Paroháč (Jan Cimický) - Centrum DETEKTIVKY\nPsychiatr pomáhá lidem. Ale kdo pomůže psychiatrovi?\nNa sklonku roku 2019 dopsal psychiatr, spisovatel, překladatel a básník Jan Cimický hned dva romány. Jedním z nich byl francouzsko-český krimi příběh Chrámová věž, jehož recenzi na těchto stránkách také najdete, a druhým pak psychologicko-kriminální román Paroháč. Oba tituly vyšly v loňském roce.\nNa začátku příběhu Paroháč se seznamujeme s doktorem Vaněčkem, který má soukromou psychiatrickou praxi. Jednoho dne za ním přijde Filip Blažek, trenér ve fitness centru. Navenek suverénně vystupující muž má poněkud pošramocené ego – jako atraktivní trenér byl zvyklý „dostat“ téměř každou ženu, o kterou projevil zájem. Nyní má však ve „fitku“ klientku, se kterou sice prožil řadu vášnivých chvilek, ale která ho přesto občas odmítá a tváří se záhadně. Na to není sebevědomý borec zvyklý. Ale ani Vaněček není schopen frustrovanému muži poradit něco stoprocentního. S dalším sezením se však ukazuje, že onou „záhadnou femme fatale“ by mohl být jeho manželka! Jak se zachovat? Napadnout klienta? Udeřit na manželku? Co když je to všechno jinak… Nebo ji má nechat sledovat? Dá přednost zdrcující pravdě, nebo zneklidňující nejistotě?\nJan Cimický si jako výchozí zápletku zvolil téma, které by člověk čekal spíše v italské či francouzské komedii. Přesto z něj velmi rychle dokázal vykřesat psychologický příběh o muži, který se zmítá mezi profesní etikou a přirozenou žárlivostí čerstvého paroháče. Ale to není jediný případ, kdy autor čtenáře vyvede z omylu. On totiž ani zbytek příběhu se neodvíjí tak, jak bychom čekali. Nutno přiznat, že nás autor minimálně dvakrát dokáže překvapit.\nJelikož jde o detektivku, resp. spíše o krimi příběh (k tomu se ještě vrátím), tak je nabíledni, že se na scéně objeví i kriminalisté, byť až těsně za polovinou knihy. Setkáme se znovu s některými postavami, které se objevily v románu Chrámová věž – především s policejní psycholožkou Jiřinou Sulkovou a jejími kolegy Kučerou, Beranem a dalšími. Ti ve většině příběhu hrají prim a s druhou polovinou knihy part doktora Vaněčka poněkud zůstává stranou.\nVe zmíněné „Věži“ autor především zúročil svou náklonost k Francii a znalost tamního prostředí. V této knize jsou zase očividné jeho zkušenosti z psychiatrické praxe. V románu je dokonce vložena několikastránková studie o depresích, ale stopy autorovy specializace najdeme na mnoha dalších místech. Také se tu a tam objeví kritika poměrů ve zdravotnictví, od klecových lůžek až k všudypřítomné byrokracii.\nParoháč je ale především krimi příběh, tak se pojďme vrátit k dějové linii. Opět ho musím srovnat s Chrámovou věží – na konci dojde při odhalení pachatele k porušení jednoho z „pravidel pátera Knoxe“, takže právě kvůli tomu bych neřadil tuto knihu mezi detektivky, ale mezi krimi příběhy.\nV každém případě jde o vcelku zajímavý příběh o několika rovinách, ve kterém hraje důležitou roli klasická otázka křehkosti důvěry a ceny za objevení pravdy. Spolu s poměrně věrohodnými postavami a několika překvapeními jde o poměrně příjemné čtení.\nVydáno: Baronet a.s.\nRubriky:\tRecenze, vše\t/ Žádné odpovědi / od Richard Spitzer 7.9.2021


Na severu jim chyběly šance. Na jih míří fotbalisté Vysočiny znovu bodovat - Havlíčkobrodský deník\nDalší důležitý test. Ve středu vydřela jihlavská Vysočina cenný bod ve Varnsdordu, v neděli zamíří na půdu nováčka z Táborska. Souboj týmů z druhé poloviny tabulky hodně napoví o záchranářských ambicích obou soků.\nUtkání 22. kola FORTUNA:NÁRODNÍ LIGY mezi FK Varnsdorf a FC Vysočina Jihlava. | Foto: Deník/Jaroslav Zeman\nPoslední výjezd jihlavských fotbalistů potvrdil jejich skvělou bilanci na venkovních hřištích. Remízou 1:1 ve Varnsdorfu si Vysočina podržela pozici čtvrtého nejlepšího celku na stadionech soupeřů. „Herně jsme byli lepší,“ uvedl pro Deník ke konečnému výsledků jihlavský trenér Aleš Křeček.\nZápas sice nebyl zabalen do atraktivního hávu, Vysočina ale tvrdila muziku. „Měli jsem výrazně vyšší držení míče. Soupeř na nás čekal a snažil se využít svých rychlých hráčů vepředu, především Schöna. Dával míče za naši obranu, ale ta si s tím dokázala poradit,“ popsal dění prvního poločasu kouč.\nJenže jeho svěřenci nedokázali své útočné snažení přetavit v gólové vyjádření. „Měli jsme tam některé dobré akce, příležitost Vedrala, ale nadějné situace jsme nedotáhli do finální šance,“ mrzelo Křečka.\nDruhá půle začala podobně, ale postupně se začali prosazovat domácí. „Zhruba od šedesáté do pětasedmdesáté minuty jsme měli problémy, soupeř nás přehrával. Herně jsme spadli, což Varnsdorf využil k vedoucí brance,“ komentoval situaci trenér Vysočiny.\nJestliže minule doma Jihlavané vítězství v poslední desetiminutovce ztratili, tentokráte ho Varnsdorfu osm minut před koncem sebrali. „Cením si toho, že se kluci dokázali zvednout a vyrovnat,“ těší jihlavského stratéga.\nPodobně těžké utkání podstoupí Jihlava v neděli na půdě Táborska. „Je to bojovný tým, čekám těžký boj. Předpokládám, že soupeř bude opět dobře organizovaný, hrát zezadu a čekat na brejkové příležitosti. My však i tam pojedeme s cílem bodovat,“ uzavřel Aleš Křeček.\nZábavu pro celou rodinu zažil Klokočov. Děti si vyzkoušely být hasiči\npomocný pracovník v zemědělství, lesnictví, 16 000 Kč svářeč - zámečník, 19 000 Kč kuchař/ka, 20 955 Kč podlahář, 21 000 Kč stavební dělník, 18 500 Kč řidič sk. C, 30 000 Kč sociální pracovník Týmu podpory v zaměstnávání, 25 600 Kč fakturant/ka - účetní, 20 000 Kč\nFord Focus koupeno v CZ Ford Mondeo koupeno v CZ Ford Mondeo první majitel, servisní knížka Ford Mondeo první majitel Ford Focus Ford Focus koupeno v CZ Ford Focus servisní knížka Ford Mondeo servisní knížka, koupeno v CZ


Diety pro kočky na gastrointestinální onemocnění a jaterní poruchy VETEXPERT - Diskontkrmiv.cz\nKočky a vše kolem nich»Krmivo pro kočky»Veterinární diety pro kočky»Diety pro kočky na gastrointestinální onemocnění a jaterní poruchy VETEXPERT\nDiety pro kočky na gastrointestinální onemocnění a jaterní poruchy VETEXPERT\nVeterinární diety pro kočky slouží k léčbě akutních i chronických onemocnění koček i koťat. Podáváním diety VETEXPERT zlepšíte kvalitu jejího života. Výběr krmiva VETEXPERT veterinární diety předem konzultujte se svým veterinářem. Výběrem značky krmiva pro kočky Vám rádi pomůžeme.\nIndikace: FLUTD včetně struvitové urolitiázy, uretrárních obstrukcí a idiopatické infekce ...\nVyvážená a kompletní dieta pro kočky pomáhající při obnově funkce jater při jejich chronic...


Petra Sýkorová's bookshelf: all (showing 1-30 of 3,830)\nreview Musím říct, že na to, jak jsem druhý díl viděla ze začátku dosti skepticky (hlavně po tom prvním), se mi Rules of Attraction opravdu líbilo. A víte, č\nMusím říct, že na to, jak jsem druhý díl viděla ze začátku dosti skepticky (hlavně po tom prvním), se mi Rules of Attraction opravdu líbilo. A víte, čím to je? Příběh mi nepřišel tak strašně smutný, ta kýčovitost a klišé mě tolik nevytáčelo, celý děj mi přišel uvěřitelnější a prostě normálnější. Navíc mám přesně takovouhle tématiku ráda. Takže teď se mi Simone stoprocentně trefila do vkusu. Carlose mám mnohem radši než Alexe. Tohle je rebel a rváč, jakého si představuju, že by se mohl změnit a začít uvažovat o budoucnosti. Líbilo se mi na něm, jak si v podstatě hrál na děsného pozéra a přitom to byl vážně hodný kluk. Oh a s Kiarou bych chtěla kamarádit. To je holka podle mého vkusu. Svým způsobem jsem jí podobná, protože i já bývám někdy uzavřenější a stačí mi, když si někam vyrazím sama, jen tak přemýšlet. Přitom jsem docela živel. Zatímco vztah Alexe s Brittany mi přišel místy docela... podivný (no uznejte, oba dva jsou neskutečně přitažliví, oba dva mají svá tajemství a blah blah blah), vztah, který si postupně vybudovali Carlos s Kiarou byl mnohem reálnější. Oh, a Tuck? Tuck mi strašně moc připomínal jednoho mého kamaráda, který mi strašně chybí. Možná proto jsem si celou knihu ještě víc užívala. Kiarin bráška, Brandon, byl k zulíbání. Opomenu fakt, že jejich rodiče byli poněkud nereální, obvzlášť když uvážíme, že jejich otec byl kdysi voják. Pochybuju, že by se bývalý voják takhle stavěl k tomu, co se tam dělo. Tahle kniha byla opravdu romantická. A i ten epilog nebyl tak strašný :DNetuším, co si Simone vymyslí do třetího dílu, o třetím bratrovi. Nechápu, proč si Simone vybírá témata, která už tu byla tolikrát zfilmovaná. Z valné většiny čtenář ví, co se bude dít a jak to skončí. A kdyby to skončilo jinak, naštvala by po tom všem plno čtenářů. Mně teda určitě. ...more\ncheckbox position cover title Kyou, Koi wo Hajimemasu Vol 02\n(Kyou, Koi wo Hajimemasu, #2)\ncheckbox position cover title Deníky Carrie B.\n(Deníky Carrie B. #1)\nreview Candance Bushnell se proslavila zejména svou knihou Sex ve městě, která se dočkala vlastního seriálu a také dvou filmových zpracování. Seriál se za do\nCandance Bushnell se proslavila zejména svou knihou Sex ve městě, která se dočkala vlastního seriálu a také dvou filmových zpracování. Seriál se za dobu vysílání stal doslova kultem. Po New Yorku jezdí dokonce vyhlídkový autobus, který vás proveze po místech, které jste v něm mohli vidět.Také její kniha Džungle rtěnek se dočkala svého seriálu, ovšem nedosáhl takové oblíbenosti jako již dříve zmiňovaný Sex ve městě. V češtině vyšly obě dvě knihy a také další 3 knihy.Carrie Bradshaw nastupuje do posledního ročníku střední školy a má starosti z toho, že jí zamítli přihlášku na letní školu tvůrčího psaní v New Yorku. Psaní je totiž její vášeň a už odmalička se touží stát spisovatelkou. Ale o čem bychom četli, kdyby se do toho nezamotaly nějaké ty vztahy.Ačkoliv Carrie za sebou měla takříkajíc dva vztahy s opačným pohlavím, nikdy nebyla pořádně zamilovaná. Ne natolik, aby se svým klukem prožila své poprvé. Jenže teď se má všechno změnit... i když, časem i Carrie zjistí, že ne všichni kluci a kamarádi jsou féroví.Překladově se mi kniha zdála v pořádku. Text mi vesele odsýpal před očima a já se tak mohla plně soustředit na samotný příběh. Nejsem si vědoma žádných jazykových kotrmelců. Je ovšem pravda, že se sem tam ukázal překlad jména postavy. A zrovna u takové Myš mi to dělalo docela problémy, než jsem si vůbec uvědomila, že je to přezdívka.Nikdy jsem nebyla fanynkou televizního seriálu Sex ve městě. Nejspíš proto, že když jsem byla malá, tak úplně jsem nechápala, o čem vlastně je... a když jsem byla větší, moc jsem se nezajímala o to, s kolika muži jsem spala a rozhodně jsem neměla peníze na všechny ty jejich značkové oblečky. Jednou možná dospěju do stádia, kdy se do seriálu zamiluju, ale momentálně jde mimo mě. Proto se až divím, jak moc mě tahle kniha bavila. Nevkládala jsem do ní příliš velké naděje a nejspíš také proto mě tolik uchvátila. Četla se neuvěřitelně lehce a obsahově byla přesně o tom, co zajímá každou dospívající dívku. Postavy byly uvěřitelné, rozličné a zajímavé. Mladá Carrie mi byly sympatická a líbilo se mi, jak uvažuje.Knihu jsem zhltla za jeden den, což je jasná ukázka toho, že jsem si ji maximálně užila. Vřele ji doporučuji všem, převážně však dospívajícím slečnám, které odzajista jednou budou řešit podobné otázky, jaké řešila Carrie. A myslím, že zrovna tato podoba je nejen ze života, ale také o jistém druhu poslání. Knize dávám zasloužených 5 hvězdiček a jsem zvědavá, jak se Carrie povede v New Yorku.Pro milovníky seriálových zpracování mám dobrou zprávu. Sérii si na mušku vzala americká televizní stanice The CW, za produkcí stojí stejný tým, jako je tomu v případě Gossip Girl a k sepsání scénáře byl přizván scénárista Sexu ve městě. Do hlavní role byla vybrána AnnaSophie Robb (Most do země Terabithia), roli Myš ztvární Ellen Wong (Scott Pilgrim proti zbytku světa) a Maggie pak Katie Findlay (SGU). Já jsem rozhodně zvědavá.\ncheckbox position cover title Kyou, Koi wo Hajimemasu Vol 03\n(Kyou, Koi wo Hajimemasu, #3)\ncheckbox position cover title Kyou, Koi wo Hajimemasu Vol 04\n(Kyou, Koi wo Hajimemasu, #4)\ncheckbox position cover title Turbulence: The Epilogue\nreview Chcete vědět, co se s naší oblíbenou dvojící Jake & Gillian dělo dál? Vydrželi spolu? Psala Gillian dál svůj blog? Usmířil se Jake vůbec s rodinou\nChcete vědět, co se s naší oblíbenou dvojící Jake & Gillian dělo dál? Vydrželi spolu? Psala Gillian dál svůj blog? Usmířil se Jake vůbec s rodinou?Stačí si přečíst tenhle kraťoučký epilog a hned budete vědět, jak to s touhle divokou dvojkou pokračuje.Nejdřív jsem se lekla, že jde o nějaký další díl, který jen zbytečně bude rozvádět už docela ukončený příběj. Když jsem ale zjistila, že jde o kratičký epilog, s nímž autorka přišla tak nějak navíc a umístila jej na svých stránkách, oddechla jsem si. Na můj vkus byl ale nějak moc krátký.Možná právě ta délka epilogu je to, co ho dělá tak super. Daleko příjemnější věcička než samotná kniha. Všechno tak nějak uzavírá, přitom ukazuje, že to těm dvěma pořád klape. I když tak nějak po svém. Ono by to asi nešlo ani jinak. Líbilo se mi, že jsme se dočkali i menšího blogového zápisku.Víc už asi nemá ani smysl psát. Je to kratičká věc, kterou si po hlavní knize určitě vyhledejte a přečtěte.------Reakce po dočtení knihy----Uteklo to až moc rychle teda...\nnum ratings 523,409\nreview Knihu jsem četla v rámci našeho druhého společného čtení a taky proto, že jsem si ji koupila a umírala jsem touhu si ji přečíst. Nikdy předtím jsem to\nKnihu jsem četla v rámci našeho druhého společného čtení a taky proto, že jsem si ji koupila a umírala jsem touhu si ji přečíst. Nikdy předtím jsem totiž žádnou dystopickou knihu nečetla. Vzdělávací chvilka -> Dystopie je opakem utopie. Jde o myšlenku společnosti, která se vyvinula špatným směrem, má totalitní formu vlády, omezování osobní svobody, přehnání ideologického principu. Vlastně, teď mi došlo, že jsem už něco dystopického četla a moc se mi to líbilo (i když to obvykle nebývá označováno jako dystopie, ale teď jsem to viděla v seznamu dystopických děl :D)I přesto, že jsem měla poněkud pomalejší rozjezd, protože jsem jednoduše nevěděla, co si o tom všem mám myslet, knihou a příběhem jsem byla naprosto nadšená. A nejspíš se to otiskne na celé mé recenzi. Jako ostatně pokaždé, že.Cassia naprosto věří ve Společnost. Věří všemu, co jí Společnost řekne, udělá všechno, co po ní Společnost chce, vůbec se nad některými absurditami nepozastavuje. Až na den, kdy se koná její "Spojovací/Družící" banket. Moment, na který se každý dospívající těší. Moment, kdy konečně zjistí, kdo je mu předurčen pro celý zbytek života a s kým si jednou vytvoří rodinu. A jak se ukáže, Cassia má obrovské štěstí, protože jejím partnerem do budoucnosti by měl být její nejlepší kamarád, soused od dětství a vůbec perfektní kluk, Xander. Mohlo by pro ni být někdo lepší?Tu otázku si sama položí v momentě, kdy se jí na informační kartičce, kterou dostává každý, kdo byl "spojen" a na níž mají být veškeré informace o jejím protějšku, objeví úplně jiná tvář. A i když Cassia ví, že "legálně" patří k někomu jinému, okolnosti ji stále přivádějí ke Kyovi. A oba dva se do sebe postupně zamilovávají a snaží se svoje city udržet před Společností v tajnosti. Ta totiž vidí všechno a ví o všem. Nebo to tak alespoň vypadá.Na knize se mi líbilo pozorovat, jak se Casia jakoby probouzí ze spánku a začíná si více všímat světa okolo sebe. Začíná si pokládat zakázané otázky a začíná se ptát, pídí se po informacích, začíná sama přemýšlet a objevovat. S dystopickými knihami moc zkušeností nemám, takže nedokážu porovnat, jestli je lepší než jiné podobně zaměřené knihy, nebo jestli je horší. Mně se opravdu líbila a jsem ráda, že ji mám doma v knihovničce, její pokračování se určitě koupím. Má vyjít někdy na podzim roku 2012.Nejsilnějším momentem knihy pro mě bylo, když Ky začal Cassiu učit psát, ručně psát. V tomto světě se totiž lidé neučí věci tvořit, od začátku až do konce. Každý umí jen jednu určitou část postupu a tak se žádný z nich nesnaží o něco, co by sami vytvořili. Cassia psát umí, ale jen na počítači. To, co my považujeme za normální - například obyčejné psací písmo, které se učíme od první třídy - to ona nezná. Nevím, jak je to po celém světě, ale například lidé z Ameriky, Británie a podobných angloamerických zemí se psát psacím písmem (oni tomu říkaji kurzíva) neučí. Píšou tiskacím. To se ostatně v poslední době snaží prosadit i na našich českých školách. Podle mého je to hloupost. Každý z nás si vytváříme svůj vlastní rukopis a z toho se dá vyčíst hodně. Možná proto se mi tyhlety jejich chvilky tolik líbily. Stejně tak jako se mi líbilo odkrývání Kyova tajemství.Pár Cassia a Ky si to u mě vybojoval hodně vysoko. Líbí se mi a rozhodně jim fandím. Xander je možná fajn kluk, ale v porovnání s Kyem je to jenom chudý příbuzný, ať už je sebehezčí, sebechytřejší a tak vůbec. Neříkám, že by Xander byl špatný. Ostatně jsem ani neměla moc možnost jej poznat... Ale nemyslím si, že by byl vhodným protějšek naší hrdinky. A ten konec mě dojal a naprosto překvapil. Čekala jsem, že se něco stane (čekáte na to pomalu celou knihu a to některým čtenářům vadilo), ale rozhodně jsem nečekala to, co se stalo. Jak jsem se dozvěděla, Matched mělo tak dobrou reklamu, že se chystá jeho filmové zpracování. Práva odkoupilo Disney a právě se pracuje na scénáři. Jsem hodně zvědavá a natěšená.\ncheckbox position cover title Maid-sama! Vol. 07\n(Maid Sama! #7)\nreview Jsem moc ráda, že jsem se rozhodla pustit do téhle série, protože v sobě mixuje všechno co mám ráda a v té správné míře. Řeknu vám, že bych si docela\nJsem moc ráda, že jsem se rozhodla pustit do téhle série, protože v sobě mixuje všechno co mám ráda a v té správné míře. Řeknu vám, že bych si docela dobře dokázala představit, že by z knih mohly být filmy, nebo třeba i seriál. Rozhodně bych se dívala.Gin se vyrovnává se smrtí svého "otce" Fletchera, odchodem nevydařené lásky - Donovana Cainea, a důchodem, do kterého odešla ze své velice slibně rozjeté kariéry nájemného vraha. Díky smrti Fletchera se dozvěděla, že mladší sestra, o níž si myslela, že je mrtvá, ve skutečnosti žije. Navíc se znenandání objevila v Ashlandu, na uvolněném místě policejního detektiva. Do toho ji o pomoc požádá Roslyn, protože se stala terčem Elliota Slatera a vypadá to, že až ho omrzí, skončí někde v kanále, mrtvá. A tak Gin musí mostu na chvíli odsunout stranou a postarat se o jednoho z Mabiných noshledů.Zajímalo mě, jak si Jennifer poradí s další dějovou linkou, tentokrát okořeněnou Briou. A poradila si s ní velice dobře. Bria je typický "dobrý" detektiv, který ovšem nehodlá jenom tak nečinně sedět (tak jako to tolikrát dle mého dělal Donovan) a jedná. Je odhodlaná Ashland očistit od všeho zlého, za čím stojí samotná královna podsvětí - Mab. Díky tomu na sebe rychle také upoutá pozornost. Docela se Gin podobá, i když stojí na té správné straně zákona. A vidím tam jistou možnost budoucího vztahu s Finnem, což se mi moc, moc líbí. Dokonce si myslím, že by si Finn zasloužil svůj vlastní spin-off. Zajímalo by mě, jak se na všechno dívá on. Bylo ba to hodně zábavné.Gin není osoba, která by skákala okolo a nabízela své city všem. Její počínající vztah s Owenem je proto velice příjemným zpestřením mezi knihami podobného žánru. Jsem ráda, že Donovan zmizel, protože se mi k Gin vůbec nehodil. Owen je mnohem, mnohem lepší. A neříkám to jenom proto, že má fialkové oči a magické nadání pro kov. Těším se, co se z toho vyklube.Každopádně Jennifer umí velice věrohodně a docela obšírně popsat bojové scény. Až si říkám, kolik toho načetla, kolik toho viděla a tak vůbec. Kdyby z toho byl seriál, nejspíš by to jelo v televizi až někdy o půlnoci - pokud vůbec. To by byly hektolitry krve :D Na knihách se mi líbí, že mixují všechno takovým způsobem, jakým to mám ráda. Zápletka, hrdinové, sprostá slova, romantika, sex. Všeho je tak akorát a navíc je to hodně čtivé, že člověku i těch 400 stránek rychle uteče.\n(Bohové Olympu, #1)\nnum ratings 483,702\nreview Rick Riordan vyslyšel přání fanoušků a v roce 2010 začal pracovat na nové sérii. Série Percy Jackson se dočkala celosvětového úspěchu a první díl také\nRick Riordan vyslyšel přání fanoušků a v roce 2010 začal pracovat na nové sérii. Série Percy Jackson se dočkala celosvětového úspěchu a první díl také filmového zpracování. Tentokrát se Riordan kromě řecké mytologie zaměřil také na tu římskou. První díl nové série s novými hrdiny zopakoval úspěch Percyho Jacksona. Kniha se dostala na přední místa žebříčků amerických bestsellerů. Dohromady by mělo být v sérii knih pět.V Proroctví se kromě starých známých tváří objeví také ty úplně nové. Seznamujeme se tak s Jasonem, který kdoví proč ztratil paměť a teď nejen, že neví, kdo je, ale nepamatuje si ze svého života lautr nic, věčně vtipným, pohotovým a hodně zručným Leem a odvážnou, chytrou a obětavou Piper. Nová trojice hrdinů, nový příběh, nová dobrodružství.Všichni tři se vydávají na výpravu, která má za úkol zachránit bohyni Héru ze spáru někoho, kdo ještě může nadělat pořádnou paseku. Mnohem větší, než Titáni. Tentokrát se totiž probouzí něco mnohem staršího a to něco (anebo někdo) s sebou přivádí také Giganty.Český překlad je skvělý. Všechna čest. Nepamatuju si, že bych se u nějaké knihy v poslední době tak nasmála. Kromě samotného příběhu za to vděčím také překladu, protože si se slůvky dokázal výborně vyhrát. A věřte mi, že u některých hlášek Lea vám budou smíchy téct i slzy. Mně tedy tekly. S půdovní sérií Percy Jackson jsem neměla zrovna slavné začátky. První díl jsem četla až po té, co jsem viděla film, a proto jsem se nějak nemohla s knižní předlohou srovnat. Navíc mi trvalo, než jsem se naladila na styl vyprávění, jelikož se jedná o knihy určené primárně mladším čtenářům. Podle toho taky byly pojmenovány jednotlivé kapitoly, které vám v podstatě naspoilerovaly celou kapitolu. Ale po ne zrovna úspěšném prvním díle jsem si nakonec celou sérii naprosto zamilovala. U Proroctví je vidět, že Rick vsadil na trochu starší hrdiny. Přece jenom je logické, že čtenáři vyrostli a už by je nechytnul stejný scénář, jako u Percyho. Musím říct, že to vymyslel hodně dobře. Příběh vám krásně utíká, ani vám nepřijde, že je kniha hrubšího rázu. Kniha mi častokrát přišla ohromně vtipná. Leo je úžasně vtipný a Jason s Piper mu výborně sekundují. Mám ráda sarkasmus a v téhle knize je ho hodně.Myslím, že Rick začíná překonávat sám sebe. Hlavní postavy jsou sympatické, objevování neznámého je zajímavé a velice lákavé a rozhodně není nouze o pořádnou akci. Líbí se mi, že tentokrát se do popředí dostávají také bohové, které jsme zase tolik v původní sérii neviděli. Knihu jsem si užívala od začátku do konce. Líbilo se mi všechno a nemám žádnou výtku. Když jsem knihu poprvé uchopila do rukou a začala číst, bylo to, jako bych se vracela domů a seznamovala se s tím, co ještě neznám. Velice zasloužených 5 hvězdiček a nesmírně se těším na pokračování. Druhého dílu bychom se měli dočkat v září tohoto roku.------------------Reakce po dočtení knihy------------------Ach bože, Rick překonává sám sebe. Skvělý díl, nemůžu se dočkat dalšího.\nreview Tož to bylo rychlé, ale velice povedené.\nreview Někteří muži se zodpovědní rodí, jiní se zodpovědnosti musí naučit. A Henry John Edgar Thomas Pembrook se zrovna teď musí postavit hromadě zodpovědnos\nNěkteří muži se zodpovědní rodí, jiní se zodpovědnosti musí naučit. A Henry John Edgar Thomas Pembrook se zrovna teď musí postavit hromadě zodpovědnosti právě teď.A zrovna dvakrát dobře se mu to nedaří. Proto se jeho babička rozhodne, že mu prospěje trochu času o samotě, aby se na svou roli mohl náležitě připravit. Henry má ovšem trochu jiné plány.Spojí síly se senzacechtivou producentkou oblíbené randící televizní show a společně začnou natáčet královskou edici. Co zrpvu vypadalo jako fajn povyražení, se najednou přerodí v něco úplně jiného. A prsty v tom bude mít jedna sladká knihovnice…Na druhý díl téhle královské série jsem se dost těšila. Už proto, že je Sarah tak trochu moje krevní skupina. Přece jenom miluje knihy a nejradši má starou dobrou klasiku. Pravda, sice raději utíkala do imaginárních světů a vysnila si své hrdiny, ale i tak jsem jí fandila. Měla prostě tu správnou jiskru a dobré srdce.Naopak Henry je přesně ten správný hejsek, co si myslí, že by se život měl užívat plnými doušky. Jenže teď na něho jeho bratr hodil povinnost, o kterou nestál. A tak se s tím snaží vyrovnat po svém. Nějak ovšem nepočítal s tím, že mu do cesty vejde jedna knihomolka.Tohle je přesně ten druh romance, o níž dopředu moc dobře víte, jak to skončí, ale i tak dychtivě čtete jednu stránku za druhou a neskutečně vás to baví. Samozřejmě to bylo vyloženě prvoplánové, ale vůbec to autorce nezazlívám. Líbilo se mi to a klidně si takových knih přečtu daleko víc. Krásně se mi u ní relaxovalo.A to nemluvím o jistých lechtivých scénách, které mi hezky vehnaly červeň do tváří. Mezi hlavními hrdiny to tak hezky jiskřilo, že jsem nechtěla konec. I když se závěr neobešel bez jakéhosi toho zaškobrtnutí, skončilo to všechno tak nějak hezky.Pravda, ten překvapivý dovětek s časovou prodlevou jsem sice nečekala, ale i tak to bylo moc fajn. Rozhodně tuhle sérii doporučuju a jsem zvědavá na poslední kousek.--------Reakce po dočtení knihy----------Plný počet je tedy hlavně za to, že je Sarah knihomolka, co má říz :D A Henry je prostě sexy prevít.\nreview Jsem moc ráda, že mám doma všechny prozatím vydané díly série, protože se pro mě stala docela návykovou. Děj druhého dílu navazuje na události toho pr\nJsem moc ráda, že mám doma všechny prozatím vydané díly série, protože se pro mě stala docela návykovou. Děj druhého dílu navazuje na události toho prvního. Gin se rozhodla "odejít do důchodu" a svého zabijáckého řemesla nechat. Tak jak jí to radil Fletcher - dřív než zemřel. Ale nikdy nejde všechno tak, jak byste si představovali a to, čím jste tolik let žili, vás rozhodně nemíní hned tak pustit. A když se do její barbecue restaurace rozhodnou vpadnout problémy, nebude jen tak nečinně stát a koukat. Tentokrát své schopnosti využije v něčí prospěch. Ale po svém...Druhý díl jsem si naprosto skvěle užila od začátku do konce. Jsem vážně nadšená z toho, jak kniha skončila, protože jsem si potvrdila své domněnky. Jennifer dokáže napsat akcí nabitý příběh, který vás vtáhne a hned tak nepustí. Těch 400 stránek vám uteče jako voda a vy se s oblíbenými postavami ještě nechcete loučit. Gin mi jako hlavní hrdinka naprosto sedí. Líbí se mi, jaká je. Jak se chová, jak přemýšlí, jak je častokrát pěkně chladnokrevná a vypočítavá, jak se nebojí jít do věcí, které nemusí skončit zrovna dobře a při kterých může klidně vypustit duši. Pokračování se mi nejspíš tolik líbilo také proto, že se v něm tolik neobjevoval Donovan Caine. Ne, vážně se nestal mým oblíbencem a akorát mi pil krev tím svým věčným hloupým moralizováním. Jennifer nejspíš došlo, že nedokáže vztah kladňácký moralizující detektiv vs. chladnokrevný taktizující vrah rozehrát na více knih. Šlo to maximálně tak na jeden díl, druhý už pokulhával. A proto se objevil Owen Grayson. Ano, tomu už fandím. Ten se mi k Gin hodí mnohem víc, protože ji za její činy neodsuzuje a vypadá velice nadějně. Těším se, co si Jennifer vymyslí v jejich případě. Ti dva k sobě pasují víc a vypadá to, že budou ze stejného těsta. Autorka se nejspíš Donovana potřebovala nějak zbavit, takže v pokračování vystupuje jako moralizující, prudící detektivní ňouma. Proč ňouma? Protože se v tomhle díle spíš jako vyšetřující chová samotná Gin. Sice po svém, ale přece. Dějově byla kniha výborná. Sice mě Jennifer některými svými dlouhými popisy událostí unavovala, ale akce a bravurné vykreslení bojových scén mi vše vynahradily. Bavila jsem se. Finna jsem si oblíbila ještě víc, stejně tak Jo-Jo i Sophii. Celá tahle "zabijácká" rodinka se mi líbí a fandím jim. Jennifer dokáže příběh vystavět tak, že vás nutí číst od začátku do konce. Těch 400 stránek vám uteče jako voda a vy se ještě nechcete loučit, protože vás zajímá, co se to vlastně všechno kdysi stalo a co se bude dít dál. Možná se někomu může zdát, že Gin vykazuje mírné Mary Sue prvky, ale já osobně to beru jako přirozený vývoj událostí, který mě zajímá. Jsem zvědavá, co si Jennifer vymyslí v pokračování a těším se na více Owena.\nreview Opravdu výborná kniha. Je škoda, že YA knih s čistě mužskou (či ženskou) romantikou není víc. Většina lidí se sice tváří, že homosexuály toleruje a že\nOpravdu výborná kniha. Je škoda, že YA knih s čistě mužskou (či ženskou) romantikou není víc. Většina lidí se sice tváří, že homosexuály toleruje a že je chápe, ovšem knihy o nich se pro dospívající moc nepíšou. Anebo jsem alespoň já na žádnou dobrou nenarazila.Braden už od malička žije jenom se svým strýcem, který jej učí čarodějnickému řemeslu. Žijí na samotě u lesa, dál od běžného života, jak jej známe my. Braden totiž i mezi čaroději není tak úplně obyčejný. Má čarodějnické oči. Oči, které vidí všechno a všechny. Vidí příběhy i charaktery lidí okolo. Nemůže se této schopnosti zbavit. Aby ji dokázal alespoň nějak utlumit, nosí sluneční brýle. Jinak by totiž trpěl neskutečnými migrénami a bolestmi. Velká moc s sebou vždycky přináší oběti.A jak to tak vypadá, někdo po Bradenovi jde a nezastaví se, dokud jej nedostane. Proto se Braden rozhodne odejít do Belle Dam, aby zachránil svému strýci život a našel odpovědi na své otázky. Nevědomky však napochoduje přímo do letité čarodějné války...Nevím, osobně by mi nejspíš bylo trochu nepříjemné číst o lesbické lásce, přestože mi lesbičky jako takové nevadí. Ke gayům mám však mnohem lepší vztah, s několika se přátelím a vůbec je nevnímám jinak. To jen na okraj.Číst knihu o homosexuálech, kterou napsal chlap, je celkově zvláštní. Z 80% z knihy vycítíte, jestli ji psal chlap nebo ženská. Rozdílů si všimnete. U knihy o lásce mezi kluky je to těžké. Člověk nemá moc s čím porovnávat, takže si všímá věcí jiným způsobem, než tomu bývá u klasických YA knih.Musím říct, že Scott napsal skvělou čarodějnickou knihu. Je správně tajemná, akční, nebezpečná, romantická... Má všechno, co by dobrá kniha měla mít, aby čtenáře její čtení bavilo. Postupně odkrýváte vrstvu za vrstvou temného tajemství, které obklopuje celé město a štve obyvatele proti sobě. Spolu s Bradenem bojujete proti něčemu, co ani nedokážete pojmenovat, protože prostě nevíte, co se stalo. A do toho všeho ještě vstupují mladé hormony. Trey je vyloženě klasický macho s hrdinským komplexem. Ve své podstatě je vztah Trey a Bradena podobný jako v každé další YA knize. Ovšem Braden rozhodně neomdlévá, jenom co Treye uvidí, ani jen tak bezduše nebloumá městem a rozhodně se nenechává vést za ručičku. Braden je bojovník, stejně tak Trey. Proto, i když k sobě evidentně něco cítí, se častokrát dostávají do šarvátek. Prostě dva kohouti na jednom hřišti, chápeme? Až na to, že Braden je mnohem mocnější kohout :DCelkově se mi kniha opravdu líbila a doporučila bych ji všem, kteří mají rádi yaoi... a kvalitní počtení. Jestli si myslíte, že vám bude nepříjemné číst o dvou zamilovaných klucích, tak se do knihy nepouštějte. Já bych byla ráda, kdyby podobných knih bylo i víc, protože by mohly pomoct některým dospívajícím vyznat se sami v sobě. A je jedno, jestli jde o fantasy, scifi, paranormálno... Všichni jsme lidi, kteří mají kolikrát podobné problémy. Moc se těším na pokračování. Název Demon Eyes zní hodně zajímavě, škoda jen, že si budu muset počkat do dalšího roku.\nreview Bývaly časy, kdy to měl Jake všechno pod kontrolou. Jenže pak mu do života vpadlo šest osiřelých dětí a jejich neodolatelná teta a rázem bylo po klidu\nBývaly časy, kdy to měl Jake všechno pod kontrolou. Jenže pak mu do života vpadlo šest osiřelých dětí a jejich neodolatelná teta a rázem bylo po klidu. Všechno se změnilo. Oni jej změnili.Teď je z něj milující manžel a náhradní otec. Daří se mu docela dobře, život by nemohl být ve větší harmonii. Dokud nepřijde další velký šok, který mu pořádně zamíchá kartami.Série Legal Briefs asi nebude patřit mezi to nejlepší, co jsem četla, ale určitě ji můžu doporučit, protože vás nijak nezklame. Ze všech tří dílů mám ten druhý nejradši, proto jsem byla ráda, když vyšla ještě tahle doplňující novelka, která se soustřeďuje na Jakea s Chelsea a celou bandu dětí.Tentokrát se totiž má rodina rozrůst o dalšího člena, což samozřejmě vzbudí jisté rozrušení. Na scéně jsou opět všechny oblíbené postavy. Uvidíme tak všechny šťastné párečky a dozvíme se, jak to s nimi bylo vlastně dál.Jake sice pořád není úplně klidné povahy, ale Chelsea mu nedává nic zadarmo, takže se skvěle vyvažují. V samotném závěru novelky pak máme takový hezký epilog, který nám shrne i to, jak všechny děti vyrostly a kam je osud nakonec zavál.Příjemným překvapením pak byl ještě skrytý bonus za novelkou, který nám ukázal kousek z dětství Brenta a Kennedy. Byla to taková sladká tečka na závěr.-----------Reakce po dočtení knihy--------Tahle novelka mě hezky pohladila po duši :)\nreview Kniha mě nezklamala. Má v sobě přesně tu správnou kombinaci, která mě udržuje napjatou až do konce, i když šlo o re-reading. Ještě pořád se divím tomu\nKniha mě nezklamala. Má v sobě přesně tu správnou kombinaci, která mě udržuje napjatou až do konce, i když šlo o re-reading. Ještě pořád se divím tomu, jak Kody vůbec takovou knihu dokázala sepsat. Výborné!\nreview Tuhle knihu jsem měla v hledáčku dlouho a během posledních zkoušek jsem si řekla, že se pomocí ní zkusím odreagovat. A pak jsem zjistila, že se od ní\nTuhle knihu jsem měla v hledáčku dlouho a během posledních zkoušek jsem si řekla, že se pomocí ní zkusím odreagovat. A pak jsem zjistila, že se od ní prostě nemůžu odtrhnout. Je naprosto skvělá a já ji chci mít doma!Nejdřív bych asi měla říct, že kniha je bůh ví proč nedoceněná. Plno lidem se nelíbí a stěžují si, že je zbytečně vulgární. Já vám něco řeknu. Už mě dost unavuje, jak čtu jednu YA knihu za druhou a nejhorší, co v knize můžete najít, je tak jedno slovíčko fuck. Jo a taky nějaké to žhavé líbání a plazení se po sobě. Ve skutečném světě to tak nefunguje. Dospívající mluví sprostě a mají sex. A právě tohleto v knize najdete. Sprostými slovy se to tu jenom hemží a stejně tak i sexuálními scénami. To je to, co někteří nemůžou překousnout a zdá se jim to až moc přehnané. Já osobně bych knihu doporučovala spíše starším čtenářům 18+, kteří dokážou pochopit příběh, který se na pozadí všeho odehrává a dokážou ocenit, o co se autorka snaží. Nepředpokládám, že by se některé naše nakladatesltví této knihy někdy chytilo, protože je sprostá jak hrom a kdo ví, jaké publikum by oslovila.Kniha je naprosto realistická a syrová. Nenajdete tady žádnou potvoru, která by ničila život naší hlavní hrdince. Nenajdete tady žádného třídního krasavce, po kterém hrdinka vzdychá a kterého nemůže mít, protože si jí přece nemůže všimnout. Nenajdete tady plno dalších věcí tak typických pro YA knihy. Ale najdete tady holku, kterou si pro její smýšlení hned po prvních pár stránkách zamilujete. Bude se vám líbit její pohled na svět i její sprostý slovník. Budete s ní prožívat její problémy, jakoby byly vaše vlastní. Budete jí držet palce, aby se jí konečně vedlo dobře. Vážně ji budete mít rádi i přesto, že toho v životě nejspíš pohnojila už dost.Obdivuju Biancu za to, jak se nakonec dokázala postavit svým problémům. A ta nepředvídatelná jiskra mezi oběma hlavními protagonisty vás později sežehne. Kody se zabývá skutečnými problémy a nechává své hrdiny, aby se v té mizérii pěkně vykoupali, aby pak konečně došli k tomu dobrému závěru. Držela jsem Biance i Wesleymu palce až do poslední chvíle. Až do konce totiž nevíte, co se stane a co ne. Nervy máte napnuté k prasknutí a čekáte, co dalšího se přihodí. Wesleyho budete ze začátku stejně jako Bianca kvůli jeho způsobům nesnášet a kroutit hlavou nad tím, proč s ním ztrácí čas. Ale pak stejně jako Bianca změníte názor a budete ho milovat. A budete mu fandit. Jeho dopis byl to nejkrásnější, co jsem v poslední době v knize četla, přestože to nebylo nic světového. Dojalo mě to.Přiznám se, že je to druhá kniha, která mě v tomto roce dohnala k slzám. A můj obdiv ke Kody je ještě větší už proto, že knihu začala psát, když byla sama ještě na střední škole. To potom klobouk dolů, protože se jí podařilo zachytit život takový, jaký prostě je. Ke konci knihy spolu s Biancou zjistíte, že všichni se někdy cítíme být DUFF, i když to tak ostatním v okolí nepřipadá. Nemůžu se dočkat její druhé knihy s názvem Luststruck, která by se na pultech knihkupců měla ve Státech objevit někdy na podzim roku 2011. Jestli se ponese ve stejném duchu, budu ji zbožňovat. Naprosto zasloužených 5 hvězdiček.\ncheckbox position cover title Pán prstenů a filozofie\nreview Pokud jste v životě neslyšeli o Tolkienovi, nejspíš žijete v nějaké bublině. Tento autor je totiž považován za zakladatele klasického fantasy žánru. T\nPokud jste v životě neslyšeli o Tolkienovi, nejspíš žijete v nějaké bublině. Tento autor je totiž považován za zakladatele klasického fantasy žánru. Tolkien rád vymýšlel fantastické příběhy pro pobavení svých dětí. Každé Vánoce pro ně psal dopisy typickým třaslavým písmem vánočního dědečka a vybudoval tak sérii krátkých příběhů. Nikdy nečekal, že by jeho vymyšlené příběhy mohly někoho zajímat. Na naléhání bývalého studenta publikoval knihu Hobit, kterou původně napsal jen pro své děti. Oslovila však i dospělé čtenáře a stala se tak populární, že byl Tolkien požádán o pokračování. Takhle světlo světa spatřil Pán prstenů. Ten se v minulých letech také dočkal svého velkolepého filmového zpracování. Letos se do kin chystá první část filmového zpracování Hobita.Není tedy divu, že ke knihám a celém usvětu vznikla řada doprovodných a rozebírajících knižních děl různých autorů. Jednou z nich je právě i Pán prstenů a filozofie. Gregory Bassham je vedoucím institutu Center for Ethics and Public Life a vedoucím katedry filozofie na King’s College v Pensylvánii. Eric Bronson je vedoucím katedry filozofie a dějin na Berkley College v New Yorku. Společně vytvořili sbírku filozofických esejí na téma Tolkienových knih.Zajímaly vás někdy pohnutky jednotlivých postav? Proč někteří dokázali volání prstenu odolat a jiní ne? Proč se jej Frodo ujal a rozhodl se dokončit svou misi i bez svých společníků, jen aby je ochránil? Proč Sauron v knize figuruje jen jako vševědoucí oko? Co vedlo Sarumana k tomu, aby sledoval jen své cíle? Naopak Gandalf se rozhodl pomoci?Kniha je souborem filozofických rozborů jednotlivých aspektů Tolkienova světa. Dívá se na příběhy nejen filozoficky, ale také dosti lidsky a zcela zábavně. Zabývá se morálkou jednotlivých postav, jejich vývojem i pohledem na svět. Rozebírá, jak moc dokáže vlastnictví prstenu ovlivnit toho, kdo jej má. A jaký důsledek může mít zničení prstenu na celou společnost.Překladatelka si s překladem hezky vyhrála. Nevím, jestli je to dáno vtipností předlohy nebo prostě samotným překladem, ale musím přiznat, že se mi kniha moc hezky četla. Některá slova byla natolik trefná, že si je nejspíš budu pamatovat delší dobu.Už je to nějaká doba, kdy jsem četla Hobita i Pána prstenů. Musím se přiznat, že mě některé opisy děje, či zdravení postav pomalu na pět řádků, nudily. Mnohem stravitelnější se pro mě stala filmová verze. Nejspíš nikdy nezapomenu na sexy Legolase. Nebo uhrančivý pohled Aragorna.Tak jako tak jsem ovšem nikdy nepřestávala žasnout nad propracovaností Tolkienových světů. Je zvláštní, když se v něčí hlavě zrodí příběh tak silný a zajímavý, že baví celé generace. Kniha mě donutila uvažovat nad věcmi, kterým jsem dříve nepřikládala žádnou důležitost. Nebo si jich naopak ani moc nevšímala.Přestože jde o filozofické pohledy na celý svět knih, častokrát jsem se při čtení jednotlivých myšlenek musela opravdu smát. Několikrát dokonce i nahlas. Člověk by neřekl, jak může být filozofická kniha zábavná. Obzvlášť se mi líbila pasáž, v níž se rozebírala touha po Jednom prstenu. Esejista došel až k tomu, že je zcela normální jej chtít, jelikož každý z nás má nějaký ten fetiš. Pro někoho to můžou být ženské nohy v punčochách, no pro postavy Pána prstenů to byl právě onen prsten.Nemůžu jinak a dávám knize plných 5 hvězdiček. Bavila jsem se od začátku do konce a kolikrát žasla nad tím, co všechno se dá rozebrat. Párkrát mi kniha dokonce připomněla postavy, o kterých jsem zapomněla a jejich význam. Takový Tom Bombadil byl ve skutečnosti mnohem mocnější, než bych si zprvu myslela. Knihu vřele doporučuju všem fanouškům Tolkienova díla.-----------Reakce po dočtení knihy-----------Kdo by řekl, že filozofický rozbor známého díla dokáže být tak zábavný.\n(Polibek pro Annu, #2)\nreview Líbilo se mi to stejně jako poprvé - a to jsem si tu knihu mezitím už několikrát přečetla i anglicky. Český překlad byl velice povedený a držel se sty\nLíbilo se mi to stejně jako poprvé - a to jsem si tu knihu mezitím už několikrát přečetla i anglicky. Český překlad byl velice povedený a držel se stylu autorky, takže vše působilo přesně tak, jak by mělo. Až je mi líto, že se Isly dočkáme až v květnu 2014. A taky mě dost mrzí ta změna obálek. Za klasika měla něco do sebe a působila živě a hezky. Nové obálky na mě působí až moc neoosobně. Jsem zvědavá i na další knihu, kterou si na příští rok Perkins chystá.\nreview Skvělá knížka, perfektně jsem si ji užila, od začátku do konce. Svým způsobem mi připadala jako Anna naruby. Lola Nolan je umělkyně tělem i duší. Milu\nSkvělá knížka, perfektně jsem si ji užila, od začátku do konce. Svým způsobem mi připadala jako Anna naruby. Lola Nolan je umělkyně tělem i duší. Miluje barevnost a nikdy se neoblékne úplně stejně. Má dva otce, gaye, kteří nejsou zrovna dvakrát spokojení s jejím o pět let starším přítelem Maxem. Má svůj život ráda takový, jaký je a rozhodně nepotřebuje žádné další vzrušení. Jenže toho se jí dostane ve chvíli, kdy se Bellova dvojčata opět nastěhují do domu vedle. A Lolin život náhle začne nabírat úplně jiné obrátky.Cricket Bell je vynálezce. Vymýšlí věci, které možná nespasí svět, ale rozhodně ho člověku alespoň zpříjemní. Je usměvavý, přátelský a hodný kluk, který se vždycky podvolí přáním ostatních. Ve vztahové oblasti je naprostý začátečník a celý život je zamilovaný jenom do jedné osoby - do Loly.Stephanie napsala další krásný příběh, v němž si k sobě hledají cestu dva lidé. Je plný zvratů, romantických a dechberoucích momentů, stejně jako obyčejných životních otázek a problémů. Některé věci například my, Evropané, bereme jinak, než Američané. Kupříkladu mi nepřišel až tak příšerný pětiletý rozdíl mezi Lolou a Maxem. Přece jenom je Evropa v některých věcech méně konzervativní, v jiných zase až moc.Cricketa si zamilujete hned od začátku. Byl neuvěřitelně roztomilý se svou rychlou mluvou, popsanýma rukama, zasněnýma očima a úžasnýma kalhotama. Váš nejlepší kamarád, se kterým toužíte chodit. Rozhodně jde o mou nejoblíbenější postavu knihy. Ze všech sil jsem mu fandila a trpěla spolu s ním.Lola není tak úplně typická hrdinka. Má hodně chyb a nedělá všechno správně. Což je jenom dobře, protože koho by bavilo číst o tom, jk je něčí život bezchybný? Za to, jaká Lola je, může samozřejmě její rodinné prostředí. Vychovávají ji dva muži, její matka byla feťačka a pořád se v jejím životě objevuje, z čehož Lola není zrovna nadšená. Skamarádí se se sousedovic dětmi, ale pak s ní Cal přestane mluvit, tak se víc upne na Cricketa. Do něhož se taky později zamiluje, jenže Cal je krasobruslařka a tak se rodina několikrát musí odstěhovat. Chápala jsem Lolin strach, její zmatek, její pocity. Nechtěla bych být v její kůži... ale to všechno k tomu prostě patří. Člověk si musí něčím projít, něco se naučit, pochopit, aby se pak mohl mít líp. Jestli je kniha lepší než Anna? Je jiná. Stejně jako je tomu u The DUFF a Shut Out od Kody Keplinger. I tady jsou hrdinky úplně jiné, proto je i pojetí příběhu úplně jiné. I Lola ve mně dokázala vyvolat všechny druhy emocí. Smála jsem se, byla jsem zmatená, naštvaná, znechucená, šťastná... Takové knihy mám prostě ráda.Stephanie opět dokázala, že umí napsat skvělou knihu. A já ji můžu jenom doporučit. Moc se mi líbilo, že se v příběhu objevovala i Anna a Étienne. Působilo to hezky, jsem ráda, že jsme mohli sledovat, jak jejich život vypadá dál. Jsem opravdu zvědavá na třetí knihu, Isla and the Happily Never After, která vyjde příští rok. Škoda jen, že se jí dočkáme až na podzim.\nreview Na další díl z odnože série Nočních lovců jsem byla dost zvědavá, protože jsem si postavy v originální sérii opravdu oblíbila a prostě jsem byla zvěda\nNa další díl z odnože série Nočních lovců jsem byla dost zvědavá, protože jsem si postavy v originální sérii opravdu oblíbila a prostě jsem byla zvědavá, co se s nimi bude dít dál.Mencheres je jeden z nejstarších upírů chodících po světě, ne-li vůbec ten nejstarší. Po té, co byl nucen zabít svou manželku a jedinou lásku svého života, ocitá se ve značené mizérii. Přichází o svou nejcennější schopnost - vidět do budoucnosti. Jediné, co všude vidí, je temnota.Dojde tedy k jedinému názoru, znamená to, že by měl zemřít. A tak mezi sebou a svými přáteli vybuduje pevnou zeď a pokouší se o sebevraždu. Jenže mu to zrovna dvakrát nevyjde, protože jej zachrání Kira, která netušila, že svět upírů vůbec existuje. Oba dva to k sobě začne přitahovat, ale Mencheres má jednoho velice mocného nepřítele a ten se rozhodl jej zabít. A Kira by mohla být nástrojem jeho pomsty...Tenhle díl se mi líbil mnohem víc než First Drip of Crimson. Bude to nejspíš tím, že jsem si hlavní hrdinku, Kiru, opravdu oblíbila hned od začátku a neměla jsem problém se do ní vcítit. Kira je smrtelnice a je tedy logické, že je nejdřív temným světem upírů zděšená a nechce s ním mít nic co do činění. Jenže Mencheresovi se těžko odolává...Nevím proč, ale vždycky jsem měla zafixované, že je Menecheres nějaký starý páprda, i když by měl být co do lidského vzezření dokonce mladší než Bones. Ale prostě mi nějak nešlo přes mysl, že by upír, narozený ve starověkém Egyptě, měl být nějaký mladý floutek :D Protože myšlenkově je Mencheres dosti staromódní. O to je nejspíš celý příběh přitažlivější...Kira mi přišla v několika směrech dokonce lepší hrdinka, než je Cat a její vztah s Mencheresem byl prostě jiný, než jaký má Cat s Bonesem (u nich je to v poslední době spíš o té vášni, sexu apod. a sem tam někoho pozabíjejí). Celkově se mi kniha i dějově hodně líbila a četla se mi opravdu lehce.Nedávno vyšel šestý díl původní série s Cat a Bonesem v hlavní roli... a já ještě nečetla ani ten pátý. Navíc Vlad Tempesh (dal vznik legendárnímu upírovi Drákulovi) se dočká své vlastní série, která ponese název Night Prince. První díl se jmenuje Once Burned a vyjde 27.3.2012.\nreview Už je to nějaká doba, kdy jsem četla čtvrtý díl série. Nějak u mě tehdy totiž nastal zlom. První tři díly byly výborné, proto mi ten čtvrtý přišel i c\nUž je to nějaká doba, kdy jsem četla čtvrtý díl série. Nějak u mě tehdy totiž nastal zlom. První tři díly byly výborné, proto mi ten čtvrtý přišel i co se týče zápletky dosti mizerný. I když se to vše zlepšilo v druhé půlce a už to byla zase stará dobrá Cat a sexy Bones, byla jsem prostě celkově zklamaná. Pak jsem sice ještě četla dvě knihy spin-offu o Spadeovi a Mencheresovi, ale k Nočním lovcům jsem se dál nevrátila. Přestože jsem si pořídila další dva vyšlé díly, i první díl trilogie o Vladovi. Až teď, když jsem četla třetí díl v češtině, jsem si řekla, že to se sérií opět zkusím a dočtu to, co mám doma. A jsem ráda, že jsem to udělala.Po dosti zásadních událostech v životě Cat se zdá, jako by jí život rád kladl pod nohy jednu překážku za druhou. Ted z ní je upír, jenže aby to neměla tak jednoduché, ani obyčejný upír není. Zatímco upíři se živí krví smrtelníků, Cat si přičuchla ke krvi Mistrů už jako poloviční upír a po přeměně jí jiná krev nestačí. Jenže i tohle vysávání mnohem mocnějších upírů má své úskalí. Pokud některý z nich má zvláštní schopnosti - i na upíra - Cat je pitím krve také získá. Sice jen na omezenou dobu, ale ve stejné síle jako původní majitel.A to se nelíbí jednomu velice mocnému ghúlovi Apollyonovi. Je odhodlaný mezi upíry a ghúly vyvolat rozbroje natoli ksilné, aby se překlenuly do války. A tato válka by měla příšerné následky. Mohla by znamenat nejen vyhlazení jednoho nebo druhého druhu, ale také by měla obrovský dopad také na lidstvo. Apollyonovi jde ovšem také po Cat a to Bones nehodlá dopustit. Bude lítat víc, než jenom třísky.Tímto dílem Jeaniene ukázala, že si s životem svých hlavních hrdinů velice ráda pohrává. Když uvážíme, že ti dva vlastně nemají skoro ani chvilku na oddech, je to pořádný výkon. Normální postavy by to nejspíš ani nevydržely, proto je jenom dobře, že jsou Cat s Bonesem upíři. Ačkoliv hlavní zápletka tu a tam vyznívá zvláštně a možná překombinovaně, zase tolik to nevadí. Autorka čtenářům servíruje vše tak, jak jsou už u ní zvyklí. Není tedy nouze o pořádnou akci, překvapivé zvraty a pořádnou dávku přitažlivých postav.No ještě aby ne, když Bones je samotné chodící zosobnění sexu. Abych pravdu řekla - a nejspíš nebudu jediná čtenářka - na sérii mám nejraději hlavně jeho. Cat mi někdy docela pije krev. Je prostě taková, jaká je. A člověk se ani nemůže divit, když vyrůstala s takovou matkou. Nutno podotknout, že i Justine se dost změnila - i když v jejím případě ještě nějaké ty výkřiky "filthy animal" na Bonesovu adresu míří cíleně na čtenářovu bránici. Objeví se i staré známé tváře, což je jenom dobře. Někdy mě až udivuje, kolik jich vlastně Jeaniene má a že je stále dokáže charakterově v příběhu odlišit. Navíc navazuje na události i ve svých spin-offových knihách, takže Spade i Mencheres už normálně fungují se svými něžnějšími polovičkami. Tentokrát si větší roli zahraje i Vlad. Na jeho příběh (potažmo příběhy) jsem docela zvědavá. Určitě bych ale byla vděčná i za nějakou knihu o Ianovi, protože ten mě vážně baví.Kniha se mi líbila, obzvlášť chvíle, kdy Cat získala jisté hodně hodně drsné schopnosti, načež se z ní stala pomalu sexuální mašina, která svého manžela skoro utahala. A to je co říct, když mluvíme o Bonesovi. Škoda jen, že nám zrovna tuhle sekvenci autorka spíše shrnula ve vyprávění. To by totiž byla jízda. I když chápu, to by pak už nebyla klasická paranormal romance, ale rovnou porno asi. No s Bonesem si nemůžete být ničím úplně jistí. Chválabohu!-------------Reakce po dočtení knihy---------Tak se to zase zvedlo, hlavně na mě zapůsobila ta sexuální mašina :D :D\n30 of 3830 loaded


Mezinárodní konference AJŠ: Moderní přístupy ve výuce jazyků 2017\nAsociace jazykových škol pořádá v roce 2017 již šestou mezinárodní konferenci.\nKonference je určena pro učitele cizích jazyků na základních, středních a soukromých jazykových školách. Poskytuje jedinečnou příležitost seznámit se s posledními trendy ve výuce angličtiny, němčiny, francouzštiny, španělštiny a ruštiny. Součástí konference je i prezentace světových nakladatelství, poskytovatelů mezinárodních zkoušek a e-learningu. Neocenitelná je možnost neformálně se setkat s kolegy, vyměnit si zkušenosti a navázat spolupráci.\nZpráva zveřejněna: 20. duben 2017


(období 1. 6. 2003 -- 14. 7. 2003)\nmediální analýza Newton I.T.\nZe sledovaných publicistických a zpravodajských pořadů televizních stanic se kauze nejvíce věnovala ČT1. Zpravodajství České televize bylo vyvážené, prosté jakýchkoli hodnotících soudů. Zajímavý je ale fakt, že kauze - až na jednu výjimku - nevěnovala žádný prostor ve svých publicistických pořadech... TV Nova naproti tomu referovala o kauze Kinský převážně negativně, na čemž mají velký podíl publicistické pořady.\nGraf znázorňuje vývoj medializace kauzy Kinský v období od 1. 6. 2003 do 14. 7. 2003. Ve sledovaném období bylo v celostátních denících a ve sledovaných publicistických a zpravodajských pořadech televizních stanic uveřejněno celkem 192 příspěvků.\nHodnocení kauzy v jednotlivých celostátních denících a televizích\nGraf znázorňuje počet příspěvků, které celostátní deníky a sledované publicistické a zpravodajské pořady televizních stanic uveřejnily o kauze Kinský v období od 1. 6. 2003 do 14. 7. 2003. Hodnocení se vztahuje k výsledku soudu v Ústí nad Orlicí, k faktu, že František Oldřich Kinský tento soud vyhrál.\nZe sledovaných publicistických a zpravodajských pořadů televizních stanic se kauze nejvíce věnovala ČT1. Zpravodajství České televize bylo vyvážené, prosté jakýchkoli hodnotících soudů. Zajímavý je ale fakt, že kauze - až na jednu výjimku - (Špona 5. 7. 2003) nevěnovala žádný prostor ve svých publicistických pořadech...\nTV Nova naproti tomu referovala o kauze Kinský převážně negativně (deset negativních proti šesti neutrálním příspěvkům), na čemž mají velký podíl publicistické pořady. Stanislav Motl ve své reportáži v pořadu Na vlastní oči argumentuje především nacistickou minulostí Kinského otce, nejasnými převody majetku z otce na syna a podivnými okolnostmi, za nichž František Oldřich Kinský získal české občanství. Jana Bobošíková ve stejném duchu (TV Nova - Sedmička 15. 6. 2003) mluví o "neschopnosti českého státu uhájit výsledky druhé světové války a poválečné uspořádání". "Bude naše republika nadále přicházet o majetky šlechtických rodů či sudetských Němců?" ptá se v Televizních novinách Lucie Borhyová (Televizní noviny 6. 7. 2003). Výjimkou z emočně vypjatého stylu byla jen reportáž Martiny Kuzdasové (Střepiny 6. 7. 2003): Jestliže jsou jeho (Kinského) právníci u soudu schopni prokázat, že majetek, o který se vedou spory, nikdy nevlastnil nikdo, kdo by spolupracoval s nacisty, pak je asi těžko představitelné, že by se mu majetek v právním státě nevrátil stejně jako ostatním šlechtickým rodům," uzavírá reportáž Kuzdasová.\nTřetí z celoplošných televizí - TV Prima - se kauze Kinský věnovala relativně málo prostoru. Referovala o ní pouze šestkrát - a to neutrálně - ve svém Zpravodajském deníku.\nZ deníků se o kauzu nejvíce zajímaly Lidové noviny těsně před Právem a MF Dnes. Komentáře na stránkách Lidových novin většinou kritizují vměšování politiků do kauzy a hájí roli nezávislých soudů. "Soudce není slepý, jak tvrdí ministr Dostál, ale hledá a nalézá právo. A Dostál, který kauze nerozumí, uráží soud, za což by byl jinde potrestán," míní například Pavel Hrdina (LN 2. 7. 2003). "Čeští politici by měli vědět, že s právoplatným rozhodnutím soudu se nedá dělat prostě nic a že každým jednáním, jako bylo ono uterní, budí oprávněné podezření, že chtějí omezit nezávislost soudů," podporuje kolegu o den později Petruška Šustrová (LN 3. 7. 2003). Oddělení moci výkonné, zákonodárné a soudní je vynález starý dvě stě let. Jakou cenu jsme ochotni zaplatit, abychom ho pozbyli? Oželíme ji, abychom si zachovali zámek v Chocni?" ptá se Ondřej Neff (LN 7. 7. 2003). Nezávislé soudní moci oproti tomu nedůvěřuje spisovatel Ivan Klíma: "Ale i při všem, co se děje v souvislosti s majetkovými spory Františka Kinského, mi připadá, že to, co ohrožuje jeden ze sloupů demokracie, není v této oblasti jen počínání politiků, ale stejně tak počínání soudů či přesněji některých soudců. " (LN 10. 7. 2003)\nPřestože Právo uveřejnilo o kauze deset negativních příspěvků oproti jednomu pozitivnímu, na názorových stránkáchbyla kauza celkově medializována ambivalentním způsobem. Zatímco například Jiří Hanák kritizuje vměšování politiků do kauzy (Právo 7. 7. 2003), Lukáš Bek je ve stejném vydání za hájení národních zájmů chválí: "Kritizovat práci justice je nejenom právem poslanců, senátorů či ministrů, ale i jejich povinností. Žádný z pilířů demokracie přeci není nedotknutelný. " Petr Uhl varuje před účelovými změnami zákonů nebo ústavy (Právo 9. 7. 2003), Zdeněk Jíčínský by byl pro přijetí speciálního zákona, pokud by "docházelo ke změně majetkových poměrů před 25. únor 1948" (Právo 12. 7. 2003). Prostor na názorové straně Práva tradičně dostává i jeden z aktivních účastníků kauzy Pavel Dostál, který ve svých komentářích polemizuje se svým protivníkem Jaroslavem Čapkem, advokátem Kinského (Právo 7. 7. 2003) a s Petrem Uhlem (Právo 12. 7. 2003).\nZpravodajství MF Dnes o kauze bylo až na několik výjimek neutrální, v neprospěch Kinského vyznívá například reportáž o manželském páru, jenž má penzion v objektu, který si nárokuje František Oldřich Kinský (MF Dnes - Severní Čechy 4. 7. 2003). MF Dnes také dala 12. 7. 2003 v obsáhlém rozhovoru možnost formulovat názory Pavlu Dostálovi - výraznému odpůrci navracení majetku Kinskému. Knížete naopak hájí ve svém komentáři Bohumil Doležal (MF Dnes 8. 7. 2003). "Proč každý předem předpokládá, že pan Kinský je národní škůdce?" ptá se Doležal a obviňuje politiky z populismu. Za nepřístojné považuje chování politiků také Karel Steigerwald: "Stát se nemá politicky shlukovat, když věří, že se mu křivdí. Má si najmout lepší právníky," píše Steigerwald (MF Dnes 2. 7. 2003). Jan Macháček zpochybňuje princip přenášení viny otce na syna (MF Dnes 3. 7. 2003), stejně jako Johannes Lobkowicz, který tento princip považuje za "používání odpovědnosti z titulu rodinného příbuzenství, tak jak to bylo používáno nacisty a stalinistickými komunisty" (MF Dnes 9. 7. 2003).\nV Hospodářských novinách se kauza Kinský dostala na přetřes ve dvou velkých rozhovorech. Jiří Leschtina zpovídá jednoho z autorů zákona o restitucích Tomáše Ježka: "Tlak na restituční hranici samozřejmě existuje. Protože je nepřirozená. Vylučuje z restitucí obrovskou skupinu českých občanů, jimž stát vyvlastnil obrovské podniky Benešovými dekrety z roku 1946," soudí bývalý ministr (HN 14. 7. 2003). A Jan Hrbáček v rozhovoru z 2. 7. 2003 zpovídá právníka Františka Oldřicha Kinského Jaroslava Čapka. Komentáře Hospodářských novin jsou vesměs věcné a neutrální. "Ke kauze Kinský bychom měli přistupovat ostražitě. Už proto, že česká politická scéna, vedená ministrem kultury Pavlem Dostálem v ní dupe jak příslovečný slon," píše například v redakčním komentáři Patricie Polanská (HN 2. 7. 2003). Negativně se na názorových stránkách Hospodářských novinách staví k variantě vrácení majetku knížeti Kinskému právník a a ekonom Milan Marko: "Je pozoruhodné, že z plejády politiků s právnickým vzděláním zatím žádný neuplatnil jednoduchý protiargument: vydržení státem (HN 8. 7. 2003).\nV Haló novinách občas dochází ke stírání hranice mezi zpravodajstvím a publicistikou. Je to znatelné už na expresivních názvech zpráv typu: "Mareše veřejnoprávní majetek nezajímá" (Haló noviny 7. 7. 2003) nebo "Je nutno zesílit ochranu hranice dekretů prezidenta Beneše" (Haló noviny 2. 2. 2003). Redaktoři Haló novin občas užívají protiněmeckou rétoriku, jak to dokumentuje například citát z redakčního komentáře Jaroslava Kojzara: Šokující informace o tom, že právník tohoto do naší historie ne vždy dobře zapsaného rodu využil právních kliček a vysoudil byť malé, ale přece jen jmění, jež zakládá možnost k dalším podobným rozhodnutím, přichází v době, kdy Spolkový sněm, alespoň jeho pravicové spektrum, se snaží donutit naši republiku, aby se zřekla dekretů prezidenta Beneše a tudíž i poválečného uspořádání. " (Haló noviny 4. 7. 2003)\nDeník Blesk věnoval Kinského kauze šest příspěvků. Zaměřuje se hlavně na nebezpečí prolomení Benešových dekretů, o čemž svědčí expresivní pojetí titulků: "Benešovy dekrety mají na kahánku", "Umíráček pro Benešovy dekrety?", "Restituční tečka platí". Deník Impuls mimo jiné přišel s příběhem dopisu ztraceného na Úřadu vlády, který měl vypracovat tým expertů a který měl údajně obsahovat právnický rozbor, který by zabránil prolomení dekretů prezidenta Beneše.\nNejčastěji vystupující osoby v kauze Kinský\nGraf znázorňuje politiky uváděné od 7. 4. 2003 do 9. 5. 2003 v souvislosti s kauzou Kinský ve sledovaných médiích nejčastěji. Do grafu není zahrnut František Oldřich Kinský, jehož jméno se objevuje ve všech analyzovaných příspěvcích.\nVybrané výroky osob\nPavel Dostál, ministr kultury: "Když se může vrátit sto hektarů, tak proč ne vila, a když vila, tak proč ne palác Kinských na Staroměstském náměstí?"\nPrávo 26. 5. 2003\nJaroslav Čapek, advokát F. O. Kinského: "Má svojí soukromou firmu, která je taková prostě zvláštní. On je vlastně, bych řekl, lovec a průvodce lovců a jezdí s výpravami, já nevím, po Andách a po Americe, ale i tady po Evropě a loví zvěř. Já myslím, že to aristokracii tak nějak jako přísluší. "\nTV Nova - Na vlastní oči - 10. 6. 2003\nVladimír Špidla: "Začal jsem uvažovat o tom, že by bylo vhodné prostě debatovat o případné změně ústavy. "\nPrima - 3. 7. 2003\nVáclav Klaus: "Postoj českého státu je nezbytné zastávat aktivně a sebevědomě. "\nČT - Události 10. 7. 2003\nLubomír Zaorálek: "Teď už svolávají schůzky úplně všichni na všech úrovních. Nevím, jestli všechny mají smysl. Každý potřebuje dát najevo, že se tím nějak zaobírá. "\nLidové noviny 4. 7. 2003\nPetr Mareš: "Já neumím posoudit vlastnictví jinak než prostřednictvím soudu a výroky mých kolegů z vlády na téma, zda vlastní, nebo nevlastní pan Kinský, jsou mi trošku podezřelé, protože nevím, na základě čeho je činí. Já nevím jestli mu patří, já doufám, že soudy rozhodnout zcela v souladu s naším právem. "\nTV Nova - Sedmička 6. 7. 2003\nPetr Nečas: "Vůbec si nedovedu vysvětlit duševní pochody, kterými příslušní členové naší soudní soustavy mohli projít, aby dospěli k takovým závěrům, k jakým dospěli. "\nPrávo 2. 7. 2003\nPavel Rychetský: "Nesouhlasím s tím, že se tímto způsobem prolomila hranice února 1948. Pak se totiž můžeme dostat až do roku 1620, tedy k bitvě na Bílé hoře. "\nBlesk 26. 6. 2003\nPetr Pithart: "Je třeba dát průchod právu, padni komu padni,"\nMF Dnes 11. 7. 2003\nPavel Kučera, místopředseda Nejvyššího soudu, o potenciální změně ústavy: "Neumím si představit, v čem by změna spočívala, jak by třeba mohla začít působit zpětně. Domnívám se, že je to záležitost, která by měla zůstat v rukou nezávislého soudu. "\nLidové noviny 8. 7. 2003\nMilan Knížák: Já považuji to, co jsem teď právě slyšel, za tvrzení o tom, jak rodiče nebyli nacisté, v podstatě za lživá, poněvadž materiály, které má k dispozici Národní galerie, jednoznačně dokazují, že byli nacisté a že pan Kinský nebyl československým občanem, ani nemohl být.\nČT 1 - Události, komentáře 26. 5. 2003\nMirek Topolánek: "Každý politický subjekt, který je na politické scéně, musí mít zájem na tom, aby český stát vůbec přežil, aby nás to nedestabilizovalo natolik, že bychom vlastně ztratili nad tou zemí vládu. "\nMiroslav Grebeníček: "Je to selhání českého soudnictví. "\nPrávo - 2. 7. 2003\nJan Kasal: "Lidsky cítím, že by bylo hroznou chybou, kdyby cokoliv vrátili. Tady je jedno, jestli se jedná o velké území, ale už jeden jediný objekt, jeden jediný hektar půdy nebo strom v lese vrátit tomuto člověku, by bylo hrozně špatné pro nás pro všechny. "\nTV Nova - Sedmička 6. 7. 2003 - ukázka ze Sedmičky 26. 5. 2002\nTémata spojená s kauzou\nGraf znázorňuje nejčastější témata, kterým se celostátní deníky a sledované publicistické a zpravodajské pořady televizních stanic věnovaly v období od 1. 6. 2003 do 14. 7. 2003 v souvislosti s kauzou Kinský.\nVývoj medializace kauzy Kinský v celostátních denících a televizích podle hodnocení\nGraf znázorňuje vývoj medializace kauzy Kinský v období od 1. 6. 2003 do 14. 7. 2003. Hodnocení se vztahuje k výsledku soudu v Ústí nad Orlicí, k faktu, že František Oldřich Kinský tento soud vyhrál.\nVývoj medializace kauzy Kinský v celostátních denících a televizích podle typu příspěvku\nGraf znázorňuje vývoj medializace kauzy Kinský v období od 1. 6. 2003 do 14. 7. 2003 podle typu příspěvku.\nZdrojová data pro účely analýzy jsou čerpána z elektronického archivu Newton I. T. Sledovaná média - celostátní deníky a vybrané publicistické a zpravodajské pořady televizních stanic - byla záměrně vybrána z velkého množství publikovaných informací na toto téma ve všech typech médií vzhledem ke své vysoké čtenosti a sledovanosti.\nZpracoval Jiří Gregor, Newton I.T.


EnviWeb - Problémy artéských vod v Austrálii\nProblémy artéských vod v Austrálii\n17.05.2009 | 291× přečteno vytisknout článek\nVelká artéská pánev - ohrožené bohatství Austrálie\nJedna z největších zásobáren podzemní sladké vody na světě, australská Velká artéská pánev, znamená pro nejmenší kontinent záchranu před suchem, jež se má kvůli změnám klimatu v budoucnu ještě prohloubit.\nSoučasný ohromný odběr podzemní vody však může způsobit, že hladina podzemní vody klesne, což by mohlo mít dalekosáhlé následky vrcholící až hospodářským kolapsem.\nVelká artéská pánev se rozkládá na 1,7 milionu kilometrů čtverečních, tedy asi pod pětinou celkového povrchu Austrálie. Její zásoby se odhadují na 65 milionů gigalitrů, což je zhruba 820krát více, než kolik je na kontinentu povrchové vody.\nKaždoročně do nádrže prosákne propustným pískovcovým podložím kolem milionu megalitrů dešťové vody.\n„Je tam pravděpodobně dost vody, aby pokryla veškeré australské potřeby na 1500 let, kdybychom chtěli celou pánev využít,“ prohlásil hydrolog John Hilier, který vedl výzkum mající za úkol stanovit, kolik vody je ve Velké artéské pánvi.\nTento neuvěřitelný vodní rezervoár je ohrožen, jelikož se z něj trvale odčerpává ohromný objem vody. Její podzemní hladina proto klesá a velký počet artéských studní z tohoto důvodu vysychá.\nPrincip artéské studně spočívá v tom, že leží níže než okolní hladina podzemní vody, a ta proto může vyvěrat díky vztlaku. Pokud by se objem vody ve Velké artéské nádrži prudce snížil, všechny artéské studně by vyschly a vodu by bylo nutno s velkými náklady čerpat z vrtů hlubokých až tři kilometry.\nTato podzemní nádrž je jediným zdrojem vody pro důlní, turistický a zemědělský průmysl v řadě australských oblastí\nTěžba zlata, mědi, uranu a ropy, která by se měla v budoucnu dále rozšiřovat, vyžaduje dnes na 31 tisíc megalitrů vody z podzemních zdrojů. Nejvíce ale odčerpávají chovatelé hospodářských zvířat – kolem 500 tisíc megalitrů vody ročně.\n„Na vodě z vrtů stojí společnost a ekonomika v rozlehlých vnitrozemských oblastech Austrálie, kde neexistují jiné trvalé zdroje sladké vody. Kvůli klimatickým změnám naše závislost na Velké artéské nádrži poroste, takže máme morální závazek využívat tuto vodu co nejlépe – neplýtvat jí,“ řekl chovatel dobytka Angus Emmott z centrální oblasti svazového státu Queensland.\n27.06. - Jarní úklidová sezóna úspěšně zakončena27.06. - Hodnota letošních zakázek na obnovu území přesáhne 1,2 miliardy26.06. - Aktivisté vnikli do lomu Bílina, policie je zajistila26.06. - Ekologická soutěž E.ON Energy Globe představila nominované projekty26.06. - Na MŽP proběhl česko-izraelský seminář o vodním hospodářství26.06. - Výdaje státního ekologického fondu loni klesly na třetinu23.06. - Dotace na zdroje pitné vody nevysychají, podpora obcí pokračuje22.06. - Startuje hlasování veřejnosti o vítězích 9. ročníku ekologické soutěže E.ON Energy Globe22.06. - Lidé v Česku jsou s životním prostředím nejspokojenější za 15 let21.06. - PŘEDNÁŠKA JEFFREY SACHSE ,,CÍLE UDRŽITELNÉHO ROZVOJE: VÝZVA PRO STŘEDNÍ EVROPU"19.06. - V Litoměřicích vznikne centrum výzkumu geotermální energie19.06. - POZVÁNKA: PŘESTUPKOVÝ ZÁKON A SPRÁVNÍ TRESTÁNÍ NA ÚSEKU VODNÍHO HOSPODÁŘSTVÍ17.06. - Výsledky fotosoutěže z akce Ukliďme švět, ukliďme Česko17.06. - NA NEUDRŽITELNÉ VYUŽÍVÁNÍ MOŘÍ A OCEÁNŮ UPOZORŇUJE VÝSTAVA ,,ZACHRAŇTE OCEÁN" V PRAŽSKÉ ZOO17.06. - NA NEUDRŽITELNÉ VYUŽÍVÁNÍ MOŘÍ A OCEÁNŮ UPOZORŇUJE VÝSTAVA ,,ZACHRAŇTE OCEÁN" V PRAŽSKÉ ZOO