Úvod k blogu a zubař dr. Price – VyzivujiciTradice.cz\n“Kéž byste mohli žít z vůně země a jako vzdušné rostliny se živit světlem. Protože však musíte pro jídlo zabíjet a pro uhašení žízně krást novorozeným mateřské mléko, pak nechť je to činem bohoslužby a nechť se váš stůl stane oltářem…” Chalíl Džibrán: Prorok\nVýživou jsem se začala vážněji zabývat někdy před deseti lety, kdy jsem se svým budoucím anglickým manželem Neilem začala plánovat rodinu. Znalost angličtiny mi doslova otevírala ohromný svět informací o výživě a zdraví. Nepodceňovala jsem ani české původní i již přeložené publikace, které k tématu stravy vyšly před rokem 1989 a zvláště po něm – vždyť s příchodem demokracie a svobody slova se rozšířila i nabídka diet. Dříve než bych začala hledat příčinu zdraví a neduhů v emocích a v duši či v “srdci” (v rámci třeba “léčebného kódu”), dříve, než bych se obracela jen k bylinkám a sportování, chtěla jsem se ujistit, zda jsem přece jen ještě něco nepřehlédla v oblasti hmoty/stravy, která možná nebyla tak zdravá, jak jsem si původně myslela. Nešlo už jen o mně, ale o to, na čem tedy budou vyrůstat moji potomci po 20 let.\nMnohá teoretická opodstatnění různých speciálních diet, s nimiž jsem se postupně seznamovala, si často protiřečila a jevila se mi poněkud rozmlžená, vachrlatá i roztodivná. Každá přitom měla vědce údajně na své straně a vědeckým potvrzením nebo dokonce tisíciletou tradicí se zaklínala. Není divu, že mnozí lidé mají plné zuby tzv. “zdravé stravy”, nevěří (a jistě právem), že je učiní zdravými, nutriční odborníky odborníky posílají k šípku.\nSpoléhat se na svou chuť v dnešní době, kdy chemický průmysl je schopen vyrobit umělou chuť čehokoliv, a kdy nám chutě dokonce diktuje patologická mikroflora, také již nelze. Důvěřovat svému tělo, že “si řekne” je tedy ošidné-tělo člověka závislého na alkoholu či drogách si také “říká”, co “potřebuje”… Viděla jsem, že toto změtení “jazyků” (“různých přístupů ke zdravé stravě”, onen naprostý Babylon, případně jeden mišmaš z různých směrů stravování bez nějakého základu) způsobuje k mé žalosti občas až nepřátelské napětí mezi zastánci toho, kterého stravovacího systému, uzavřenost a nedůvěru k jiným informacím, a to i přesto že je většinou spojuje v podstatě stejný cíl. Dokonce i “kvůli jídlu” si dnes my lidé přestáváme rozumět a usedat za společný stůl k jednomu druhu pokrmu. Rozpory a zmatky v oblasti výživy každopádně jistě nepřidají na vnitřním klidu žádné ženy, která hledá ve stravě oporu pro zdraví. Pravdou pro mě ale zůstávalo, jak se lidově říká, že zdraví je jen jedno, a tudíž že musí přece jen existovat jakési jedno rámcové smysluplné a věrohodné pojetí “zdravé” výživy. Chci se přece dívat na svět plný zdravých dětí, žen, mužů, stařečků a stařenek, kteří zdravím “jiskří”! Jenže o co se opřít při rozhodování, která strava je ta pravá, o co se opřít, když se chci v těch zmatcích orientovat, na základě čeho vlastně někdo tvrdí, že určitý druh stravování je zdravý? Jak vlastně zdraví opravdu vypadá? Nebyl by tu aspoň jeden jasný rámec (interpretační teorii), jak se na zdraví dívat? Co ještě mohu v souvislosti s výživou udělat pro své děti, pro příští generaci?\nPlně ztotožnit jsem se nakonec mohla až s takovou stravou, kterou potvrzuje VĚDA NEZÁVISLÁ, jež si navíc podává ruku s tisíciletou zkušeností předků. Jenže jakých předků? Je nutno říci, že voda ve studnici moudrosti stran výživy i těch našich českých středoevropských předků byla zakalována (destabilizována) postupným vývojem civilizace, válkami, nárůstem obyvatelstva, sociální nerovností, rozvojem trhu, měst a ideologiemi. Trh je totiž “šikmá plocha”, neboť přináší riziko, že hospodyně bude šidit na výživě vlastní děti, aby si za utržené máslo koupila třeba malovaný talíř, nebo bude šidit zákazníky (barvením ho mrkvovou šťávou), kteří ztratili v rámci “dělby práce” z očí produkci potravin a mohou jen spoléhat na ty druhé. Dnes se pak ptáme nejen na to, co jíst, ale zda to, co jíme, je skutečně to, co jíme a ne něco jiného. Je pšeničný celozrnný kváskový chléb skutečně tím, co jedly naše bohatší prababičky, nebo se s “pšenicí” něco stalo? Je “mléko” od moderních plemen krav se svým druhem kaseinu a již tak přirozeně nízkým obsahem tuku, s tím, co dnes krávy žerou, s homogenizací a pasterizací totéž, co mléko krávy plemene česká červenka či Jersey, které pily naše prabáby jako malé děti? Je naše střevní mikroflora po generacích požívajících antibiotika, hormonální antikoncepci, průmyslové potraviny apod. stejná jako měly ony?\nŘekla bych, že máme obecně několikero “tradičních českých kuchyní”. Dnes se u nás hovoří jednak o tzv. staročeské kuchyni, ta se ale netýkala obyčejných lidí, neboť kuchařky, které ji popisují, byly psány pro lidi bohaté. Hovoří se i o tzv. české stravě lidové (těch obyčejných vrstev lidí), ale o ní toho kdysi moc napsáno zase nebylo. Nesmírně si však cením práce paní Marie Úlehlové-Tilschové, která psala zejména o stravě lidové 19. a počátku 20. století. Sama o své knize Česká strava lidová z roku 1945 v úvodu píše: …strava lidová se lišila od městské stravy evropského člověka a že ukázati tyto rozdíly a vystopovati poslední zbytky naší původní stravy, civilizací dosud nepokažené, bylo mým cílem...” Hovoříme také o jakési “české klasice“, jídlu v dnešní běžné české restauraci či kantýně, jde ale o výsledek dlouhého vývoje výživy.\nKuchyně našich předků, at’už těch bohatých či chudých nebyla totiž úplně neměnnou konstantou. Například “tradiční” české moučné pokrmy jsou přece jen záležitostní relativně moderní a jak píše historička a archeoložka dr. Magdaléna Beranová (nar. 1930) , záležitostí spíše spojenou se zchudnutím našich zemí po 30. leté válce (mor ke konci 14. století, husitské války, 30. letá válka…): ” Převaha moučných pokrmů…je přesto záležitostí novodobou, z časů po třicetileté válce, kdy český a vůbec středoevropský venkov zchudl a země byla na dlouhou dobu zplundrována,” tvrdí Beranová.\nJinými slovy, jak jsem později zjistila a jak se píše jinde na těchto stránkách- náš český Hloupý Honza by na buchtách v uzlíku určitě nedošel dále než Severoamerický Indián, který si na dlouhé pochody s sebou bral v koženém pytlíku pemikan (na prášek nadrcené sušené červené maso s lojem a brusinkami). O tom, že jsme se od společných principů zdravého stravování, jaké objevil zubaře Price u přírodních národů, pomalu vzdálili (pomalu jako když se žába ohřívá ve vodě) svědčí podle mého názoru i to, že socialističtí prezidenti se vítali chlebem, aniž by si uvědomovali, že je to spíš atribut katolické církve, kterou neměli v oblibě. Stejně tak “země živitelka” je romantická oslava orné půdy civilizace, nikoliv nějakých lovišť Indiánů. Zdeněk Justoň, autor knihy Ekonomika přírodních národů k tomu mimořádně zajímavě píše: “Křestanské náboženství se v Římské říši stalo státním kultem ve 4. století. Přestože vzniklo původně z orientálních duchovních zdrojů, postupně v něm začaly převládat prvky z čistě středomořského civilizačního rámce. Na alimentární symboly nového kultu byly povýšeny právě produkty z této oblasti; pro křestanskou liturgii se staly nezbytnými tři výrobky: chléb, víno, olej…S tím, jak se v Evropě postupně šířilo křestanství a vytlačovalo původní náboženské normy, se tyto produkty prosazovaly nejen jako symboly víry, ale také jako nové stravovací zvyklosti… Chléb a víno způsobily, že se z divocha stal civilizovaný člověk..Evropa se už nikdy nevrátila ke svým původním zdrojům obživy, jak se formovaly od dob neolitu…”.\nZtotožnila jsem se tedy s tradiční stravou a jejími principy, jejichž teoretický základ vychází z monumentálního výzkumu legendárního zubaře a nezávislého badatele (představitele tedy oné nezávislé vědy), jehož jméno je Weston A. Price. V čem se liší tradiční strava podle dr. Pricea od ostatních pojetí “zdravého” stravování? O co se vůbec opírá? Opírá se o “zdraví”.\nZápadní medicína je totiž postavena na studiu nemoci, nikoliv studiu zdraví (medici nikterak nestudují zdraví a výživu) – a přesně takto opačně dr. Price na věc šel. (“Zdravým selským” to snad mohu nazvat?). Nejprve totiž studoval zdraví. Nestudoval totiž už nemocné lidi ani jídlo, které jedí nemocní lidé. Nezačal intelektem nejprve konstruovat nějaké zásady zdravé stravy, určovat, co máme, či nemáme jíst (vytvářet “systém expertů”, ať už založený na relativně nedávném výzkumu, či který pronesla staletími tradice), a co z nás při vší pravděpodobnosti zdravé lidi udělá či nás vyléčí.\nWorkshop na téma Biologie dítěte: výživa a fyzická degerace jsem vedla pro studenty olomoucké pedagogické fakulty v dubnu 2013\nNejprve si s fotoaparátem v ruce našel zdravé lidi a pak teprve zjišťoval, co je vlastně zdravými udělalo a hledal průnik mezi stravou domorodých národů napříč světem, žijících po staletí ve stabilním systému! Jeho přístup byl nepochybně logický, a přece zcela unikátní (i dnes těžko zopakovatelný s tím, jak mizí izolované přírodní národy nedotčené civilizací). U žádné jiné diety jsem tak logickou teoretickou podporu nenalezla. Můžeme mít podezření, že šlo o úzké pojetí zdraví ve smyslu “dentálního” (hledal a nacházel krásné rovné zuby bez kazů na široké zubní klenbě), toto však zákonitě korespondovalo s tělesným zdravím obecně, s celkovou pěknou kostní strukturou těla i s dobrým duševním rozpoložením. Pochopila jsem, jak konkrétně vypadá tělesné zdraví, k jakému si přejeme zdravou stravou se přibližovat. Budeme-li to vědět, pak teprve možná můžeme vůbec určovat, která zdravá strava je ta pravá, protože takové zdraví přece vytváří! A co je platnější ? – strava osvědčená staletímí, ba tisící lety, nebo nějaká strava vyplývající z krátkodobých kazuistik, z 10 let trvajícího sponzorovaného výzkumu?\nTradiční strava v tomto smyslu a její principy vycházejí z kulinárních tradic přírodních národů, studovaných dr. Priceem i z mého hledání kontinua české kuchyně v rámci dějin výživy (“českého národa”, který je z krve slovanské, německé a židovské?; Společnost Genomac zjistila, že genetické znaky typické pro Slovany má ve své DNA jen 51 procent Čechů a Moravanů. Zbytek má románské, germánské, židovské, ugrofinské či jihokavkazské předky. Zdroj: http://zpravy.idnes.cz/cesi-jsou-slovane-jen-z-pulky-rikaji-testy-dna-f4z-/zahranicni.aspx?c=A070613_215321_vedatech_ost)\n) Jíst jako “předci” není žádným anachronismem, protože nutriční potřeby našeho těla se velice těžko mění. Otázkou akorát je, které máme “předky” na mysli, z jaké doby, zda předky z doby kamenné, středověku či novověku, před industrializací naší společnosti, z doby nevolnictví či před ním apod.\nPřírodní národy žily ve výjimečně stabilním systému na stejné tradiční stravě z generace na generaci stovky, ba tisíce let a v tom se lišily částečně i od našich předků, jejichž strava přece jen do jisté míry podléhala změnám, byť ne tak markantním jako za posledních 50 -100 let (nebo jen 20 let po pádu totalitního režimu). Jde o výběr, způsob přípravy potravin, jejich použití v lokálním kulinárním kontextu, o metody jejich produkce, ale i o to, čím třeba bylo zvíře živeno – příkladem je především v posledních padesáti letech běžně rozšířený nešvar krmit po celý jejich život zvířata jadrným krmivem – obilí, kukuřice a sóji [třebaže dnes i v biokvalitě] na úkor velkoobjemového krmiva – zelené trávy či sena. A to přesto že pastevní chov je starší než zemědělské obdělávání půdy za účelem pěstování obilí. Jadrné krmivo je určeno spíš na dovykrmení na podzim či na konci léta před krutou zimou, jako malý doplněk, ale jeho celoroční nadužívání údajně vede k narušení nutričního profilu živočišných prouduků, a sice jen v takovém másle ke ztrátě důležitých živin včetně protirakovinové konjugované mastné kyseliny linolové (CLA), ke snížení obsahu vitamínu E, karoténů, vitamínu A a ke ztrátě v současné době asi nejpřehlíženější živiny, kterou je vitamín K2 (objevený zubařem Priceem jako Priceův faktor X). Vitamín K2 vstřebaný vápník naviguje na ta správná místa v těle, bez jeho součinnosti (přítomnosti ve stravě) jinak požívání pouze vápníku a vit. D může vést k ledvinovým a jiným kamenům. (Synergie mezi vitamíny K2, D a A vede údajně k možnosti požití vyšších dávek přírodního vitamínu A a D, aniž by se projevila jejich toxicita, ale aby naopak došlo k optimálnímu využití i jiných látek, jako je např. vápník, a tedy došlo třeba k optimálnímu vývinu kostry, včetně kosti obličeje rostoucího dítěte již v lůně maminky.) Nesprávné krmivo zvířat vede i k nerovnováze mezi mastnými kyselinami omega-6 a omega-3 ve prospěch omega-6, jejichž nadbytek působí na naše zdraví nepříznivě.\nKniha Dr. Westona A. Pricea Výživa a fyzická degenerace\nZubař dr. Weston Price zjistil, že podmínky, které vedou k zubnímu kazu, vedou rovněž k nemocem a také to, že i naše geny, ne ke své změně, nýbrž ke svému optimálnímu projevu (výrazu) potřebují správnou výživu, což znamená výživnou stravu pro oba rodiče ještě před početím dítěte (i zygota z vajíčka a spermie než doputuje do dělohy z vaječníku se vyživuje jen ze žloutku, jehož kvalita je jiná dokonce i u slepice z klecového chovu a slepice, co se pásla v sadě). Vyplývá z toho, že sexuální výchova by měla být rozšířena o výchovu ke “zdravé” výživě rodičů před početím. Moment sexuálního spojení může být totiž spojen s etickou zodpovědností nejen pro případ početí jako takového a následnou péčí o dítě, ale také s optimálním výživením dítetě jídlem, zdravotním stavem i krásou případně počatého miminka, na němž se podepíše i to, jak optimálně “vyživeni ” (nikoliv vykrmeni nebo dokonce “překrmeni”) byli maminka i tatínek v době početí. Například vitamín A, “koncertní mistr vývoje plodu”, a K2 zajišťují pěkně (do optimálního potenciálu) vyvinuté kosti obličeje miminka. To vše intuitivně věděly a z praxe znaly i přírodní kultury navštívené dr. Priceem, které se stran zdraví matky a dítěte mohly spoléhat jen na síly přírody, moc stravy. Pravidlem (jakási antropologická konstanta) u přírodních národů zkoumaných dr. Priceem bylo proto dělání vědomých věkových (3letých) rozestupů mezi sourozenci, aby se chránilo zdraví matky, a tedy budoucího dítěte, které se od něho odvíjí, aby si její tělo vytvořilo dostatečné nutriční zásoby (některé vitamíny, jako třeba A, si tělo skutečně dělá zásoby). Organismus těhotné ženy má vyšší nároky na živiny. To proto bývá u moderních těhotných žen vyšší kazivost zubů, nikoliv proto, že dbají v době těhotenství na zubní hygiénu méně. Zubní kaz má obecně dle zubaře Pricea spojitost primárně s nedostatky ve výživě než se zubní hygienou. Zbývá ale samozřejmě kontroverzní otázka, která zdravá výživa je ta “pravá”. Kterou z tolika odpovědí na otázku, “tak co mám teda jíst”, považujeme za poslední slovo.\nDr. Price zjistil, že strava (po dlouhá staletí a možná i tisíciletí stejná) přírodních izolovaných skupin, ať už šlo o Eskymáky, Masaje v Africe či švýcarské horaly atd., kteří měli krásné zdravé rovné zuby (s dostatkem místa pro všechny zuby) bez kazů (aniž by dbali na zubní hygienu v moderním slova smyslu), kteří zuby moudrosti měli v příslušném věku na svém místě a zcela funkční a netrpěli civilizačními chorobami (rakovina, cukrovka, kardiovaskulární choroby, zubní kaz atp.), že jejich strava sice byla závislá na jednotlivých místních podmínkách, jejich strava se sice LIŠILA v makronutričním profilu (jiné potraviny jedli Eskymáci, něco jiného peruánští Indiáni, Masajové, švýcarští horalé atd.), avšak přece jen měla několik věcí STEJNÝCH (kromě toho, že nebyla průmyslově zpracována) -její mikronutriční profil byl shodný. VŠICHNI totiž jedli především “jídlo s vysokou koncentrací živin” (nutrient-dense food). Všichni jedli denně trochu něčeho kvašeného, jejich strava dále v porovnání s průměrnou stravou Američana té doby obsahovala aspoň 4 x větší množství minerálů a 10 x více v tucích rozpustných vitamínů A, D a faktor X (Priceův faktor, později nazvaný vitamín K2). S těmito vitamíny máme spojeny však 2 ohromné otázníky.\nPrvní otazník se týká toho, že experti u vitamínu A a D určili denní doporučené dávky, které u zdravých přírodních národů zkoumaných Priceem byly mnoho násobně překročeny. Jak je to možné? Vysvětlení nacházíme ve vzájemné synergii těchto vitamínů – např. čím víc vitamínu D sníme a vápníku, tím se zvýší požadavek těla na vitamín K2, který aktivuje určité bílkoviny, aby vápnik dovedly na správné místo, tedy ne do měkkých tkání, kde zůstává třeba v podobě kamenů. Vitamín K2 byl do roku 1997 považován více méně za cosi totožného s vitamínem K1, který je jeho prekurzorem (tělo si jen do jisté míry z vitamínu K1 vytváří vitamín k2), ale zjistilo se, že se v těle chovají jako 2 různé vitamíny, které mají své vlastní úkoly a fukce. Zatímco vitamín K1 se stará o srážlivost krve, vitamín K2 (slinné žlázy, slinivka, varlata a také mozek a ledviny chce jen K2 a dělají vše pro jeho zadržení) především je ředitelem distribuce vápníků na správná místa v těle a “úklidu” vápníku z míst kam nepatří. Je tedy klíčových faktorem v ochraně současně před osteoporozou, zubním kazem, snad i klesající plodností mužů, protože se nachází i ve varlatech (je-li ho dost ve stravě), aterosklerózou (chrání totiž jednak před frakturou tepen, které by jinak kvůli vápníku přestávaly být pružné, ale i před hormaděním plaku v tepně, plaku, který není z tuku, ale kromě starých mrtvcýh buněk hladkého svalstva a bílých krvinek i z “kalcifikovaného tuku” kvůli nedostatku vitamínu K2, který by dělal v otázce vápníku “pořádek”. Zjišťovány jsou i nadále nezávislými badateli jeho další role, které v našem těle hraje. Zajímavé je, že doktor Price poplal důležitost a roli faktoru X, který byl ve stravě a ve slinách přírodních národů, ale až po 62 letech se zjistilo, že faktor X (Priceův faktor) je jedno a totéž co vitamín K2, který se nachází nadále v tristní situaci, protože obecně lékařská a nutriční obec o něm prakticky nic neví a nadále ho považuje pouze za vitamín K shodný s vitamínem K1.\nDruhý otazník vyvstává z toho, že tyto vitamíny ( i kdyby byly “zdravé”) jsou obsažené obsažené v těch potravinách, které dnešní odborníci na výživu považují z principu (ať kvůli cholesterolu či kaloriím) za nezdravé (které “můžeme”, ale s nimiž bychom to přinejmenším raději neměli moc “přehánět”, otázku kvality pramálo do hloubek probírají). Tyto vitamíny se nacházejí především v politicky nekorektních potravinách, které převážná část odborníku na výživu zavrhla jako nezdravé (játra, vajíčka, máslo, smetana, sádlo). Totiž přesněji řečeno “MĚLY BY” je obsahovat, což dnes kvůli způsobu chovu zvířat (zvířata se z venkova “přestěhovala” “do velkoměst” v podobě betonových velkochovů) a kvůli druhu krmení (třebaže bio jadrné krmivo), jaké dostávají, již není zas taková pravda – významnějšími zdroji těchto vitamínů jsou produkty zvířat, která nežerou jadrné krmivo (kukuřice, sója, pšenice), ale spíš se pasou na zeleném a v zimě žerou kvalitní seno. Vitamín K1, z něhož si tělo zvířat vytváří vitamín K2 (a který jíme v podobě žlutého másla a žloutků), se totiž nachází pouze v nádherně zelené trávě, nikoliv v zrní či kukuřici. Modernímu člověku tedy většinou vitamín K2 schází, a zdá se, že i tento manažer distribuce vápníků v těle je jedním z hlavních důvodů rozšířené osteoporózy, náhle prasklých tepen a zbytečných umrtí.\nMnohá z výše zmíněných potravin považovaly přírodní nárůdky doslova za “posvátná” (zajišťovala rozmnožování, správný růst a celkové zdraví) a, pokud by na ně někdo přišel působit s teorii o cholesterolu, která jim tato jídla chce z jídelníčku vyřadit či omezit, jistě by to považovali za “svatokrádež”. Vzhledem k tomu, že už i v Indii se začalo prodávat sójové ghí – náhražka původně posvátného rozpuštěného másla ghí, nelze se divit závěru nutričních aktivistek Sally Fallonové a biochemičky a odbornice na tuky Mary. G. Enigové, PhD, které píšou, že: “…potravinářský průmysl si vytyčil jako svůj cíl nahradit všechny tradiční potraviny náhražkami vyrobenými z produktů odvozených z kukuřice, pšenice, sójových bobů a olejnatých semen. ”\nO démonizaci živočišných tuků zemědělským a potravinářským průmyslem pojednávají zdejší texty pod štítkem TUKY přeložené např. z knihy Vyživující tradice. Jsou dále obsaženy v potravinách, jako jsou vnitřnosti (především játra) a vajíčka či jikry, kostní vývary, hmyz. Živočišné tuky považovali za naprosto nezbytné pro své zdraví. Byly neoddělitelnou součástí jejich stravy, která se po celá staletí osvědčila, neboť jim zajišťovala zubní a tělesné zdraví včetně reprodukčního a dokonce duševní pohodu. V posledním století začaly být živočišné tuky postupně nahrazovány rostlinnými (“kvalitními” či nekvalitními) tuky a začali jsme být “překrmeni” (až do obezity), ale latentně nedostatečně “vyživeni” (Blíže je to vysvětleno v textu i na DVD s názvem, jehož český název by byl Amerika naložena do oleje: Jak průmysl rostlinných tuků zdémonizoval živočišné tuky a zničil americké potravinové zásoby). Dr. Price odmítal chemii v zemědělství, podporoval udržitelnou péči o Zemi a půdu, podporoval kojení v době, kdy to začalo být “staromódní”, odmítal margarín coby “plastovou hanebnou náhražku másla”. Poslední studie potvrzují, že nasycené tuky již opravdu nelze považovat za příčinu srdečního onemocnění, třebaže v médiích se někdy opakují i spojení typu: nasycené tuky “ucpávají” tepny, což je vzhledem k bodu jejich tání odpovídajícímu náhodou teplotě našeho těla, nesmysl. Jde totiž o “kalcifikované” lipidy (převážně vícenenasycené mastné kyseliny, vlivem nedostatku vitamínu K2, který neudělal pořádek ve vpáníku vstřebaném pomocí vitamínu D).\nDr. Price navštívil jak izolované přírodní (primitivní) tak i modernizované Švýcary, Gaely, Eskymáky, severoamerické Indiány, Melanézany, Polynézany, africké kmeny, austrálské domorodce, ostrovany Torreské úžiny, Maory na Novém Zélandu, peruánské Indiány. Jakmile příslušnící primitivních skupin, kteří z generace na generaci vypadali stejně, přešli na západní stravu (k bílé mouce, cukru, rostlinným olejům, margarínům, libovému masu bez tuku, ovoci v marmeládě a zelenině s octem a cukrem místo přírodně kvašené, k umělým dochucovadlům (nelze se spoléhat na chuť jako ukazatele kvality) místo poctivých kostních vývarů s želatinou a k různým “náhražkám”), zubní zdraví se jim dramaticky zhoršovalo (zubní kaz, křivé zuby, předkus, zákus, bolestivé záněty). Zároveň však postava potomků byla spíš než celkově urostlejší jen vyšší a uzží (než u rodičů), jejich kosti byly delší, ale tenčí, tenčí byla též stěna lebky, uzší byl i obličej a zubní oblouk, který nebyl optimálně do šířky vyvinutý, a tedy nebyl s to pojmou všechny zuby, které v něm byly nakřivo přetěsnány. Současně mezi nimi i propukaly civilizační onemocnění jako je TBC. Zdá se mi nyní ve světle informací z výše uvedené knihy, že lidé naší moderní civilizace trpí jakousi kolektivní formou poruchy příjmu potravy (pokřiveně vnímaným sebeobrazem), určitou obecnou “anorexií” (obrazně řečeno) , neboť vůbec nevidíme a neinterpretujeme reálně tělesný obraz sebe sama, který je výsledkem naší výživy. (Nevíme, jak má zdravý člověk vlastně vypadat, protože jsme se s ním nikdy nesetkali) Možná je to ale jen tím, že nám dosud nebyl standard fyzicky optimálně zdravého člověka představen ve všech hlubokých souvislostech tak, jak to učinil již ve své knize Výživa a fyzická degenerace dr. Weston A. Pricea.\nDr. Price cestoval bez mobilního telefonu a v době, kdy nebyl internet, za přírodními národy světa, pracoval nezávisle – potravinářský ani farmaceutický průmysl mu nedal žádnou grantovou podporu.\nTo, jak my moderní lidé dnes vypadáme, když se na sebe podíváme do zrcadla či v kontextu vícegenerační rodiny zachycené na fotografii, proč dochází k výše zmíněným postupujícím změnám v obličeji, zubech i celé kostře – proč jsme třeba s každou generací vyšší (a uzší, nikoliv větší), s rovnátky, brýlemi, ale i proč jsme nemocnější než (pra)rodiče, lze vysvětlit právě objevy dr. Pricea. Mohou nám pomoci uvidět vlastníma očima, kterým směrem jsme se v životě sami (i s celou svou rodinou) vydali, jak daleko jsme postoupili na své cestě k degeneraci či regeneraci.\nJsou živočišné tuky kvůli svým v tucích rozpustným vitamínům zdravé, nebo jsou rizikem pro naše zdraví? Je problémem vepřo knedlo? Nebo spíš knedlo? Opravdu stačí se řídit radami, že za současného vyloučení průmyslově zpracovaných potravin jsou hlavně ovoce a zelenina (v biokvalitě) tím pravým zdravým jídlem pro všechny děti, pro všechny dospělé Čechy, Eskymáky, Skoty a Polynézany? Jsem si vědoma, že vše jenom potvrzuje zmatek, který v otázkách, co jíst, či nejíst (zejména jaké tuky) panuje. Jak si logicky vysvětlit to, že tedy živočišné tuky (dnes stále démonizované) jsou zdravé a nezbytné? Stačí se ale podívat na statistiky: od roku 1926 spotřeba másla jen klesala a rakovina a kardiovaskulární nemoci stoupaly. Máslo asi v tom mít prsty mít nemůže. Více o tom bude možné najít třeba na tomto blogu například pod štítkem Tuky. Krátce a výstižně to ale vysvětlila Sally Fallonová, prezidentka Nadace Westona A. Pricea, když v jednom rozhovoru odpovídá na otázku, co je vlastně špatného na západní stravě, takto: “Absolutním číslem jedna jsou špatné druhy tuků…V podstatě zde fungují dvě síly: Jednou je průmyslové zemědělství a druhou je samotný potravinářský průmysl, který si chce udržet své suroviny co možná nejlevnější, a tak používá rostlinné oleje. Tyto dvě síly dohromady zdémonizovaly živočišné tuky a zvířata zároveň pozavíraly. Vytvořily systém, v němž vitamíny, které bychom měli z oněch tuků získávat – vitamíny A, D a K2 – v nich prostě už nejsou, jenže tyto tuky jsou přitom důležité pro vytvoření zdravého trávení a zdravého mozku.” (Přeloženo z http://hartkeisonline.com/natural-health/treating-autism-interview-with-sally-fallon-morell/) Potřebujeme zkrátka nejen živočišné tuky, ale především lepší (jinak vyprodukované) živočišné tuky, jako je máslo, které skutečně bude obsahovat to, co má, a sice vitamín A, D a K2, CLA, Wulzenové faktor atd. S vaničkou, ve které je průmyslové jadrné krmivo, velkochov ve stísněných podmínkách, transport a plýtvání fosilními palivy atd., se někdy v ekologickém zápalu s těmi nejušlechtilejšími úmysly a s politicky korektními informacemi o výživě bohužel často vylévá i konzumace jakýchkoliv živočišných produktů jako takových (včetně másla) a chov jakýchkoliv hospodářských zvířat, ať už by byly jejich produkty vyprodukovány jakkoliv a kdekoliv, a to třeba po tisíciletí. Zdraví (bez zvyšování CO2) přitom máme přímo před nosem, pod nohama či v příkopě – je to obyčejná tráva pro dobytek a drůbež, jejichž exkrementy rovnoměrně roztroušované jsou zpětným přínosem pro půdu. Jestliže v minulém, tedy ve 20. století klesala spotřeba živočišných tuků a stoupala spotřeba rostlinných tuků, cukru a průmyslově zpracovaných potravin (alespoň v USA) a zároveň stoupal výskyt kardiovaskulárních onemocnění, bylo by jistě nelogické jíst ještě více rostlinných tuků, průmyslově zpracovaných potravin a ještě méně másla, které obsahuje (mělo by) životně důležité živiny.\nSally Fallonová, spoluautorka knihy Vyživujícící tradice a prezidentka Nadace Westona A. Pricea\nKniha Výživa a fyzická degenerace ovlivnila to, co podávám denně na rodinný stůl a co si klademe denně i na svá bedra v podobě životního způsobu, do něhož nás i tato kniha katapultovala. Globální liberální trh s potravinami, průmyslově zpracované potraviny atd. nám pomohl dozrát k tomu, že jsme za nejsilnější garancí kvality potravin začali považovat vlastní produkci a zpracování opravdových potravin a postupně si vybudovali rodinné hospodářství – kromě péče o zahradu se věnujeme chovu 2 krav plemene Jersey, vepře, slepic (někdy i hus) a 2 koňů Haflingerů. Někde mezi tím vším se svobodně toulají naše milované kočky. Zkrátka tato latentní potravinová krize (ve společnosti daná nejen těžko shánitelnými opravdovými kvalitními potravinami, ale i neznalostí toho, co vlastně máme jíst, jakou kvalitu vůbec mají opravdové potraviny mít, což se týká i těch nejbohatších lidí, kteří si mohou dovolit koupit cokoliv) měla v naše případě snadné řešení, za čož jsme vděční. Současně jsme si tka i odpověděli na otázku, kterou je nejen ta, “kde sehnat normální opravdové potraviny”, ale kde civilizace udělala ten první chybný krok, že vůbec dopustila, aby se pomalu ale jistě (jako když se zahřívá voda pod žábou) potraviny měnily na podivné nekvalitní a nezdravé produkty. Člověk se odstěhoval do měst, ale izoloval se tím od půdy, přírody, od svých pramenů a kořenů a ztratil souvislost se zdravím sebe, půdy a potravin. A tak jsme učinili onen krok zpět. Radost z přírody, z přirozené krásy, kteoru oplývá, sdílíme se svými dětmi. Vlastní proudce potravin znamená obvykle i intenzivnější kontakt s přírodou a obohacuje život člověka i duchovně, protože důstojným způsobem uspokojuje svou základní potřebu po jídle, aniž by se musel stát bezduchým kolečkem v systému. “Hospodářství” je koneckonců původní slovo pro tu základní reálnou “ekonomiku” a jakkoliv se může jevit návrat třeba k chovu rodinné krávy anachronismem, neměnili bychom už ji za nákup mléčných výrobků v supermarketu, kde to sice možná ani trošku “nesmrdí” kravským lejnem, ale “degenerací” a utrpením. Vposledku naše starost o hospodářství a statek, jak doufám, dodává i těmto stránkách a všem slovům na nich, větší integritu.\nPři praktickém vaření je mi velikým pomocníkem, inspirací a rádcem neobyčejná a jedinečná kuchařka, která mi pomohla zorientovat se ve světě výživy a potravin a jež věrně zohledňuje a aplikuje poznatky zubaře Pricea. Je to kniha Vyživující tradice: Kuchařka, která je výzvou pro politicky korektní výživu a diktátory stravy z roku 1999. Jde o práci paní Sally Fallonové, epigona práce dr. Pricea, a dr. Mary G. Enigové.Zde se píše: “Kuchař, dodavatel jídla a rodiče malých dětí si už nemohou dovolit být svádění na scestí tím, co prochází jako výživová moudrost populárním tiskem, zvláště když tolik ortodoxních rad – zveličených, zjednodušených a překroucených propagací průmyslově zpracovaných potravin – je částečně nebo zcela mylných. Naléháme na vás, abyste drželi krok s výzkumem vedeným nezávislými badateli a holistickými doktory především proto, že vrhá světlo na vyživující tradice našich předků.“\nKniha Vyživující tradice: Kuchařka, která je výzvou pro politicky korektní výživu a diktátory stravy\nV úvodu jejich knihy se píše, že : …“Výchozí premisí této knihy je, že rady diktátorů stravy – to, co nám říkají a, co je stejně tak důležité, co nám neříkají – jsou mylné. Ne na 100 procent mylné. V jejich vyjádřeních je kus pravdy, dost velký kus na to, aby jim dodával na důvěryhodnosti, ale ne dost velký kus na to, aby nás uchránil od útrap chronických onemocnění...volba moderní stravy a technik její přípravy, znamená radikální odklon od způsobů, jakým se člověk živil po tisíce let a z pohledu dějin představuje pouze módní záležitost, která nejenže velmi vážně ohrozila jeho zdraví a vitalitu, ale může ho nadobro zničit.”\nNejspíš kvůli mé relativně přepjaté zodpovědnosti, jakou bych pocítila coby nutriční poradkyně (expertka s autoritou, která je jen ovčím kožichem k zakrytí nahoty a hlavně toho, že je sama daleka od ideálu…) se do její role zatím nepasuji, ale raději zdrženlivě zůstávám i nadále především starostlivou a občas blogující maminkou , která je velmi dobře placena úsměvy svých dvou zdravých dětí. Ostatně nejsou našim nejlepším “certifikátem” spíš naše děti (ovoce), resp. náš vlastní život?\nNaše děti byly počaty a vyrůstají v rámci možností podle určitých zásad stravování přírodních národů navštívených zubařem Priceem a s ohledem na místní středoevropskou kulinářskou tradici, tu opravdu starou z dob, kdy ještě nepřavažovaly typicky české moučné pokrmy, které mají spíš souvislost s časy po 30. leté válce, kdy naše země byly na dlouho zchudlé. Bez fanatismu (který je ostatně jen náhražkou slabé víry a přesvědčení), bez drezúry a zatvrzelosti, přesto s důsledně uplatňovaným postojem – vždyť 100 x nic umořilo osla.\nPokud je někdo vděčný za jídlo a prostě ho bere vážně, ostatní, kteří to jídlo zas tak moc vážně vlastně neberou, mu mohou vytýkat, že jídlo bere jako náboženství a “moc ho řeší”.. Musíme si však uvědomit, že dnes jsme od jídla prakticky odpojeni. Jídlu, bez něhož by nebylo života, cosi dlužíme a snad z pocitu viny promítáme vlastní stíny do těch, kteří se víc starají o to, co jedí. Jsme odpojeni od půdy a jídlo si většina z nás již sama neprodukuje. Kupujeme průmyslově vyprodukované a zpracované potraviny, před jejichž konzumací již za ně neděkujeme Bohu a dost možná právem, protože nejsou nejzdravější. O to s lehčím srdcem i jídlo občas vyhazujeme a plýtváme jím. Dokonce i výraz “domácí” se pomalu vyprázdnil a znamená jen méně kroků od průmyslového zpracováná potravin. I když dnes totiž upečeme “domácí” buchtu, jednotlivé ingredience do ní jsme si nejspíš koupili, nikoliv sami doma vyprodukovali. Myslím si, že jídlo jako “náboženství” neberu a jsem občas schopna sníst cokoliv a zpronevěřit se v pohodě bez výčitek zásadám vyživujících tradic. Přikládám význam i spoustě jiných věcí v životě, jenom jsem se o nich zde nerozhodla blogovat, abych tento blog nerozmělňovala jinými tématy.\nJeště bych si dovolila k tomu doplnit, že to, co naše společnost možná nejvíce potřebuje (kromě kvalitní kuchařky), je to, aby bylo spíš více malých místních zahradníků a hospodářů, kteří by produkovali opravdové čerstvé potraviny. Takže ideální by bylo, aby kdokoliv, kdo má co do činění s potravinami, ať už farmář, hospodář, zpracovatel potravin až po toho, kdo vaří a potraviny nakupuje, byl “malým odborníkem” na zdravou stravu. Od pochopení toho, co je to vůbec zdravá strava, by se pak mělo odvíjet to, co se produkuje, jak se to pak zpracovává, uchovává a ne naopak. .ale vše, co již zde bylo řečeno, nemusí hned optimálně fungovat, pokud na začátku nemáme v pořádku svůj “druhý mozek” –střevní mikrofloru, která je od 2. světové války z generace na generaci stále víc poškozená po:\nAbych přesto nezůstávala “jednookou mezi slepými”, rozhodla jsem se podělit se alespoň o poznatky z obou výše jmenovaných kniha relevantních informací a nabídnout je k přečtení a uváhám alespoň těm lidem s otevřenou mysli, pro které se kategorie zdraví nachází v hierarchii přirozených hodnot nejvýše, založením blogu. Tento blog, jak jsem již napsala na začátku, by měl reflektovat naše úsilí o holistický přístup ke zdravému vyživování, tedy naši snahu o propojení teorie získané samostudiem s praxí. Ta je spojena nejen s vařením pro rodinný stůl a vyživováním (a pozorováním) rostoucích dětí, ale také s produkcí vlastních potravin, která má filosoficky asi nejblíže k biodynamickému zemědělství. K počítači usedám, abych zde přinášela skutečně to nejlepší, nejpodstatnější a nejzajímavější z knihy Vyživující tradice, různé komentáře, postřehy, informace o možnostech regenerace, osobně vyzkoušené recepty. Přinášet zde budu také naše zkušenosti z malého rodinného hospodářství – vše doplněné převážně vlastními fotografiemi (není-li uvedeno jinak). Pevně doufám, že se kniha Vyživující tradice dočká brzy své tištěné verze, kterou budu moci čtenářům nabídnout v našem e-shopu. Přála bych si, aby zákazníci, kteří si ji koupí třeba jako dárek, nepodlehli pokušení a z této knihy si neudělali metlu k mlácení o hlavu těch, kteří si vybrali ze své svobodné vůle jít jinou cestou.\nOblast “zdravé výživy” je dnes ale natolik “zrádným terénem plným slepých uliček”, že už jen se zřetelem k tomuto terénu by každý, dokonce nejen “rychlokvaška”, ale možná i každý oficiální nutriční expert měl své rady prezentovat zdrženlivěji a s pokorou k možné, jakkoliv dobře míněné, mýlce. Jednou jsem při čtení Nového zákona narazila na příhodný citát, který dle mé interpretace svědčí o obrovské morální zodpovědnosti učitele (poradce). Jak jen můžeme vědět, že to, co hlásáme, je skutečně pravda? Jsme ochotni nést zodpovědnost za to, pokud se ukáže, že to pravda není? “Nechtějte všichni učit druhé, moji bratří: vždyť víte, že my, kteří učíme, budeme souzeni přísněji.…” Jakub 3:1\np.s. Pokud se Vám zalíbí články či přeložené kapitoly z knihy Vyživující tradice na tomto blogu, velice mně to potěší. Na svých vlastních blozích z nich prosím jen případně citujte, nevytrhujte je raději z kontextu tohoto blogu. Raději se na mě osobně obraťte, pokud si přejete něco kopírovat či půjčit fotky (mají možná totiž “watermark”). Nekopírujte celé kapitoly bez mého vědomí či alespoň odkazu na mé stránky, kde je celý text dostupný. Texty mohou stále podléhat změnám či redakčním úpravám a na překlady z knížky Vyživující tradice si nárokuji překladatelská práva, takže nelze než jen citovat v rozumné délce a s uvedením zdroje. (VD)


Britská velvyslankyně: Lidé k nám mají jezdit za prací, ne kvůli dávkám - EurActiv.cz\nČlenství Velké Británie v EU je v mnoha ohledech jedinečné. Kromě trvalé výjimky (tzv. opt-outu) z přijetí eura se nepodílí ani na spolupráci v oblasti justice a vnitra a v minulosti si vyjednala úlevu z odvodů do rozpočtu EU. Britský premiér David Cameron nyní slíbil voličům, že se pokusí s partnery vyjednat reformy EU a o setrvání země v EU nechá rozhodnout britské občany. Proč je podle Velká Británie nutné EU reformovat?\nTéma EU je pro premiéra Camerona důležité a patří k pozitivním bodům jeho agendy. Britská vláda požaduje klíčové reformy EU z toho důvodu, že EU prošla za poslední dekády hlubokým vývojem. Svět se změnil a jiná je i Unie.\n„Před aktuální migrační krizí přicházelo do Británie více než 300 tisíc lidí ročně. I proto věřím, že Evropa díky zkušenostem s migrací najde pochopení."\nZměny jsou nutné proto, aby se EU dokázala uplatnit ve 21. století a vypořádala se s jeho výzvami. EU musí být konkurenceschopnější, flexibilnější a demokratičtější. Souhlasím, že některé navrhované změny lépe vyhovují Británii, ale věříme, že z většiny z nich bude těžit celá EU a všech jejích 28 členů.\nEU čelí v současné obě mnoha výzvám, z nichž největší představuje migrační krize. Neměla by se EU soustředit na řešení těchto problémů, než se snažit reagovat na požadavky jednoho, byť důležitého, členského státu? Ptám se i proto, že Británii je někdy vyčítáno, že její téma je například na summitech EU projednáváno na úkor jiných bodů, které mohou mít aktuálně vyšší prioritu.\nVýzev, před kterými EU v současnosti stojí, je skutečně hodně. Ale právě i proto, že EU na ně není dlouhodobě schopná najít adekvátní odpověď, je potřeba něco změnit. Nutnost najít řešení na tyto otázky nás proto také nutí k tomu, abychom tlačili na rychlejší provedení všech reforem. Na programu Evropské rady, která bude zasedat tento týden v Bruselu, je důležitých bodů skutečně hodně, avšak premiér Cameron neočekává, že by téma britských požadavků na reformy EU agendě dominovalo. Koneckonců i předseda Evropské rady Donald Tusk začátkem minulého týdne oznámil, že finální rozhodnutí zřejmě padne až na únorovém summitu v příštím roce.\nPremiér Cameron je přesvědčen, že ke změnám musí dojít ve čtyřech klíčových oblastech. V dopise, který v listopadu adresoval předsedovi Evropské rady Tuskovi, hovoří o konkurenceschopnosti, suverenitě, imigraci a tzv. férovosti mezi členy a nečleny eurozóny. Jak s vyjednáváním postoupil?\nZpráva Donalda Tuska zkraje minulého týdne nás velmi potěšila. Podle jeho slov jednání pokročilo ve všech čtyřech zmiňovaných oblastech. To je dobrá zpráva, ale i přesto počítáme s tím, že diskuse budou pokračovat, a to zejména v oblasti, kterou jsme nazvali imigrace. To bude největší oříšek.\nNicméně ve všech oblastech jsme otevřeni jednáním a jsme poměrně flexibilní v tom, jak se k vytouženým výsledkům dostaneme. Není to tak, že bychom striktně trvali na nějakém řešení a z něho nechtěli za žádnou cenu ustoupit. Několikrát jsme velmi jasně opakovali, že pokud se najde jiný způsob, jak problémy vyřešit, jsme připraveni se o tom bavit.\nVolný pohyb ctíme\nZmiňovala jste oblast imigrace, která se jeví jako nejproblematičtější. Česká republika, ale i další země, se obávají, že dojde k omezení volného pohybu v EU. Jak na jejich obavy reagujete a jak své požadavky vysvětlujete?\nJe pravda, že tato oblast je někdy označována jako „volný pohyb“, ale my ji nazýváme „reformou sociálního zabezpečení“. Volný pohyb v EU velmi ctíme a nikdo by o tom neměl pochybovat. Británie z příchodu lidí z jiných zemí těží. Podívejte se na Londýn, jaké je to kosmopolitní město, možná nejvíce na celém světě. Náš systém se ale příchodem tak velkého počtu lidí ocitá pod obrovským tlakem. Ještě před vypuknutím aktuální migrační krize v EU do Británie přicházelo více než 300 tisíc lidí ročně. I proto věřím, že Evropa díky zkušenostem s migrací najde pochopení.\nV žádném případě nechceme zavádět nějaké kvóty, nebo bránit lidem v tom, aby k nám přicházeli. Zaměřujeme se proto na náš systém sociálního zabezpečení. Z tohoto důvodu se budeme snažit omezovat podněty, které lákají pracovníky z jiných zemí, aby u nás přijímali práci na nízko kvalifikovaných pozicích. Náš systém je velmi štědrý a přispívá k situaci, kdy do Británie přicházejí i vysoce kvalifikovaní pracovníci, kteří tu ale pracují na nízko kvalifikovaných pozicích, a to jen proto, aby dosáhli na sociální dávky. Není to dobré pro zemi, odkud odcházejí, ale ani pro Británii. Chceme to tedy řešit tím, že zavedeme opatření, která budou po cizincích chtít, aby nejdříve čtyři roky od příchodu do systému přispívali, než z něj budou moct začít čerpat.\nJe nám jasné, že pro některé země to bude těžko skousnutelné, ale jak už jsem říkala, jsme otevřeni hledání těch nejlepších možných řešení. Doufáme, že se nám to podaří. Jde nám o to zajistit, aby k námi lidé jezdili kvůli práci a nikoliv kvůli sociálním dávkám.\nVěnujeme se zbývajícím třem oblastem, v nichž premiér Cameron požaduje provedení reforem, a kde se u svých partnerů v EU setkává s větším porozuměním, než v případě reformy britského systému sociálního zabezpečení. Začněme třeba konkurenceschopností. O co jde?\nJsme přesvědčeni, že hospodářský růst EU se nachází hluboko pod svým potenciálem. EU je schopna růst rychleji a být konkurenceschopnější. Z našeho pohledu je tedy důležité, aby byl dokončen jednotný evropský trh, který doposud zvýšil HDP Evropské unie o dvě až pět procent. Podle odhadů by plná liberalizace trhu mohla HDP zvýšit až o 14 procent.\nVelké příležitosti vidíme především ve sjednocení evropského digitálního trhu a v oblasti služeb a energetiky. Velký význam má uzavření obchodních dohod s vyspělými ekonomikami, jako je USA a Japonsko, a rychle rostoucími ekonomikami v Asii a Jižní Americe. V neposlední řadě musíme klást důraz na lepší regulaci, která je spojena například s lepším posuzováním dopadů legislativy či nižší zátěží pro podniky. Oceňujeme, že současná Evropská komise přijala pro podpoření konkurenceschopnosti řadu opatření.\nBritánie vystoupila také s požadavkem na větší ochranu nečlenských zemí eurozóny. Jak by to mělo vypadat?\nV EU by mělo být zajištěné, že přijímaná opatření budou stejně fér ke členům eurozóny jako k těm, co stojí mimo ni. Musíme si být jisti, že rozhodnutí, která přijímají státy eurozóny, ale která budou mít dopad na všech 28 států, budou konzultována se všemi a nikoliv pouze se skupinou vybraných států majících euro.\nMůžu připomenout naši nedávnou zkušenosti. Když se v letos v létě schvalovala další pomoc Řecku, ministři eurozóny rozhodli, že pomoc půjde z Evropského stabilizačního finančního mechanismu, jehož druhým největším ručitelem je Británie. Naši diplomaté, a stejně tak čeští zástupci, tehdy nebyli v místnosti a o ničem nevěděli. Řešení se nakonec našlo, ale takhle to přece nemůže fungovat. Už teď se dá říct, že náš návrh na lepší ochranu států bez eura se setkává se sympatiemi celé řady zemí, kterých se týká. I České republice to dává smysl.\nPremiér Cameron dále požaduje, aby byl v EU dodržován princip subsidiarity, tj. princip, který má zajistit, aby veškerá opatření s výjimkou těch, která spadají do výlučné pravomoci EU, byla přijímána na nejnižším stupni správy, a požaduje silnější roli pro národní parlamenty. To je přece něco, co v EU již dávno platí. V čem je to tedy nové?\nUrčitá skupina národních parlamentů by měla mít možnost zablokovat návrh evropské legislativy. V současné době mohou parlamenty požadovat, aby byl návrh pouze znovu přezkoumán, ale nemohou zabránit jeho přijetí. Je pro nás velmi důležité, aby parlamenty měly dostatečnou možnost se k rodící legislativě vyjadřovat.\nReferendum, a co pak?\nPremiér Cameron několikrát uvedl, že chce, aby Británie zůstala členem EU, avšak za podmínky, že projde určitými reformami. Konečné rozhodnutí ovšem nebude na něm, ale na britských občanech, kteří půjdou k referendu. Je premiér připraven i na scénář, že Britové budou chtít z EU vystoupit?\nPremiér si takovou variantu rozhodně uvědomuje. Na druhou stranu několikrát zdůraznil, že je pevně přesvědčen, že členství Británie v EU je smysluplné a pro Brity přínosné. Nezapomeňme, že až polovina našeho exportu míří do zemí EU. Výhody z britského členství ale plynou i pro Unii, třeba také z toho důvodu, že ze zemí EU do Británie míří nejvíce přímých zahraničních investic. Pokud se podaří se zbytkem EU najít společnou řeč ohledně potřebných reforem, premiér Britům doporučí, aby v referendu hlasovali pro pokračování členství. Pokud se reformy prosadit nepovede, nemůže dopředu nic vyloučit.\nJak se Britové k referendu staví? Zajímají se o dění v EU a mají potřebu se k němu vyjadřovat?\nMyslím, že ano. Dlouhou dobu tu příležitost neměli (referendum o nových podmínkách členství země v tehdejším Evropském společenství proběhlo v roce 1975; pozn. red.). Někdy mohou mít pocit, že EU v některých záležitostech neposlouchá a nespolupracuje při hledání řešení problémů, které před ní stojí. A nemyslí si to pouze Britové, ale i občané v dalších státech EU.\n„Cameron si možnost vystoupení Británie ze EU uvědomuje. Pokud se reformy prosadit nepovede, nemůže dopředu nic vyloučit.“\nJsem tedy přesvědčená, že britští občané se o dění v EU zajímají a sledují ho. Důvodem může být i to, že na agendě je bohužel několik témat, která u nich vzbuzují obavy. Zcela jednoznačným příkladem je migrace. Pokud se podíváte do průzkumů veřejného mínění, a to platí i o ČR, tak migrace je rozhodně to, co lidi nejvíce děsí. Referendum o setrvání v EU se tedy mezi Brity setkalo s velkou podporou.\nO Velké Británie se hovoří jako o euroskeptické zemi a podobně tomu někdy bývá i v případě České republiky. Problémem v ČR je třeba i to, že lidé žijící mimo velká města, mohou mít pocit, že je Brusel daleko, a problematika se jich proto tolik nedotýká. Jak je tomu v Británii?\nEU je lidem v Británii blízká. Například i proto, že se zeměmi EU obchodujeme. Je ale asi pravda, že na odlehlém venkově to bude slabší, ale ani tak se zprávám v médiích nelze zcela vyhnout. Britové si uvědomují, že EU má vliv na jejich každodenní život, ať už se bavíme o ekonomice nebo jiných oblastech, která jsou nějakým způsobem regulovaná.\nKdyž jste nastupovala do funkce velvyslankyně v České republice, říkala jste, že jedním z Vašich úkolů bude pracovat na evropské agendě a vysvětlovat lidem britské postoje k integraci. Je o to v Česku zájem? S jakými reakcemi se na britské požadavky setkáváte?\nBritský a český pohled je v celé řadě témat velmi blízký. Máme společné zájmy, například v energetice, jednotném trhu, uzavírání obchodních dohod. Potkáváme se i v názoru na národní suverenitu a silnější roli národních parlamentů a nesmíme zapomenout, že jsme obě země, které stojí mimo eurozónu.\nZ úst představitelů českého státu, ale i od zástupců byznysu slýchám, že naše snahy o změny v EU podporují. Také si myslí, že je potřeba, aby EU byla v řadě oblasti efektivnější a prošla reformou.\nTakže ano, Češi se o Británii zajímají a ptají se. Uvědomují si, že je dobré mít Británii v EU, protože máme hodně společného. Někdy mi vyloženě říkají: prosím, neodcházejte, zůstaňte v EU.\nLucie Bednárová, Eliška Kubátová\nObchod a exportEnergetikaEkonomika a euroDigitální agendaAktuálně v EU\nBritánie Cameron dávky EU migrace reforma pohyb volný


Domů / Sportovní potřeby / Rukavice, opasky, trhačky / Rukavice / Dámské / Fitness rukavice WOMANS POWER PS 2570\nFitness rukavice WOMANS POWER PS 2570\nDámské rukavice do fitness z pružného materiálu s prodyšností. Ženské rukavice na cvičení budou chránit citlivou dlaň před poškozením, oděrky či šrámy. Vnitřní strana je polstrována a venkovní zas prodyšná. Jednoduchá zapínání na suchý zip. Co víc si přát?\nFitness opasek BELLA POWER PS 3050\nŠiroký opasek navržený pro ženy je anatomicky tvarovaný. Speciální ženský opasek na cvičení je 10 cm široký a...\nVelikosti: XS fialové\nVelikosti: M růžové\nFitness rukavice WOMANS POWER představují nový druh rukavic s vynikajícím systémem kontroly prodyšnosti a odvodu potu. Vrchní část rukavic je vyrobena ze strukturovaného, pružného materiálu 4WAY. Anatomicky tvarované vypolstrované segmenty v oblasti dlaně z materiálu VELVETEX a AMARA dokonale padnou na jakoukoliv ruku. Strukturované dílce z materiálu 4WAY vložené mezi prsty pro snadnou pohyblivost, dodávají skvělý pocit při tréninku. Fitness rukavice Womans Power si prostě zamilujete. Vždyť hlavně dámské ruce by měly být chráněny, aby zůstaly svěží a krásné.\nvynikajícím systémem kontroly prodyšnosti a odvodu potu\nvrchní část rukavic je vyrobena ze strukturovaného, pružného materiálu 4WAY\noblasti dlaně z materiálu VELVETEX a AMARA\nlogo na rukavici\nB - Obvod dlaně v cm 18 19 20 21 22 23\nA - Délka v cm ( výška rukavic) 15 15,5 16 16,5 17 17,5\nDámské fitness rukavice REBELL GIRL PS 2720\nDámské rukavice do fitness s omotávkou. Velká omotávka je obrovskou výhodou, pevně obepne zápěstí a bude ho chránit....\nDámské fitness rukavice FITNESS CHICA PS 2710\nPůvabné, dámské fitness rukavice s velkou omotávkou. Rukavice jsou speciálně navrženy ženské ruce. Mají příjemné...\nFitness rukavice PRO GRIP PS 2250\nRukavice od Power Systému z pružného materiálu do fitness. Univerzální rukavice na cvičení jak pro muže, tak i pro...\nDámské fitness rukavice Classy PS 2910\nPříjemné dámské rukavice do fitness. Pružný materiál zajistí dobrou pohyblivost. Upínání na suchý zip a pěkné barvy....\nEB Eva Bartošková | 28.3.2022\nKrásné rukavice, dobře sedí, jsou pohodlné.\nJŠ Jana Šodková | 21.10.2019\nRukavice jsou super.\nTV Tereza Víznerová | 15.11.2018\nPevnější úchop, ale řekla bych že spodní část by šla ušít lépe, jelikož ty "polštářky" na rukavicích pod klouby prstů způsobují, že při zvedání těžší váhy to bolí a kůže se daleko víc mačká s nimi, než bez.


Premier League - Seedorf možnost hrát Premier League nezatracuje | FotbalPortal.cz\nZpět na » Premier League » Seedorf možnost hrát Premier League nezatracuje\nPremier League - Seedorf možnost hrát Premier League nezatracuje\n29.06. - Záložník italského AC Milán Clarence Seedorf ještě nepatří do starého železa. Na své pouti zatím okusil fotbal v Itálii a ve Španělsku. Nyní prozradil, že dalším v pořadí by se mohla klidně stát anglická Premiership.\nSeedorf je produktem továrny na fotbalový talent - Ajaxu Amsterdam. Právě on spolu s Edgarem Davidsem, Marcem Overmarsem či například Patrickem Kluivertem táhli nizozemský celek za triumfem v Lize mistrů. To se psal památný rok 1995. Většina hráčů tvořící hvězdnou ekipu vzápětí Ajax opustila a jedním z nich byl i Clarence Seedorf, který následně hájil barvy Sampdorie Janov, Realu Madrid nebo Interu Milán. Momentálně obléká dres druhého milánského klubu AC. Podle jeho slov by však chtěl zkusit štěstí i na ostrovech.\n„Vždycky jsem si přál zahrát Premier League, ale nikdy to nedopadlo. Jenže nikdy nevíte. Měl jsem možnost jít do Manchesteru United a Arsenalu v době, kdy se uskutečnil můj přestup z Janova do Realu. Nemůžete být všude. Hrál jsem v Itálii a Španělsku. Vždycky však budu pokukovat po Premiership, protože v tuto chvíli to je příklad pro každého,“ komentoval slavný záložník.\nSeedorf nebyl nominován do nizozemského výběru pro EURO 2008. Trenér Oranjes Marco Van Basten se netají tím, že na jeho postu upřednostňuje fotbalisty jako Wesley Sneijder nebo Rafael van der Vaart, jenž se umí pro tým doslova obětovat. A tak Clarence Seedorf momentálně tráví dny volna po svém. Je členem charitativní kampaně Goal4Africa a organizuje benefiční zápas, který bude 12. července hostit svatostánek Bayernu Mnichov - Allianz Arena. Sejít by se zde měly především současné fotbalové veličiny. Akce nese příznačný název Global Kick Off Event.\nSeedorf tak svůj téměř veškerý volný čas investuje do shánění hráčů pro tuto významnou událost: „Hovořil jsem s Johnem Terrym a měl velký zájem. Ve stejném duchu mi odpověděli Andrej Ševčenko, Michael Essien, Didier Drogba, Steven Gerrard a Ryan Babel. Ten se však naneštěstí zranil. Podobně se vyjádřili i Sergio Ramos, Andrea Pirlo, Gennaro Gattuso a Alessandro Nesta. Problém je však v tom, že si všichni musí plnit klubové povinnosti a musí trénovat. Proto jsem se ptal všech trenérů daných mužstev, jestli by nemohli tyto fotbalisty uvolnit, aby podpořili projekt, který má pomoci spoustě dětem.“\nTotal Bayern\t- 01.07.\tOdpovědět\nSeedorf byvaval nejlepši když hraval za Inter...\nJestli pujde na Ostrovy tak urcite to nebude Chelsea nebo Man.Utd. Videl bych to tak na Blackburn nebo Portsmouth...\nfilnes\t- 29.06.\tOdpovědět\nco to je za kecy? Nebyl nominovanej? to teda byl, jenže sám svou účast na EURU odřekl. Van Basten s ním počítal do základní sestavy...\nwilli\t- 30.06.\tOdpovědět\na je dobre, ze nejel, s nim by se ta technika moc neprojevila...\nPROKYN\t- 29.06.\tOdpovědět\nje to dobry fotbalista a v anglii by se mu dařilo..je durazny ale i technicky vybaveny..proste komplexni hrač.tenkrat mel ajax dobry tym..seedorf davids kluivert reiziger de boerovci to byl fotbal...pulka mužstva nemela ani 20roku a hrali ligu mistru jako z partesu..jen u nas pořad hraji nefotbalisti jako koller došek a jim podobni..smutny trend českeho fotbalu\nArsenal London\t- 29.06.\tOdpovědět\nja si myslím že by se do Premier League hodil bylo byto něco jako Frank Lampard.\nFrancesco Totti\t- 29.06.\tOdpovědět\nale zkušenosti jsou zkušenosti...\ntak do Hull city :D\nAc MiLaNoO\t- 29.06.\tOdpovědět\nPekne od Seedorfa ze to zorganizoval.A inak Van Basten ho povolal lenze on sam mu zavolal ze nechce ist na EURO dovody si uz nepametam...\n(-:DEJF:-)\t- 29.06.\tOdpovědět\nasi dobrej člověk se smyslem pro dobrou věc...jinak ten jeho fotbalovej styl se mi moc nezamlouvá a sneijder a v.d. vaart,jsou oba mnohem lepší...\nlepsi ako lepsi??? on ked bol mlady tak bol aj lepsi !!!\npatton\t- 29.06.\tOdpovědět\nnj ale ted neni pochop to.\nPaja\t- 29.06.\tOdpovědět\na myslis,l ze ve 32 je nejakej starik? spousta fotbalistu ma v tomtoveku vrchol ...


Imigrační islámská vlna jako soud nad západní civilizací? (2. část)\nAlbánští muslimové se zde chovali zcela v souladu se dvěma pravidly, která nedávno akcentoval jeden europoslanec: pronikne-li muslim do nějaké země, která není islámská, je jeho zásadní povinností konvertovat tuto zemi na islám. Druhé pravidlo praví, že je svatou povinností se na výzvu imámu připojit k džihádu, tedy k bojovnému prosazení islámu na celém světě.\nImigrační islámská vlna jako soud nad západní civilizací? (1. část)\nHned v úvodu bych rád zdůraznil, že jsem stoupencem náboženského a politického utečenectví a emigrace. Ostatně, i naši křesťanští předkové emigrovali v 17. století před římskokatolickým útlakem a pronásledováním například do Německa.\nV loňském roce se v médiích objevila zpráva o tom, že měl Lubomír Zaorálek ve Vatikánu jednat o konkordátu a že do Vatikánu byla již vyslána delegace ústavně právního výboru Poslanecké sněmovny ČR složená ze zástupců hnutí ANO, ČSSD a některých proponentů konkordátu jako jsou Stanislav Polčák z TOP09 a Marek Benda z ODS. Média tuto skutečnost prakticky přešla mlčením a není zřejmě jisté, co bylo výsledkem jednání. Nyní se mluví o tom, že do Vatikánu má namířeno i prezident…\nApoštolská církev opět ve středu mediálního dění\nVy jste sůl země; jestliže však sůl pozbude chuti, čím bude osolena? K ničemu již není, než aby se vyhodila ven a lidé po ní šlapali. (Matouš 5,13)Neboť jsou pro jméno jeho vyšli, a nic nevzali od pohanů. (3 Janův 1,7) A tomu, kdo se s tebou chce soudit a vzít ti košili, nech i plášť. A když tě někdo bude nutit k službě na jednu míli, jdi s ním dvě. (Mt 5,41–42) Každému, kdo tě prosí, dávej, a co ti někdo vezme, nepožaduj zpět. (Lukáš 6,30)\nPár doporučení z internetu\nRád bych doporučil čtenářům těchto stránek několik této době nepoplatných článků z oblasti tématu „křesťan a politika“. Některé jsou podle mého názoru tak skvělé, že si jednoduše neodpustím udělat jim malou reklamu (nebo možná medvědí službu). Jejich autoři jsou zcela odlišní. Někteří mi již dlouhodobě mluví z duše, s jinými se shoduji v důležitých věcech a s některými obvykle zcela zásadně a demokraticky nesouhlasím…\nReakce na dopis biskupa AC ohledně církevních restitucí\nNepotřebujeme skrývat nic nečestného… Právě tímto veršem zakončil svůj dopis ze dne 11. 12. 2012 pastorům Apoštolské církve biskup Martin Moldán. Protože, jak naznačuje samotný verš, AC nemá co skrývat, protože dopis byl rozeslán velké skupině lidí převyšující charakter soukromé zprávy, a protože se týká vysvětlení rozhodnutí mající dosah na celou společnost, rozhodl jsem se jej zpřístupnit čtenářům.\nKřesťan a prezidentská volba\nVždy mne zajímala učení a systémy více než jedinci, kteří v nich zastávají nějaké funkce. Pokud je někde komunismus, člověk mnoho nezmění. Jistě bych měl raději Tita než Stalina, ale především je špatný systém, který je třeba změnit.\nJaké jsou tarifní platy státem placených duchovních?\nDnes jsem sledoval na CT24 Hyde Park s bývalým ministrem kultury panem Jiřím Besserem o církevních restitucích. Zazněla zde i otázka ohledně platu duchovních, na kterou podle mého soudu nezazněla správná odpověď. Vzpomněl jsem si proto na své zkoušky z církevního práva.\nMinistryně Hanáková o restitučních nárocích Apoštolské církve\nNa stránkách MK se objevil zveřejněný zajímavý dopis. Je v něm položena otázka s gramatickými i věcnými chybami, které jsou v otázce zřejmě záměrně ponechány, ohledně náhrad Apoštolské církvi v souvislosti s „restitucemi“. Na otázku odpovídá paní ministryně Hanáková. Z dopisu se dá vyčíst, že římskokatolická církev má „dotovat“ svého bývalého velkého kritika, který řadu let blokoval právě tyto restituce…


Památník Lidice nesouhlasí s poctou letcům RAF, chce poctu pro všechny vojáky - Deník.cz\nPamátník Lidice nesouhlasí s poctou letcům RAF, chce poctu pro všechny vojáky\nLidice - Památník Lidice nesouhlasí s pojetím nového památníku v areálu. Ten měl být poctou dvěma letcům Britského královského letectva (RAF) pocházejícím z Lidic, Josefovi Horákovi a Josefovi Stříbrnému. Spolek pro vybudování památníku chce ale vzdát poctu i dalším tisícům vojáků, kteří působili za druhé světové války v zahraničí. „Od začátku jsme řekli, že to má být památník všem, kteří splnili přísahu," řekl dnes předseda spolku Miroslav Kaliba, syn jedné z žen, které vyhlazení obce nacisty přežily.\n„Památník Lidice nesouhlasí s položením základního kamene," uvádí vyjádření zveřejněné na webových stránkách Památníku Lidice. Podle vedení památníku dosud nebylo dosaženo shody v názvu pomníku, v jeho podobě, materiálové struktuře a v jeho rozměrech. Položení bude jen symbolické, bez souhlasu státu nesmí spolek na pietním území nic postavit. „Rozhodně však může realizovat samotnou soutěž, ze které vzejde konkrétní návrh, který bude posléze Památníku Lidice předložen," popsala plány spolku Klára Kalibová.\nSymbolické poklepání na základní kámen by se mělo v Památníku Lidice konat v sobotu 10. října. Památník Lidice souhlasí s vybudováním pomníku pouze lidickým občanům Josefu Horákovi a Josefu Stříbrnému. Podle plánů spolku by se ale mělo jednat o Památník příslušníkům československé armády 1939–1945… všech, kteří splnili přísahu republice. „Bude tam takový nápis, jaký tam bude," řekl dnes aliba.\nŘeditel Památníku Lidice Milouš Červencl se dnes nechtěl ke kauze mimo prohlášení dále vyjádřit, dokud budou vyjasněné okolnosti včetně požadavků spolku a stanoviska památkářů. Památník Lidice je státní instituce, která má v Lidicích pietní území na starosti.\nSté výročí letců\nSpolek pro vybudování památníku Josefa Horáka a Josefa Stříbrného v Lidicích podle Kaliby chce připomenout nejen sté výročí narození obou letců, ale připomenout i hrdiny, kteří odešli za svobodu bojovat do zahraničí a lidé už zapomněli na jejich osudy včetně těch, kteří skončili po komunistickém převratu v roce 1948 například v dolech.\nNacisté Lidice vypálili 10. června 1942. Důvodem bylo domnělé spojení jednoho z lidických obyvatel s atentátem na zastupujícího říšského protektora Reinharda Heydricha. Nacisté zavraždili 340 lidických obyvatel. Po ukončení války se do vlasti vrátilo 143 lidických žen a 17 dětí. Památník ročně navštíví zhruba 40.000 lidí.\nLetcům Horákovi a Stříbrnému byla na jaře v lidickém muzeu odhalena pamětní deska. Jako jediným dvěma nebyl po válce postaven domek v nových Lidicích. Důvodem mohlo být to, že jejich působení v RAF bylo záminkou, která přivedla nacisty do Lidic.\nLidice, spolek, nacismus, Josef Horák, Josef Stříbrný, Druhá světová válka, voják, Royal Air Force, Reinhard Heydrich, Československá armáda, základní kámen, webová stránka


ZWILLING Manikúra 5dílná ZWILLING® Classic Inox antracitová s kleštičkami\nZWILLING Manikúra 5dílná ZWILLING® Classic Inox antracitová s kleštičkami bytové doplňky\nPouzdro manikúry ZWILLING Classic Inox se zavíráním na patent je vyrobeno z pravé hovězí kůže v antracitové – tmavě šedé barvě. Kůže použitá na vnitřní stranu pouzdra je díky speciální úpravě povrchu sametová, jemná a velmi příjemná na dotek. Kvalitní nástroje pohodlné a bezpečné pro použití Z leštěné nerezové oceli odolné vůči korozi V atraktivním designu, s logem značky ZWILLING Dlouhotrvající životnost Pouzdro z hovězí kůže – zavírání na patent Série ZWILLING Classic Inox obsahuje vše, co potřebujete pro péči o krásu. Komplexní sortiment obsahuje nástroje pro potřeby každodenní manikúry vyrobené z kvalitní leštěné nerezové oceli. Nástroje jsou odolné vůči korozi, můžete s nimi bez obav pracovat i v místnostech a zemích s větší vlhkostí vzduchu. Luxusní, prémiová kožená pouzdra jsou potěšením pro oko, zároveň umožňují bezpečné uložení manikúrních nástrojů, čímž prodlužují jejich životnost.\nZWILLING Manikúra 5dílná ZWILLING® Classic Inox antracitová s kleštičkami eshop >>\nKoopman Kosmetická taštička Cosmetic essentials, světle modrá\nPořiďte si tuto praktickou kosmetickou taštičku, do které schováte dekorativní i pečující kosmetiku a jiné nezbytnosti, jako jsou gumičky nebo hřeben. Díky vnitřnímu členění se vám věci nepomíchají. Skvěle se hodí na cestování i do koupelnové skříňky... zjistit více >>\nZWILLING Manikúra 6dílná TWINOX® Mountain\nPouzdro manikúry TWINOX se zavíráním na patent je vyrobeno z hovězí kůže se speciální úpravou pro vyšší odolnost proti vodě. Sytě hnědé, sametově hebké pouzdro v provedení s viditelným švem je přitažlivé na pohled a velmi příjemné na dotek. Manikúra 6dílná TWINOX Moun.. zjistit více >>\nPeněženka TWINOX je vyrobena z pravé hovězí kůže v černé barvě. Její klasický design ocení především muži, kteří mají rádi jednoduchou eleganci a kvalitní materiály a dokonalé řemeslné zpracování. Samozřejmostí jsou praktické přihrádky z kůže na kreditní karty či.. zjistit více >>\nPouzdro manikúry ZWILLING Classic Inox se zavíráním na patent je vyrobeno z pravé hovězí kůže v hnědé barvě. Kůže použitá na vnitřní stranu pouzdra je díky speciální úpravě povrchu sametová, jemná a velmi příjemná na dotek. Kvalitní nástroje pohodlné a bezpečné pro p.. zjistit více >>\nPouzdro manikúry TWINOX Asian Competence s kovovým rámem je vyrobeno z pravé hovězí kůže. Jednoduchý design využívá krásné textury kůže v klasické černé barvě k podtržení elegantních tvarů pouzdra. V kombinaci s kvalitními manikúrními nástroji pasuje manikúru TWINOX Asia.. zjistit více >>


Krafárna - OTčka,pokec - Stránky 437 - TRUCK-FORUM.cz\nStránka 437 z 441\nJožine takových míst poslední dobou ubývá. V Chomutově jsi ten Lídl neznal, tam to bylo trochu jinak.Ale to je jedno. Jinak u každého obchoďáčku je značka, takže tam je to o jednom telefonátu na MP.\nstř bře 25, 2020 6:30 am\nAle mista jsou.jen musis vedet kde hledat.ze ubyvaj je logicke jak se chovame jak dobytek.tisic vajglu za jednu noc pod kabinou,nachcana pet lahev vedle,plechovky od piva zasadne pres okno spolujezdce.ja muzu stat nekde tyden a nepoznas to ze tam nekdo stal,odpatky do pytle co je do kose,pak je vyhodim na pumpe.lidl vim ktery myslis i ten placek vedle.\nstř bře 25, 2020 7:57 am\nNo, prasata sasr*ný\nstř bře 25, 2020 8:10 am\nFascinuje me ta kupa vajglu pod vama.vzdy jak to vidim chce se mi grcat.on ten kokot zahuleny to nemuze davat do plechovky od piva a pak cele vyhodit.horsi nez ti rusove pod nema je tuna seminek,to aspon ptaci vyzobaji.bych vam to nechal pozametat rano a sto e ktomu,at vas to vyleci,kuraky myslim\nstř bře 25, 2020 9:30 am\nNo šak ono to zakázaný je ne? Ale nevysvětlíš..\nstř bře 25, 2020 9:51 am\nsouhlas s josem, ja mam u spolujezdce papirovou tasku z lidlu, ustoji sama, takze i za jizdy v pohode to jabko co sezeru tam hodim. az je plna vyhodim. jednoduche.\nstř bře 25, 2020 12:32 pm\nto Jožin: Mě fascinuje ta kupa peněz co tam leží.\nto Pawell: Pro tebe jednoduché, ale pro některé truckeri nepřijatelné. To by narušoval interier s bambulkama, vlaječkama, koberečkama atd. Pro některé asi nemyslitelné, nebo nevím.\nstř bře 25, 2020 1:27 pm\nstř bře 25, 2020 2:45 pm\nNo Ono je těch košů málo, měly by ste domluvit normální velkou popelnicu..\nstř bře 25, 2020 3:21 pm\nJeště přikoupit popelářské auto a trakeři přestanou kolem té popelnice srát.\nstř bře 25, 2020 3:29 pm\nJako by si nikdy nejezdil\nstř bře 25, 2020 4:06 pm\nPavell,my dva to vime a delame podobne.a ze jsou vsude zakazy namrdane kolem,betony,znacky,jsou jen proto.ze sme hovada a muzem si za to samy.hotove,tecka.nemas vyhazovat nic,ani vajgl z okna.pokud to nechapes bez na psychiatrii.mysleno na ty prasata.\nstř bře 25, 2020 7:03 pm\nS tím parkováním na letišti v Praze když tam chcete jen třeba někoho odvézt a nebo vyzvednout na otočku tak je prvních 20min zdarma a pak už se platí. A při dlouhodobějším parkování používám tenhle web. Je to srovnavač a seznam ceny parkovišť na letištich a ne jenom v Praze. Myslím že tam je i Brno a Pardubice..\nčtv bře 26, 2020 3:19 pm\nto Prouza88:Ono i kdyby tam byl koš co metr, tak by to nestačili uklízet. Však i tady na foru se tím jeden chlubil, na chatě byl hladový platit popelnici, tak v neděli když se vraceli z chalupy tak celovíkendové odpadky odhodili na parkovišti, neb je nebudou tahat do Prahy. Chlubil se tím tady a ještě si myslel jaký je king, když jsme se do něj pustili s kritikou.\nJinak co jsem pozoroval, tak dva lidi s popelářským vozem uklízí v pondělí, středu, pátek odpočívku na Rudné (obě strany)\nsob bře 28, 2020 6:07 pm\nJá vím, já znám taky pár egzotů, co mi vyprávěli jak ho Němec chytl chcat na kolo.. dostal flastr a od tý doby hází odpadky z okýnka a podobně Opravdu šoféři\nA ty koše? V Itálii půl metru od koše a flák to na zem Těžkej trucker s V8 Topline\nsob bře 28, 2020 6:14 pm


Na čem závisí úspěšný nový rok každého z nás? – Vladimír Böhm .cz\nKaždý rok si mnozí navzájem přejeme ono okřídlené „Všechno nejlepší a hodně zdraví do nového roku“. Samozřejmě ti nejlepší a nejvtipnější umí přání okořenit a rozšířit, ale na čem pro každého z nás ve skutečnosti závisí úspěšný nový rok?\nMísto slova úspěch si každý může doplnit, co aktuálně chce a potřebuje. Někdo spoustu peněz, někdo zdraví, úspěch v práci nebo možná i vše dohromady. Co musíme udělat, aby se přání proměnilo ve skutečnost? Mít silnou vůli, vydržet, něco překonat, správně si přát, být důsledný?\nVe skutečnosti úspěch jedince nezávisí na něm samotném, nýbrž na kvalitě jeho spojení s ostatními lidmi. Můžeme získat a splnit si všechna přání, nejen ta novoroční, pokud vytvoříme správné vztahy s ostatními lidmi. Co to ale znamená v praxi – vytvoření správných vztahů s ostatními?\nNemusíme se přetvařovat, ustupovat nebo měnit sami sebe. A už vůbec ne se pokoušet měnit ostatní. Právě rozpoznání rozdílů a odlišnosti lidí v našem okolí vytváří unikátní příležitost, možnost spojit se s nimi navzdory všem odlišnostem či rozdílným pohledům na životní styl, politiku, ekonomiku či cokoliv jiného. Je to klíč?\nPřesně v tom tkví úspěch jednotlivce i celé naší společnosti, světa. Pozdvihnout se nad rozdíly mezi námi a spojit se. Tak, jak jsou všechny rozdílné části přírody spojeny do jednoho harmonického a fungujícího celku, tak se musíme spojit i my. Následně bude každý náš rok, den úspěšný.\nPřeji všem mnoho pevných spojení nad rozdíly. Díky těmto spojením získáme vše, po čem toužíme.\nAutor: Vladimír BöhmPublikováno: 1.1.2020 26.10.2020 Rubriky: Osobní rozvojŠtítky: přání do nového roku, spojení mezi lidmi\nPředchozí Předchozí příspěvek: Střelba v Ostravě jako otisk vývoje společnosti\nNásledující Následující příspěvek: Jaké je tajemství úspěchu Karla Gotta?


Slysiny a navazovani kontaktu\nDobry den, hledam psychologa se zamerenim na slysiny popripade, psychospiritualitu, zajimal by me nekdo se zkusenostmi s vidinama, predtuchama, demonama, andelama, mimozemstanama >D jak si z nas dela neco prd.. , k tomu pomoc s problemem navazovani socialnich kontaktu, ptal jsem se v HK a prej nejsou schopny pomoct tak nemocnymu cloveku , mam diagnozu akutni psychoticka porucha podobna schyzofrenii, tak co s tim >D Nejlip pobliz Hradce kralove, Pardubic, Kostelec nad Orlici, Rychnov nad Kneznou no nebo Praha Dekuji za pripadnou odpoved\nDobrý den, obvyklým postupem v léčbě akutní psychotické poruchy bývá v první řadě farmakoterapie (tedy léky od psychiatra), psychoterapie bývá buď léčbou doplňkovou, nebo následuje až po základní stabilizaci stavu. Nepíšete, zda k nějakému psychiatrovi chodíte, já bych vám návštěvu a spolupráci doporučoval. Ohledně vhodné psychoterapeutické (či psychologické) péče se můžete poradit s ním, nebo zkusit hledat sám. Konkrétní kontakty vám doporučit nemohu, ale vím že kromě obvyklých psychiatrických a psychologických ambulancí fungují jak v Hradci tak Pardubicích organizace, které tyto (a řady dalších) služeb pro lidi s duševním onemocněním nabízí pod jednou střechou. Vámi popisovanou psychologickou specializaci by zřejmě bylo dosti obtížné najít. Nicméně vidiny, slyšiny atd. jsou relativně běžnou součástí některých psychických potíží, s kterými většina klinických psychologů má zkušenosti. Psychoterapii člověk obvkle navštěvuje 1x týdně, proto bych doporučoval z organizačních důvodů hledat na místě pro vás dobře dostupném. Ostatně, jak si sám uvědomujete, některé vaše obtíže jsou méně specializovaného rázu - například navazování sociálních kontaktu - tak proč nezačít případně tím? Držím palce.\nDobrý den, já mám sice osobní zkušenost s jinou poruchou, ale myslím si, že i ve vašem případě je asi nejlepší začít u psychiatra, pokud vám sami psychologové řekli, že potřebujete nejdřív lékaře. Akutní stav bych na vašem místě raději řešila s psychiatrem. A bohužel nějaké konkrétní zařízení ve vašem městě vám doporučit neumím. Držím palce, ať najdete odborníka, který vám bude pomůže s tím, co je teď pro vás důležité.


Cukroví podražilo, přesto cukráři pečou dál po kilech - Deník.cz\nCukroví podražilo, přesto cukráři pečou dál po kilech\nUž jen necelý měsíc zbývá do Vánoc a snad nikdo si je neumí představit bez voňavého cukroví. Cukráři jsou většinou v tuto dobu vytíženi vůbec nejvíc z celého roku. Nicméně zvýšení cen některých surovin zdražilo cenu cukroví a někde zakázky klesly.\nO tom hovoří například cukrářka Lucie Kolbabová z Poděbrad. „Letos zákazníků ubylo, musela jsem zvednout cenu o stovku na kilo a je to znát. Zákazníci, kteří ode mě odebírají cukroví i několik let, si ho letos berou méně. Ti, kteří si objednávali 3 nebo 4 kila, se letos spokojí jen s kilem,“ krčí rameny poděbradská cukrářka.\nNa některých místech dokonce letos přestali objednávky na cukroví přijímat. Ovšem nikoliv kvůli nezájmu či vysokým cenám. Ale prostě nejsou cukráři. „Letos cukroví nepečeme, nemáme kapacity. Zdražování surovin na to nemělo vliv, neměl bych problém dát na cukroví vyšší cenovku, ale my to nestíháme. Na trhu chybí schopní pekaři a cukráři,“ uvedl majitel nymburské cukrárny Tomáš Fiala.\nOBRAZEM: Fotograf Pavel Šticha pokřtil knihu a promítl úchvatné snímky\nVětšinou se ale v těchto dnech peče ve velkém. Třeba v Kostomlatech nebo Rožďalovicích. „Jako každý rok, tak i letos nabízíme 10 druhů vánočního cukroví. Pokaždé míváme objednávky tak na 150 – 170 kilo za celé Vánoce,“ říká majitelka cukrárny v Kostomlatech Martina Burdová. I ona však musela zdražit. „Letos jsme zdražili o 40 korun na kilo, z 400 korun na 440 korun na kilo. Více než cena másla to zapříčinila cena vajíček, která šly hodně nahoru. Máslo používáme málo, nedáváme ho do těsta, kde ho nahrazujeme kvalitním máslovým tukem, ale pouze do krémů. Z deseti druhů cukroví máme pouze čtyři krémové,“ vysvětluje cukrářka z Kostomlat.\nV rožďalovické cukrárně Epiro je nabídka ještě pestřejší. „Nabízíme 14 druhů cukroví. Klasiky, jako rohlíčky nebo linecké, zůstávají stejné a některé druhy jsme obměnili jsme, nové máme například vykrajované stromečky z lineckého těsta, s polevou a barevným sypáním nebo zvonečky s karamelovou polevou a čokoládou,“ popisuje dobroty majitelka cukrárny Milena Tarabová. Kilo cukroví prodávají za 350 korun, což je o 30 korun víc než loni. „Cena másla nás neovlivnila, protože pečeme ze Zlaté Hané, spíš náš překvapila vajíčka, která šla nahoru. Zdražovali jsme také kvůli lepším krabicím, do kterých letos cukroví balíme,“ doplnila Tarabová.\nTaké v Lysé si na nedostatek zákazníků nestěžují, ačkoliv i tady citelně podražili. „Zdražovat jsem musela, to jinak nešlo. Loni jsem prodávala za 520 korun za kilo, letos už za 650 korun za kilo, peču z másla a kvalitních surovin. Cukroví v pekárnách u nás v okolí se většinou pohybuje kolem 350 korun za kilo. Popravdě si nedokážu představit, jaké suroviny za tuto cenu používají oni, aby se jim to vyplatilo,“ říká domácí cukrářka paní Kratochvílová.\nAž do posledního dne před Vánoci bude péci ve vyhlášené cukrárně u Reinwaldů v Poděbradech. „Letos máme 19 druhů, pečeme do 23. prosince. Zdražovat jsme museli, letos stojí kilo cukroví 620 korun, což je asi o 180 korun na kilo víc než loni,“ prozradila prodavačka Irena.\nMiminkem týdne se stala Thea Zdobinská z Choťánek


Po taťkovských kšiltovkách se móda vrátila i k otřesným teniskám | REFRESHER.cz\n15. červen 2017, 18:08\nNedoporučujeme kombinovat s ledvinkou přes ramena a ohnutým kšiltem.\nCo nabídnout zákazníkům, kteří již zažili všechny znovuobjevené módní trendy a jak zaujmout pozornost lidí, kteří jsou zvyklí na ty nejextrémnější módní kreace? Stačí přinést trend nebo produkt starý minimálně 10 let, který máme v paměti ještě jako definici úplného nevkusu, správně ho zařadit do dnešních podmínek a jemně ho pozměnit tak, aby v lidech vyvolal zájem. Ať už tedy mluvíme o dad caps s ohnutým kšiltem nebo ledvinkách přes rameno, je téměř jisté, že ještě před pár lety by si je dobrovolně na sebe nedal téměř nikdo, ale dnes nás na nich láká právě tento fakt.\nPokud bychom se však z doplňků přesunuli o něco níže, podobné hnutí se stále razantněji tlačí i v rámci bot, přesněji tenisek. Ty sice mají své místo v módě dodnes právě díky tomu, že na světě existují tisíce sběratelů a jejich zálibou je právě hledání desítky let starých a pro mnohé i nevkusných párů tenisek, ale některá historická období sneaker kultury jsou stále neprobádaná.\nMůžeš si obout conversky s designem z počátku minulého století, Superstary ze 60. let či Jordany z 80. nebo 90. let a zaručeně nevzbudí tolik rozruchu, jako kdyby sis obul skateové chleby z roku 2000 nebo přehnaně sportovní tenisky, které jsou nejvyhajpovanějším kouskem mezi muži po čtyřicítce. Proč tedy nespojit dva poslední zmíněné druhy obuvi do jednoho a vytvořit tak novou Season 6?\nPřehnaně sportovní tenisky z období kolem roku 2000 jsou totiž jedním z nastupujících trendů v rámci obuvi a kromě Kanyeho nám to potvrzuje stále více luxusních značek. Ve srovnání s aktuální nejmodernější běžeckou obuví, kterou reprezentují pletené svršky, ponožková stavba a hlavně minimalismus, jde svým způsobem o alternativu, která byla moderní tak 20 let dozadu a ve spojení s designem skate obuvi a vybraných basketbalových modelů 90. let dává celý obraz smysl.\nPřehlídka Gucci Cruise 2018\nPři příležitosti 20. výročí se dostal do prodeje opět i model Reebok Run, který patří DMXovi\nNostalgie z obuvi z přelomu tisíciletí tak očividně dosáhne popularity i mezi širokou veřejností, ale v podstatě se nic nemění. U značky Nike je totiž několik let po sobě nejprodávanější siluetou právě model Nike Air Monarch, který možná nosí i tvoji rodiče\nIKEA vtipně zareagovala na hříšně drahou tašku od Balenciagy. Inspirace nepomůže, pokud ji hodíš do bláta či potřebuješ přenést cihly


Která SEXY TĚLA budete moct OBDIVOVAT v nové PEVNOSTI BOYARD - Šíp\nKterá SEXY TĚLA budete moct OBDIVOVAT v nové PEVNOSTI BOYARD\nPevnost Boyard leží u fancouzského pobřeží. Stavěla se v letet 181-1857 za účelem ochrany francouzského pobřeží před nájezdy hlavně britských nármořních flotil. Na konci 19. století fungovala také jako věžení a od roku 1990 se tu natáčí adrenalinové klání. Co se bude dít ve francouzské pevnosti pod dalším velením Čechů? Vstupte do galerie.\nLáska nejen v televizi: John Sníh CHYSTÁ SVATBU se svou seriálovou milenkou!\nJohn Sníh a jeho Ygritte spolu budou navždy, i když to tak scénáristé Hry o trůny neplánovali. Náklonnost ze scénáře přeskočila i do reálného života,…


Maďarsko: EU hrozí neposkytnutím finanční pomoci kvůli definici manželství\nOKHT 22. januára 2012 Diskriminácia kresťanov\n1. ledna začala v Maďarsku platit nová ústava, která zmiňuje křesťanství jako základ národní identity, deklaruje, že dítě si zasluhuje ochranu od okamžiku početí a podporuje manželství jako životní společenství jednoho muže a jedné ženy (viz předchozí zpráva prolife.cz/?a=72&id=1527). Deník Magyar Nemzet píše, že EU se chystá zastavit Maďarsku finanční podporu, pokud nezruší toto vymezení manželství. Evropská komise vydala prohlášení (viz europa.eu/rapid/pressReleasesA…), ve kterém hrozí, že podnikne kroky proti Maďarsku kvůli jeho nové ústavě, kterou ještě analyzuje ohledně její kompatibility se zákonodárstvím EU.\nP. Shenan J. Boquet, president Human Life International, vyzval maďarské vedoucí politiky, aby odporovali zastrašování proti jejich úsilí znovu vytvořit kulturu života ve společnosti, které nyní hrozí populační volný pád po dlouhém období potratů na požádání. „Je to jednoduše čisté vydírání. EU v podstatě udržuje mnoho ze svých členů ve finančně oslabené situaci, pak jim nabízí ‚pomoc‘ za podmínek, které jsou závažným porušením kultury a suverenity státu. Boquet též poznamenal, že křesťané na celém světě jsou inspirováni maďarským úsilím postavit se sekulárnímu proudu v Evropě, který je proti životu a rodině. „Je nehorázné, že nevolení byrokrati v EU nutí Maďarsko a jiné členské státy, aby sdílely jejich pomalou sebevraždu, než aby usilovaly o zřejmou potřebu potvrdit jedinou instituci, která jim dává budoucnost – tradiční rodinu“. 21.1.2012, lifesitenews.com\nPredchádzajúci Predchádzajúci článok: Odmietla sa vzdať svojho presvedčenia a stratila prácu i štúdium naraz\nĎalší Ďalší článok: Spojené království: Spuštěna kampaň proti „manželství“ homosexuálů


Patnáctiminutový film nizozemského politika Geerta Wilderse „Rozvrat“ vyvolal v západní Evropě a posléze i u nás obrovské pozdvižení. Pozdvižení je daleko pozoruhodnější než sám snímek, a nevydává příliš povzbudivé svědectví o naší (tj. západní) společnosti.\nObavy, „co z toho bude“ ovládly Holandsko i celou západní Evropu dlouho předtím, než se film dostal na veřejnost. Holandská televize ho odmítla vysílat, Wilders ho pak s touto slušnou bezplatnou reklamou zveřejnil na internetových stránkách své strany. Dánský malíř, autor jedné z karikatur proroka Mohameda, sice původně Wilderse ke zveřejnění povzbuzoval, ale když zjistil, že tam figuruje i jeho inkriminovaná kresba, prohlásil, že ji autor použil bez jeho vědomí a že ji vytrhl z původního kontextu a umístil do úplně jiného. Upřímně řečeno, mohl si vymyslit i méně nejapnou výmluvu, a stejně by mu to nepomohlo: když ho islámští radikálové dostanou do rukou, podřežou ho jako podsvinče, protest neprotest. Povážlivější jsou reakce oficiálních institucí. Generální tajemník NATO Scheffer se obává o osud nizozemských jednotek v Afghánistánu: pokud se stanou terčem islámské odvety, může za to Wilders. Jako by tam ti vojáci nejeli bojovat a nebyli za tím účelem ozbrojeni. Slovinští předsedající EU prohlásili, že jde o politováníhodné podněcování násilí (predátory není radno dráždit) a že „svoboda vyjadřování je sice součástí našich hodnot a tradic, ale musí se naplňovat v duchu respektu vůči všem vírám“. Platí ten respekt opravdu obecně, např. i k víře, že Němci jsou nadlidé a Židy je naopak třeba vyvraždit? Generální tajemník Rady Evropy Terry Davis zase řekl, že film je „film je deformovaným a urážejícím obrazem islámu, nepěknou manipulací, která zneužívá národnost, předsudky a strach.“ Strach je bohužel cítit hlavně ze všech těchto výlevů, a islámské země zjevně povzbudil: Írán vyhlásil film za ohavnost a vyzval evropské vlády, aby šíření snímku „zablokovaly“. A mluvčí íránského ministerstva zahraničí se dal slyšet: „Tento ohavný čin nizozemského poslance a jedné britské instituce dokazuje zlo a hlubokou pomstychtivost, kterou chovají občané Západu proti islámu a muslimům.“ Protestovaly i Bangladéš, Pákistán, Maroko a Indonésie. Požadavek zní: zakázat. Úlevné konstatování, které se tu a tam ozvalo v Holandsku, že film nakonec není tak strašný, jak to na první pohled vypadá (rozuměj že to nakonec nebude tak zlé), je tedy možná předčasné.\nČeská politická elita nezůstala stranou. Jak ministr vnitra Ivan Langer, tak opoziční „stínový ministr“ František Bublan odsoudili pokusy dát film k dispozici na internetu, protože to znamená pro Českou republiku bezpečnostní riziko. Celou záležitostí se začal zabývat obrozený Útvar na odhalování organizovaného zločinu: „vzhledem k tomu, že se u nás film objevil, tak samozřejmě zkoumáme, zda není v rozporu s českými zákony“. Dělají to tak se všemi filmy? A mají pak vůbec ještě čas na organizovaný zločin? Vypadá to, že policie České republiky se po případu s Mein Kampfem opět bude zabývat tím, zda je třeba nějakou publikaci zakázat a ty, co ji dali k dispozici, postihnout (přičemž rozdíl je v tom, že Mein Kampf je prokazatelná a prokázaná ohavnost, u Wildersova filmu se to teprve prokázat musí).\nLanger a ÚOOZ zatím ještě nezasáhli, takže film zájemce může shlédnout (včetně českých titulků) na internetu. Je to celkem sugestivní politická propaganda (to myslím jako žánrové vymezení, ne jako zhodnocení). Vyvolává ovšem řadu pochybností.\nZa prvé: záběry na hajlující a řvoucí zfanatizovaný dav, hecovaný islámskými duchovními, jsou velmi působivé, ale je opravdu možné vést paralelu mezi náboženstvím, které se zrodilo někdy v sedmém století našeho letopočtu, a totalitní ideologií dvacátého století? Jak je možné, že se v této podobě islám aktivoval až před nedávnem, v posledním desetiletí minulého století? Jde zjevně o jakousi politizaci islámu: je to nevyhnutelný, logický proces, je to jediná odpovídající interpretace koránu? Wilders uvádí pět citací z Koránu, nedokázal by někdo pěti citacemi ze Starého zákona totéž? V tomto způsobu myšlení není odděleno náboženství od politiky: vezměme v úvahu, jak dlouhodobý a obtížný proces do byl v Evropě. Nechci islám hájit, jen upozornit na to, že tahle věc se nedá vyřešit několika sugestivními filmovými záběry.\nDalší věc: strach dnešní Evropy před islámskými radikály je oprávněný mimo jiné i kvůli tomu, že ti lidé mají jednu velikou přednost: opravdu v něco věří. V Evropě dnes kvetou nejrůznější druhy socialismu a komunismu, ideologie odvozené od křesťanství, ale vykastrované, ochuzené právě o víru. Proto se nám vlastní minulost jeví jako víceméně nekonečná série ohavných zločinů a historických podvodů, za něž je třeba se omlouvat a které je třeba demaskovat, a budoucnost, k níž spějeme, je společnost všeobecného bohatství a blahobytu – jako by blahobyt nebyl jen něco, co bývá přidáno ke spravedlnosti. Tato společnost je teď konfrontována s otevřenou výzvou k boji na život a na smrt, a protože už zapomněla, jak se to dělá, hledá únikové cestičky. Tím předvádí svou bezbrannost a zvyšuje chuť protivníka. Lidé, kteří si ze své existence vypreparovali víru, jsou vlastně mrzáci.\nA konečně: Wilders žádá, aby byly uzavřeny hranice muslimským přistěhovalcům a aby ti, kteří už tu jsou, podepsali dohodu o úplném přizpůsobení (co to znamená?). V tom je mnoho nepřiznaného pokrytectví. Důvodem masového přistěhovalectví není jen otevřenost západních demokratických států a přitažlivost jejich prosperity. Druhá, přinejmenším stejně důležitá stránka věci je, že vysoký životní standard s sebou nese nechuť vykonávat některé nepohodlné práce a pracovitost platí jen odtud potud, v hranicích vymezených „sociálním státem“. Tak vznikla přirozená poptávka po těch, co jsou ochotni vykonávat i ty práce, které nám už nevoní, a kteří jsou schopni (často proto, že jim nic jiného nezbývá) na část pohodlí „sociálního státu“ potichu rezignovat. Otevřenost není jen projevem ctnosti, ale taky slabosti, a vrata pro imigranty se zjevně už z toho důvodu nedají zavřít. Přitom Jde o jakýsi import proletariátu, který si s sebou ovšem přináší mentalitu a světonázor poněkud jednodušší, než jsou ty naše. Z tohoto hlediska jsou Wildersovy představy nesmírně naivní.\nProblém evropského Západu (tj. taky náš problém) je v tom, že se tu v posledním půlstoletí velmi zmenšila schopnost věřit, bojovat a pracovat. Islámští radikálové to vycítili (není těžké to vycítit), ale tahle situace nevznikla jejich přičiněním, oni ji jen využívají.\nA teď: úplně podstatné na celé věci není to, zda jsou tyto mé závěry správné nebo ne. Úplně podstatné je, že aby si člověk mohl všechny tyhle otázky klást a pokoušet se na ně tak či onak odpovědět, musí napřed Wildersův film vidět. Zdá se, že evropští političtí představitelé místo toho doporučují postup, který nápadně připomíná to, jak se kdysi český bolševický režim vypořádával s Chartou77. Je třeba to honem zamést pod koberec, my to za vás hlasitě odsoudíme, vy se o nic nestarejte a bude pokoj.\nEvropská tradice ovšem je, spornou záležitost předložit veřejnosti a podrobit ji věcné kritice. Jde o to, nakolik je názor, pohled pravdivý, a ne o to, nakolik má být „povolen“ nebo „tabuizován“ podle předem daných závazných a nezpochybnitelných ideologických kritérií. Pravdivost a spravedlivost nějakého pojetí problému se dá poznat jen ve svobodné a otevřené diskusi, tohoto názoru bychom se neměli vzdát navzdory Usámu bin Ládinovi, Jaap de Hoop Schefferovi, Terry Davisovi, Ivanu Langrovi ani Františku Bublanovi.\nVýzvu radikálního islámu nelze uposlechnout, protože bychom se vzdali svobody, která je ovšem vždycky spojena s „bezpečnostním rizikem“. Svoboda je nebezpečná věc. Je třeba v ni věřit, pracovat pro ni, v případě nutnosti za ni bojovat a přinášet oběti.