Zapovězená témata: Hollywoodský rasismus\n« Další dva roky s MerDer\nZapovězená témata: Hollywoodská homofobie »\n30 ledna, 2014 | Autor: Jumpstar\nVe chvíli, kdy jakákoliv skupina lidí není v médiích zastoupena, musí její členy napadnout: „Jakou roli v téhle kultuře vlastně hraji?“ Pro tento jev se užívá akademický termín „symbolické vyhlazení“. (Martha Lauzen, Ph.D.)\n– 0.3 % – původní obyvatelé Ameriky (lidově Indiáni)\nNa tomto jednom herci je tak poměrně hezky vidět, jak Hollywood přemýšlí a pracuje a jaké druhy rolí snědým hercům zhruba nabízí. Čím to může být? Původ této zaujatosti je možná stejný jako v případě zkresleného obrazu žen v hollywoodských filmech a seriálech: Kámen úrazu je pravděpodobně jednak v nízkém zastoupení za kamerou na pozicích scenáristů, režisérů, producentů atd. a možná i v pohodlnosti tvůrců a studií a jejich neochotě „riskovat“. Jestliže je totiž tak snadné točit stále dokola podobné příběhy, při jejich obsazování se neustále opírat o ty samé stereotypy, a lidem–zákazníkům to ve výsledku vůbec nevadí a dál bez mrknutí oka utrácí za tyto výtvory peníze, tak proč by se mělo něco měnit?\nCos měl na srdci, jsi mi řekl. Teď mě ale poslouchej. Tvrdíš, že mi nechceš mluvit do života. Jenže co si myslíš, že teď děláš? Diktuješ mi, co smím, na co nemám právo a za co všechno můžu vděčit tvojí obětavosti. Něco ti povím: Já ti nic nedlužím! I kdybys pro mě býval udělal první poslední, plnil bys tím jen svoji povinnost. Přivedl jsi mě totiž na tenhle svět a přesně od té chvíle bylo tvou povinností mi to první poslední poskytnout. A stejnou povinnost budu mít i já, pokud si někdy pořídím dítě. Nic ti ale nedlužím! V kapse mě nemáš, takže mi nemáš co říkat, kdy a jak jsem podle tebe překročil nějakou mez; nemáš právo nutit mě k tomu, abych žil podle tvých pravidel. Tati, vždyť mě ani neznáš. Netušíš čím jsem ani kým jsem. Nemáš ponětí, jak se cítím, o čem přemýšlím. A i kdybych se ti to celý zbytek života pokoušel vysvětlit, tak bys tomu nerozuměl. Jsi o třicet let starší než já. Společně s celou tvojí mizernou generací máš za to, že jaký byl svět za vašich mladých let, takový musí být navždy. A my kvůli vám budeme moci udělat krok kupředu teprve ve chvíli, kdy poslední z vás ulehne, zemře a přestane nám být přítěží! Rozumíš tomu? Prostě mi dej pokoj! Tati, jsi můj otec a já tvůj syn. Mám tě rád. Vždy jsem měl a navždy budu. Ty se ale pokládáš v první řadě za černocha, zatímco já o sobě prostě smýšlím jako o muži… (John Prentice ke svému otci, Hádej, kdo přijde na večeři)\nObyčejný den v Seattle Grace: Do nemocnice přivezou ženu s bolestmi na hrudi, jíž se ihned ujme Dr. Yangová, Američanka s korejskými kořeny. Jakmile jí otevře hrudník, objeví v pacientce utěrku, kterou tam při poslední operaci nechal její nadřízený a objekt zájmu – Afroameričan Dr. Burke. Udá ho či nikoliv? Po krátké konverzaci s šéf-rezidentkou Dr. Baileyovou, taktéž Afroameričankou, Burkův omyl nahlásí vedoucímu chirurgie Dr. Webberovi – opět Afroameričanovi. Dr. Burke je pokárán a odebere se spát na příslužebnu. Dr. Yangová se mu jde se sklopenýma ušima omluvit. Napětí roste, začínají se líbat.\nNásledující den média šílí, protože tohle je poprvé, co se v televizi (natožpak ve filmu) dal dohromady černoch s Asiatkou. Píše se rok 2005, ale takováhle věc přesto plní stránky novin, časopisů a internetových portálů. Všem je jasné, že v Chirurzích se co do integrace děje něco velmi výjimečného – stranou bělošských a snědých herců seriál už začínal s poměrem téměř 1:1, a o rasové problematice se v něm přitom až na pár výjimek (Dr. Baileyová a saniťák se svastikou vytetovanou na břiše, flashback do 70. let za Dr. Webberem a Ellis Greyovou) vůbec nemluvilo.\nMožná na taková témata v nemocnici nebyl pro všechny ty operace, profesionální souboje, vyčerpání a sex žádný čas, pravděpodobnější ale je, že Shonda a její kolegové tvůrci měli všeho toho zkresleného zobrazování americké populace na obrazovkách už dost; že měli dost seriálů, v nichž je mezi postavami vždy jen jeden lékař Afroameričan, vždy jen jeden policista Hispánec, vždy jen jeden odlišný kdokoliv, jen aby se neřeklo, že onen pořad není inkluzivní; a že si u stanice ABC vydupala možnost něco s tímto stavem udělat. Jak se nechal slyšet tehdejší prezident zábavního oddělení ABC Stephen McPherson: „Amerika je jako nesmírně pestrá paleta barev a myslet si, že úspěch tohoto pořadu nijak nesouvisí s tím, jak dobře téhle palety využívá, by byla pošetilost.“\nA že se o rasové problematice v Chirurzích nikdy nemluvilo? Za to je zodpovědná sama Shonda, která od samého počátku chtěla, aby byla rasa pro postavy pouze drobnou součástí jejich charakteru, nikoliv středobodem celé jejich osobnosti: „O rasové problematice samotné nikdy nebudeme točit celou epizodu. Tyhle věci já nesnáším. Sama mám třicítku za sebou a s vlastními kamarády rozhodně po večerech nevysedávám v kroužku a neklábosím s nimi o záležitostech rasy. Narodili jsme se po bojích za lidská práva a po druhé vlně feminismu, takže fakt, že žijeme v různorodém světě, bereme za samozřejmost.“\nShondina snaha získat si do seriálu rozmanité herce se samozřejmě projevila při castinzích/konkurzech. Pokud jste si prostudovávali onu obří filmovou pásku nahoře, možná si vybavíte, že podle výsledků oné studie z roku 2011 probíhá v současnosti v Hollywoodu z celkového počtu konkurzů jen 8,5 % tzv. „open castings“, tedy konkurzů, u nichž není nijak specifikována požadovaná rasa (a ani neplatí nevyslovený předpoklad, že má být postava bílá). V roce 2004, kdy začaly konkurzy do Chirurgů, bylo toto číslo ještě nižší – a právě pro otevřený konkurz se Shonda rozhodla. Nikde neuvedla, jaké rasy má která postava být, a aby si nikdo nemohl hrát na detektiva, žádné postavě ani nedávala příjmení. Přijít mohl kdokoliv a ucházet se mohl o jakoukoliv roli.\nNapříklad Isaiah Washington málem získal roli Dereka Shepherda (kterou mu na poslední chvíli vyfouknul Patrick Dempsey). Do jeho vlastní role byl dlouho zvažován blíže nespecifikovaný bělošský herec, který ale musel na poslední chvíli z produkce odstoupit.\nPodobná rošáda se odehrála i mezi dámami. Postavu Dr. Baileyové si sice Shonda původně představovala jako drobounkou blondýnku s kudrlinkami ve vlasech (jednou z hereček, jež se probojovaly až ke kamerovým zkouškám, byla například Kristin Chenoweth), aby se tak co nejvíce hodila k její přezdívce Nacistka, nakonec se ale rozhodovala mezi Sandrou Oh a Chandrou Wilson. Roli nakonec samozřejmě dostala Chandra, které onen part přišel, „roztomilý. Tak roztomilý, jak jen slovo Nacistka může být.“ A samotná Sandra si pro sebe urvala roli Cristiny. Vedení stanice si o téhle postavě myslelo, že půjde o bělošku, ale sama Shonda si tím nebyla tak jistá. Jakmile obsadila postavu Baileyové Chandrou, přiřadit Sandru ke Cristině jí přišlo jako samozřejmost.\nZajímavé je, že i přes tento způsob konkurzů se po uvedení seriálu na obrazovky postava Cristiny kritice zpočátku příliš nepozdávala. Její vytrvalost, odhodlání a píle se až příliš podobaly šprťáckému stereotypu Asiatů, který byl a je v Americe tolik rozšířený. Proti těmto nařčením se však Sandra rázně ohradila: „Jistě že je Cristina chytrá a ambiciózní – vystudovala medicínu. A vůbec, tyhle stereotypy přežívají proto, že podobné postavy nikdy neřeknou více jak tři věty, takže je diváci absolutně nemají šanci poznat.“ A to rozhodně nebyl Cristinin případ.\nNa diverzitě Shonda dodnes pracuje i v případě menších rolí, protože nechce, aby se její seriál stal jedním z těch, v nichž „všechny drobné role s výjimkou toho jednoho samotářského vrátného hrají běloši.“ V podstatě má jen jedno pravidlo: Její jedinou zásadou je, že drogoví dealeři a pasáci nesmí být černoši. Těch je ostatně v televizi už takhle až až, tak proč jejich řady rozšiřovat.\nShondini herci její rozhodnutí dělat otevřené konkurzy vždy vítali se směsicí nevěřícnosti a obdivu (což vám již samo o sobě hodně napoví o tom, jak se věci v Hollywoodu skutečně mají). Například Sara Ramirez byla naprosto udivená a rozjásaná, že její postava nebyla zobrazována jako sexy hispánská dračice, nemluvila věčně o svých kořenech a nenosila na hlavě sombréro. Podobně se vyjádřil i James Pickens Jr.: „Ve světě jednoduše narazíte na mnohem rozmanitější lidi než na toho jednoho občasného černošského soudce či policistu.“\nA i v ne-seriálovém životě jdou naši chirurgové stranou rasové problematiky Hollywoodu příkladem. Zmiňovat, že například Justin Chambers či Ellen Pompeo mají snědé partnery, zavání mrzkým bulvárem a navíc je to trochu nepodstatné a hodně problematické, protože je otázkou, nakolik člověk dokáže ovlivnit, do koho se zamiluje. Mnohem podstatnější je, co dělají a říkají na veřejnosti, jak se snaží zvyšovat povědomí o problémech Hollywoodu a měnit celou situaci k lepšímu.\nNapříklad Jessee Williams na začátku roku 2013 vydal na stránkách cnn.com velmi sžíravou kritiku Tarantinova Nespoutaného Djanga, v níž nabídl několik velmi zajímavých postřehů k tomuto jinak opěvovaném snímku:\n– „Pokud, jako Tarantino, jednoho dne přijdete s megafonem v ruce a budete tvrdit, že přinášíte reálné řešení nějakého problému, tak bych vás jen prosil, aby to nebylo něco zbytečně vyumělkovaného a vy abyste se netvářili, jako že jste nám tím prokázali kdovíjakou službu.“\n– „Tarantino právem tvrdí, že nadmíra ve filmu používaného výrazu ‚negr‘ dopomáhá jeho autentičnosti. To beze všeho. Jenže stejně tak by mu dopomohlo zobrazení otroků coby movitého majetku a úmorná manuální práce, díky níž plantáže vydělávaly. Tarantinovy plantáže jsou skoro prázdné, zalidněné více méně jen líbezně oděnými černoškami, lelkujícími na houpačkách a užívajícími si poklidné vycházky po polnostech. S výjimkou oněch občasných výjevů barbarismu vůči otrokům člověku skoro přijde, jako by byl ve Versailles.“\n– „I přes opakované návrhy, že se jedná o narativně podobná díla, Nespoutaný Django má s Hanebnými Pancharty jen pramálo společného. […] Pancharti nás nevláčeli provokativními scénami mučení v koncentračních táborech, záběry plynových komor a etnicky stereotypních obětí. Jejich židovské postavy rovněž nebyly nedůstojně rozsápávány zuřivými psy. A když už jsme tu narazili na téma autentičnosti, nemuseli snad Židé ve skutečnosti každý den trpět pod vlnou urážek typu ‚žiďák‘, ‚jidáš‘, ‚krysa‘ nebo podobných groteskností? A kolikrát byly takové výrazy v Hanebných panchartech použity? Stokrát? Co takhle sedmdesátkrát? Ne, tak třicetkrát? Desetkrát? Tarantino v tomto případě naštěstí věděl, že příběh dokáže odvyprávět i bez použití takovýchto urážlivých triků. (A stejně tak si byl vědom, že by si takové chování ona komunita, kterou se svým filmem jal mstít, rozhodně nenechala líbit.)“\nV září 2013 se pak Ellen Pompeo účastnila slavnostního udílení cen Emmy a před reportéry si povzdechla nad úděsným nedostatkem diverzity mezi vystupujícími tanečníky: „Během předávání Emmy jsem neviděla pražádnou diverzitu. Celá ta šaráda mi přišla jako vytržená ze starých časů. Z toho tanečního čísla mi bylo až stydno. Všimli jste si mezi těmi tanečníky jediného snědého člověka?“ Nevšimli, protože mezi nimi skoro žádný nebyl (jak v prvním tak i v – mimochodem skvělém – druhém čísle byl všeho všudy jeden, který se v tom davu člověku snadno ztratil). Ellen se proto všem rozhodla opět ukázat, jak se to má dělat: „Jsem nesmírně pyšná na náš velice různorodý herecký ansámbl, který tak přesně odráží svět, v němž každý den chodím.“\nA zapomenout nesmíme ani na samotnou Shondu. Ta totiž minulou sobotu získala spolu se svou dlouholetou produkční partnerkou Betsy Beers od Amerického režisérského svazu cenu za diverzitu, již díky Chirurgům, Skandálu a vloni zrušenému seriálu Private Practice vnáší na obrazovky. Shonda během slavnostního večera nad cenou sice projevila radost, zároveň ale přiznala, že se jí bouchat šampaňské zrovna nechce: „Když jsem se doslechla, že mi bude udělena Cena za diverzitu, byla jsem skutečně velmi poctěna. Jenže mi pak začali volat z Variety, The Hollywood Reporter a dalších časopisů s prosbou, abych se k té ceně nějak vyjádřila. Ptali se mě, jak moc jsem z ní nadšená, a jestli mám pocit, že dělám správnou věc. Chtěli vědět, jestli je pro mě každodenním bojem vnášet mezi herce a štáb trochu diverzity. A já musím říct, že ačkoliv je mi pořád neskutečnou ctí, že jsem tuhle cenu získala, jsem kvůli ní zároveň pěkně naštvaná. A Betsy jakbysmet. Sešly jsme se proto nad spoustou lahví červeného, daly hlavy dohromady a uvědomily si, že nás tak strašlivě štve fakt, že stále existuje potřeba takovéhle ocenění udílet. Štve nás, že se v Hollywoodu najímá tak málo žen a herců z rasových minorit, že když to někdo naopak dělá pravidelně, musí se mu za to hned vrazit cena.“\nKámen úrazu podle Shondy ale není ani tak v předsudcích či rasismu jako spíše v neochotě měnit zažité zvyklosti: „Jestliže byl Hollywood celých sedmdesát let Klubem bílých mužů, tak se není čemu divit, že je v něm spousta bělochů, co si vám budou navzájem dohazovat melouchy. Neřekla bych ale, že se to děje proto, že jsou do jednoho rasisti a sexisti prolezlí předsudky. Lidé prostě jen rádi pracují se svými přáteli. Najímají známé tváře, protože je to pohodlné a člověk nemusí nic řešit. Jestliže chcete mít v téhle branži úspěch, tak přece nebudete riskovat tím, že začnete najímat snědé herce a herečky, protože… No, jen se podívejte na nás. Jenže já s Betsy ráda vytvářím naše seriálové světy tak, aby odrážely ten skutečný svět, v němž žijeme. Různé hlasy s sebou přináší různé úhly pohledu. Různé úhly pohledu vdechnou vašemu dílu originalitu. A právě po originalitě veřejnost tolik prahne.“\nJak je vidět, u Chirurgů něco funguje. A funguje to hodně. Otázkou je, proč si ze Shondy nebere více tvůrců příklad – ať už v televizi nebo na plátnech kin. Proč neobsazují více herců do hlavních rolí, do rolí obyčejných postav, na které by se lidé bez ohledu na barvu pleti rádi dívali? Chirurgové jsou stále hit, American Idol, The Voice a jim podobné inkluzivní soutěže mají masivní sledovanost, a přesto…\nŽe by byl zakopaný pes v tom, co říká Shonda? Jenže to by znamenalo, že se mezi sebou herci různých ras a pohlaví nepřátelí, a to zní poněkud nepravděpodobně. Nebo je snad problém v číslech? Že by bylo bílých herců v Hollywoodu tolik, že by při obsazování jednoduše skoro nebylo z koho jiného vybírat? Jenže proč by se v tom případě už dávno nediverzifikovali – proč by mezi sebe nepřibrali další tváře a další hlasy? Nebo je snad vina na divácích? Že by lidé svými diváckými volbami dávali Hollywoodu vědět, že jim seriály z největší části zalidněné bílými muži přijdou naprosto normální a přijatelné, tak proč by se mělo cokoliv měnit?\nPodívejme se ostatně na ty nejsledovanější americké seriály současnosti: Jak jsem poznal vaši matku? Z běloby tohoto seriálu bolí oči. Teorie velkého třesku? Jistě, ti mají toho jednoho jediného Kunala Nayara, a i tak je jeho postava nejméně rozvinutou z celého pořadu, karikaturou sebe sama (nehledě na to, že sám Kunal má z celé původní pětky – z nějakého prazvláštního důvodu – úplně nejnižší plat). Přátelé byli kdysi jako seriál tak bílí, že herečka Aisha Tyler dodnes vtipkuje, že když ji lidé poznají na ulici a nemohou si vzpomenout na jméno, říkají jí: „Vy jste přece ta černoška z Přátel.“ Ano, je; s žádnou jinou si ji splést nemohli, protože žádná jiná se v seriálu neohřála na déle než pár vteřin. To samé by se dalo říci i o Seinfeldovi. The Walking Dead? Seriál slavný tím, že je v něm jen jedna vedlejší černošská postava, kterou obměňují pokaždé, když tu stávající oddělají. A co takové kriminálky? Kriminálka Las Vegas? Castle na zabití? Námořní vyšetřovací služba?\nA tak dál a tak dál – maximálně zde najdete opět tu jednu tmavší vedlejší postavu, třikrát sláva! Breaking Bad? I o tomto věhlasném seriálu se stranou rasové problematiky psalo, a to v souvislosti s faktem, že tam sice účinkovala spousta hispánských a latinoamerických herců, ale že ti skoro do jednoho samozřejmě hráli drogové dealery. Hra o trůny či Mad Men? Tady jde o dobové zasazení, ale stejně – v kontextu se člověku chce už jen odevzdaně vydechnout… A takhle bychom mohli pokračovat.\nSnad tedy nezbývá než doufat, že s každým hercem v jakékoliv hlavní roli se vývoj posune kousek kupředu; že si časem studia dají říct a začnou obsazovat role tak, aby složení herců alespoň trochu odráželo složení obyvatel, které ony příběhy mají zobrazovat. Ač nerad, tak se mi chce ale cynicky povzdechnout, že to asi bude nějaký ten pátek trvat. O to víc bychom asi měli být vděční za těch pár skutečně inkluzivních pořadů a filmů, kterých se nám dostává již dnes – v čele s Chirurgy.\nJaký je váš názor na tuto problematiku? Myslíte si, že je článek úplně mimo? Že jsem vynechal nějakou podstatnou věc, která celou záležitost staví do zcela odlišného světla? Chtěli byste sami něco dodat? Napište nám do komentářů! O těchto věcech by se mělo mluvit…\nPopri trefnej poznámke čierneho chlapca z paródie Bullshit by sa do článku hodil aj detail plagátu z tohto filmu, na ktorom mali postavy svoje “označenie”. On mal označenie “normálny čierny chlapec” – bolo to však na nálepke, ktorá prelepila “obyčajný neger”. :D\nV Afrike erotický kánal ohlásil, že prestane vysielať belošské porno a miesto neho pôjde čisto černoské.\nLebo beloši pozerajú radi belošské porno, černosi černoské, aziati aziatské, v ČR najsledovanejšie je to natočené v ČR.\nAutor má predstavu, že v Afrike v televíziách je rovnomerne zastúpené beloško-černoské herectvo?\nPrekvapivo nie. Natáčajú to černosi pre černochov.\nTak isto ako Indovia natáčajú pre Indov, Číňania pre Číňanov a nie je nič nenormálne že to tak je.\nTo len sociálni neomarxistickí inžinieri majú snahu všetko prirodzené ničiť, sledovať percentá zastúpenia tých a hentých.\nAk biely režisér bude natáčať film pre biele publikum, prirodzene bude vyberať bielych hercov.\nAk čierny režisér bude natáčať film pre černochov, vyberie bielych hercov? Nie. Videl som mnoho čisto černoských filmov z USA kde bol max. jednen-dvaja beloši a aj to v negatívnej úlohe. Ako autor tvrdí, belochov v USA sú 2/3, tak 2/3 hercov mali byť beloši. Neboli.\nČo s tým? Kvóty. Všetci budú beloši, len ich šéf bude černoch. Beloška ma 2 kamarátky. Jedna z toho černoška aj keď film je o belošskej rodine.\nFilmy a seriály natočené v Európe sa nebudú môcť vysielať v USA lebo nebudú mať dostatočné zastúpenie černochov. Za to mi budeme sledovať film o objavovaní Ameriky kde Kolumbus a jeho 3 kapitáni budú čierny.\nTeď jsem si na vzpomněl na tvůj článek při překládání 2BG. Jedna ženská chce točit film a starej černoch se jí nabízí jako herec: „If you need someone to play God, a judge, or an old guy sitting on a porch, I’m your man.“\nUživatel Free mě baví. Ať už tady, u článku o homofobii nebo na stránkách Obrazor :) Baví mě, ale do té stoky, které říká argumentace, za ním nepolezu. Na to mám až moc sebeúcty.\nTakže si klidně prskejte dál – ať už bych napsal cokoliv, stejně bych vás nepřesvědčil. A za tu námahu mi nestojíte. Takže zdar, vy neomarxisto! :-D\nTeď mi Free připomněl článek z minulého týdne. Pár zahraničních uživatelů kritizovalo českou hru: „Proč nejsou ve středověké hře z Čech žádní černoši?“ :D\nOK, tak tohle už >je< trochu moc :-D\nTo byl treba pripad Bruce Leeho. Narazel v Hollywoodu na rasismus na kazdem kroku.. Napriklad prisel s myslenkou na westernovy serial o mnichovi z Saolinu, ktereho by hral on sam. Byl odmitnut, ze je pro tu roli “prilis cinsky”,\novsem za par mesicu se serial (bez Leeho) zacal natacet, presne podle jeho nametu, akorat cinskeho mnicha hral David Carradine, ktery zadne bojove umeni nikdy nedelal a jehoz pozy a pohyby byly vrcholem trapnosti.


Anketa Internetové auto roku 2012 vyhlášena | RadioTV\nHomepage > Internet > Aktuality Internet > Anketa Internetové auto roku 2012 vyhlášena\nAktuality Internet, Internet, Internet Obecné\t16. 3. 2012\nNejoblíbenější automobily české internetové populace se utkají v dalším ročníku ankety „Internetové auto roku„. Projekt vyhlásily vybrané online motoristické magazíny. Do ankety své favority nominují redakce motoristických webů AutoWeb.cz, AutoTube.cz a e-magazínu iMotor ve spolupráci s hlavními partnery a mediálními partnery. Od anket typu „auto roku“ se ovšem značně odlišuje a to ve dvou zásadních bodech.\nVolba v rukou hlasující veřejnosti\nAnketa „Internetové auto roku 2012“ se liší od celorepublikových anket podobného typu ve dvou zásadních ohledech, zkoumá totiž oblibu jednotlivých modelů výhradně mezi uživateli internetu. Zatímco většinou volí buď pouze porota složená z odborných novinářů, nebo novináři v kombinaci s veřejností, volba v této anketě je zcela v rukou hlasující veřejnosti. Hlasování probíhá v období 1. března až 31. května 2012, umožněno bude pouze registrovaným uživatelům.\nAutomobily do ankety nominují společně redakce motoristických magazínů autoweb.cz, autotube.cz a iMOTOR. Tím však úplně jejich účast na tomto projektu končí, další průběh už je na návštěvnících webových magazínů. Redakce mohly nominovat auta uvedená na český trh v období 1.března 2011 až 29.února 2012. Při nominacích bylo přihlíženo zejména k tomu, zda navrhované auto přináší do své třídy nějaká nová či pozoruhodná řešení v oblasti designu, techniky nebo tržního zařazení.\nHlavní cenou Mitsubishi Colt\nTi, co se zapojí do hlasování v anketě „Internetové auto roku 2012„, mají šanci vyhrát hlavní cenu – Mitsubishi Colt. O vítězi rozhodne nejpřesnější odpověď na zadanou tipovací otázku. Druhou cenou jsou klíčky od legendárního sportovního vozu Caterham 7 Roadsport na celé tři dny. Pro ty, co se umístí se svým tipem na 3. – 5. místě, budou moci zažít limity svého auta v bezpečném prostředí uzavřeného závodního okruhu. Cena v hodnotě 17 tisíc korun zahrnuje start na čtyřech vypsaných amatérských závodech a dvou volných okruhových dnech.\nA v jakých kategoriích se letos hlasuje?\nVybírat se budou nejlepší auta pro rodinu, pro radost, pro město, volný čas a v neposlední řadě svedou vybraná auto boj o titul „Auta pro nejúspěšnější“. Proč právě v těchto kategoriích? „Záměrem vyhlašovatelů bylo vyhnout se tradičnímu odbornému dělení podle délky rozvoru náprav nebo typu karoserie. Namísto toho jsme chtěli navrhnout kategorie tak, jak o nich intuitivně smýšlejí sami řidiči – tedy podle účelu, kterému má auto sloužit. Tento přístup zároveň umožnil sloučit v rámci každé kategorie auta různých cenových hladin,“ uvádí Filip Rakovan, vedoucí redaktor divize Auto.\nNesmíme zapomenout ani na kategorii „Auta pro ženy„. V této skupině jsou nominována všechna auta z ostatních kategorií. „Na základě údajů o pohlaví, které musí každý hlasující zadat před odesláním svých hlasů, potom vzejde mimořádné ocenění „Internetové auto roku pro ženy“ pro auto s největším počtem hlasů od žen. Vyhlašovatelé ankety reflektují vypsáním této mimořádné kategorie skutečnost, že ženy stále častěji nejen řídí, ale také se aktivně podílejí na výběru a nákupu automobilů. Jejich hlas by proto měl být slyšet i v této anketě,“ doplňuje Filip Rakovan.\nLoňským vítězem Ford C-MAX\nV rámci minulého ročníku se vítězem ankety, jejímž jejímž generálním partnerem byla společnost AAA Auto a vyhlašovatelem společnost Limemedia, stal rodinný Ford C-MAX s 9 784 hlasy, celkem přišlo 28 064 hlasy. Podrobnosti k letošnímu ročníku najdete na oficiálních stránkách ankety nebo na Facebooku.\nŠtítky:internetové auto roku, limemedia


Týdeník SPIRIT - Sushi & zdraví\nSushi & zdraví\nAktualizováno: 9. říjen 2015 | E-mail\t| Zobrazení: 5053\nPaní Růženu T. ze středních Čech zajímá: „Známá teď vypadá neuvěřitelně dobře a tvrdí, že je to díky tomu, že přešla na japonský způsob stravování. Pochvalovala si sushi, jak je chutné, zasytí atd. Je opravdu japonská kuchyně tak zdravá?“\nTypická japonská snídaně se skládá z polévky ze sójových bobů, mořské řasy, zeleniny a rýže. Nutricky je vyváženější než naše klasická snídaně, zasytí tělo na delší dobu díky navýšenému cukru v krvi. Statistiky ukazují, že Japonci během týdne zkonzumují na 100 různých druhů potravin, zatímco Evropané jen 30! Pestrá skladba jídelníčku lépe uspokojí jejich chuťové buňky, Japonci nebojují tak často s tím, že je tzv. „honí mlsná“. Navíc se všeobecně v japonské kuchyni upřednostňuje vaření ve vývarech bez přidání oleje, vaří se tu hodně v páře a griluje se na teppanu, což je plotýnka, na níž se připravuje pokrm bez použití oleje. Odborníci se shodují, že základní přísady japonské kuchyně jsou prospěšné v boji proti stárnutí pleti i vzniku nejrůznějších onemocnění. Co se týče konkrétně sushi - více nám o něm prozradil pan Radim Šturm z Kralup nad Vltavou, který tento pokrm s týmem spolupracovníku vyrábí a dodává do restaurací i zájemcům do jednotlivých domácností.\nJak byste sushi charakterizoval?\n„Sushi pochází z jihovýchodní Asie, odkud se později rozšířilo do Japonska, kde je dnes tradičním jídlem. Jeho základem je speciální sushi rýže, která se po uvaření ochutí octovou omáčkou sushisu. V jednotlivých kouscích sushi je ochucená rýže kombinována s plátky či kousky ryb, zeleniny, vaječné omelety, tofu, kaviáru a podobně. V některých druzích sushi je důležitou ingrediencí mořská řasa Nori. Japonská sushi rýže obsahuje balastní látky, které tělo nepřijímá a v nezměněné formě je vylučuje střevem, a ty mají důležitou úlohu v trávení. Balastní látky jsou označované též jako vláknina, vitaminy a svými odvodňujícími účinky podporují spalování tuků a látkovou výměnu.“\nProč jste se zaměřil právě na výrobu sushi?\n“Naskytla se mi příležitost pracovat pro zahraniční společnost, která měla zajímavou historii a zkušenost s toto výrobou. Později jsem využil možnosti, dopiloval získané znalosti a pokračuji v přípravě sushi sám. To je dnes součástí mého života od rána do večera.“\nMůže i pouhý laik rozeznat kvalitu sushi?\n„Od prvního pohledu každý určitě pozná, zda kousky sushi nejsou oschlé, drobným přivoněním by měl podle druhu sushi ucítit příjemnou vůni ryb nebo zeleniny, ochucené (mírně okyselené) rýže a také vůni moře z mořských řas Nori. Sushi je ruční práce a je tedy nutno počítat s určitou nedokonalostí jednotlivých kousků, ale pokud se vyloženě nerozpadají a splňují výše uvedené náležitosti, a není-li daný jedinec například zatvrzelým odpůrcem ryb, tak určitě odejde spokojen, odměněn lahodnou chutí sushi.“\nCo je pro výrobu sushi nejdůležitější? Na co je kladen důraz?\n“Základem jsou kvalitní suroviny, následuje dodržení postupu zpracování a úprav jednotlivých ingrediencí. Důležité je také čisté a vyhovující pracovní prostředí.“\nS jakými ingrediencemi pracujete? Jsou tuzemské a nebo si je speciálně dovážíte?\n“Prioritou jsou rýže a ryby. Rýži dovážíme z Itálie, jde o japonský druh sushi rýže. Ryby -losos, tuňák, treska aj. se k nám dostávají ve zmraženém stavu v podobě filetů či přímo připravených kousků. U nich je nutné dodržet teplotní komfort. Ryby a podobné mražené ingredience jsou dodavateli zamraženy při mínus 40 stupních Celsia, aby nedošlo k potrhání rybího masa. Takovéto ryby si navíc zachovávají čerstvost a kvalitu lépe než ryby chlazené, distribuované v podmínkách daleko od moře. A Nori řasu máme samozřejmě z Asie - z Číny nebo Japonska. Část surovin nakupujeme i na našem trhu, ale s ohledem na sushi je to jen minimum. Jde například o některé čerstvé druhy zeleniny."\nDíky za rozhovor. (zem)\nKontakt: www.sushi2u.cz, 734 695 001


Zhlédněte jednu z nejslavnějších her světového divadelního repertoáru, která navazuje na tři díly Krále Jindřicha VI. Zajděte si na činohru Král Richard III., která skutečně stojí za zhlédnutí. Veškerý příběh se odehrává na pozadí války „dvou růží“. Cena činí od 100 Kč do 290 Kč. Začátek představení je plánován na 19:00 hodin.


Za pár dní odstartuje Mistrovství světa v hokeji do 20 let - Kurzové sázení\nAktualityRady pro sázeníSázení dle sportuSázení na hokejZa pár dní odstartuje Mistrovství světa v hokeji do 20 let\nZa pár dní odstartuje Mistrovství světa v hokeji do 20 let\n20. 12. 2016 10:00, upraveno: 29. 3. 2017 12:01\nMistrovství světa v hokeji do 20 let odstartuje jen dva dny po Štědrém dnu, v pondělí 26. prosince a to zápasem Švédska a Dánska (pro našince Česka a Finska od 23:00 hodin). Toto hokejové mistrovství má více jak 10 let jednoho hlavního favorita – Kanadu.\nNa letošním Mistrovství světa v hokeji do 20 let by zlatou medaili opět mohlo vyhrát Finsko.\nKanada na Mistrovství světa v hokeji do 20 let vyhrála 5 zlatých medailí v řadě (mezi roky 2005 a 2009). Dále se jí podařilo získat dvě stříbrné medaile v roce 2010 a 2011. V roce 2012 to byla medaile bronzová, aby se pak na dva roky odmlčela a zaútočila zase v roce 2015 na své vlastní půdě (zlatá medaile).\nMinulé mistrovství Kanada nezískala ani jednu medaili, jenže tento rok se Mistrovství světa v hokeji do 20 let bude pořádat v Montrealu a Torontu, což by týmu javorového listu mohlo zase pomoct.\nProblém týmu javorového listu je v tom, že všichni dobří hráči jsou v NHL a jejich klubové týmy je na Mistrovství světa nepropustí. V této optice je Kanada naprosto jasná banánová republika a pozice favorita, kterou ji přiřkli bookmakeři, jí absolutně nesedí.\nPrvní rada tedy zní. Předtím než v turnaji vsadíte na favorita, podívejte se na pár zahřívacích zápasů, abyste zjistili, jak je to s týmovou chemií. Pamatujete si, jak finský tým loni došel k vítězství poté, co byl bookmakery považován za naprostého outsidera? Mohlo by se to stát znovu, už brzy.\nKurz na výhru Kanady (okolo 2,00) je založený především na dobré reputaci tohoto týmu (který je už dávno docela jiný) a my v něm nenacházíme absolutně žádnou hodnotu. Naopak bychom si vsadili, kdyby to bylo možné, že Kanada tento rok soutěž brzy opustí, na což by byl jistě kurz o několik řádů vyšší.\nDalšími favority jsou Američané, o nichž máme také jisté pochybnosti, ačkoliv kurz 5,00 už dává větší smysl. Švédsko a Rusko mají také kurz okolo 5,00, což je vzhledem k síle týmu poměrně adekvátní.\nŠance loňského vítěze Finska bookmakeři hodnotí kurzem 7,00. V tomto kurzu vidíme asi největší hodnotu, protože Finové mají kromě dvojice výborných hráčů – Patrik Laine a Jesse Puljujarvi – také jeden z nejlepších herních systémů na světě.\nA jak je na tom Česká reprezentace?\nKurz na výhru České republiky je řádově vyšší. Obecně dosahuje hodnoty okolo 41,00. I v tomto případě (kurzu) shledáváme hodnotu – Dominik Lakatoš, jeden z nejlepších českých útočníků se sice zranil a na Mistrovství ho neuvidíme, náš výběr však stále disponuje mnoha kvalitními hráči včetně Jakuba Škarka, aktuálně jednoho z nejlepších gólmanů na světě. Pokud se Jakub Škarek na Mistrovství světa do 20 let chytí a bude podávat takové výkony jako v jeho mateřském klubu (Jihlava), mohl by ke skvělým výkonům povzbudit celý náš tým.\nŠtítky:Hokejms v hokeji do 20 let\nŠňůry (neboli dlouhé série výher) – vyplatí se na ně sázet?\nSázkař oškubal Tipsport a naježil si k Vánocům 273 500,-


Mozek a nervy Kateřina 20.9.2016\nDobrý den, léčím se na neurologii s podezřením na zánět trojklaného nervu. Občas mám tupé bolesti na pravé straně na spánku, lícní kosti a okolo oka. Lékař nasadil Neuromultivit 10x(už mám dobráno) a Tegretol 400mg/denně (zatím vyčkávám, zda nepomůžou Béčka a také jsem po prášcích ospalejší).\nTeď k mým potížím. Před týdnem, asi po masáži, mi zduřela mandle v krku vpravo + opět se objevily bolesti viz. výše. O víkendu se vše ještě zhoršilo. Mandle vadí při polykání, otekl mi lehce krk a tvář vpravo, zhoršily se bolesti ve tváři - tupá bolest + přidaly se mírné bolesti všech zubů na pravé straně a občas chvění žvýkacích svalů napravo.\nDodávám, že jsem před necelým rokem měla větší potíže s 6 nahoře vpravo (zub odumřel, byl váček, který se vstřebal, ošetřen kořenovou výplní, je pořád trochu citlivý na dotek, zubařka říká, že se to uklidní časem).\nDotaz: Může zánět trojklaného nervu způsobit zduření krční mandle a otok tváře a krku nebo je třeba hledat příčinu jinde? Kam s tím jít, na neurologii nebo k zubaři?\nDobrý večer, doporučila bych zajít za oběma specialisty, problém může být i v kombinaci.


od Regular John\nTéma: Fender Stratocaster Mexiko standard a classic\nJeště by stálo za to omrknout tohle, má to sice vintage radius, ale zase Učko krk, docela raritní kombinace u strata. Tihle limitovaní Japonci obvykle hrají špičkově. https://hudebnibazar.cz/prodam-fender-m ... /ID269468/\nToho saténového laku na krku se určitě bát nemusíš, je to osvědčená věc, podle mého názoru nejlepší způsob lakování (nejpohodlěnšjí na dotek). Radius - Nevím, jaký styl hraješ, ale určitě je větší šance, že se ti lépe bude hrát na ten 12 radius než 7,25, se kterým má dost lidí problémy při bendování...\nK tomuto výběru je těžké něco poradit, protože srovnáváš kytaru s vintage radiusem (7,25 ") s kytarou s moderním radiusem (12 "), ten rozdíl bude velký, ale je jen na tobě, který krk ti bude více vyhovovat. Měl by sis obě kytary vyzkoušet a vybrat tu, která ti více sedne do ruky a bude se ti na ni p...\nDivím se, že vůbec ještě někdo kupuje nové Epiphony, když se na bazaru za stejnou cenu dají sehnat různé japonské kytary, které hrají min. stejně dobře jako dražší Gibsony (občas i lépe), mají správný tvar hlavy a občas i nitrolak.\nVintage popelník lépe vypadá, moderní masivní kobylka lépe funguje a intonuje. Když už popelník, tak jedině s nějakými těmi compensated kameny, aby byla aspoň nějaká šance, že bude kytara správně intonovat\nInak keď som už pri téme - neviete doporučiť nejakú alternatívu namiesto toho štandardného krkového snímača, ktorý by sa čo najviac približoval k charakteru zvuku ako má na krkáči strat? Nechal by som si to vymeniť. Dik Co takhle tam prostě dát snímač ze strata? Tak jak to měl např Gilmour. Je to c...\nŠirší krk mají vlajkové lodě - tj American Pro a Elite. Ty, co jsi sem postnul jsou z custom shopu. Pro mě je těch 42,8mm minimální šířka pro pohodlné hraní, všechny kytary s 42mm krkem jsem musel prodat (mexika a squiery), nejsem sám, komu ty úzké krky nesedí, ale každý mamé jiné ruce. Já mám nejra...\nZdroj od Fendra nikde nemám ale před lety jsem to četl na fórech Na fórech se píše spousta nesmyslů, kterým lidi rádi věří. Samozřejmě teorie, které nahrávají levnějším kytarám, patří mezi ty nejoblíbenější. Což je třeba důvod proč platit za Fendra víc jen proto ze je vyrobenej o par km vedle a na ...\nTéma: Fender Mustang\nTo musíš sám vyzkoušet, jestli se ti na to bude hrát dobře nebo ne. Já jsem třeba byl vždy úchyl na Jaguary, vlastně pořád je to pro mě nejkrásnější kytara, ale po pár letech jsem ho musel s těžkým srdcem prodat, protože se mi na něj hrálo špatně, až mě chytaly křeče do levé ruky - prostě se mi na t...\nKdyž už jste nakousli ty Japonce... Pokud někdo vysokou kvalitu za rozumné peníze a nebojí se nakupovat ze zahraničí, tak za sebe vřele doporučuju poohlédnout se po značce Edwards (patří pod ESP), občas se ty nástroje objevují na prodej v UK... Já mám od této firmy "kopii" ES-335 a kvalitou je na úr...\nPokud chce někdo dát skoro 20 tisíc za nové Mexico, které vychází z vintage specifikací, tak by spíš stál za zvážení tento vytuněný Japonec z bazaru. https://hudebnibazar.cz/fender-vintage-62-telecaster/ID204773/ cid : American Elite se mi taky hodně líbí, dobrá levnější alternativa k němu je Revere...\nTak už pár dnů hraji s GTC 201 a za mě maximální spokojenost. Charakter zvuku se změnil jen minimálně a řekl bych, že k lepšímu, předtím to byl vyloženě uřvaný telecaster ala Roy Buchanan, teď to má trošku kultivovanější zvuk, ale pořád to zní tak, jak má znít telecaster. Na původní kobylce se někte...\nJo, ta kobylka na US standardech má jiné rozměry, většina tady těch moderních náhrad je dimenzovaná právě jako náhrada za vintage popelník a podle rozkresu od Gotohu by to mělo sedět. Vyzkouším a uvidím, pokud mi to odebere telecí zvuk, tak to pošlu dál a půjdu do compensated kamenů.\nJá tam mám naštěstí 4 šrouby, takže Gotoh by měl sedět, ještě teda laboruju nad tím, jestli vybrat mosaz nebo ocel, ale podle srovnávaček na youtubu je ten rozdíl minimální. Co se týče silnějšího plechu, tak např. Callaham o něm píše tohle: It will increase sustain, volume, and eliminate unwanted fe...\nLM_5ZP4q1f0 Zdravim, tak tu máme poslední song z našeho prvního EPčka! Tenhle song je poměrně temnej, né každýmu sedne. Dejte tomu třeba i víc šancí, neni to záležitost na první poslech si myslim. Díky :D To se mi hodně líbí, hrajete fakt dobře a ani mě tam neštve ten anglický zpěv jako u jiných CZ...\nTěch vlivů na sustain asi bude hodně - uložení krku, dřevo, seřízení a určitě i ta kobylka, která je u telecastru docela věda. Classic Vibe ale rozhodně není špatný nástroj, já sám jsem měl kdysi CV Tele Custom (lemovaný sunburst s 2 singly) a za ty peníze to byla výborná kytara. A proč měl telecast...\nMá smysl kupovat kobylku se 3 kameny nebo můžu nechat tu stávající se 6?\nKobylka se 3 kameny je nefunkční přežitek, který fender dává na nástroje jen ze strachu, že by je vintagisti jinak ukamenovali\nČemu nerozumím, je průběžná změna rádiusu hmatníku. Nejsou s tím spojené nějaké problémy? Jak je to třeba s výškou strun nad hmatníkem, jak se na to hraje? Děkuji za případné informace a Vaše zkušenosti. Smíšený radius je vychytávka, která zvyšuje pohodlí při hraní, u těla máš rovnější hmatník = lí...\n20181024_220917.jpgBerte to jako nepotvrzenou zajímavost. Teď nevím, zda jsem tuto informaci přečetl někde na zahraničním chatu, nebo v komentáři na You Tube, nemusí to být pravda. Jeden z lidí měl poznámku ohledně rozdílu kytar Fender USA a MEX. Tvrdil, že pracoval v Mexiku v Ensanadě a teď dělá v...\nMoje aktuální výbava (bez efektů), posledních pár let jsem to dost obměňoval, tohle si snad nějakou dobu nechám :) 2007 Fender American Series Strat - moje srdcovka, kterou mám 11 let, už toho má za sebou hodně, nikdy mě nenechala ve štychu,jen ten zvuk by to chtělo ještě trochu poladit - krkový sin...


K výročí okupace přibyly na památníku Rudé armády v Brně tanky | Domov | Lidovky.cz\n21. srpna 2009 10:25 Lidovky.cz > Zprávy > Domov\nAkce u památníku Rudé armády v Brně při příležitosti 41. výročí okupace Československa vojsky Varšavské smlouvy | foto: Tomáš Hájek, Lidové noviny\nBRNO Seznam akcí připomínajících výročí okupace Československa v roce 1968 čítá desítky položek. Jen jediná se ale konala u pomníku Rudé armády. U toho nejdiskutovanějšího, na který nechali letos brněnští radní vrátit symboly překříženého srpu a kladiva.\nDnes ráno aktivisté na mohylu stojící na pohřebišti vojáků z druhé světové války v Brně-Králově Poli nainstalovali modely tanků a dalších vojenských vozidel.\n"Chceme připomenout, že stejnou symboliku, překřížený srp a kladivo, používali i vojáci v roce 1968," podotkl autor myšlenky Michal Doležel. "Nesouhlasíme s instalací symbolů komunismu na tento pomník, není to nic proti památce vojáků zde pohřbených," podotkl.\nZa celkem 21 tanků a osm dalších vozidel prý dal asi šest set korun. "Nechám je tady nějakou chvilku a pak je dám dětem," dodal. Aby takovou miniarmádu našel, obešel několik hračkářství. "Dodal jsem na ně rudou hvězdu. Ta na tancích také byla," řekl. Vozidla na kamenné stěny mohyly nalepil s pomocí plastového lepidla, které lze beze stopy odstranit.\nPřihlížející strážníci zpočátku nijak nezasáhli, počkali, až odejdou novináři. Společně se státními policisty "místo činu" zdokumentovali, vyslechli Doležela a nyní se zabývají tím, jak dál postupovat. Podle nich by mohlo jít o přestupek, za který pachatelům hrozí několikatisícová pokuta.\nPěticípá hvězda s překříženým srpem a kladivem září z pomníku znovu od letošního dubna. Jejich instalaci tam schválili brněnští radní po intervenci ruských úřadů. Zdůvodnili to mimo jiné tím, že symbol vojáci Rudé armády za druhé světové války používali na výstroji.\nHistorici ale prokázali, že nešlo o oficiální symbol armády, nýbrž komunismu. "Posudek pro magistrát dělal člověk, který nemá ani vysokou školu," podotkl historik Pavel Paleček.\nPomník, kde občanský demokrat "brousil" kladivo a srp\nNa problém pomníku upozornil místostarosta Brna-Králova Pole René Pelán (ODS), který v létě 2007 nechal jako soukromá osoba vybrousit jen několik dnů starý reliéf se symboly srpu a kladiva, které se tam vrátily.\nPo téměř dva roky trvající diskusi městští radní z koalice ČSSD, lidovců, zelených a uskupení Brno 2006 nechali na pomník vrátit symbol kladiva, srpu a hvězdy v nové podobě. Protestní petici Ne novým symbolům staré totality podepsalo na 1500 lidí včetně historiků.\nNa pomníku z roku 1946 byly při jeho odhalení na stěnách srp a kladivo, na vrcholu pak rudá hvězda, a to v plechové podobě. V roce 1989 je nechali místní aktivisté odstranit, po celou dobu byl památník bez nich. Úprava pomníku a okolí dokončená letos na jaře stála 700 tisíc korun, lidé však upozorňují, že to stále není vhodné a na hroby, upravené jako záhony, například mohou volně psi.\nProto radní chystají za 400 korun kolem prostranství nízký plot, který ho oddělí od okolního parku. Odpůrci míní, že by bylo lepší ostatky 326 vojáků exhumovat a uložit na čestné pohřebiště brněnského Ústředního hřbitova, kde jsou už tisíce těl z podobných původně provizorních pohřebišť po celém městě.\nStudenti obmotali památník obvazy - k uctění Horákové\nryba kde schází 700 tisíc Ani slovo, jak byl potrestán místostarosta Brna-Králova... 10:08 22.8.2009\nAha kocour TY VYZIRKO USA ZALEZ NEKAM A NEPLET SE DO LIDI KTERI NECO ZNAMENAJI A... 17:30 21.8.2009\nkocour Re: kocour si zapomnel na skopovou hlavu. senilita ? 17:34 21.8.2009\nJaroslav Re: kocour Spis zapomnel pripomenout ze jsi nejpopularnejsi blbec na vsech... 17:58 21.8.2009\nkocour Na pamatniku Rude armady tanky bdme k tomuu soudruhovy schovivavy. Von vi, ze... 16:32 21.8.2009


Jak připravit kvalitní těsto na cukroví a jemný krém?\nÚvodní strana » Jak připravit kvalitní těsto na cukroví a jemný krém?\nVánoční svátky se pomalu, ale jistě blíží, proto začínáme přemýšlet, které cukroví připravíme. Většinou se rádi vracíme k vyzkoušeným kouskům. Pokud se však v repertoáru objeví nějaký nový druh, který nás zaujal, ať obrázkem v knize, časopise nebo u kamarádky na talíři, snažíme se jej napodobit co nejvíce. Dobrý recept není vše, co může ovlivnit kvalitu připravovaného výrobku.\nCo vše může mít vliv na kvalitu cukroví?\nDobře připravené těsto a kvalitní krémy, kterými se chystáme cukroví naplnit je základ. Proto dbáme na to, aby i kvalita mouky, másla i ostatních ingrediencí byla ta nejlepší.\nNa cukroví se většinou připravuje těsto křehké, které dělíme na:\n- linecké má větší obsah tuku a cukru\n- vaflové (mandlemi nebo ořechy vynahrazujeme část mouky)\n- zde je menší množství tuku a cukru, přidává se tekutina\nNa křehká těsta používáme většinou hladkou mouku, která je kypřejší, pokud ji před použitím prosejeme přes sítko, stejně tak moučkový cukr. Těsto vylepšujeme nastrouhanou citronovou kůrou, vanilkou, skořicí a samozřejmě oříšky a kakaem.\nPřipravujeme-li křehké těsto, je důležité rychle jej zpracovat. Právě díky většímu obsahu tuku, nám těsto při zdlouhavém zpracování, řídne a špatně se s ním pracuje.\nTěsto je kvalitnější, pokud ho necháme uležet minimálně jeden den v lednici. Poté si těsto dělíme na dílky a pracujeme po částech, aby se těsto nezahřívalo a neztrácelo požadovanou konzistenci.\nPři špatném zacházení s těstem se nám může drolit nebo trhat.\nPlech nebo formičky mastíme jen na úsporná těsta. Povrch těsta potíráme vejcem, vodou, mlékem, aby zvláčnělo a nepopraskalo.\nPo dopečení ochucuje různými náplněmi (krémy, džemy) cukroví vychlazené.\nV cukru obalujeme cukroví horké, tedy hned po dopečení.\nŽloutkový krém se připravuje z mléka nebo smetany a žloutků. Zahustit ho můžeme škrobovou moučkou nebo pudinkovým práškem. Zjemnit můžeme šlehačkou nebo utřeným máslem, likérem, kakaem, kávou atd. Žloutkové krémy vaříme za stálého míchání ve vodní lázni.\nPoužíváme je nejen jako náplň do moučníků nebo vánočního cukroví, ale i ke zdobení dortů. Připravují se z utřeného másla s práškovým cukrem prochladlého žloutkového krému nebo pudinku. Zjemnit se dá přidáním žloutku. Ochucujeme kakaem, ořechy, čokoládou, vanilkou nebo likérem.\nAby se nám krém opravdu povedl, je důležitá hlavně teplota másla, ale i přísad, které do něj dáváme. Rozdílná teplota másla, žloutkového krému, nebo pudinku může zapříčinit jeho sražení. Také si dáváme pozor na dochucování. Velké množství přidávaných dochucovadel má také vliv na jeho konzistenci. Velké množství pudinku způsobí, že je krém řídký a tolik neztuhne. Velké množství rumu může také způsobit jeho sražení.\nZpůsob jakým přísady přidáváme je také dalším důležitým krokem, na který myslíme. Pudink přidáváme postupně po lžičkách a opatrně zašleháme, stejně tak ostatní přísady.\nPokud se nám krém srazí, můžeme jej napravit tak, že ho zkusíme znovu řádně vyšlehat, nebo za stálého míchání lehce nahřát (nad párou).\nZdroj: Gastronomie – technologie v kostce, Libuše Vodochodská, PaeDr. Karel Štěpánek


Úspěch se společností SIMACEK\nSIMACEK hledá právě vás\nSpolečnost SIMACEK má více než 2500 zaměstnanců a působí v rámci celé České republiky. Patří k významným poskytovatelům komplexního servisu pro správu nemovitostí.\nNadšení, zdvořilá komunikace, odbornost, ale i kreativita našich zaměstnanců umožnily společnosti SIMACEK FACILITY CZ, spol. s r.o., stát se špičkovou, rychle rostoucí společností, která zajišťuje kompletní facility služby.\nNaši zaměstnanci jsou naším nejcennějším kapitálem. Pouze spokojení a motivovaní zaměstnanci jsou ochotni podávat ty nejvyšší výkony a podílet se tak na našem obchodním úspěchu. V současnosti jsou pro nadšené zaměstnance společnosti SIMACEK k dispozici nové, kreativní a náročné pracovní pozice, inspirativní úkoly, přitažlivé perspektivy a pozoruhodné kariérní možnosti.\nZdvořilá, inovativní a proaktivní komunikace je u nás nejen teoretickým principem, ale pocítíte ji i v každodenní praxi. Naše zaměstnance podporujeme nejen četnými vzdělávacími kurzy a školeními, ale rozvíjíme také jejich silné stránky a talent. Nabízíme spolupráci s mnohojazyčným, multikulturním koncernem, který poskytuje komplexní služby pro infrastrukturu ve více než jedenácti zemích, a možnost čerpat z bohatých zkušeností jeho 70leté existence. Otevře se vám tak možnost spolupracovat s kompetentními zahraničními profesionály a budovat kariéru po celé Evropě.\nSpolečnost SIMACEK FACILITY CZ, spol. s r.o., neustále hledá mladé, talentované a kreativní osobnosti z řad schopných profesionálů a šikovných zaměstnanců.\nSvůj životopis s fotografií nám zašlete na e mail: kariera@simacek.cz\nVolné pracovní pozice (odkaz na novou stránku)\nZaměstnanci jsou naším nejcennějším kapitálem. Pouze spokojení a motivovaní zaměstnanci jsou ochotni podávat ty nejvyšší výkony a podílet se tak na našem obchodním úspěchu.\nSpolečnost SIMACEK neustále hledá nové zaměstnance. Uplatnění v naší společnosti najdou odborníci ve svém oboru i nízce kvalifikovaní pracovnícu, které odborně zaškolíme.\nAktuálně nabízíme uplatnění pro pracovníky úklidu, pracovníky ostrahy i další profese ve všech regionech ČR.\nVolná místa v uvedených profesích nabízíme také pro OZP.\nInformace o nabídce volných míst vám rádi poskytnou pracovníci poboček dle regionů:\nKraje: Hl. m. Praha, Středočeský, Plzeňský, Karlovarský, Ústecký, Liberecký, Královéhradecký, Pardubický, Jihočeský a Vysočina tel. 266 722 246\nKraje: Moravskoslezský a Olomoucký tel. 596 615 109\nOkresy: Blansko, Brno-město, Brno-venkov, Jihlava, Kroměříž, Třebíč, Vyškov, Znojmo tel. 541 212 946\nOkresy: Břeclav, Hodonín, Uherské Hradiště a Zlínský kraj tel. 518 342 532\nZašlete nám e-mail: kariera@simacek.cz\nnebo pište na adresu:\nPolitika ISŘ (168 KB)\nKodex chování (1.6 MB)\nKariéra · Úspěch se společností SIMACEK!\nSpolečnost SIMACEK patří k významným poskytovatelům komplexních facility služeb v České republice. Dbáme na obsazování vedoucích pozic z řad vlastních pracovníku a pracovnic. To oni jsou naším nejcennějším kapitálem. Každodenní praktická podpora vedoucích pracovníků, tréninky a školení, rozvíjejí silné stránky a talent našich kolegů.


ROGER MANCEAUX Héritage 2009 Premier Cru (0,75l) - www.champagne.cz\nChampagne Roger Manceaux ROGER MANCEAUX Héritage 2009 Premier Cru (0,75l)\nToto unikátní Cuvée zrálo v dubových sudech a je produktem vynikajícího roku 2009. Má krásně zlatožlutou barvu se stříbřitými odlesky a pravidelný provazec bublinek. Vůni vévodí závěr, který je velmi elegantní a svěží. Cítit můžeme tóny bílých květů posílené nádechem mateří kašičky. Chuť je plná a harmonická s tóny bílých květů a čerstvého pečiva. Toto Cuvée pochází z proslulých vinic Grand Cru v Mailly a Premier Cru v Taissy, a obsahuje 60% Pinot Noir a 40% Chardonnay. Toto výjimečné šampaňské se skvěle hodí jako aperitiv, či jako společník pro prosluněný oběd, kdy dokonale podtrhne chuť platýze, či carpaccia z krevet.


Kdo jsem? - S lehkostí\nPláně plné borovic\nOdlesk slunce v moři zelené trávy\nOblaky, vítr, vlčí máky\nJmenuji se Bronislava Mesárošová a již několik let jsem průvodkyní na cestě osobního růstu. Věnuji se kineziologii a poradenství, tvořím přednášky a vedu ženské kruhy.\nJsem vděčná máma chlapečka a holčičky, manželka skvělého muže a milovnice divoké přírody.\nTen začal pár let zpátky…\n…když jsem zjistila, že chci změnit směr, kterým jdu.\nChvíli to trvalo, nabrat odvahu. Pak jsem ale v jednu napjatou chvíli opustila vztah, ve kterém jsem nebyla úplně sama sebou. Studium, které mě nenaplňovalo. Práci, kde jsem nebyla úplně šťastná a nakonec i svou rodnou zemi – po všech těch změnách mi bylo v Bratislavě těsno. A vyrazila jsem do ciziny.\nTedy – na Moravu. S mužem, který se časem stal mým manželem a s vizí – stát se odbornicí na poli celostní medicíny…\nPustila jsem se do studia všeobecného lékařství na MUNI a tradiční čínské medicíny ve společnosti Sinbios. Pak se ale stalo něco, co jsem neplánovala. Naše děti se rozhodly, že potřebují přijít na svět už teď.\nA tak jsem své vzdělání po chvilce přemýšlení odsunula na dobu neurčitou a ocitla se tam, kde jsem nyní. Na mateřské dovolené. V cizí zemi, bez nějakého zjevného důvodu, proč tu být. A poprvé za velmi, velmi dlouhou dobu před sebou nemám nalinkovaný život. Vše je nové, jiné, obohacující a dobrodružné.\nMožná jsem se před tím vším měla naučit ještě jednu lekci – jak dovolit životu plynout svou vlastní cestou. Nechat se unášet proudem… Zavedl mě na zajímavá místa. Umožnil mi spoznat se s lidmi, díky kterým nanovo objevuji, kým jsem. Nanovo objevuji radost z bytí. Respekt k této planetě. Získávám jiný, svobodnější a hezčí pohled na výchovu svých dětí. A na své místo uprostřed toho všeho.\nZápisky o své cestě k sobě i cestě mateřstvím sdílím na blogu Mama z mestskej džungle.\nKineziologii se věnuji od roku 2007. V tu dobu na mě volala ze všech stran a velmi mě to k ní táhlo. A nakonec je to to jediné, co mi zůstalo, když mi mateřství dopřálo čas přehodnotit můj směr. Tato práce mě nesmírně baví a cítím velkou vděčnost, že se jí mohu věnovat.\n…kdysi jsem si myslela, že bez kinezky některé věci vyřešit jednoduše nejdou. Až později jsem pochopila, že ve skutečnosti to tak není – život sám nám přesně dávkuje a ukazuje, kde potřebujeme udělat změnu…\nNěkdy je ale hodně těžké rozklíčovat ty signály, které nám život dává. A právě tady pro mě nabývá kineziologie na významu – funguje krásně jako takový „překladač“ mezi naším nitrem a tím, co je vidět navenek.\nMám ráda tu hloubku, do které se díky ní můžeme podívat. Ráda sleduji, jak příběhy, které nosíme uvnitř, zapadají krásně jako mozaika do toho, co se nám děje nyní. A také – jak díky nim můžeme opravdu růst a být šťastnější.\nVíce o kinezce si můžete přečíst ve stejnojmenné rubrice a v rubrice Příběhy odblokování – obě najdete na blogu S kinezkou v hlavě.\nVzdělání v oblasti kineziologie:\nPod vedením Ing. Eleny Krčulové jsem v letech 2007 – 2011 absolvovala kurzy 1-6:\nNástroje profese; Základní one brain; Kód těla; One brain pro pokročilé; Hlasitěji než slova; Strukturální neurologie\na v roce 2008 krátké programy: Životní změny; Hojnost\nPod vedením Mgr. Romany Šlezarové a Ing. Zuzany Frankové v letech 2011 – 2019 kurzy 7-11:\nVztahy v ohrožení; Svalové okruhy, bolest a porozumění; Dětství, sexualita a stárnutí; Dospívání, zralost a láska; Vhled do funkcí struktur pro pokročilé\nPo dloooooooouhé mateřské dovolené jsem naskočila v říjnu 2019 zpátky do výcviku:) Absolvováno mám zatím 308 hodn. K formálnímu ukončení vzdělání mi chybí 2 certifikační kurzy – praktikum konzultanta (v březnu 2020) a výcvik konzultanta (na podzim 2020). Ukončení výcviku je v plánu na podzim 2020.


Prodej rodinného domu 4+kk v obci Vraňany okr. Mělník - Reality.iDNES.cz\nProdej rodinného domu 4+kk v obci Vraňany okr. Mělník\nStars Reality Vám zprostředkují prodej rodinného domu 4+kk v obci Vraňany okr. Mělník na pozemku o celkové výměře 500 m². V přízemí domu se nachází předsíň, šatna, kuchyňský kout propojený s obývacím pokojem, ze kterého je možnost vstupu do zimní zahrady, dále se v přízemí domu nachází spíž a WC, v patře domu jsou tři pokoje, prostorná koupelna s vanou a WC, v koupelně je podlahové topení. Dům je zkolaudován v roce 2006. Ohřev vody zajištuje bojler, topení je ústřední elektrické, možno topit krbovými kamny, v domě je centrální vysavač. K domu dále náleží zahrada s pergolou, kde je možnost příjemného posezení. Dům je připojen na městský vodovod, kanalizaci, plyn je na hranici pozemku. Celkové měsíční náklady na provoz domu cca 3.000,- Kč. V obci je částečná občanská vybavenost. Veškerou občanskou vybavenost najdeme v Mělníku. Výborné spojení na Prahu autem do Prahy cca 30 min., dálnice D8 cca 5 minut od domu. Návštěvu této nemovitosti doporučuji. Nejedná se o povodňovou oblast. Dům je možno financovat hypotékou, kterou Vám v případě Vašeho zájmu zdarma vyřídíme. Pro bližší informace či prohlídku kontaktujte makléřku. ID: 100120\nČíslo zakázky: IDNES-100120\nDobrý den, mám zájem o bližší informace k vámi inzerované nemovitosti: 'Prodej rodinného domu 4+kk v obci Vraňany okr. Mělník' (IDNES-100120), kterou inzerujete na Reality.iDNES.cz. Prosím kontaktujte mne. Děkuji.


Vitamin C paste koncentrovaná maska – Beloved Shop\nPouze 17 kusů skladem!\nVitamín C napravuje škody, způsobené vnějším prostředím. Dodá pleti jas, zjemňuje strukturu, sjednocuje barvu (flíčky, pigmentové skvrny), působí na akné, normalizuje produkci kolagenu. Výsledek je mladistvě vypadající pleť.\nMnožství velikostí hrášku aplikujte na obličej, rty, krk a dekolt. Lehce promasírujte a ponechte působit pár minut. Poté opláchněte. Aplikujte nejlépe ráno.\nPokud máte více času, nechte masku působit delší dobu, cca 15 minut. Opláchněte vlažnou vodou.


Náš tým – škola Vela\nNáš týmKarkulka Červená2020-12-03T20:34:15+02:00\nUčitel je pro nás hrdina!\nRedefinujeme roli učitelů (neměníme označení “učitel”, tvoříme nový obsah). Učitele chápeme jako manažery svých tříd, mediátory denních situacích, poradce pro rodiče, inspiraci pro děti. Naši učitelé naše hodnoty žijí, sdílejí a proto snáze předávají dětem.\nPodívej se, koho hledáme. >\nVěnují se dětem ve třídách\nUčím děti na prvním stupni, zaměřuji se na environmentální výchovu. Působím v tandemu Malinové třídy. >\nStuduji předškolní a mimoškolní pedagogiku na VOŠ pedagogické a sociální, studovala jsem a chemii na VŠCHT. Pracovala jsem dva roky v lesní mateřské škole v Úvalech. Doučuji studenty ze ZŠ, SŠ a VŠ. Od roku 2012 vedu oddíl 40 dospívajících skautů a skautek, působím také jako instruktorka na kurzech pro oddílové vedoucí a dospělé skauty. Ráda jezdím na běžkách, koloběžkách a jsem hrdou členkou improtýmu Řeknivěž! Ve volných chvílích píšu dopisy, zajdu do divadla nebo na slam poetry. Snažím se žít v souladu s myšlenkou Zero Waste.\nUčím děti na prvním stupni, zaměřuji se na matematiku. Působím v tandemu Nebeské třídy. >\nDokončuji studium oboru Učitelství pro 1. stupeň na Karlově Univerzitě. Během studia jsem vyrazila učit děti na stáž do Londýna a rozšiřovat své pedagogické obzory studiem v Portugalsku. Dětem jsem se věnovala i jako asistentka pedagoga v komunitní škole. Vyrostla jsem ve skautském dívčím oddíle, kde jsem měla několik let na starost vedení skupiny mladšího školního věku. Ve volném čase spolupracuji na vytváření projektů pro handicapované mladé lidi, a jezdím se věnovat mentálně znevýhodněný lidem v Libanonu. Za odpočinkem nejraději běhám do hlubokých lesů, vysokých hor a objevuji krásy přírody.\nUčím děti na prvním stupni, působím v tandemu Rubínové třídy. >\nJsem studentkou čtvrtého ročníku pedagogické fakulty se zaměřením na učitelství pro 1. stupeň ZŠ, v rámci programu Erasmus jsem strávila 4 měsíce studiem ve Finsku na University of Jyväskylä. Ve volném čase se věnuji skautingu, kde se podílím na vedení skautského oddílu a na přípravách a realizacích skautských vzdělávacích kurzů. Ráda běhám, lyžuji a hraji na klavír.\nKoordinuji odpolední program, působím v tandemu Mořské třídy. Mou specializací je dramatická výchova. >\nOdmaturovala jsem na pedagogickém lyceu, kde jsem se blíže seznámila s dramatickou výchovou. Studuji v magisterském programu na Katedře výchovné dramatiky na DAMU. Od dětství jsem navštěvovala skautské středisko, později jsem se podílela na vedení dívčího oddílu a následně vedla oddíl předškoláků, nyní vedu chlapecký skautský oddíl. Od ledna 2017 do dubna 2018 jsem působila v družině ZŠ Livingston. Mám zkušenosti s doučováním českého a anglického jazyka. Ve volném čase nejraději cestuji, chodím po horách, lezu na umělých stěnách, chodím do galerií a divadel.\nPůsobím v tandemu Malinové třídy, mojí specializací jsou přírodní vědy. >\nJsem studentkou 3. ročníku oboru Chemie a biologie se zaměřením na vzdělávání na Přírodovědecké fakultě Univerzity Karlovy. Doučuji matematiku (ZŠ) a chemii (ZŠ, SŠ). Baví mě cokoliv spojeného s přírodními vědami a přírodou obecně. Ráda v ní trávím čas, chodím po horách a cestuji. Ve volném čase také ráda čtu nebo zajdu do kina či divadla.\nPůsobím v tandemu Rubínové třídy. >\nStuduji Pedagogiku na FFUK, kde jsem rok působila jako pomocný vědecký asistent. V odpoledních připravuji studenty k přijímacím zkouškám i maturitě a pracuji v Centru paliativní péče. Čtyři roky jsem vedla skautský oddíl a nyní působím ve středisku jako výchovný zpravodaj. Ráda hraji na kytaru nebo objevuji krásy hor.\nJsem speciální pedagog, působím v tandemu předškolní skupiny. >\nVystudovala jsem Speciální pedagogiku na Pedagogické fakultě UK, pátým rokem studuji Andragogiku a personální řízení na Filozofické fakultě UK v Praze. Zajímám se o zážitkovou pedagogiku, na kurzy jezdím jako účastník, ale také jako lektor. Mám zkušenosti s vedením kroužků pro děti (dramaťák, zahradničení, angličtina). Od září 2015 do dubna 2018 jsem působila v ZC a ZŠ Livingston, vedla jsem družinové aktivity a do tříd jsem docházela jako asistent. Absolvovala jsem kurz první pomoci. Vedu skautský oddíl, hraji na kytaru a často cestuji.\nPůsobím v tandemu předškolní skupiny, mojí specializací je sociální a zážitková pedagogika. >\nVystudovala jsem pedagogiku na Filozofické fakultě UK a navázala jsem magisterským studiem sociální pedagogiky a výchovy ke zdraví na Pedagogické fakultě UK. Pocházím ze Znojma, kde jsem vedla skautský oddíl a dodnes jsem aktivní lektorka na vzdělávacích kurzech Junáka. Zajímám se o artefiletiku. Baví mě tvořit s dětmi i dospělými. Prošla jsem kurzem základů krizové intervence, učila jsem v přípravné třídě a ve třídě pro děti s poruchami učení a chování. Jsem máma 2 dětí, nadšená chatařka, ráda tvořím rukama a na šicím stroji. Mám radost když můžu cvičit jógu, plavat nebo běhat.\nUčím na prvním i druhém stupni, mou specializací jsou přírodní vědy, 3D tisk a hudební workshopy. >\nStudovala jsem Softwarové inženýrství pro chemické aplikace a Analytickou a fyzikální chemii na VŠCHT v Praze, dále jsem se věnovala Předškolní a mimoškolní pedagogice. Dva roky jsem pracovala jako učitelka v Mateřské škole Sofia School. Jako skautská vedoucí působím již 10 let, nyní vedu Dívčí oddíl Poštolky v Hloubětíně. Ráda zpívám a hraji na housle, kytaru a ukulele. Ve škole působím také jako zdravotnice a expertka v oblasti deskových her.\nUčím děti na druhém stupni. Mojí specializací jsou přírodní vědy a badatelská výuka. >\nMám vystudovaný obor Evoluční biologie na Přírodovědecké fakultě v Praze (Bc.) a také doplňující pedagogické studium pro učitele Biologie a Přírodopisu. Nyní jsem na Přírodovědecké fakultě v magisterském stupni studia. Dokončuji dvouletý kurz Badatelsky orientované výuky, absolvovala jsem kurz matematiky Hejného. Pracovala jsem v centru Camphill ve Velké Británii a v sociobiologické laboratoři v Itálii. Dva roky jsem učila na ZŠ V Kamenici. Jsem instruktorkou lezení na umělých stěnách, vedla jsem stěnové i skalní kurzy pro děti. Mám dlouholeté zkušenosti s vedením skautského oddílu a také realizací skautských i roverských vzdělávacích kurzů.\nUčím děti na druhém stupni, mojí specializací jsou dějiny a španělština. >\nVystudovala jsem Španělskou filologii a Historii na Filozofické fakultě Univerzity Palackého v Olomouci (Mgr.), v oblasti pedagogických věd jsem tamtéž získala učitelskou způsobilost k výuce španělského jazyka a dějepisu. Rok jsem studovala na univerzitách v Baskicku a jihošpanělské Seville. Zajímám se především o 17. století, třicetiletou válku a česko-španělské vztahy v tomto období. Dále pokračuji na doktorském studiu Iberoamerikanistiky na FF UK. S dětmi se ale nejraději věnuji moderním dějinám. Pravidelně se účastním letních škol pro učitele dějepisu Ústavu pro studium totalitních režimů a dále se vzdělávám v moderních přístupech ve výuce dějepisu. Od září 2018 jsem působila na španělské bilingvní sekci na Gymnáziu Čajkovského v Olomouci. Jako lektorka a designérka výukových programů pro děti jsem také pracovala pro muzeum vědy Pevnost Poznání v Olomouci.\nUčím děti na druhém stupni, jsem metodička prevence a specialistka v oblasti čtenářství. >\nV bakalářském studijním programu jsem absolvovala státnice ze speciální pedagogiky, dále jsem studovala Učitelství pedagogiky pro střední školy a Výchovu ke zdraví pro 2. stupeň základní školy na Ostravské univerzitě (Mgr.), jeden školní rok jsem strávila na Univerzitě Komenského v Bratislavě. V letošním roce dokončuji doplňující studium Učitelství pro 1. stupeň na Jihočeské univerzitě v Českých Budějovicích. Jako třídní učitelka a metodik prevence jsem ve školním roce 2018/2019 pracovala na ZŠ a MŠ Hnízdo v Úněticích. Čtyři roky předtím jsem působila na ZŠ a MŠ Weberova jako třídní učitelka na prvním stupni. Věnovala jsem se také práci ve školní družině. Šest let jsem spolupracovala s organizací ADRA, působila jsem ve Studentském dobrovolném klubu. Věnuji se doučování a podpoře dětí se speciálními vzdělávacími potřebami\nTvoří program napříč školou\nVěnuji se dětem v dopoledním i odpoledním programu, specializuji se na výtvarné umění. >\nVystudovala jsem Univerzitu Mateja Bela v Banské Bystrici, obory výtvarná tvorba a vzdělávání + etická a občanská výchova (Mgr.). Šest let jsem pracovala v kulturním centru Stanica Žilina-Zariečie, kde jsem vedla výtvarné dílny pro děti predškolního věku, prvního a druhého stupně základní školy a pro studenty střední školy a spolupodílela jsem se na vytváření programu pro rodiny s dětmi. Na Žilinské univerzitě jsem vyučovala předmět Dějiny současného umění. Participuji na různých projektech jako je např. dětská současná opera 2‘16“ a pol: Vesmírna odysea nebo zvuková performance DTBZ: Bezfarebné zelené myšlienky zúrivo spia. Od září 2017 do dubna 2018 jsem pracovala v družině v rámci ZŠ Livingston. Pravidelně připravuji mládež na talentové zkoušky na umělecké školy. Ve svém volném čase se věnuji vlastní umělecké činnosti, mám za sebou více samostatných výstav. Kromě umění s oblibou chodím po horách nebo se věnuji pěstování.\nUčím angličtinu na I. i II. stupni, zajišťuji výtvarné aktivity a jsem součástí odpoledních programů. >\nPocházím z USA, vystudovala jsem na Kalifornské státní univerzitě obory umění a německý jazyk. Jsem držitelkou mezinárodního certifikátu TEFL pro dospělé i jeho rozšíření pro děti. V Americe jsem vyučovala umění na základní i střední škole. V Praze, kde jsem nyní sedmým rokem, jsem učila angličtinu děti v jazykové i základní škole. Pravidelně také jezdím jako vedoucí na jazykové letní tábory. Ve volném čase se věnuji umění, zpěvu a „dog-sittingu“ (hlídání psů).\nStarám se o ranní družinu, věnuji se dětem v odpoledním programu. Nabízím herně zaměřené a kreativní aktivity. >\nVystudovala jsem Obchodní akademii na Praze 6 a dva roky pracovala v pobočce GE Money Bank. Během rodičovské dovolené jsem změnila oblast svého působení a podílela se na přípravě a vedení programu pro maminky s dětmi v KC Motýlek. Absolvovala jsem kurzy péče o děti a získala osvědčení Profesionální chůva. Již deset let se věnuji hlídání dětí předškolního věku. Vedu skautský oddíl v Hloubětíně, organizuji pravidelný program během roku, připravuji a vedu letní tábory. Mám zdravotnický kurz. Baví mě filmy a společenský tanec, kreativní činnosti, četba knih i výlety do přírody.\nVěnuji se dětem v dopoledním i odpoledním programu, specializuji se na dějiny umění. >\nVystudovala jsem Dějiny umění na Filozofické fakultě v Praze (Bc.), kde pokračuji magisterským studiem. Jeden z nejlepších půlroků svého života jsem strávila na studijním pobytu v německém Lipsku. V rámci působení v lektorském oddělení Musea Kampa se dlouhodobě věnuji galerijní pedagogice. Tvořím vzdělávací workshopy pro školy, akce pro širokou veřejnost, vedu výtvarný kroužek pro děti Museum v kapse. Jako lektor jsem spolupracovala s pardubickou kunsthalle GAMPa či projektem Okruh církevních památek v Litoměřicích. Mám zkušenosti se skautingem i ve vedení pražského seniorátního odboru pro mládež Českobratrské církve evangelické. Ráda jezdím na trekových bruslích, vyrážím na výlety do města i do přírody, peču chleba a učím se německy a snažím se navštívit co nejvíce poválečných kostelů nejen v Čechách.\nVěnuji se dětem v dopoledním i odpoledním programu, zaměřuji se na ICT a angličtinu. >\nStuduji na Pedagogické fakultě Univerzity Karlovy, obory anglický jazyk a informační a komunikační technologie. Zajímám se o svět vzdělávání, věřím v respektující přístup nejen k dospělým, ale taktéž k dětem, a baví mě v lidech podněcovat nadšení a odvahu ke zkoušení nových věcí a objevování nových obzorů. O to se snažím kromě školy také ve skautu, kde se podílím zejména na přípravách vícedenních akcí pro děti i dospělé. Nabíjí mě projížďky na (Re)kole, chvilky v přírodě, hraní na kytaru a zpívání.\nVěnuji se dětem v odpoledním programu, nabízím kreativně zaměřené aktivity. >\nVystudovala jsem střední výtvarnou školu Václava Hollara v Praze. Momentálně studuji na Fakultě životního prostředí České zemědělské univerzity v Praze a dokončuji vzdělání v oboru hudební nauka a klasická kytara na ZUŠ. Ve svém volném čase vedu skautský oddíl v Hostivaři. Kromě organizování výletů do přírody se věnuji hlavně výtvarným programům a rukodělkám pro děti a mládež. Mám zkušenosti jako instruktor na letních táborech a jako pomocný zdravotník.\nVěnuji se dětem na prvním i druhém stupni, mojí specializací je pohybová výchova a zeměpis. >\nVystudovala jsem obor HR a nyní pokračuji ve studiu Udržitelného podnikání. Jsem kvalifikovaná táborová zdravotnice a pedagog volnočasových aktivit. Žila jsem rok ve Švýcarsku a chvilku v Řecku. Spoluzaložila jsem firmu psichologie.cz o moderním tréninku psů, se kterou jsem vyhrála Social Impact Award. Věnuji se vzdělávací platformě pro startupisty StartupBox. Vedu dětský sportovní tábor, připravuji dětské programy a doučuji matematiku. Miluji cimrmany, low-carb jídlo, orientační běh, Marvelovky a jsem někonečnou studnicí zahraničních zajímavostí.\nVěnuji se dětem v dopoledním i odpoledním programu, specializuji se na metody kritického myšlení a matematiku Hejného. >\nMám vystudovaný obor Personální management na ČVUT (Bc.), rok jsem studovala navazující magisterské studium učitelství pro první stupeň základní školy na Pedagogické fakultě Univerzity Karlovy. Nyní studuji dramatickou výchovu na DAMU se zaměřením na pedagogicko-uměleckou práci s dětmi. Dva roky jsem pracovala na základní škole v Šeberově, od září 2016 do března 2018 jsem pracovala jako prvostupňový pedagog na ZŠ Livingston. Mám zkušenost s vedením skupiny dětí na individuálním vzdělávání (domškoláků). Od roku 2007 pracuji ve vedení skautských oddílů v organizaci Junák – Český skaut. Absolvovala jsem kurzy MBTI typologie a Čtením a psaním ke kritickému myšlení. Ráda pracuji s Hejného matematikou. Ve volném čase zpívám v kapele a hraji v divadle.\nVěnuji se dětem v odpoledním programu, v herně i na aktivitách. >\nV současnosti dokončuji bakalářské studium na Pedagogické fakultě Univerzity Karlovy obor dějepis a základy společenských věd se zaměřením na vzdělávání a od října nastupuji na navazující magisterské studium na Technickou univerzitu v Liberci. Tři roky jsem pracovala jako učitelka výchovy k občanství a dramatické výchovy na základní škole. Rok jsem také působila v družině. Mojí velkou zálibou je fotografování, podílím se na pořádání debatní soutěže pro střední školy Studentská agora. Osm let jsem závodně veslovala a následně vedla mladé veslaře a veslařky. Ve volném čase se věnuji ochotnickému divadlu, ráda čtu, a ještě raději píšu vlastní příběhy a básničky.\nVěnuji se dětem v odpoledním programu, zaměřuji se na herní a venkovní aktivity. >\nStudoval jsem na Gymnáziu v Milevsku, nyní studuji na Pedagogické fakultě Univerzity Karlovy obor Biologie, geologie, enviromentalistika a Výchova ke zdraví. Od dětství chodím do skautského střediska, kde jsem nyní vedoucím chlapeckého oddílu a vedu letní tábory. Ve volném čase rád trávím čas s přáteli, chodím do přírody, vařím, kreslím, hraji hry a pracuji na zahradě.\nVěnuji se výuce francouzského a německého jazyka. >\nStuduji francouzštinu a němčinu na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy, obor Překladatelství a tlumočnictví. Zajímám se o jazyky, které nejen studuji, ale i doučuji a to jak děti, tak dospělé. Pět let jsem pracovala jako vedoucí na letním táboře ve frankofonní části Švýcarska. Během zimy trénuji děti v závodním lyžařském oddíle. Ve svém volném čase se ráda věnuji sportům, zejména lyžování a běžkování. Mnoho času trávím i chozením po horách v létě.\nVěnuji se dětem v odpoledním programu, učím je na skateboardu a vedu výtvarný ateliér. >\nVystudoval jsem obor Blízkovýchodní studia na Filozofické fakultě ZČU v Plzni, kde dokončuji doktorát na téma skateboardingu jako subkultury v arabských zemích. Ve svém životě se naplno snažím propojovat tři vášně: studium arabské kultury, skateboarding a výtvarnou činnost – zejména ilustraci a tiskařské techniky jako sítotisk a linoryt. V roce 2011 jsem spoluzaložil značku oblečení Knedlo Zelo Wear. Díky svému studijnímu zaměření a vášní pro skateboarding jsem měl rovněž možnost spolupracovat s několika neziskovými organizacemi, které v rozvojových zemích budují skateboardové parky a iniciují sportovně-edukační programy. Osobně jsem se účastnil dobrovolnických programů v Jordánsku, Maroku a Palestině. Od roku 2013 pracuji jako lektor anglického jazyka v soukromých školách a ve firmách.\nStarají se o chod školy\nEva Dittrich Sanigová\ntel.: 797 995 601\nŠkolu provozuji a tvořím jí vhodné podmínky, pečuji o tým a komunikuji s rodiči. >\n797 995 601\nVystudovala jsem Filozofickou fakultu Univerzity Karlovy, obory sociologie (PhDr.) a Učitelství pro střední školy (Mgr.). Učila jsem středoškolské i vysokoškolské studenty, spoluzaložila časopis pro studentskou vědu Člověk. Pět let jsem pracovala ve společnosti Scio. Sleduji trendy ve vzdělávání ve škole i mimo ni, několikrát do roka jezdím pro inspiraci na české i zahraniční školy. V roce 2014 jsem spoluzaložila ZŠ Livingston v Praze 9 – Čakovicích, svůj podíl jsem v prosinci 2017 prodala a svou činnost ve škole ukončila. Nyní provozuji ZŠ Vela, kam přináším svůj koncept vzdělávání. Dále se vzdělávám, absolvovala jsem rozsáhlé vzdělávání v oblasti Montessori pedagogiky, Respektujícího přístupu k dětem i Nenásilné komunikace, navštěvuji konference o vzdělávání.\ntel.: 797 995 602\nOrganizuji chod školy, dohlížím na koncept, starám se o děti i dospělé. Působím v tandemu Mořské třídy. >\n797 995 602\nVystudovala jsem Filozofickou fakultu Univerzity Karlovy, obor pedagogika (Mgr.) se zaměřením na pedagogické poradenství a osobnostně sociální rozvoj. V letech 2009-2015 jsem učila na 1. stupni v programu Začít spolu a v bilingvních třídách na ZŠ a MŠ Angel v Praze 12. Následující dva roky jsem se podílela na provozování Základní školy Livingston. Jsem členkou Junáka – českého skauta, vedla jsem skautský oddíl, lektorovala kurzy pro dospělé. Spolupracuji na přípravách velkých skautských akcí v zahraničí – Jamboree 2015 v Japonsku a Jamboree 2019 v USA.\nPodporuji hladký chod školy, věnuji se organizaci a administrativě. >\nVystudovala jsem historii umění, literaturu a kulturní management ve Velké Británii na University of Sussex a Goldsmiths University. Dosud jsem pracovala v knižním vydavatelství, na filmových festivalech, v neziskovém sektoru a ve stánku s palačinkami. Volný čas trávím čtením současné americké beletrie a literatury faktu, na kulturních akcích a tancem. Miluji kulturní historii a zajímám se o New York 80. a 90. let.\nNa recepci pomáhám vyřídit dětem i dospělým to, co zrovna potřebují. Pro druhý stupeň připravuji a realizuji témata a projekty z přírodních věd. >\nStuduji čtvrtým rokem obor Biochemie na Přírodovědecké fakultě UK. Mám za sebou 5 let vedení oddílu Pražská Dvojka, podílím se na přípravě vzdělávacích kurzů pro budoucí skautské vedoucí. Rád běhám, hraju na kytaru. Baví mě jezdit na kole, umím je spravovat a montovat.\nPomáhám dětem, učitelům i rodičům na recepci s tím, co potřebují. >\nJsem studentkou prvního ročníku oboru Všeobecné lékařství na 1. lékařské fakultě Univerzity Karlovy. Jsem členkou Spolku mediků českých, kde spoluorganizuji různé fakultní akce. Dříve jsem se také podílela na vedení dětských táborů. Svůj volný čas trávím nejraději s kamarády, sportem a cestováním. Ráda peču a vařím.\nSpecializuji se na sociální projekty, věnuji se poradenství v oblasti dotací a grantů. >\nVystudovala jsem Sociální práci (DiS.) na Soukromé vyšší odborné škole sociální v Jihlavě. Pracovala jsem v občanské poradně v Jihlavě a založila a vedla jsem organizaci Respondeo. Mám zkušenosti jako sociální pracovnice, metodička, vedoucí projektů. Jako lektor, konzultant a mentor se věnuji oblasti standardů kvality i řízení projektů v oblasti sociálních služeb a vzdělávání. Od roku 2018 spolupracuji jako mentorka pro oblast grantů a dotací s Impact Hubem Praha. V roce 2018 jsem spoluzaložila organizaci Pravý hemisférický ústav, jehož cílem je vzdělávat učitele, žáky a studenty, jednotlivce i rodiny se sociálním znevýhodněním prostřednictvím metod orientovaných na pravou mozkovou hemisféru. Jako lektorka spolupracuji s Asociací občanských poraden, organizací Remedium a Asociací veřejně prospěšných organizací.\nDětem i dospělým pomáhám na recepci s tím, co potřebují. >\nJsem magisterským studentem oboru Sociální geografie a regionální rozvoj na Přírodovědecké fakultě UK. Doučoval jsem matematiku a zeměpis děti prvního stupně, dospělé angličtinu. Také jsem se staral o děti na příměstském táboře. Baví mě jazyky a cestování, sport i čtení, opravování kol, a v poslední době se učím fotit.\nExterně s námi spolupracují\nPomáhám s administrativou. >\nJsem studentkou 1. ročníku magisterského studia oboru Učitelství biologie a chemie pro střední školy na Přírodovědecké fakultě UK. Nejraději svůj volný čas trávím v přírodě se svým psem ideálně za Prahou. Jsem ale i velmi společenský člověk a ráda chodím mezi lidi do divadel, na koncerty nebo kolektivně sportovat.\nFotím na školních akcích. >\nV červnu jsem ukončil vysokoškolská studia v oboru logistiky a tím se otevřely další dveře pracovního života. Na Fakultě dopravní ČVUT pracuji nyní jako IT manažer a vyučující. Dále pracuji jako fotograf v mnoha odvětvích - portréty, akce, produkty i sport. Jsem součástí realizačního týmu Engineers Prague a pracuji ve skautingu. Mám rád kvalitní hudbu doplněnou o ještě lepší kávu.\nŠkolu jsem navrhl a dále se o rozvoj a koncepci jejích prostor starám. Dětem i dospělým radím s Apple světem. >\nStudoval jsem architekturu na ČVUT v Praze u Aleny Šrámkové, na TUL v Liberci a na VŠUP v Praze u Evy Jiřičné. Od roku 2004 pracuji jako architekt na volné noze, navrhuji nábytek, interiéry, domy a školy. Jsem spoluautorem knihy 100 staveb - moderní architektura Středočeského kraje. Za stůl Ply like Lajkó, který byl prvně představen na výstavě 100% Design London 2011, jsem byl nominovaný na Objev roku Czech Grand Design 2011. Baví mě běhání a geocaching.\nPomáhám Vele s účetnictvím, administrativou a teambuildingovými akcemi pro dospělé. >\nVystudovala jsem obor Veřejná správa a regionální rozvoj na VŠE (Bc.) a následně Regionální environmentální správu na Fakultě životního prostředí ČZU (Ing.) . Po škole jsem pracovala na obchodní pozici v pojišťovně Generali a od roku 2016 v ČSOB Leasing, kde jsem řešila spolupráci obchodu a pojišťoven. Od listopadu 2018 jsem s dcerou na mateřské dovolené. Více jak deset let jsem působila ve vedení skautských oddílů, věnovala jsem se zejména dětem ve věku 7 - 10 let. I nadále se podílím na pořádání skautských akcí pro děti i dospělé. Ráda vyrážím na výlety do lesa, na setkání s kamarády nebo odpočinek do sauny.\nVe Vele se věnuji pohybovým aktivitám, děti provázím sporty i sebeobranou. >\nVystudoval jsem FTVS, mám 34 let praxe v trenérství dětí a mládeže. Podporuji u dětí zdravé sebevědomí, pomáhám jim zvládnout strategie, které v běžném životě umožní obstát bez zbytečných konfliktů. Kromě sportů se věnuji primární prevenci na školách, pořádám rodičovská fóra pro rodiče dětí se specifickými vzdělávacími potřebami.\ntel.: 797 995 604\nZ mateřské dovolené spolupracuji se školou jako specialista na volnočasové, otudoorové a pohybové aktivity. >\n797 995 604\nVystudovala jsem rekreologii na Fakultě tělesné kultury na Univerzitě Palackého v Olomouci (Mgr.). V rámci programu ERASMUS jsem studovala na Fakultě sportu Univerzity v Lublani (Slovinsko). V roce 2017 jsem ukončila sebezkušenostní terapeutický výcvik skupinové analýzy organizovaný IGA Praha. Absolvovala jsem Letní školu rozvojové spolupráce a školení neformálního vzdělávání Vypsaná fixa. Koordinovala jsem vzdělávací aktivity v organizaci Greenpeace, jsem bývalou táborovou vedoucí a elévkou v Prázdninové škole Lipnice. Od září 2014 do ledna 2018 jsem spolupracovala se ZŠ a ZC Livingston a od ledna do června 2018 se SCIO školou Praha 6. Na školách jsem vedla družinové aktivity a starala se o kroužky a externí lektory. Zajímám se o životní prostředí, turistiku, zdravý životní styl a o práva zvířat.\nZ mateřské dovolené spolupracuji se školou jako specialista na český jazyk, mediální výchovu a dějiny 20. století. >\nVystudovala jsem obory Učitelství českého jazyka a literatury (Mgr.) a Žurnalistiku (Mgr.) na Karlově univerzitě. Jeden semestr svého studia jsem strávila v Rusku, kde jsem zkoumala jazyk potomků českých krajanů na Sibiři. Dva roky jsem učila na prvním stupni na základní škole v Jesenici u Prahy, následně jsem pracovala v zahraničním vysílání Českého rozhlasu. Mám zkušenost s vedením dětských oddílů na letních táborech. Absolvovala jsem semináře zaměřené na předávání historických událostí zážitkem. Ve volném čase se učím programovat, podílím se na organizaci letního příměstského programovacího tábora pro děti. Ráda trávím čas venku v přírodě, jezdím na kole, lyžuji, běžkuji, bruslím a jezdím značit turistické cesty na Ukrajinu.\nSpolupracuji jako školní metodik prevence a speciální pedagog, podporuji děti se speciálními vzdělávacími potřebami. >\nVystudovala jsem Gymnázium Jana Nerudy s hudebním zaměřením a následně obor Speciální pedagogika - učitelství na PedF Univerzity Karlovy (Mgr.). Během studia jsem se věnovala práci s dětmi i dospělými se specifickými potřebami. Sedm let jsem pracovala jako pedagog ve věkově heterogenní třídě pro děti se specifickými poruchami učení a chování a působila jako školní metodik prevence na základní škole. Podílím se na vedení letního dětského tábora, mám ráda klasickou hudbu, knihy, cestování a svou bulteriérku.


V Blanenském čtyřlístku změří síly studenti i veřejnost\t| blansko.cz\n11. března 2019, cestovní ruch, přečteno: 399×\nPřehlídka zajímavostí z oblasti cestovního ruchu v regionu Moravský kras a okolí proběhne v Dělnickém domě v Blansku ve dnech 20. až 21. března. Soutěžní festival Blanenský čtyřlístek, pod taktovkou Střední školy cestovního ruchu a gastronomie, letos vstupuje již do druhého ročníku.\nSlavnostní zahájení soutěžního festivalu se uskuteční už v úterý 19. března v pět hodin odpoledne. Spojeno bude s vyhlášením vítězů v sekcích Krasový a Jeskynní pohár.\n„Úkolem účastníků Krasového poháru, který je letošní novinkou festivalu, je zrealizovat co nejkvalitnější expozici fiktivních turistických produktů. Vytvářet je budou naši studenti cestovního ruchu. Jeskynní pohár znají příznivci našeho projektu již od loňska. V tomto případě se jedná o fotografickou soutěž pro veřejnost s tématem Moravský kras a okolí. Tato soutěž stále běží, prodloužili jsme uzávěrku soutěže a snímky přijímáme až do 15. března,“ upozorňuje manažer soutěže Martin Jaglář.\nVe středu 20. března je na programu Punkevní pohár. „Tuto trofej si odnesou nejlepší žáci středních škol, kteří změří své síly v juniorské barmanské soutěži. Fantazii se meze nekladou. Jejich úkolem bude namíchat co nejlepší koktejl inspirovaný jak jinak než Moravským krasem,“ vysvětluje Jaglář. „Následující den pak přijde na řadu soutěž pro žáky základních škol nazvaná Krápníkový pohár v prezentaci zajímavostí našeho regionu.“


Kpop FanFiction: Smích z vedlejšího pokoje // Part. 3\nDalší díl~ snad se vám bude líbit.\n„Máme tady nějakýho chlápka, kterej je asi duševně nemocnej,“ obeznamoval jsem kluky s tímto faktem, zatímco jsem se vedl do pokoje, ve kterém jsem potkal toho muže, který se dost divil, že ho vidím.\n„A podle čeho usuzuješ, že je nemocnej?“ zajímalo Baekhyuna.\n„Těší mě, že se ptáš na tohle a je ti úplně jedno, co tady vůbec dělá někdo cizí,“ protočil jsem očima a zastavil přede dveřmi pokoje, který byl vedle toho mého. Opřel jsem se o stěnu, založil si ruce a hlavou ke dveřím kývnul, „tak ho odsuď dostaňte, protože já už na to nemám nervy,“ povzdechl jsem si a ušklíbl se.\nSuho, Tao, Baekhyun i Chen nakoukli dovnitř, ovšem místo toho, aby tam i vešli, se pak podívali s nadzvednutým obočím zpátky na mě.\n„Je ti dobře?“ ptal se Chen.\n„No není, ale to snad nemá nic společnýho s tím, že ten chlap tady nemá co dělat,“ podotkl jsem. Kluci se podívali jeden na druhého a vzápětí zase na mě. Nechápal jsem, proč se dívají tak ustaraně a zmateně zároveň.\n„Hele, já nechci nic říkat, ale...“ Tao si odkašlal a ukázal dovnitř pokoje, „tam nikdo není,“\nZamračil jsem se, odstrčil se od zdi a vešel dovnitř. Díval jsem se všude, ale vážně jsem ho neviděl.\n„Ale to je nemožný, protože tady fakt byl!“ snažil jsem se je přinutit k tomu, aby mi věřili, ačkoli jsem byl sám mimo. Vyběhl jsem z pokoje ven a začal prohledávat všechny ostatní místnosti, ale nikde jsem ho nenašel. Došel jsem tedy až do obýváku a sesunul se na pohovku.\n„To je dobrý. Třeba to byl jenom sen,“ přisedl si ke mně Suho a asi se mě snažil utěšit tím, že mi položil ruku na rameno. Jakoby si myslel, že jsem smutný a potřebuju nějak uchlácholit.\n„Ještě na tom nejsem tak špatně, abych nerozpoznal, co je sen a co skutečnost, Suho,“ oponoval jsem mu a přitom jsem přemýšlel nad tím, kam mohl tak rychle zmizet. Neviděl jsem ho jen asi deset sekund a přeci bych slyšel, kdyby někam běžel, ne?\n„Ale nikdo cizí tady vážně není,“ pokračoval dál svým soucitným hlasem Suho, „musel to být sen. Jak jinak si to chceš vysvětlovat?“\n„Jo, Suho má pravdu. Buď ti hrabe, nebo prostě nevíš, jestli se ti to zdálo nebo ne. Takový chvilky mám někdy taky,“ připojil se Baekhyun. To jsem vážně potřeboval.\n„Ale kdybys ho viděl znova, tak ho drž a zavolej nás, aby nemohl nikam utéct,“ mrkl na mě Tao. Asi si myslí, že je vtipný nebo co.\n„No jasně,“ zamumlal jsem a všechny je přelétl pohledem. Nebudou mi věřit. Jak by taky mohli, že? Nemám důkaz a slova nestačí. Ale já si jsem jistý. Někdo tady byl. Někdo, kdo se smál něčemu, čemu jsem se smál i já. Někdo, kdo četl tu knihu bez autora, názvu a konce. Někdo, kdo řekl, že je jiný.\nUž se připozdnívalo, tak jsem si šel lehnout, abych aspoň na chvíli přerušil ten proud myšlenek, který se od odpoledne nezastavil. Ale ještě předtím jsem se šel několikrát potají podívat do pokoje, který je vedle mého. Chtěl jsem se přesvědčit, zda tam ten kluk už vážně není. Sice nevím, co by tam v tuhle hodinu dělal, ale když tady byl předtím, může tam být i teď, že?\nAle nebyl, tak jsem vlezl do své postele, zhasl lampičku na stolku a snažil se usnout. Nešlo to snadno, jelikož kluci ještě podle všeho nehodlali jít spát a skvěle se v obýváku bavili, nehledě na to, že je v tomhle domě přeci jen někdo, kdo by ale moc rád usnul. Sobci jedni.\nOvšem lhal bych, kdybych svojí neschopnost usnout sváděl jen na ně. Pravdou je, že za to může i ten kluk, který se dnes zničeho nic objevil ve vedlejším pokoji a četl tu samou knihu jako já několik minut před ním. Přemýšlel jsem nad tím, jestli to nakonec přeci jen nebyl sen, ale všechno bylo až moc skutečné. Pořád myslím na to, jak se na mě díval těma velkýma zmatenýma očima a pořád dokola se mě ptal, jak je možné, že ho vidím. To, jak řekl, že ho nikdo jiný nevidí, neslyší a ani o něm neví. Co když nelhal? Co když říkal pravdu a je to ten důvod, proč ho kluci neviděli? Tak ale proč jsem ho teď neviděl ani já?\nFajn, tohle už trochu zavání nějakým hororem nebo moc velkou fantazií. Měl bych spát a nemyslet na to. Ten kluk je pryč a o to jsem celou dobu stál, že? Tak či tak...za všechno může to dřevo.\nPodařilo se mi usnout, ovšem pak mě znovu něco vzbudilo. Něco, na co jsem čekal. Smích z vedlejšího pokoje. Hlasitý smích, hluboký hlas. Přesně takový, který jsem slyšel předtím.\nOtevřel jsem oči, odhodil peřinu a bleskově vyskočil z postele. Rychlým krokem jsem po tmě došel ke dveřím, přičemž se mi podařilo po cestě o něco zakopnout a já jen tak tak udržel rovnováhu. Vyletěl jsem na chodbu a byl vděčný, že ten pokoj je hned vedle mého, tudíž jsem neměl moc dlouhou cestu. Aniž bych na cokoli čekal, vzal jsem za kliku, otevřel dveře a rozsvítil. To, co jsem uviděl, mě donutilo přemýšlet nad tím, jestli si nepůjdu ven vyhlédnout nějaký ten strom a neoběsím se na jeho větvi.\nZůstal jsem v tom pokoji stát jako idiot s čelistí u kotníků a očima vytřeštěnýma jako vůl před porážkou.\nPřede mnou na zemi opět ležela ta kniha, ze které mám už i noční můry. Ležela tam úplně stejně, jako když jsem ji poprvé našel. Jak se tam dostala? Když jsem ji viděl naposledy, držel ji v rukách ten hnědovlasý kluk, kterého jsem od té doby již neviděl.\nRozhlédl jsem se, načež jsem se hnul z místa, když jsem se rozhodl, že se podívám, zda tam ten kluk někde přeci jen není. Díval jsem se vedle skříně, dokonce i za ní. Koukl jsem se za všechno, za co by se mohl schovat. Nikde ale nebyl. Připsal jsem tedy ten smích na seznam toho, co má na svědomí dřevo, a vrátil se zpátky do svého pokoje. Kdo ví, zda by bylo něco jinak, kdybych se v tom pokoji býval podíval i dovnitř té skříně.\nBylo to tu zas. Ležel jsem v posteli už hodnou chvíli a zíral do stropu. Snahu usnout jsem vzdal už asi před půl hodinou. Jediné, o co se teď pokouším, je nevnímat ty zvuky, které se sem ozývají zpoza zdi. Je to smích, někdy šoupnutí židlí, někdy odkašlání, či dokonce kroky. Nebojím se, to není můj styl. Spíše jsem naštvaný, protože vím, že i kdybych vstal a šel se do toho pokoje vedle podívat, nikoho a nic bych tam neviděl. Stejně jako předtím.\nAle co mám dělat? Spát nemůžu a kdybych šel do kuchyně nebo do obýváku, pravděpodobně bych probudil někoho z kluků a pak bych byl dotazován typickými otázkami. „Proč nespíš?“ „Zdálo se ti něco?“ „Chceš si o tom promluvit?“ „Mám si lehnout k tobě?“\nNemám na tohle žaludek. Vážně ne. Mám je rád, ale za to, že mě donutili jet na tohle místo, je právě teď z duše nenávidím. Možná by to nebylo tak zlé, kdyby tady nebylo tolik toho dřeva a já neměl ty zpropadené halucinace. Slyším zvuky, které ve skutečnosti neexistují. Vidím kluka, který o sobě tvrdí, že ho nikdo jiný nevidí a asi má i pravdu, protože ho vážně ostatní neviděli. Všechno to svádím na dřevo, ale začínám přemýšlet nad tím, jestli nejsem blázen já sám a tomu dřevu křivdím. Co když je se mnou něco špatně? Co když to dřevo je nevinné a já jsem šílenec a pomatený magor?\nZavrtěl jsem hlavou a přetočil se na bok. Nejsem magor. Určitě ne. To to dřevo. Stoprocentně.\nZavřel jsem oči a přestal ty zvuky vnímat. Pak se mi to končeně podařilo. Usnul jsem.\n„Jsi vzhůru?“ byla otázka, která mě probudila. Nicméně jsem měl i nadále zavřené oči a předstíral, že spím.\nUslyšel jsem povzdech a pak tiché zašeptání: „Takže už mě zase neslyšíš...?“\nDotyčný měl hluboký hlas, a tak mě nejdříve napadlo, že už je ráno a mluví ke mně třeba Suho, který občas po ránu dost huhňá. Chtěl jsem dál dělat, že spím a tím mu jasně naznačit, že vstávat nehodlám, ale ten šepot a hlavně ta slova mě zaskočila. Proč by se mě Suho ptal na něco takového?\nPořád jsem ležel na boku, zády k tomu, kdo ke mně mluvil. Otevřel jsem oči a přemýšlel, zda se otočit nebo ne. Je možné, že ta osoba, co stojí za mnou, je ta samá osoba, kterou jsem odpoledne potkal v tom sklado-pokoji?\nZvědavost mi nedala, proto jsem se začal pomalu přetáčet, přičemž jsem se ještě nenápadně štípl do hřbetu dlaně, abych se ze všeho nejdřív přesvědčil o tom, že jsem skutečně vzhůru. Bolest přišla hned, což znamenalo, že nespím.\nKdyž jsem se otočil úplně, vytřeštil jsem oči a vylétl do sedu. Mé tušení bylo správné. Je tady. Sedí na židli vedle mé postele a dívá se přímo na mě. Překvapeně jsem pootevřel ústa a on se smutně pousmál.\n„C-Co tady děláš?“ vyhrkl jsem a posadil se. On se pořád tak nějak usmíval a snad ještě víc hned po tom, co jsem na něho promluvil.\n„Chtěl jsem se ujistit, že mě pořád vidíš,“ oznámil mi jakoby nic. Několikrát jsem zamrkal a nadzvedl obočí. Bylo něco málo před svítáním, tudíž v pokoji už nebyla taková tma.\n„P-počkej,“ vydechl jsem a prsty si promnul oči, „nechoď na mě zase s těmahle řečma,“\n„Protože ti je jednoduše nevěřím, fajn? Jenom mi už konečně řekni, kdo sakra seš,“ sklopil pohled a zase se usmál. Měl hezký úsměv, ale to není podstatné. Vlastně to není vůbec vhodné. Jsem naštvaný. On je navíc cizí. Já neznám jeho. On nezná mě. Tečka.\n„Už jsem ti to přece říkal,“ podíval se znovu na mě, „jsem majitel tohohle domu,“\n„Dobře, takže si to ujasníme,“ řekl jsem pevným tónem, „tenhle dům - jak tomu ty říkáš – je na pronájem a zrovna teď tady bydlím já a moji kámoši. Co jsem slyšel, tak majitelem je nějaká žena, která žije ve městě, na který si teď nevzpomenu...tak či tak, i kdyby ti to tady patřilo, proč bys tady sakra byl? Nebo proč bysme tady byli my?“\n„Protože já tady svým způsobem nejsem,“ pokrčil rameny a já myslel, že odletím na Měsíc. Plácl jsem se do čela a tiše zaúpěl.\n„Fajn, fajn, fajn. Tohle už nebudeme řešit, okey? Jediný, co mě teď zajímá...jak se jmenuješ?“\n„A jak ty?“\n„Já se ptal první,“ protočil jsem očima.\n„No právě. Už ses mě ptal, kdo jsem a co tady dělám , což znamená, že už ses ptal na dvě otázky a další otázku tedy pokládám já,“ našpulil rty a založil si ruce na hrudi, „žádný předhánění, mladý muži,“\n„Mladý muži? Kolik ti je, že mě takhle nazýváš?“ pohrdavě jsem se ušklíbl.\n„Pst!“ přiložil mi prst ke rtům, „říkal jsem žádný předhánění,“ zůstal jsem na něho strnule civět a čekal jsem, kdy svojí ruku odendá. Bůh ví, proč jsem si neodstrčil sám.\n„Takže,“ odtáhl se a mě se najednou zmocnil podivný pocit zklamání. Netuším proč.\n„Kyungsoo,“ zopakoval moje jméno pomalu, „teď se můžeš ptát ty,“\n„Park Chanyeol,“ řekl mi a já si jeho jméno snažil dobře zapamatovat, jelikož mám na jména hodně špatnou paměť. Ovšem v tu chvíli jsem ještě netušil, jak hluboko se do mé hlavy jeho jméno nakonec zaryje.\n„Teď zas já...kolik ti je?“\n„K čemu ti to bude?“ nechápal jsem, ale on nesouhlasně zavrtěl hlavou.\n„Na otázku se neodpovídá otázkou, to tě doma neučili?“\n„22,“ hlesl jsem, „tobě?“ na okamžik se zastavil a připadalo mi, že dost váhá, co vlastně odpovědět. Nakonec ale přeci jen promluvil.\n„Stejně tak,“ řekl trochu přiškrceně a nejistě. Dokonce i odvrátil pohled, což se v jeho případě za tu chvíli, co se známe, ještě snad nestalo, „ale i tak jsem starší,“\n„Vážně?“ nakrčil jsem čelo.\n„Teď se mám ptát já,“ zamručel a ušklíbl se. Povzdechl jsem si a opřel se ramenem o zeď.\n„Tak se ptej,“\nPark Yoochun 24. července 2015 12:10\nKdy že bude další díl? A Vlci?\nLai^^ 24. července 2015 20:54\nWuu...zaujímavé :D len tak dál.... A kedy budú vlci?? ^_^\nMichaela Cani 28. července 2015 21:18\nTohle mě moc baví, těším se na další :-)