seriál)\nJe zločin páchaný střelnou zbraní nakažlivý? (S08E04)\nMůžeme hacknout planetu? (S08E03)\nMůžeme přelstít smrt? (S08E02)\nProvází nás síla? (S08E01)\nDějí se zázraky? (S01E06)\nProč existuje zlo? (S01E05)\nKdo je Bůh? (S01E03)\nPosmrtný život (S01E01)\nMůžeme být všichni geniální? (S07E04)\nExistují pouze dvě pohlaví? (S07E03)\nSkončilo naše soukromí? (S07E02)\nJak vzniká terorista? (S07E01)\nProč lžeme? (S06E06)\nMá naše existence smysl? (S06E05)\nMohl by čas plynout pozpátku? (S06E04)\nJsme všichni fanatici? (S06E03)\nŽijeme v Matrixu? (S06E02)\nMáme v sobě mimozemšťany? (S06E01)\nMadagaskar: Království lemurů 3D - vyp.\nPočátek času (S05E10)\nExistuje stínový vesmír? (S05E09)\nStaneme se Bohem? (S05E08)\nJe gravitace pouhou iluzí? (S05E07)\nJe možná zombie apokalypsa? (S05E06)\nPřemýšlí oceán? (S05E05)\nJak způsobit pád velmoci (S05E04)\nJe chudoba dědičná? (S05E03)\nJe štěstí opravdové? (S05E02)\nJe bůh vesmírný koncept? (S05E01)\nLast White Knight, The\nStvořil Bůh evoluci? (S04E10)\nDisponujeme svobodnou vůlí? (S04E09)\nJe realita skutečná? (S04E08)\nLze v robotech vidět budoucnost lidské evoluce? (S04E07)\nLze ovládnout naši mysl? (S04E06)\nZanikne sex? (S04E05)\nJak myslí mimozemšťané? (S04E04)\nMůžeme přežít smrt Slunce? (S04E03)\nKde začíná život? (S04E02)\nExistuje božská částice? (S04E01)\nVynalezl člověk boha? (S03E10)\nMá věčnost konec? (S03E09)\nZáhady podvědomí (S03E08)\nLze vymýtit zlo? (S03E07)\nLze vzkřísit mrtvé? (S03E06)\nCo je nic? (S03E05)\nProč jsme takoví, jací jsme? (S03E04)\nJe vesmír živý? (S03E03)\nExistuje nadřazená rasa? (S03E02)\nPřežijeme první kontakt? (S03E01)\nExistují paralelní vesmíry? (S02E10)\nJak vypadají mimozemšťané? (S02E09)\nMůžeme být nesmrtelní? (S02E08)\nMůžeme cestovat rychleji než světlo? (S02E07)\nJak funguje vesmír? (S02E06)\nExistuje šestý smysl? (S02E05)\nExistují více než tři dimenze? (S02E04)\nExistuje doopravdy čas? (S02E03)\nKončí někde vesmír? (S02E02)\nExistuje posmrtný život? (S02E01)\nZa hranici temnoty (S01E08)\nZ čeho se opravdu skládáme? (S01E07)\nJsme sami? (S01E06)\nOdkud jsme se vzali? (S01E05)\nCo bylo před začátkem? (S01E04)\nJe možné cestovat v čase? (S01E03)\nZáhada černých děr (S01E02)\nExistuje stvořitel? (S01E01)\nWhere the Water Meets the Sky - vyp.\nPutování tučňáků - vyp.\nSlavery and the Making of America (TV seriál)\nGenius - Pocta Ray Charlesovi (TV film)\nAcapulco Black Film Festival (TV film)\nPromised Land, The (TV seriál)\nNeglect Not the Children (TV film)\nTrue Story of Glory Continues, The\nValley of the Shadow of Death (1864) (E06)\nThe Universe of Battle (1863) (E05)\nSimply Murder (1863) (E04)\nForever Free (1862) (E03)\nA Very Bloody Affair (1862) (E02)\nThe Cause (1861) (E01)\n22nd Annual Mark Twain Prize for American Humor celebrating: Dave Chappelle (TV pořad)\nDeep in the Heart of Texas: Dave Chappelle Live at Austin City Limits (TV pořad)\nThe Age of Spin: Dave Chappelle Live at the Hollywood Palladium (TV pořad)\nScreen Junkies Show, The (TV pořad)\nBlack Movie Awards, The (TV pořad)


Barefoot Beda látkové - béžové | BosaViky.cz\nBarefoot Beda látkové - béžové\nDětské látkové barefoot boty vyrobené z prodyšné a na omak velmi příjemné síťoviny. Obuv je nadstandardně široká zejména v oblasti špičky a má ultra o... celý popis\nDětské látkové barefoot boty vyrobené z prodyšné a na omak velmi příjemné síťoviny.\nObuv je nadstandardně široká zejména v oblasti špičky a má ultra ohebnou, tenkou, protiskluzovou a vysoce flexibilní podrážku.\nObuv je velmi poddajná, dodávána s textilní vyjímatelnou stélkou bez klenby. Díky suchému zipu botky krásně drží na nožce a jsou vhodné i pro užší kotník.\nVhodné jako jarní tenisky i sportovní boty do tělocvičny - dobře větrají Lemování obuvi je pogumované. Upozorňujeme, že při nevhodném používání může dojít k předčasnému opotřebení či poškození tohoto druhu obuvi.\nPoškození barefoot obuvi nemůže být, v důsledku neúčelového používání, považováno za oprávněnou reklamaci. Proto prosíme zákazníky, aby brali ohled na použité materiály a dle toho obuv také využívali.


ALTAR games | Lacné knihy\nStřepy snů - Matouš Ježek shop >>\nStřepy snů jsou vyprávěcí hra pro 2-6 hráčů, kteří se sejdou, aby společně hráli a vyprávěli příběh. V této hře nikdo neodchází domů jako poražený, ale naopak naplněný spoustou zážitků. Zahrát si Střepy snů je příležitost pro příjemně strávený čas s přátel.. Zistiť viac >>\nAsterion - Rukověť dobrodruha shop >>\nJedná se o další modul ze světa Asterionu, který je však tentokrát určen především hráčům a až v druhé řadě Pánům jeskyně. Hráči v něm naleznou mnoho návodů, jak svou herní postavu učinit živější, reálnější a plastičtější. A rovněž řadu informací o všech .. Zistiť viac >>


Belize pas, víza, clo a další doklady - Invia.cz\nCestovní pas s platností nejméně dalších 6 měsíců, zpáteční letenka nebo prokázání se prostředky na zpáteční cestu.\nPři cestě automobilem nebo jiným motorovým vozidlem je vyžadován řidičský průkaz, doklad o vlastnictví automobilu či motor. vozidla a doklad o pojištění vozidla (může být zakoupen na hraničním přechodu při vstupu do země).\nObčané ČR mohou vstoupit na území Belize bez víza a pobývat po dobu nepřesahující 30 dnů ode dne vstupu, pokud se nejedná o výdělečnou činnost či studijní pobyt. O prodloužení pobytu nad 30 dnů lze požádat příslušné imigrační úřady přímo v Belize.\nDovoz a vývoz střelných zbraní a předkolumbovských památek podléhá přísné kontrole celních orgánů. Speciální předpisy se vztahují na dovoz a vývoz rostlin a zvířat.\nOd cla je osvobozeno zboží, které nemá obchodní charakter a je vzhledem k druhu a množství určeno k uspokojování osobních potřeb cestujícího vyjma zboží pro obchodní účely. Bezcelně lze dovézt např. 1 litr alkoholu nebo vína, 250 g tabáku, 50 doutníků nebo 200 cigaret.\nNeexistuje povinnost povinné směny valut ani hranice povinného množství prostředků na pobyt.


Bibleinfo.com | Soud\nVšichni budou souzeni před Bohem. V Bibli, knize Zjevení 20,12, je zapsáno toto vidění: „Viděl jsem mrtvé, mocné i prosté, jak stojí před trůnem, a byly otevřeny knihy. Ještě jedna kniha byla otevřena, kniha života. A mrtví byli souzeni podle svých činů zapsaných v těch knihách.“\nLidé budou souzeni podle svých činů. Ježíš o tom hovoří v Matoušově evangeliu 16,27: „Syn člověka přijde v slávě svého Otce se svými svatými anděly, a tehdy odplatí každému podle jeho jednání.“\nU tohoto soudu bude měřítkem Boží zákon. Bible to se o tom zmiňuje mnohokrát, např. v Listu Jakubově 2,10–12: „Kdo by totiž zachoval celý zákon, a jen v jednom přikázání klopýtl, provinil se proti všem. Vždyť ten, kdo řekl: ‚Nezcizoložíš,‘ řekl také: ‚Nezabiješ.‘ Jestliže necizoložíš, ale zabíjíš, přestupuješ zákon. Mluvte a jednejte jako ti, kteří mají být souzeni zákonem svobody.“\nBoží soud bude spravedlivý. Stojí to v Bibli, Skutky 17,31: „Neboť ustanovil den, v němž bude spravedlivě soudit celý svět skrze muže, kterého k tomu určil. Všem lidem o tom poskytl důkaz, když jej vzkřísil z mrtvých.“\nSoudu nikdo neunikne. I to je v Bibli, 2. Korintským 5,10: „Vždyť se všichni musíme ukázat před soudným stolcem Kristovým, aby každý dostal odplatu za to, co činil ve svém životě, ať dobré či zlé.“\nBěhem soudu nezůstane nic skryto. Upozorňuje na to biblická kniha Kazatel 12,14: „Veškeré dílo Bůh postaví před soud, i vše, co je utajeno, ať dobré či zlé.“\nJaký pohled na soudní proces byl poskytnut Danielovi? Podívejte se do Bible, Daniel 7,9.10: „Viděl jsem, že byly postaveny stolce a že usedl Věkovitý. Jeho oblek byl bílý jako sníh, vlasy jeho hlavy jako čistá vlna, jeho stolec – plameny ohně, jeho kola – hořící oheň. Řeka ohnivá proudila a vycházela od něho, tisíce tisíců sloužily jemu a desetitisíce desetitisíců stály před ním. Zasedl soud a byly otevřeny knihy.“\nKristus bude v soudní síni naším obhájcem. Jsme o tom ujištěni v Bibli, 1. list Janův 2,1: „Toto vám píšu, děti moje, abyste nehřešili. Avšak zhřeší-li kdo, máme u Otce přímluvce, Ježíše Krista spravedlivého.“\nJakou podporu nám náš obhájce zaručil? Odpověď dostaneme v Bibli, Zjevení 3,5: „Kdo zvítězí, bude oděn bělostným rouchem a jeho jméno nevymažu z knihy života, nýbrž přiznám se k němu před svým Otcem a před jeho anděly.“


Prodej chalupy, Proseč - Podměstí\nProdej vesnické chalupy v obci Prosetín u Hlinska.\nProdej zděné chaty se zahradou ve Vysokém Mýtě\nNabízíme k prodeji dvě dřevěné chaty na zděné podezdívce s evidenčním číslem na vlastním pozemku o velikosti 766 m2 ve vyhledávané lokalitě Klopoty v údolí pravého přítoku Tiché Orlice. Přístup k obou chatám je zajištěn přes obecní pozemek. Zastavěná plocha větší chaty je 53 m2 a zastavěná plocha menší chaty 25 m2. Menší chat má jednu místnost oddělenou příčkou, kde v zadní části je prostor pro s\nProdej chalupy, 240 m2, Luže - Dobrkov\nProdej chalupy 130 m2, Ctětín\nNabízíme k prodeji rekreační podsklepenou chatku o výměře 15 m2, která je v dobrém stavu a nachází se v chatové osadě na okraji Dolní Čermné. Dispozičně je užitná plocha rozdělena na obývací pokoj s kuchyňským koutem, jednu místnost v podkroví, 2 sklepní místnosti a samostatném WC. Po chatce je rozvedena elektřina - možné připojení z vedlejších pozemků, odpady svedeny do jímky, možnost vody je v b\nProdej zemědělské usedlosti, 816m?, Kamenec u Poličky


Neplaťte za brýle víc, než chcete! | MeziŽenami.cz\nMožná jste to zažili na vlastní kůži. Přijdete do oční optiky s představou, kolik peněz zhruba můžete za brýle utratit. Zkoušíte a vybíráte si obroučky za různé ceny, ale pořád počítáte. Kolik vás budou stát dioptrické čočky? A co jejich případné úpravy? Nakonec pak za celé brýle zaplatíte mnohdy daleko větší sumu peněz, než jste původně zamýšleli.\nV síti GrandOptical vás takový problém nyní nepotká. Čeká vás zde jedinečná nabídka s názvem Kompletní brýle za sníženou cenu. Jde o možnost zakoupit si brýlové obroučky včetně dioptrických čoček za výhodnou cenu, kterou jsou brýle označeny.\nNa panelech v prodejnách GrandOptical jsou vystaveny obroučky označené cenami, které zahrnují rovnou i brýlové čočky. Stačí si tedy jen vybrat obroučky a zvolit počet dioptrií. Brýlové čočky vám budou do vybraných obrouček zasazeny podle individuálních potřeb vašich očí. Pokud si nejste jisti, kolik dioptrií potřebujete, využijte možnosti nechat si ZDARMA změřit zrak optometristy přímo na prodejně a bez nutnosti objednání.\n- Za tenčené čočky + 990 Kč\n- Za samozabarvovací + 2990 Kč\n- Za multifokální + 2690 Kč\nSan Marco, GrandOptical\nJednoduchý design, provedení v černé barvě, okrasné bočnice.\nCena za kompletní brýle (obroučky + čočky) je 1990 Kč\nVista Light, GrandOptical\nCena za kompletní brýle (obroučky + čočky) 2790 Kč\nVýhodné letní nákupy brýlí a čoček\nLéto je nejen obdobím sluníčka a dovolených, ale často také obdobím výhodných nákupů. Pokud se...\nPokud máte rádi slevy a výprodeje, určitě jste teď ve svém živlu. Nakoupit se dá...


Štítky: ‚Rozhovor‘ – ostravan.cz, Strana 10\nJe to poklona originálním grindovým kapelám našeho mládí, říká Bilos k novému seskupení Sick Sinus Syndrome Video\nPřipravit během dvou zkoušek materiál pro debutové album se může zdát pro mnohé muzikanty nemožné. Nicméně kytarista a zpěvák Bilos a bubeník Jurgen to díky společným myšlenkovým pochodům zvládli. V... celý článek\n6.4.2021 Hudba Rozhovor\nBaletní soubor Národního divadla moravskoslezského před nedávnem přivítal světově uznávaného norského choreografa, režiséra, dramatika a všestranného umělce Jo Strømgrena. Za dodržení všech preventi... celý článek\n31.3.2021 Divadlo Rozhovor\nTomáš Jirman: Byl bych rád, kdyby se už něco skutečně změnilo. Tohle už není sranda\nTomáš Jirman, od roku 1983 člen činohry Národního divadla moravskoslezského, má svém hereckém kontě téměř dvacítku filmových rolí a nespočet postav včetně hlavních či titulních rolí nejen na domácím... celý článek\n26.3.2021 Divadlo Rozhovor\nNejkrásnější vlastností je být laskavý, říká herečka Kamila Janovičová, nová posila ostravského NDM\nNemusí to být na první pohled patrné, ale divadelní scéna opravdu nespí. Například Národní divadlo moravskoslezské v Ostravě angažovalo novou tvář do svého hereckého týmu. Tou je Kamila Janovičová. ... celý článek\n24.3.2021 Atd. Rozhovor\nKe změně světa k lepšímu potřebuješ srdce na správném místě, říká zpěvák Aleš Materna Video\nUvnitř mého srdce je prázdný prostor plný kamení. To je jedna ze základních myšlenek nové písně Den trifidů, se kterou přichází zpěvák Aleš Materna v rámci svého nového projektu Al_Ternativ. Z násle... celý článek\n23.3.2021 Hudba Rozhovor\nOndřej Daněk z Janáčkovy filharmonie: Útěchou je mi teď orchestr a vůle hudebníků hrát\n22.3.2021 Hudba Rozhovor\n21.3.2021 Divadlo Rozhovor\nS houslistkami Julií Ester Černou a Elyzavetou Pruskou o patnáctiminutové Opeře o komínku\n17.3.2021 Divadlo Rozhovor\nStrach a panika jsou nejhorší nepřátelé rozumu, tvrdí členové kapely The Broadsword, která chystá nové EP Video\n16.3.2021 Hudba Rozhovor\nMalíř Václav Rodek o výstavě v Domě umění: V čase pandemie jsem si užil alespoň její instalaci\n9.3.2021 Obraz & Slovo Rozhovor\n22.2.2021 Atd. Rozhovor\n21.2.2021 Divadlo Rozhovor\n10. stránka z celkem 90« První«...89101112...203040...»Poslední »


Škola pokeru s profesionální hráčkou | Slevomat.cz\nŠkola pokeru s profesionální hráčkou Adélou Pecháčkovou\nŠkola Pokeru s profesionální hráčkou + turnaj\nUpozornit e-mailem na další nabídky podniku Škola Pokeru s profesionální hráčkou + turnaj\nVáclavské náměstí 66, Praha\n60minutová Škola pokeru\n60 minut bude probíhat navazující turnaj o pokerové ceny\nV turnaji vyhrává každý\nRezervace: Na tel. 775 716 712 nebo e-mailu adelapechackova@gmail.com\nTermíny jsou vyvěšeny na webu Školy Pokeru (vypisovány jsou hlavně o víkendech).\nVe skupince je 6–9 osob.\nZměna či storno nabídky je možné 72 hodin před začátkem kurzu.\n1 999 Kč 699 Kč\nChcete se zlepšit v pokeru, nebo teprve přemýšlíte, zda je pro vás tato napínavá a strategická hra to pravé?\nAbsolvujte Školu pokeru s profesionály v prostředí Showdown Poker Clubu, kde je vše připraveno pro začátečníky, nebo pokročilé hráče. Voucher můžete také věnovat jako dárek a potěšit tak vyznavače „adrenalinu s kamennou tváří“.\nPo osobním přivítání se lektor seznámí s vašimi pokerovými dovednostmi. Pak už se přesunete ke stolu, kde bude čekat profesionální dealer.\nZačátečníci se naučí pravidla hry a základní strategie pokeru, tak aby mohli ihned po absolvování kurzu zvládnout závěrečný turnaj.\nPokročilé hráče zasvětí lektor do tajů profesionální hry. To, na co byste sami přicházeli celý rok, se dozvíte během jedné hodiny!\nVýukou vás provede redaktorka jediného pokerového časopisu Card Player Czech & Slovak a hlavně profesionální pokerová hráčka Adéla Pecháčková.\nUkažte se při hře\nIhned po skončení hodinového kurzu proběhne turnaj, kde vyhrává každý. Pro prvního je připraven lístek do bezprostředně navazujícího turnaje s garancí 20 000 Kč. Pro ostatní budou připravené pokerové ceny a každý obdrží zároveň voucher se slevou 50% na živý turnaj do Showdown Poker Clubu.\nTak zasedněte k pokerovému stolu a naostro hrajte o pěkné výhry.\nShow down Poker Club\nVáclavské náměstí 66, 11000 Praha\n+420 775 716 712\nZábava i poučení, večer sme si opravdu užili.\nSetkání s naší přední pokerovou hráčkou. Celá výuka včetně tipů. 3. místo na "školním turnaji včetně cen. A pak celkové vítězství na následném živém turnaji.\nHodnocení podniku Škola Pokeru s profesionální hráčkou + turnaj\nHodnocení všech akcí podnikuŠkola pokeru s profesionálkou + turnaj o cenyŠkola pokeru s profesionální hráčkou Adélou Pecháčkovou\nHodnocená nabídka: Škola pokeru s profesionální hráčkou\nsuper kurz z profesionalem a skvelou psrtou\nuzasny zazitek, skvely kurz veden profesionalem\nKoupeno jako dárek přítel si to užil a i pár fíglů naučil.\nAhoj Adél, ještě jednou bych ti chtěl poděkovat za dnešní, resp. včerejší školy pokeru, nejen za samotný coaching ale hlavně za milý a přátelský přístup, i když sem už většinu základů znal tak přesto jsem si z lekce něco odnesl, momentálně jsem dorazil z turnaje, který sem hrál hned po škole, ač jsem se neumístil na pěnězích ale asi na 25.místě mám ze hry dobrý pocit, myslím si, že jsem neudělal moc chyb a hrál v celku slušně, možná jsem mohl hrát více her, jelikož to byl turbo turnaj a struktura byla poměrně rychlá, na konci hry to byl samej coin flip, při kterém je potřeba mít trochu štěstí. Na začátku mi to chodilo krásně, floplá postupka dvakrát floplej set, poté když už byly blindy vyšší to bylo horší a já se octil na shortstacku kde sem nutně potřeboval najít něco vysokého nebo jakýkoliv pár, bohužel nenašel a po prohraném coinflipu 88 do Ak jsem se octil asi na 6BB kde jsem dorovnal na SB shove od BB s 87, souper ukazal Q9 a já šel domů, nicméně pokud bys měla ještě nějakou další školu pro něco pokročilejší hráče, určitě bych se zúčastnil.\nSuper atmosféra a lektorka. Spousta legrace. Určitě doporučuji.\nŠkoda, že lekce není rozdělená na začátečníky a pokročilé. Pro pokročilého hráče tam zaznělo spousta informací, které už velmi dobře zná a naopak pro naprostého začátečníka to může mít příliš rychlý průběh.\nŠkola Pokeru s profesionální hráčkou + turnaj Před 12 měsíci\nDěkuji za hodnocení. Lekce dělím na začátečníky a pokročilé. Ne vždy se ale povede nashromáždit potřebné množství lidí, kteří mají čas ve stejný den a jsou na stejné úrovni. Je možné si domluvit i soukromou lekci a na té se dozvíte pouze informace, které jsou určeny přímo vašim dovednostem. Takový přístup ve skupinové lekci není samozřejmě možný. Snažím se ale být nápomocna celé skupině a věnovat více času nutným informacím. Hezký den Adéla\nJednoduchost objednani, prijemna lektorka, legrace.\nNeni urceno pro naproste zacatecniky – vsichni ostatni ucastnici uz meli zkusenosti s hrou.\nŠkola Pokeru s profesionální hráčkou + turnaj Před 10 měsíci\nDobrý den, děkuji za reakci. Kurzy jsou určené začátečníkům. Jen všem doporučuji si nastudovat výherní kombinace doma. V rámci školy je samozřejmě také zmiňuji, ale dvě hodiny jsou krátký časový úsek a nezbývá na podrobný rozbor tolik času. Věřím, ale že ze školy odchází všichni s novými vědomostmi a s dobrou náladou :-) Těším se na Škole pokeru. Adéla\nSuper kurz, super zážitek! Adéla byla skvělá :) S profi dohledem má celá hra najednou úplně jiný rozměr. Doporučují bez váhání!\nSkvělá lekce pokeru s profesionální hráčkou Adélou plně předčila moje očekávání.\nDiky nepřítomnosti 3 z 5 účastníků se škola změnila v individuální lekci. Super přístup Adély, moc děkuji\nHodnocená nabídka: Škola Pokeru\nmilý přístup Adély, malá skupina hráčů, super následný turnaj\npro naprostého začátečníka je třeba zopakovat, na poprvé mnoho informací – rozhodně to však není chybou Adély\nv životě jsem nebyl v casinu, takže jen to prostředí mě uchvátilo, i když asi to není žádná extra třída, tipuji. Nicméně ten pocit z sezení za stolem s ostatními hráči, pocit z držení hracího žetonu… prostě má to svoji atmosféru. Byl to fakt prima zážitek a 2 hodiny utekly jako voda. Jen prostě za ty 2 hodiny se člověk toho zase tolik nenaučí. To chce aspoň 10 :)\nKouření! To bylo první, co jsem si uvědomil, když jsem tam vstoupil. Naštěstí jsme nakonec seděli v části pro nekuřáky, nicméně byli jsme od kuřáku oddělení tak akorát 30 kubíky vzduchu, takže po 2 hodinách jsem se domů vrátil načichlý jak popelník :( Toto mě také odradilo od možnosti zúčastnit se následného turnaje, kde bych mohl mít 50% slevu. Nevím, jestli i dnes je potřeba, aby se v kasinech hulilo, ale pokud ano, pak vím, že já svůj život s kasinem jistě nespojím. I kvůli tomu ubírám 1 hvězdu.\nŠkola Pokeru s profesionální hráčkou + turnaj Před 2 roky\nVelmi Vám děkuji za hodnocení. Bohužel kouření v casinu neovlivním. Je tam ale nově nainstalována čistička vzduchu a tak je to nyní o mnoho lepší.\nSuper lekce, příjemná lektorka, zábavný turnaj\nZklamalo nás, že turnaj nebyl pro všechny (i když tak bylo uvedeno na voucheru), ale dostali jsme pouze 50% slevu (kterou jsme využili a stálo to za to).\nVelmi děkuji za hezké ohodnocení. Poukaz obsahuje hodinu školy a hodinu turnaje. To obdrží vždy všichni. V turnaji se navíc hraje o jeden poukaz na následný velký turnaj s garancí 20.000 Kč a všichni obdrží slevu 50%. To je již pouze bonus ke škole. Neslibuji tedy rozhodně nic, co nesplním. Jsem ráda, že jste si školu užili.\nHodnocená nabídka: Škola pokeru s profesionální hráčkou + turnaj\nHodnocená nabídka: Škola pokeru s profesionálkou + turnaj o ceny


1 2 3 4... 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 vypsat vše\n12.9.2017 10:18 - Ebon Hand\nnepadal vám včera web? Několikrát za odpoledne mi to dělalo\n12.9.2017 13:17 - Dukolm\nEvidentně nešla databáze. V minulosti už to tu párkrát bylo a je to obvykle chvilkové.\nA jednu chvíli to dělalo když jsme byly cílem DDOS útoku z brazílie.\n10.10.2017 13:30 - York\nNevim už, jestli náměty k novému enginu patří sem.\nKaždopádně: Pokud budou zachovány náhodně generované odkazy do archivu na nové stránce, tak by bylo fajn, kdyby to buď zůstávalo v historii browseru (tj. když dám "back", tak se nevygeneruje nový odkaz), nebo kdyby se to měnilo až po nějaké době. Teď se mi totiž dost často stává, že tam zahlídnu něco zajímavého, ale automatiky kliknu na nějakou diskusi a už se k tomu nemůžu vrátit.\n10.10.2017 14:53 - sirien\nTeď se mi totiž dost často stává, že tam zahlídnu něco zajímavého, ale automatiky kliknu na nějakou diskusi a už se k tomu nemůžu vrátit.\nDost otravný, co? Fakt to drásá nervy, jak si jen o dvě kliknutí a jednu vteřinu pozdějc pamatuješ že tam bylo něco co fakt vypadalo zajímavě, ale už nejsi schopnej dát dohromady ani jak se to menovalo, aby sis to případně dohledal manuálně, člověk v ten moment fakt skřípe zubama :D\n10.10.2017 15:03 - Aegnor\nale už nejsi schopnej dát dohromady ani jak se to menovalo, aby sis to případně dohledal manuálně\nJako už se mi párkrát stalo, že jsem si takhle musel vzpomínat, jak přesně ten název byl, abych to našel. :-)\n10.10.2017 15:10 - York\nJo, to jsou přesně ty pocity ;-)\n10.10.2017 16:43 - Šaman\nS tímhle souhlasím, taky mi to občas drásá nervy.\nDalší věc je nezobrazovat všechno (třeba diskuze k nějaké plánované události - typicky herní one-shot, přestane být po odehrání platná).\nA možná prioritizovat (zobrazovat častěji) naučné články nad těmi "průpovídky ze hry", nebo "poslední slova" a "co by váš barbar neměl říkat", u kterých mám pocit, že každý jednotlivý příspěvek má vlastní pravděpodobnost, takže tahle témata se mi zobrazují nejčastěji.\n10.10.2017 17:46 - York\nNa tohle by možná nebylo od věci nějaké uživatelské hodnocení příspěvků. Určitě bych to nezobrazoval v diskusích, aby se tu z toho nestala Xichtokniha, ale interně by to určitě šlo použít na filtrování zajímavých diskusí/článků/příspěvků na tyhle náhodné odkazy, nebo třeba na "výběr nejzajímavějšího obsahu".\n10.10.2017 18:24 - sirien\nHodnocení tu kdysi dávno bývalo.\nPak se při přechodu na Sunrise zrušilo, protože jsem na jednom dávném admin srazu prskal na všechny strany a podařilo se mi Alnaga, Maxe a Rytíře přesvědčit, že to je nanic - i když teda nebyli moc nadšení.\nPři designu Midday mé dřívější argumenty prolomili a do Midday různá hodnocení vrátili ve velkém (spolu s levelováním uživatelů, hodnocením článků, hodnocením postů...) s tím, že to je právě naopak super věc.\nMidday se neuskutečnil a při designu Nightfall sem přesvědčil současný admin tým, že hodnocení je kontraproduktivní blbost a u Midday slepá ulička a experiment který se naštěstí neodehrál a že žádné hodnocení nechceme.\n...a stojím si za tím, protože Kostka je v mých očích především knihovna s přilehlým fórem a ne průběžná soutěž v popularitě.\nMožná bych byl ochotný vyjít vstříc nějakému adacemic-papers hodnocení kdy by články dostávaly kredit v návaznosti na to kolik jiných článků je odlinkuje jako zdroj (interně tady a třeba i externě zvenku) a kolik lidí u nich klikne na tlačítko "tento článek pomohl mé hře" (tj. ne "líbí se mi" ale "byl užitečný") - nicméně implementace takového systému je dost nerealistická z mnoha důvodů, takže...\nEDIT: čímž neříkám, že by Archiv nemohl mít nějaké filtrování v návaznosti např. na nějaký interní tag data užitečnosti atp.\n10.10.2017 18:52 - York\nčímž neříkám, že by Archiv nemohl mít nějaké filtrování v návaznosti např. na nějaký interní tag data užitečnosti\nVšak jo, tak jsem to myslel. Ten iterní tag (nebo hodnocení) musíš ale nějak nastavovat - buď to můžeš sám všechno projít ručně a dělat to i u všech dalších příspěvků, které kdo kdy nepíše, nebo si můžeš nechat pomoct od uživatelů. Pokud výsledky nebudou veřejně viditelné, tak se z toho soutěž v popularitě nestane (ostatně to bych taky nerad a taky jsem to už řekl).\nnicméně implementace takového systému je dost nerealistická z mnoha důvodů\nProč? Je to jedno pole v databázi v záznamu příspěvku a jedno tlačíko navíc. Dokonce tím ani nemusíš otravovat všechny uživatele, mohou to tam mít jen ti, kdo se sami nabídnou, že s tím chtějí pomáhat.\n10.10.2017 19:00 - sirien\nProtože ne každej link je relevantní a je rozdíl mezi populárním, užitečným a kontroverzním. Protože "bylo to užitečné" je tlačítko které má smysl jen pokud se k němu vrátíš zpětně, což většina lidí neudělá. Protože i akademická sféra nebo Google maj problém vytvořit rozumnej systém podobného hodnocení a ti jsou na tom existenčně závislí, zatímco u nás je benefit věci spíš diskutabilní a jsou jiné wish-list funkce, které bych viděl mnohem radši.\n10.10.2017 19:20 - Šaman\nZas tak jemné hodnocení ani není potřeba. Řekl bych, že by stačily tagy od autora - naučný článek, zajímavost, diskuze a událost. Možná ještě pár, ale určitě nic rozsáhlého.\nUživatel by si pak mohl i naklikat, které kategorie chce v archivu vidět.\n10.10.2017 19:23 - Aegnor\nŘekl bych, že by stačily tagy od autora - naučný článek, zajímavost, diskuze a událost.\nTagy jsou už teď.\n11.10.2017 17:11 - Šaman\nPrávě jsem si přečetl srdceryvný shitstorm "Cenzura na d20" od Fritzse z roku 2009.\nNemám rád archiv… :)\n11.10.2017 17:19 - sirien\nHm. Ta diskuse je osm let stará a měla nějaký další kontext v dalších tehdejších diskusích který byl navíc hodně dán dobou a dalším předchozím kontextem z jiného webu který měl opět nějaká další dobový kontext. Navíc Fritzs tu není aby se k tomu mohl případně nějak s odstupem vyjádřit (dostal kdysi dávno ban za něco ještě dalšího, co trochu souviselo a trochu ne).\nTzn. asi bych byl docela rád, kdybysme se k tomuhle nevraceli. Pokud máš zájem to nějak probrat s Fritzsem, najdeš ho stále aktivního na RPG Fóru a tím bych věc rád s dovolením opět uzavřel.\n11.10.2017 17:30 - Šaman\nNe, nemám potřebu s kýmkoliv probírat bany z dob první republiky. :D\nJen jsem si chtěl postěžovat na okénko "archiv", že opravdu tahá na svět i věci, které měly zůstat pohřbené "tak hluboko, aby již nikdy nespatřili světlo".\n(Lidé z lesa mu říkají Nekromancer a nikdy se k tomu okénku nepřibližují.)\n30.10.2017 14:27 - Mirkul\nZdravím kostku. Pokouším se přidat článek "Stíny nad Obornou" s dobrodružstvím do sekce prostředí a už je to několik dní co mi článek visí v knihovně. Snažil jsem se postupovat při zakládání článku podle postupu pro publikování článku, co jsem tu někde našel. Ale tak nějak tedy netuším, jestli jsem udělal vše správně a článek jen čeká na schválení nebo jsem někde udělal něco špatně a článek není vidět nebo mu chybí něco co brání schválení. Díky za info a pomoc.\n30.10.2017 15:16 - sirien\n6.4.2018 12:52 - York\nNevím, jestli to tu už padlo - bylo by fajn, kdyby nový engine podporoval přihlášení přes facebook account nebo google account.\n6.4.2018 13:29 - York\nTřeba tady, má autor příspěvky ve formě článků a má tam i možnost odběru RSS. Obdobně by v tom mohly být například odkazy na články z Drakkaru a možnost pro kohokoliv si tam vložit odkaz ručně (s tím, že to pak třeba moderátoři Kostky musí schválit, aby tam nebyly úplný blbosti).\nPředstavoval bych si to nějak tak, že jak jsou teď na Kostce "Novinky", tak by tam byla pod čarou kategorie "Z externích zdrojů" (kterou by si mohl uživatel celou vypnout, pokud ho to nezajímá). A stejně jako u článků na Kostce by se u každého odkazu šlo prokliknout do související diskuse tady na Kostce.\nParalelně k tomu by bylo fajn zařazovat ty odkazy do stromu kategorií (který teď na Kostce chybí úplně), aby v nich šlo rozumně vyhledávat i poté, co je z feedu vytlačí novější odkazy.\nČAS neregistrovaní : 0.03209400177002 sec;\nVy opravdu chcete hrát oldschoolově?\t(225)\nČAS 0.32373595237732 secREMOTE_IP: 18.205.60.226