Doktorát - Doctorate - qaz.wiki\nDoktorát - Doctorate\nAkademický nebo odborný titul\nPro jiná použití, vidět Doctor (disambiguation) .\nAmeričtí akademičtí lékaři se scházejí před zahájením cvičení na Univerzitě Brighama Younga (duben 2008). Americký kód pro akademické šaty označuje akademické lékaře se 3 pruhy sametu na rukávu doktorských šatů.\nTitul diplomové práce, který předložil Claude Bernard k získání titulu doktor medicíny (1843).\nDoktorát (z latinského docere , „učit“) nebo lékaře stupeň (z latinského doktora , „učitel“) nebo doktorský studijní , je akademický titul udělený vysokých škol, odvozený od starověkých formalismu licentia docendi ( „licence učit“) . Ve většině zemí je to výzkumný titul, který kvalifikuje držitele k tomu, aby učil na univerzitní úrovni v oboru titulu nebo pracoval v určité profesi . Existuje řada doktorských titulů; nejběžnějším je doktor filozofie (PhD), který se uděluje v mnoha různých oborech, od humanitních až po vědecké disciplíny.\nVe Spojených státech a některých dalších zemích existují také některé typy technických nebo odborných titulů, které zahrnují jméno lékaře a jsou v některých z těchto zemí klasifikovány jako doktoráty. Profesionální doktoráty historicky vznikly, aby uspokojily potřeby odborníků v různých oborech. Nutnost těchto titulů se však může v jednotlivých oborech značně lišit a jejich význam je nejasný.\nMnoho univerzit také uděluje čestné doktoráty jednotlivcům považovaným za hodné zvláštního uznání, ať už za vědeckou práci nebo za jiné příspěvky univerzitě nebo společnosti.\n2.1 Výzkumný doktorát\n2.3 Vyšší doktorské a postdoktorské tituly\n2.4 Odborný doktorát\n2.5 Čestný doktorát\n3 Národní variace\n3.10.1 Pouze disertační práce\n3.10.2 Odborný titul\n3.11 Nizozemsko a Flandry\n3.14.1 Historie britského doktorátu\n3.14.2 Britské doktoráty dnes\n3.14.3 Odborné doktoráty\n3.14.4 Vyšší doktoráty\n3.14.5 Čestné tituly\n3.15 Spojené státy\n3.15.1 Výzkumné tituly\n3.15.2 Profesionální tituly\nTermín lékař pochází z latiny, což znamená „učitel“ nebo „instruktor“. Doktorát (latinsky: doctoratus ) se ve středověké Evropě objevil jako licence k výuce latiny ( licentia docendi ) na univerzitě . Jeho kořeny lze vysledovat v rané církvi, ve které pojem lékař odkazoval na apoštoly , církevní otce a další křesťanské autority, kteří učili a interpretovali Bibli .\nPrávo udělit licentia docendi (tj. Doktorát) bylo původně vyhrazeno katolické církvi , která vyžadovala, aby žadatel složil zkoušku, složil přísahu věrnosti a zaplatil poplatek. Třetí lateránský koncil of 1179 zaručený přístup, v té době z velké části zdarma, pro všechny schopné žadatelům. Uchazeči byli testováni na způsobilost. Toto právo zůstalo kořenem sváru mezi církevními úřady a univerzitami, které se od církve pomalu distancovaly. V roce 1213 bylo uděleno právo, které papež na univerzitě v Paříži , kde se stal univerzálním licenci k výuce ( licentia Ubique docendi ). Zatímco si však licentia nadále udržovala vyšší prestiž než bakalářský titul ( baccalaureus ), ten byl nakonec snížen na přechodný stupeň k magisterskému titulu ( magister ) a doktorátu, které se nyní staly uznávanou pedagogickou kvalifikací. Podle Keitha Allana Nobleho (1994) byl první doktorát udělen ve středověké Paříži kolem roku 1150 pařížskou univerzitou.\nGeorge Makdisi teoretizuje, že ijazah vydaný na počátku islámských madrasah byl původem doktorátu, který byl později vydán na středověkých evropských univerzitách . Alfred Guillaume a Syed Farid al-Attas souhlasí, že existuje podobnost mezi ijazah a licentia docendi . Nicméně, Toby Huff a jiní odmítají Makdisi teorii. Devin J. Stewart zaznamenává rozdíl v pověřovacím orgánu (individuální profesor pro ijzazah a právnická osoba v případě vysokoškolského doktorátu).\nDoktorát filosofie vyvinut v Německu v 17. století (pravděpodobně c. 1652). Termín „filozofie“ se nevztahuje pouze na obor nebo akademickou disciplínu filozofie , ale používá se v širším smyslu v souladu s původním řeckým významem, kterým je „láska k moudrosti“. Ve většině Evropy byly všechny obory ( historie , filozofie, společenské vědy , matematika a přírodní filozofie / přírodní vědy ) tradičně známé jako filozofie a v Německu a jinde v Evropě byla základní fakulta svobodných umění známá jako „fakulta filozofie". Doktor filozofie se drží této historické konvence, i když tituly nejsou vždy pro studium filozofie. Chris Park vysvětluje, že teprve poté, co bylo na počátku 19. století standardizováno formální vzdělávání a studijní programy, byl v Německu doktorát filozofie znovu zaveden jako výzkumný titul, ve zkratce Dr. phil. (podobně jako Ph.D. v angloamerických zemích). Německo však poté podrobněji rozlišovalo mezi doktoráty z filozofie a doktoráty z přírodních věd, zkráceně Dr. rer. nat. , a také doktoráty ze společenských / politických věd, zkráceně Dr. rer. pol., obdobně jako ostatní tradiční doktoráty z medicíny (Dr. med.) a práva (Dr. jur.).\nVysokoškolské doktorské vzdělání bylo formou učení do cechu . Tradiční doba studia před přijetím nových učitelů do cechu „Masters of Arts“ byla sedm let, což odpovídalo období učňovské přípravy pro ostatní povolání. Pojmy „magister“ a „doktor“ byly původně synonymem, ale postupem času byl doktorát považován za vyšší kvalifikaci než magisterský .\nVysokoškolské tituly, včetně doktorátů, byly původně omezeny na muže. Prvními ženami, kterým byl udělen doktorát, byla Juliana Morell v roce 1608 v Lyonu nebo možná Avignog („obhájila práce“ v roce 1606 nebo 1607, ačkoli tvrzení, že získala doktorát z kanonického práva v roce 1608, byla zdiskreditována), Elena Cornaro Piscopia v roce 1678 na univerzitě v Padově , Laura Bassi v roce 1732 na Boloňské univerzitě , Dorothea Erxleben v roce 1754 na univerzitě v Halle a María Isidra de Guzmán y de la Cerda v roce 1785 na univerzitě Complutense v Madridu.\nVyužití a význam doktorátu se postupem času měnily a podléhají regionálním změnám. Například až do počátku 20. století nemnoho akademických pracovníků nebo profesorů na anglicky mluvících univerzitách drželo doktoráty, s výjimkou velmi vysokých učenců a těch ve svatých řádech . Po té době se rozšířila německá praxe vyžadující, aby lektoři absolvovali doktorát z výzkumu. Posun univerzit k výuce zaměřené na výzkum (založený na vědecké metodě, výzkumu a pozorování) zvýšil význam doktorátu. Dnes je doktorát z výzkumu (PhD) nebo jeho ekvivalent (jak jej v USA definuje NSF ) obecně předpokladem akademické kariéry, ačkoli mnoho příjemců nepracuje na akademické půdě.\nProfesionální doktoráty vznikly ve Spojených státech od 19. století. Prvním profesionálním doktorátem nabízeným ve Spojených státech byl MD na Kings College (nyní Columbia University ) po založení lékařské školy v roce 1767, i když to nebyl profesionální doktorát v moderním americkém smyslu, protože byl udělen za další studium po kvalifikační bakalář (MB), spíše než kvalifikační titul. MD se stal standardním prvním titulem v medicíně v USA v průběhu 19. století, ale jako tříletý vysokoškolský titul; jako postgraduální titul se prosadil až v roce 1930. MD, jako standardní kvalifikační titul v medicíně, dal této profesi schopnost (prostřednictvím Americké lékařské asociace , založené za tímto účelem v roce 1847) stanovit a zvýšit standardy vstupu do profesionální praxe.\nTitul moderního výzkumu ve formě doktorského studia v německém stylu byl poprvé udělen v USA v roce 1861 na Yale University . To se lišilo od MD tím, že druhý byl odborný „ odborný titul “, který školí studenty, aby znalosti aplikovali nebo procvičovali, spíše než je generovali, podobně jako ostatní studenti v odborných školách nebo ústavech. Ve Velké Británii měly výzkumné doktoráty původně vyšší doktorát v oboru vědy a literatury, který byl poprvé představen na univerzitě v Durhamu v roce 1882. Doktorát se rozšířil do Velké Británie z USA přes Kanadu a od roku 1917 byl zaveden na všech britských univerzitách první (s názvem DPhil) byl oceněn na University of Oxford .\nV návaznosti na MD, další profesionální doktorát v USA, Juris Doctor (JD), byl založen University of Chicago v roce 1902. Přijetí však trvalo dlouho, nenahradilo Bachelor of Laws (LLB) až do 1960, do které doby LLB byla obecně brána jako postgraduální titul. Je pozoruhodné, že osnovy pro JD a LLB byly totožné, přičemž titul byl přejmenován na doktorát, a to (stejně jako MD) nebylo ekvivalentní doktorátu, což vyvolalo kritiku, že „nebyl„ skutečným doktorátem “ “. Když byly na konci 80. a na počátku 90. let ve Velké Británii zavedeny profesionální doktoráty, nenásledovaly americký model, ale byly místo toho vytvořeny jako výzkumné tituly na stejné úrovni jako PhD, ale s některými vyučovanými složkami a profesionálním zaměřením na výzkumnou práci .\nDoktoráty staršího stylu, nyní obvykle nazývané vyšší doktoráty ve Spojeném království, trvají mnohem déle, protože kandidáti se musí prokázat jako přední odborníci ve svých předmětech. Tyto doktoráty jsou v některých zemích méně časté než doktoráty a často se jim uděluje honoris causa . Habilitační je ještě užitý na akademika účely náboru v mnohých zemích v rámci EU, a které se týkají nové dlouhou práci (druhá kniha) nebo portfolio publikací výzkumu. Habilitace (nejvyšší dostupný stupeň) prokazuje nezávislý a důkladný výzkum, zkušenosti s výukou a přednáškou a v poslední době schopnost generovat podpůrné financování. Habilitace navazuje na doktorát z výzkumu a v Německu to může být požadavek na jmenování Privatdozentem nebo profesorem.\nDalší informace: Doktor (titul)\nOd středověku se počet a typy doktorátů udělovaných univerzitami rozšířily po celém světě. Praxe se v jednotlivých zemích liší. Zatímco doktorát obvykle opravňuje k tomu, aby byl oslovován jako „lékař“, užívání titulu se velmi liší, v závislosti na typu a související profesi.\nVýzkumné doktoráty se udělují jako uznání akademického výzkumu, který je alespoň v zásadě publikovatelný v recenzovaném akademickém časopise . Nejznámějším titulem v oblasti výzkumu v anglicky mluvícím světě je doktor filozofie (ve zkratce Ph.D., PhD nebo na některých britských univerzitách DPhil), který byl udělen v mnoha zemích po celém světě. Mezi další výzkumné doktoráty patří doktor vzdělání (Ed.D. nebo EdD), doktor umění (DA), doktor právnických věd (JSD nebo SJD), doktor hudebních umění (DMA), doktor odborných studií / profesionální doktorát ( ProfDoc nebo DProf), doktor veřejného zdraví (Dr.PH), doktor sociálních věd (DSSc. Nebo DSocSci), doktor managementu (DM nebo D.Mgt.), Doktor obchodní administrativy (DBA nebo DBA), Velká Británie Doctor of Management (DMan), various doctorates in engineering, such as the US Doctor of Engineering (D.Eng., DESc. Or DES) (also award in Japan and South Korea), the UK Engineering Doctorate (EngD) ,, the Německý inženýrský doktorát Doktoringenieur ( Dr.-Ing. ) Německý přírodovědecký doktorát Doctor rerum naturalium ( Dr. rer. Nat. ) A ekonomický a společenský vědní doktorát rerum politicarum ( Dr. rer. Pol. ) UK doktor medicíny (MD nebo MD (Res)) a doktor zubní chirurgie (DDS) jsou výzkumné doktoráty. Doktor teologie (Th.D., D.Th. nebo THD), doktor praktické teologie (DPT) a doktor teologie (STD nebo DSTh.) Jsou výzkumné doktoráty z teologie.\nKritéria pro doktoráty z výzkumu se liší, ale obvykle vyžadují dokončení podstatného souboru původního výzkumu, který může být předložen jako samostatná práce nebo disertační práce nebo jako portfolio kratších zpráv o projektu ( práce publikací ). Předložená disertační práce je hodnocena komisí pro zkoušející a poté ji obvykle obhajuje uchazeč během ústní zkoušky ( viva ve Velké Británii a Indii). Uchazeči mohou být také požádáni o absolvování kurzů postgraduálního studia ve svém oboru a metodologie studijního výzkumu.\nKritéria pro přijetí do doktorských programů se liší. V USA a Velké Británii mohou být studenti přijati s bakalářským titulem, zatímco jinde, např. Ve Finsku, je vyžadován magisterský titul. Doba potřebná k dokončení doktorátu z výzkumu se pohybuje od tří let, s výjimkou vysokoškolského studia, do šesti let a více.\nHlavní článek: Licentiate\nLicencované tituly se významně liší a v několika zemích jsou doktorské kvalifikace. Švédsko uděluje licenciát jako dvouletou kvalifikaci na doktorské úrovni a doktorský titul (PhD) jako čtyřletou kvalifikaci. Švédsko původně zrušilo licenciát v roce 1969, ale znovu jej zavedlo v reakci na požadavky podnikání. Finsko má také dvouletý doktorský stupeň, podobný švédskému. Mimo Skandinávii je licenciát obvykle kvalifikací nižší úrovně. V Belgii byl licenciát základním vysokoškolským vzděláním před boloňským procesem a byl přibližně ekvivalentní bakalářskému titulu, zatímco ve Francii a dalších zemích se jedná o bakalářskou kvalifikaci v boloňském procesu. V pontifikálním systému je Licentiate in Sacred Theology (STL) ekvivalentem pokročilého magisterského studia nebo postgraduálního kurzu vyžadovaného při přípravě na doktorát (tj. Obdobné úrovni jako švédský / finský licenciát), zatímco ostatní licence (například licence v kanonickém právu) jsou na úrovni magisterského studia.\nVyšší doktorské a postdoktorské tituly\n„Postdoktorský titul“ přeadresuje tady. Nesmí být zaměňována s postdoktorandem .\nVyšší úroveň doktorátů z výzkumu může být udělena na základě formálně předloženého portfolia publikovaného výzkumu se zvláště vysokým standardem. Mezi příklady patří tituly Doctor of Science (DSc) a Doctor of Letters (DLitt) ve Velké Británii, Irsku a některých zemích Commonwealthu a tradiční doktoráty ve Skandinávii .\nNapříklad École Saint-Thomas-d'Aquin z Université catholique de Louvain nabídla studentům, kteří již získali doktorát, příležitost získat titul Maître Agrégé (M.AGG.) ( Magister Aggregatus ).\nHabilitaci pedagogickou kvalifikaci ( Facultas docendi nebo „schopnost učit“) v rámci vysokoškolské postupem s tezí a zkouškou je běžně považováno za patřící do této kategorie v Německu , Rakousku , Francii , Lichtenštejnsku , Švýcarsku , Polsku , atd stupně vyvinuté v Německu v 19. století „když se zdálo, že získání doktorátu již nestačí k zajištění zdatného přenosu znalostí do další generace“. V mnoha spolkových zemích Německa vede habilitace k udělení formálního titulu „Dr. habil.“ nebo držitel titulu může přidat „habil.“ na jejich doktorát jako „Dr. phil. habil.“ nebo "Dr. rer. nat. habil." Na některých evropských univerzitách, zejména v německy mluvících zemích, není tento stupeň dostatečný k tomu, aby mohl mít učitelské povinnosti bez dohledu profesorů (nebo samostatně učit a kontrolovat studenty doktorského studia) bez dalšího pedagogického titulu, jako je Privatdozent . V Rakousku habilitace uděluje absolventovi fakulty docendi , venia legendi a od roku 2004 čestný titul „Privatdozent“ (dříve bylo po ukončení habilitace jmenování úředníkem). V mnoha zemích střední a východní Evropy dává titul venia legendi , latina pro „povolení přednášet“ nebo „ ius docendi “, „právo učit“, specifický akademický předmět na univerzitách po celý život. Francouzský akademický systém míval vyšší doktorát nazývaný „státní doktorát“ ( doctorat d'État ), ale byl nahrazen habilitací ( habilitation à diriger des recherches , „akreditace pro dohled nad výzkumem“, zkráceně HDR) v roce 1984. .\nVyšší doktoráty jsou často udělovány honoris causa, pokud si univerzita přeje formálně uznat úspěchy a příspěvky jednotlivce v určitém oboru.\nViz také: Profesionální titul a seznam doktorských titulů v USA\nV závislosti na zemi mohou být profesionálními doktoráty buď výzkumné tituly na stejné úrovni jako PhD, nebo profesionální tituly s malým nebo žádným výzkumným obsahem. Mnoho odborných doktorátů je pojmenováno „Doktor [název předmětu] a zkráceno pomocí formuláře„ D [zkratka předmětu] “nebo„ [zkratka předmětu] D “, nebo mohou používat obecnější názvy„ Odborný doktorát “, zkráceně„ ProfDoc “nebo „DProf“, „ doktor odborných studií “ (DPS) nebo „doktor odborné praxe“ (DPP).\nV USA jsou profesionální doktoráty (formálně „doktorský titul - odborná praxe“ ve vládních klasifikacích) definovány Národním střediskem pro vzdělávací statistiku amerického ministerstva školství jako tituly, které vyžadují minimálně šest let vysokoškolského studia (včetně jakýkoli pre-profesionální bakalářský nebo přidružený titul) a splňovat akademické požadavky na profesionální licenci v oboru. Definice nezahrnuje disertační práci nebo studium nad magisterskou úroveň, na rozdíl od definice pro doktoráty výzkumu („doktorský titul - výzkum / stipendium“), ačkoli jednotlivé programy mohou mít odlišné požadavky. K dispozici je také kategorie „doktorský titul - jiný“ pro doktoráty, které nespadají do kategorií „odborná praxe“ nebo „výzkum / stipendium“. Všichni tito jsou považováni za doktorské tituly.\nNa rozdíl od USA si mnoho zemí vyhrazuje termín „doktorát“ pro výzkumné tituly a pokud, stejně jako v Kanadě a Austrálii, nesou profesionální tituly název „Doctor of ...“ atd., Je jasné, že se nejedná o doktoráty. Mezi příklady patří Doctor of Pharmacy (PharmD), Doctor of Medicine (MD), Doctor of Dental Surgery (DDS), Doctor of Nursing Practice (DNP), and Juris Doctor (JD). Například doktor Business Administration (DBA), Doctor of Education (EdD) a Doctor of Social Science (DSS) se kvalifikují jako úplné akademické doktoráty v Kanadě, ačkoli kromě úplné disertační práce obvykle zahrnují aspekty odborné praxe. Na Filipínách nabízí University of the Philippines Open University profesionální doktorát doktora komunikace (DComm).\nVe Velké Británii a Irsku jsou všechny doktoráty kvalifikací třetího cyklu Boloňského procesu , srovnatelné s americkými doktoráty z výzkumu. Ačkoli všechny doktoráty jsou výzkumné tituly, profesionální doktoráty obvykle zahrnují vyučované složky, zatímco název PhD / DPhil se pro doktoráty obvykle používá čistě diplomovou prací. Odborné a praktické doktoráty, jako jsou EdD, DClinPsy, MD, DHSc, DBA a EngD, jsou úplnými doktoráty na stejné úrovni jako PhD v národních kvalifikačních rámcích; nejsou to první profesionální tituly, ale jsou to „často kvalifikace po ukončení praxe“. V roce 2009 bylo ve Velké Británii 308 profesionálních doktorských programů, oproti 109 v roce 1998, přičemž nejpopulárnějšími byly EdD (38 institucí), DBA (33), EngD / DEng (22), MD / DM (21) a DClinPsy / DClinPsych / ClinPsyD (17). Podobně v Austrálii se termín „profesionální doktorát“ někdy používá u Scientiae Juridicae Doctor (SJD), což je stejně jako britské profesionální doktoráty titul v oblasti výzkumu.\nHlavní článek: Čestný titul\nPokud si univerzita přeje formálně uznat příspěvky jednotlivce do konkrétního oboru nebo filantropické úsilí, může se rozhodnout udělit doktorský titul honoris causa („kvůli cti“), přičemž upustí od obvyklých požadavků pro udělení titulu. Některé univerzity neudělují čestné tituly, například Cornell University , University of Virginia a Massachusetts Institute of Technology .\nHlavní článek: Seznam doktorských titulů udělených podle zemí\nViz také: Doktor (název) § Celosvětové použití a Doktor filozofie § Stupně po celém světě\nV Argentině je doktorát ( doctorado ) nejvyšší akademický titul. Záměrem je, aby uchazeči produkovali originální příspěvky do svých terénních znalostí v rámci akademické excelence. Disertační práce je zpracována pod vedením školitele nebo ředitele. Posuzuje ji doktorská komise složená z externích zkoušejících z programu a alespoň jednoho externího zkoušejícího z instituce. Titul je udělen po úspěšné obhajobě disertační práce. V současné době je v zemi přibližně 2151 postgraduálních povolání, z nichž 14% bylo doktorských. Na doktorské programy v Argentině dohlíží Národní komise pro hodnocení a akreditaci univerzit , agentura na argentinském ministerstvu školství, vědy a technologie.\nDoktorandi jsou obvykle povinni mít magisterský titul v příbuzném oboru. Výjimky vycházejí z jejich individuálních akademických zásluh. Druhý a třetí cizí jazyk jsou dalšími běžnými požadavky, i když požadavky týkající se znalostí obvykle nejsou přísné. Proces přijímání se liší podle instituce. Někteří požadují, aby kandidáti absolvovali testy, zatímco jiní zakládají přijímací řízení pouze na žádosti o návrh výzkumu a na pohovoru. V obou případech však musí člen fakulty před přijetím souhlasit s dohledem nad uchazečem.\nPožadavky obvykle zahrnují uspokojivý výkon v postgraduálních kurzech, složení ústní kvalifikační zkoušky a odevzdání práce, která musí představovat originální a relevantní příspěvek k existujícím znalostem. Práce je zkoušena na závěrečné veřejné ústní zkoušce, kterou vede nejméně pět členů fakulty, z nichž dva musí být externí. Po ukončení studia, které obvykle trvá 4 roky, je kandidátovi obvykle udělen titul Doutor (doktor), po kterém následuje hlavní oblast specializace, např. Doutor em Direito (doktor práv), Doutor em Ciências da Computação (doktor počítačových věd) , Doutor em Filosofia (doktor filozofie), Doutor em Economia (doktor ekonomie), Doutor em Engenharia (doktor inženýrství) nebo Doutor em Medicina (doktor medicíny). Obecný název Doutor em Ciências (doktor věd) se běžně používá pro kolektivní odkaz na doktoráty přírodních věd (tj. Fyziky, chemie, biologie a biologických věd atd.)\nVšechny postgraduální programy na brazilských veřejných vysokých školách jsou bez výuky (nařízené brazilskou ústavou ). Někteří postgraduální studenti jsou navíc podporováni institucionálními stipendii udělenými federálními vládními agenturami, jako je CNPq ( Conselho Nacional de Desenvolvimento Científico e Tecnológico ) a CAPES ( Coordenação de Aperfeiçoamento do Pessoal de Ensino Superior ). Osobní stipendia poskytují různé FAP ( Fundações de Amparo à Pesquisa ) na státní úrovni, zejména FAPESP ve státě São Paulo , FAPERJ ve státě Rio de Janeiro a FAPEMIG ve státě Minas Gerais . Soutěž o finanční pomoc pro absolventy je intenzivní a většina stipendií podporuje maximálně 2 roky magisterského studia a 4 roky doktorského studia. Normální měsíční stipendium pro doktorandy v Brazílii je mezi 500 a 1 000 USD.\nTitul Doutor obvykle umožňuje jednotlivci požádat o místo na nižší fakultě ekvivalentní americkému odbornému asistentovi . Postup k plné profesuře, známý jako profesor Titular, vyžaduje, aby byl kandidát úspěšný na konkurenční veřejné zkoušce a obvykle trvá další roky. Ve federálním univerzitním systému mohou lékaři, kteří jsou přijímáni jako mladší členové fakulty, postoupit (obvykle podle seniority) do hodnosti docenta a poté získat nárok na složení konkurzní zkoušky na neobsazená plná profesorská místa. Na státních univerzitách v São Paulu jsou docentury a následná způsobilost k podání žádosti o řádný profesorský titul podmíněny kvalifikací Livre-docente a vyžaduje kromě doktorátu také druhou diplomovou práci nebo kumulativní portfolio recenzovaných publikací, veřejnou přednášku před panelem odborníků (včetně externích členů z jiných univerzit) a písemnou zkouškou.\nV posledních letech se v zemi stále častěji stávají některé iniciativy jako společně kontrolované doktoráty (např. „Cotutelles“), které jsou součástí úsilí země o otevření univerzit mezinárodním studentům.\nDánsko nabízí čtyři úrovně stupňů: 1) tříletý bakalářský titul (např. Bakalářský titul); 2) pětiletý kandidátský titul (např. Candidatus / Candidata Magisterii ), obecně ve srovnání s magisterským titulem; 3) doktorát stupně, který nahradil licenciát v roce 1988; 4) doktorský titul (např. Doctor Philosophiae ), což je vyšší doktorát. (Tříletý rozšířený výzkumný program vedoucí k magisterskému titulu byl vyřazen tak, aby splňoval mezinárodní standardy Boloňského procesu .)\nPro Ph.D. stupně, uchazeč napíše diplomovou práci a obhájí ji ústně při formálním sporu . V rámci sporu uchazeč hájí svou tezi proti třem oficiálním oponentům i oponentům z hlediště (ex auditorio) .\nU vyššího doktorátu napíše kandidát hlavní diplomovou práci a musí ji obhájit ústně, přičemž uchazeč (zvaný præses ) obhajuje tuto práci proti dvěma oficiálním oponentům i oponentům z posluchárny ( ex auditorio ).\nV Egyptě uděluje doktorát nejvyššího stupně univerzita Al-Azhar zřízení 970, která uděluje (العالمية imilimiyya \_ Habilitation ).\nLékařský doktorát (zkráceně MD) odpovídá doktorátu stupeň. Chcete-li získat doktorát v oboru vědy, musíte mít před podáním žádosti magisterský titul (nebo dva diplomy před zavedením titulu M.Sc. v Egyptě). Titul MD zahrnuje kurzy v oboru a obhajobu disertační práce. Trvá to v průměru tři až pět let.\nMnoho studentů postgraduálního oboru lékařství a chirurgie získá doktorát. Po ukončení šestileté lékařské školy a jednoroční stáže (house officer) získávají lékaři a chirurgové MBBCh. stupně, což odpovídá americkému titulu MD . Poté mohou požádat o získání magisterského titulu nebo speciálního diplomu, poté o titul MD v oboru.\nEgyptský magisterský titul je psán s použitím jména něčí specializace. Například MD (Geriatrics) znamená doktorát z Geriatrie , který je ekvivalentem k Ph.D. v geriatrii.\nFinský požadavek na vstup do doktorského studia je magisterský nebo rovnocenný. Všechny univerzity mají právo udělovat doktoráty. Tyto ammattikorkeakoulu ústavy (instituty vyššího odborného vzdělávání, které nejsou vysoké školy, ale často nazývaná „Univerzity aplikovaných věd“ v angličtině), ne pro zadání doktorské či jiné akademické tituly. Student musí:\nProkázat porozumění jejich oboru a jeho významu a připravit se na využití vědeckého nebo vědeckého studia ve svém oboru a vytvářet nové znalosti.\nZískejte dobré znalosti o vývoji, základních problémech a výzkumných metodách\nZískat takové porozumění obecné teorii vědy a dopisů a znalost sousedních oblastí výzkumu, aby byli schopni sledovat vývoj těchto oborů.\nZpůsob, jak ukázat, že tyto obecné požadavky byly splněny, je:\nKompletní absolventské kurzy.\nProkázat kritické a nezávislé myšlení\nPřipravit a veřejně obhájit disertační práci ( monografie nebo kompilační práce recenzovaných článků). Ve výtvarném umění může být disertační práce nahrazena díly a / nebo představeními přijatými fakultou.\nVstup do doktorského programu je k dispozici pouze pro držitele magisterského titulu; neexistuje žádný postup vyznamenání pro nábor bakalářů. Vstup není tak kontrolovaný jako v pregraduálním studiu, kde se uplatňuje přísný numerus clausus . Potenciální student obvykle diskutuje o svých plánech s profesorem. Pokud profesor souhlasí s přijetím studenta, student požádá o přijetí. Profesor může přijímat studenty do jejich skupiny. Formální přijetí neznamená financování. Student musí získat financování buď prací ve výzkumné jednotce, nebo prostřednictvím soukromých stipendií. Financování je více dostupné pro přírodní a technické vědy než v dopisech. Někdy se spojí běžná práce a výzkumná činnost.\nPřed zavedením boloňského procesu vyžadovalo Finsko alespoň 42 kreditních týdnů (1 800 hodin) formálních kurzů. Tento požadavek byl odstraněn v roce 2005 a rozhodnutí bylo ponecháno na jednotlivých univerzitách, které mohou delegovat autoritu na fakulty nebo jednotlivé profesory. V inženýrství a vědě se požadovaná výuka pohybuje mezi 40 a 70 ECTS .\nDélka postgraduálního studia se liší. Je možné absolvovat tři roky po magisterském studiu, zatímco mnohem delší období nejsou neobvyklá. Studium končí disertační prací, která musí obsahovat podstatné nové vědecké / vědecké znalosti. Disertační prací může být buď monografie, nebo upravená sbírka 3 až 7 časopiseckých článků. Studenti schopni nebo ochotni napsat disertační práce mohou mít nárok na licenciát míry tím, že dokončí požadavek ročníkové práce a psát kratší práce, obvykle shrnuje jeden rok výzkumu.\nJakmile je disertační práce hotová, jmenuje fakulta dva odborníky, kteří před zkoušejícími získali doktorské tituly mimo univerzitu. Během procesu předběžné zkoušky může student obdržet komentáře k práci a reagovat s úpravami. Poté, co předběžní zkoušející schválí, doktorand požádá fakultu o povolení k tisku práce. Při udělování tohoto povolení fakulta jmenuje oponenta pro obhajobu disertační práce, kterým musí být také externí odborník s minimálně doktorátem. Na všech finských univerzitách vyžaduje dlouhá tradice, aby tištěná disertační práce visela na šňůře u veřejné univerzitní vývěsky nejméně deset dní před obhajobou disertační práce.\nDisertační práce probíhá na veřejnosti. Oponent a kandidát vedou formální debatu, obvykle s bílou kravatou , pod vedením vedoucího práce. Obrany se obvykle účastní rodina, přátelé, kolegové a členové výzkumné komunity. Po formálním vstupu začíná kandidát přibližně 20minutovou populární přednáškou ( lectio praecursoria ), která má laikům představit téma diplomové práce. Oponent následuje krátkou přednášku na dané téma, po které dvojice kriticky diskutuje o disertační práci. Řízení trvá dvě až tři hodiny. Na konci oponent předloží své závěrečné prohlášení a odhalí, zda doporučí, aby ho fakulta přijala. Kdokoli z veřejnosti pak má příležitost vznést otázky, i když je to vzácné. Bezprostředně po obhajobě pijí školitel, oponent a kandidát s veřejností kávu. Účastníkům obhajoby je obvykle dána tištěná disertační práce. Večer předaný kandidát pořádá večeři ( finsky : karonkka ) na počest soupeře. Kandidát obvykle pozve svou rodinu, kolegy a spolupracovníky.\nAbsolventi doktorského studia jsou často doktori filozofie ( filosofian tohtori ), ale mnoho oborů si zachovává své tradiční tituly: Doctor of Medicine ( lääketieteen tohtori ), Doctor of Science in Technology ( tekniikan tohtori ), Doctor of Science in Arts (Art and Design), etc .\nDoktorát je formálním požadavkem na docenturu nebo pozici profesora, i když tyto v praxi vyžadují postgraduální výzkum a další zkušenosti. Výjimky může udělit správní rada univerzity, ale to je neobvyklé a obvykle kvůli jiné práci a odbornosti považované za rovnocenné.\nPřed rokem 1984 existovaly ve Francii tři výzkumné doktoráty: státní doktorát ( doctorat d'État , dále jen „DrE“, starý doktorát zavedený v roce 1808), doktorát třetího cyklu (cyklus Doctorat de troisième , nazývaný také doktorát specializace, Doctorat de spécialité , vytvořený v roce 1954 a kratší než státní doktorát) a diplom doktora-inženýra ( diplôme de docteur-ingénieur vytvořený v roce 1923), pro technický výzkum.\nBěhem první poloviny 20. století, po předložení dvou tezí (primární teze, hlavní princip a sekundární teze, tèse complémentaire ) na Letters (ve Francii se „dopisy“ rovnají „ humanitním vědám “) na Pařížská univerzita , doktorand získal doktorát ès lettres . K dispozici byl také méně prestižní „univerzitní doktorát“ Doctorat d'université, který bylo možné obdržet za odevzdání jediné práce.\nV padesátých letech byl Doctorat ès lettres přejmenován na Doctorat d'État . V roce 1954 (pro vědy ) a 1958 (pro vědy o písmech a humanitní vědy ) byl podle modelu amerického Ph.D. vytvořen méně náročný cyklus cyklu Doctorat de troisième. s cílem zmenšit to, co se stalo stále delší dobou mezi typickým dokončením jejich studia Diplôme d'études supérieures, zhruba ekvivalentem Master of Arts ) a jejich doktorátem d'État .\nPo roce 1984 zůstal pouze jeden typ doktorského titulu: „doktorát“ ( Doctorat ). Byl vytvořen speciální diplom s názvem „akreditace pro dohled nad výzkumem“ ( Habilitation à diriger des recherches ), odborná kvalifikace pro dohled nad doktorskou prací. (Tento diplom je v duchu podobný staršímu státnímu doktorátu a požadavky na jeho získání jsou podobné těm, které jsou nezbytné pro získání držby v jiných systémech.) Dříve byli dohlížení na doktorandské studium obvykle oprávněni pouze profesoři nebo vyšší vědečtí pracovníci podobného postavení. práce. Nyní je habilitace předpokladem pro získání titulu profesor na univerzitě ( Professeur des universités ) a pro titul ředitele výzkumu ( Directeur de recherche ) v národní veřejné výzkumné agentuře, jako je CNRS , INRIA nebo INRAE .\nDnes je doktorát ( doktorát ) pouze pro výzkum. Jedná se o národní diplom a jeho požadavky stanoví ministr vysokoškolského vzdělávání a výzkumu. Pouze veřejné instituce udělují doktorát. Může být udělen v jakémkoli studijním oboru. Předpokladem je magisterský titul . Obvyklá doba trvání je tři roky. Hlavní část disertační práce tvoří psaní komplexní práce. I když se délka diplomové práce liší podle oboru, zřídka je to méně než 150 stránek a často podstatně více. Každý rok se objeví asi 15 000 nových doktorských imatrikulací a uděluje se ~ 10 000 doktorátů.\nKandidáti na doktorské studium mohou požádat o tříleté stipendium. Nejznámější je Contrat Doctoral (4 000 udělených každý rok s hrubou mzdou 1758 eur měsíčně od září 2016).\nOd roku 2002 uchazeči absolvují další vzdělávání, avšak doktorát nemá písemnou zkoušku. Kandidát musí napsat diplomovou práci, kterou přečtou dva externí recenzenti. Vedoucí instituce po zvážení externích posudků rozhodne, zda uchazeč může obhájit práci. Členy poroty jmenuje vedoucí instituce. Vedoucí kandidáta a externí hodnotitelé jsou obecně členy poroty. Maximální počet členů poroty je 8. Obhajoba obvykle trvá 45 minut ve vědeckých oborech, poté následuje 1 - 2 a půl hodiny otázek od poroty nebo jiných přítomných lékařů. Obhajoba a otázky jsou veřejné. Porota poté jedná v soukromí a poté prohlásí kandidáta za přijatého nebo „odloženého“. Ten druhý je vzácný. Nová nařízení byla stanovena v roce 2016 a nezakládají vyznamenání.\nTitul doktor ( docteur ) mohou používat také lékaři a farmaceutové, kteří jsou držiteli státního diplomu lékaře ( diplôme d'État de docteur ). Diplom je prvního stupně.\nDoktorské tituly v Německu jsou výzkumné doktoráty a jsou udělovány postupem zvaným Propagace („promotion“). Koncept profesionálního doktorátu ve stylu USA jako základní odborné kvalifikace neexistuje. V medicíně se však „doktorské“ disertační práce často píší souběžně s vysokoškolským studiem. Evropská rada pro výzkum bylo rozhodnuto v roce 2010, že takové Dr. med. stupně nesplňují mezinárodní standardy stupně výzkumu Ph. D. Délka doktorátu závisí na oboru: doktorát z medicíny může trvat méně než rok na plný úvazek; ti v jiných oborech, dva až šest let. Většina doktorátů získává namísto obecného názvu pro všechny obory (např. Ph.D. ) specifická latinská označení pro oblast výzkumu (kromě strojírenství, kde je označení německé ). Nejdůležitější stupně jsou:\nDr. rer. nat. ( rerum naturalium ; přírodní a formální vědy, tj. fyzika, chemie, biologie, matematika, informatika a informační technologie nebo psychologie);\nDr. Phil. ( philosophiae ; humanitní vědy jako filosofie, filologie, historie a společenské vědy jako sociologie, politologie nebo psychologie);\nDr. iur. ( iuris ; zákon);\nDr. oec. ( oeconomiae ; economics);\nDr. rer. pol. ( rerum politicarum ; ekonomie, obchodní administrativa, politologie);\nDr. Theol. ( theologiae ; teologie);\nDr. med. ( medicinae ; medicína);\nDr. med. důlek. ( medicinae dentariae ; stomatologie);\nDr. med. veterinář. ( medicinae veterinariae ; veterinární medicína);\nPřes padesát takových označení existuje, mnoho z nich je vzácných nebo se již nepoužívá. Titul se jako titul obvykle píše před jménem ve zkrácené formě, např. Dr. rer. nat. Max Mustermann nebo Dr. Max Mustermann , označení zcela upustili. Vynechání označení je však povoleno pouze v případě, že doktorát není čestným doktorátem, což musí označit Dr. hc (z latinského honoris causa). Ačkoli čestný titul není součástí jména, držitelé mohou požadovat, aby byl titul uveden v oficiálních dokumentech. Název není povinný. Honorific se běžně používá ve formálních dopisech. U držitelů jiných titulů je uveden pouze nejvyšší titul. Několik držitelů doktorských titulů lze označit jako Dres. (z latinských doktorů ). Profesionální doktoráty získané v jiných zemích, které nevyžadují diplomovou práci nebo nemají kvalifikaci pro třetí cyklus v rámci boloňského procesu, lze použít pouze postnominálně, např. „Max Mustermann, MD“, a neumožňují použití titulu Dr. do angličtiny, ve které před jménem osoby předchází nanejvýš jeden titul (s výjimkou velmi slavnostního použití), umožňuje formální německý způsob adresování kromě „Herr“ nebo „Frau“ několik titulů (které, na rozdíl od „pana“ nebo „Paní“ se vůbec nepovažuje za titul, ale za Anrede nebo „adresu“), včetně opakování v případě více stupňů, jako v případě „Frau Prof. Dr. Dr. Schmidt“, pro osobu, která bude oslovena jako „Prof. Schmidt“ v angličtině.\nV německém univerzitním systému je běžné psát dvě disertační práce, inaugurační práci ( Inaugurační disertační práce ), absolvování studia, a habilitační práci ( Habilitationsschrift ), která otevírá cestu k profesuře. Po dokončení habilitační práce se uděluje habilitace , která je označena připojením habilitace . ( habilitata / habilitatus ) na doktorát, např. Dr. rer. nat. habil. Max Mustermann . Považuje se to spíše za další akademickou kvalifikaci než za akademický titul formálně. Majitele kvalifikuje k výuce na německých univerzitách ( facultas docendi ). Držitel habilitace obdrží oprávnění k výuce určitého předmětu ( venia legendi ). To byl tradiční předpoklad pro dosažení Privatdozentu (PD) a zaměstnání řádného univerzitního profesora . Se zavedením Juniorprofessuren - kolem roku 2005 - jako alternativní cesty k tomu, abyste se stali profesorem na univerzitách (s funkčním obdobím), již není Habilitation jedinou univerzitní dráhou kariéry.\nV Indii nabízejí doktoráty univerzity. Vstupní požadavky zahrnují magisterský titul. Některé univerzity považují vysokoškolské tituly v profesních oborech, jako je strojírenství, medicína nebo právo, za kvalifikaci pro získání doktorského titulu. Přijímací zkoušky se konají téměř u všech programů. Na většině univerzit je délka kurzu a diplomová práce 5–6 let. Nejběžnějším doktorským titulem je Ph.D.\nItálie používá tříúrovňový systém studia. Titul prvního stupně, nazývaný „ laurea “ ( bakalářský titul ), vyžaduje tři roky a krátkou diplomovou práci. Titul druhého stupně, který se nazývá „ laurea magistrale “ ( magisterský titul ), je získán po dalších dvou letech se specializací na obor oboru. Tento stupeň vyžaduje pokročilejší diplomovou práci, obvykle zahrnující akademický výzkum nebo stáž. Konečný titul se nazývá „ dottorato di ricerca “ ( Ph.D. ) a získává se po třech letech akademického výzkumu předmětu a diplomové práce.\nAlternativně můžete po získání laurea nebo magisterského studijního programu laurea absolvovat magisterský studijní program (magisterský studijní program prvního stupně po laurea ; magisterský studijní program druhého stupně po magisterském studijním programu laurea ) v délce jednoho nebo dvou let, obvykle včetně stáže. Italský „magister“ není stejný jako magisterský titul; má se více zaměřit na odbornou přípravu a praktické zkušenosti.\nBez ohledu na studijní obor je titul pro bakalářské studenty Dottore / Dottoressa (zkratka Dott. / Dott.ssa , nebo jako Dr. ), nezaměňujte s titulem pro Ph.D., který je místo Dottore / Dottoressa di Ricerca . Laurea Magistrale udělí namísto titulu Dottore / Dottoressa magistrály . Absolventům oborů vzdělání, umění a hudba se také říká Dr. Prof. (nebo jednoduše Professore ) nebo Maestro . Mnoho profesních titulů, například ingegnere (inženýr), se uděluje až po složení postgraduální zkoušky ( esame di stato ) a registrace v příslušném profesním sdružení.\nPrvní instituce v Itálii vytvořit doktorský program ( Ph.D. ) byl Scuola Normale Superiore di Pisa v roce 1927 pod historickým názvem „Diploma di Perfezionamento“ . Dále doktorát z výzkumu nebo Ph.D. ( Italsky : Dottorato di ricerca ) v Itálii byly zavedeny zákonem a prezidentským dekretem v roce 1980 ( zákon z 21. února 1980, č. 28 a prezidentský dekret č. 382 ze dne 11. července 1980 ), odkazující na reformu akademické výuky, školení a experimentování v organizaci a vyučovacích metodách.\nProto si své vysoké školy v Itálii ( Grandes écoles ) ( italsky : Scuola Superiore Universitaria ), nazývané také školy excelence ( italsky : Scuole di Eccellenza ), jako jsou Scuola Normale Superiore di Pisa a Sant'Anna School of Advanced Studies, udržují svoji historii. “ Diploma di Perfezionamento " Ph.D. titul ze zákona a vyhláška MIUR .\nPouze disertační práce\nAž do 90. let nejvíce přírodovědeckých a technických doktorátů v Japonsku získali průmysloví vědci v japonských společnostech. Tyto tituly udělovala bývalá univerzita zaměstnanců, obvykle po letech výzkumu v průmyslových laboratořích. Jediným požadavkem je odevzdání disertační práce spolu s články publikovanými ve známých časopisech. Tento program se nazývá ronbun hakase (論文 博士) . To produkovalo většinu inženýrských doktorských titulů z národních univerzit. Univerzitní doktorské programy zvané katei hakase (課程 博士) tyto tituly postupně nahrazují. Do roku 1994 bylo pro výzkum v univerzitních laboratořích získáno více doktorských titulů (53%) než v laboratořích průmyslového výzkumu (47%). Od roku 1978 poskytuje Japonská společnost pro podporu vědy (JSPS) výukovou a finanční podporu pro nadějné výzkumné pracovníky v Asii a Africe. Program se jmenuje JSPS RONPAKU.\nJediným profesionálním doktorátem v Japonsku je Juris Doctor, známý jako Hōmu Hakushi (法 務 博士). Program obvykle trvá dva nebo tři roky. Toto učební osnovy jsou profesionálně zaměřené, ale na rozdíl od USA program neposkytuje vzdělání dostatečné pro získání zákonné licence. Všichni uchazeči o advokátní licenci musí složit advokátní zkoušku ( Shihou shiken ), absolvovat Právní vzdělávací a výzkumný ústav a složit praktickou zkoušku ( Nikai Shiken nebo Shihou Shushusei koushi ).\nNizozemsko a Flandry\nTradiční akademický systém Nizozemska poskytoval základní akademický diplom: propaedeuse a tři akademické tituly: kandidaat (nejnižší stupeň), v závislosti na pohlaví doctorandus nebo doctoranda (drs.) (S rovnocennými tituly ve strojírenství - ir. A právu - mr.) a doktor (dr.). Po úspěšném absolvování prvního ročníku univerzity získal student propedeutický diplom (nikoliv diplom). V některých oblastech byl tento diplom zrušen v 80. letech. Ve fyzice a matematice mohl student za dva roky získat diplom kandidaats (kandidáta) přímo . Kandidátský diplom byl do roku 1989 téměř zrušen. Bývalo ho dosaženo po absolvování většiny kurzů akademického studia (obvykle po absolvování požadavků kurzu třetího ročníku programu), po nichž bylo studentovi umožněno začít pracovat na své disertační práci. Úspěšné dokončení této práce přineslo titul doctoranda / us , což znamená, že počáteční studium studenta bylo ukončeno. Kromě těchto „obecných“ titulů byly uděleny specifické tituly odpovídající doktorandskému titulu pro právo: meester (magisterský) (mr.) A pro inženýrství: ingenieur (inženýr) (ir.). V návaznosti na Boloňský protokol přijali Holanďané anglosaský systém akademických titulů. Titul starého kandidáta byl oživen, aby se stal bakalářským titulem, a doktorandus (magisterský titul) byl nahrazen magisterskými tituly. Holandské univerzitní programy mají tendenci zahrnovat pokročilé předměty, které se například na Harvardu vyučují v doktorských kurzech (například pokročilá kvantová mechanika nebo obecná relativita v holandském kurzu pro magisterský titul v teoretické fyzice ).\nStudenti se mohou zapsat do doktorského systému až po absolvování magisterského studia na univerzitě pro výzkum; ačkoli lze prozkoumat portfolio jednotlivce, může být udělena výjimka případ od případu. Nejběžnějším způsobem, jak provádět doktorské studium, je pracovat jako promovendus / asistent v opleidingu (aio) / onderzoeker v opleidingu (oio) ( výzkumný asistent s dalšími kurzy a supervizí), provádět rozsáhlý výzkum a psát disertační práci skládající se z publikovaných článků (přes období čtyř nebo více let, v průměru asi 5,5 až 6). Výzkum lze provádět také bez statusu oficiálního výzkumného asistenta, například prostřednictvím výzkumné laboratoře sponzorované obchodem.\nKaždý Ph.D. disertační práce musí být podporována řádným univerzitním profesorem, který má roli hlavního poradce. Předkladatel (profesor) určuje, zda kvalita práce postačuje a může být předložena komisi odborníků. Diplomovou práci hodnotí komise odborníků v oboru. Selhání v této fázi jsou vzácná, protože nadřízení zadržují nedostatečnou práci. Vedoucí a promotér ztratí prestiž mezi svými kolegy, pokud umožní podání nestandardní práce.\nPo schválení recenzentem uchazeč publikuje práci (obvykle více než 100 výtisků) a odešle ji kolegům, přátelům a rodině s pozvánkou na veřejnou obranu. Titul je udělován na formálním veřejném obranném zasedání, na kterém je práce obhájena proti kritickým otázkám „opozice“ (hodnotící komise). Selhání během této relace je možné, ale vzácné. Před obhajobou může nebo nemusí být veřejná prezentace trvající 10 minut (např. Eindhoven University) až přesně půl hodiny (např. Delft University). Skutečná obrana trvá přesně přidělený časový úsek (45 minut až 1 hodina přesně podle univerzity), poté je obrana zastavena bedelem, který proces uzavírá.\nTitul doktora je nejvyšší akademický titul v Nizozemsku. U výzkumných doktorátů je titul vždy Ph.D. bez rozdílu mezi obory. Tři nizozemské technické univerzity ( Eindhoven University of Technology , Delft University of Technology a University of Twente ) rovněž udělují (nižší hodnocení) odborný doktorát v oboru strojírenství ( PDEng ).\nAčkoli se titulní lékař neformálně nazývá Ph.D., legálně žádný Ph.D. stupeň existuje. Všechny ostatní vysokoškolské tituly (B.Sc./B.Ba./LL.B./BAMSc./MBA/LL.M./MA) jsou chráněny zákonem, zatímco Ph.D. není. Kdokoli si tak může adoptovat Ph.D. titul, ale ne titul lékaře, který je chráněn. Ti, kteří získali titul v zahraničí, mohou používat pouze nizozemský titul drs. pan. ir. nebo dr. pokud je schválen Dienst Uitvoering Onderwijs, i když podle principu příležitosti , takové snahy sleduje jen málo úsilí. Nizozemští lékaři mohou místo svého nekapitalizovaného zástupce dr. Použít za svým jménem písmeno D. před jejich jménem.\nTi, kteří mají více titulů doktorů, mohou používat titul dr.mult. Ti, kteří získali doktorát honoris causa, mohou před svým jménem používat dr.hc.\nV Belgii je Vlámském společenství byla titulní doctorandus používá pouze ti, kdo vlastně začal svou disertační práci. Doctorandus se stále používá jako synonymum pro Ph.D. student. Titul licentiaat (držitel licence) se používal pro řádného absolventa, dokud Boloňská reforma nezměnila titul licentiaat na magisterský (Boloňská reforma zrušila dvouletý titul kandidaat a místo toho zavedla tříletý akademický bakalářský titul).\nV Ruské říši akademický titul „doktor věd“ ( doktor nauk ) označil nejvyšší akademický titul, kterého lze dosáhnout zkouškou. (Titul „doctor nauk“ byl zaveden v Rusku v roce 1819, zrušen v roce 1917 a obnoven v SSSR v roce 1934.) Tento systém byl obecně přijat SSSR / Ruskem a mnoha post-sovětskými zeměmi. Nižší stupeň „ kandidát [doktor věd] “ ( kandidat nauk ; poprvé představen v SSSR 13. ledna 1934 rozhodnutím Rady lidových komisařů SSSR ), je zhruba ruským ekvivalentem doktorát z výzkumu v jiných zemích.\nStarověký obřad udělování Complutense doktorské birety .\nDoktorské tituly jsou upraveny královským dekretem (RD 778/1998), Real Decreto (ve španělštině ). Uděluje je univerzita jménem krále. Jeho diplom má platnost veřejné listiny. Ministerstvo vědy vede národní registr prací s názvem TESEO. Podle Národního statistického institutu (INE) je méně než 5% M.Sc. držitelé titulu jsou přijati k Ph.D. programy.\nVšechny doktorské programy jsou zaměřeny na výzkum. Vyžadují se minimálně 4 roky studia rozděleného do 2 fází:\nDvouleté (nebo delší) období studia končí veřejnou disertační prací předloženou porotě 3 profesorů. Po schválení univerzitou kandidát obdrží diplom „Diploma de Estudios Avanzados“ (částečně kvalifikovaný lékař, ekvivalent M.Sc.). Od roku 2008 je možné dosavadní diplom nahradit uznávaným magisterským programem.\nDvouleté (nebo delší) výzkumné období zahrnuje prodloužení až na 10 let. Student musí předložit práci popisující objev nebo původní příspěvek. Pokud je studie schválena vedoucím diplomové práce, je studie předložena porotě 5 významných vědců. Každý lékař účastnící se veřejné obrany může kandidáta vyzvat k otázkám. Pokud bude kandidát schválen, obdrží doktorát. Byly uděleny čtyři známky: nevyhovující ( Suspenso ), vyhovující ( Aprobado ), pozoruhodný ( pozoruhodný ), „Cum laude“ ( Sobresaliente ) a „Summa cum laude“ ( Sobresaliente Cum Laude ). Těmto lékařům, kteří získali titul „Summa Cum Laude“, bylo umožněno přihlásit se o „mimořádnou cenu“.\nOd září 2012 a regulován královským výnosem (RD 99/2011) (ve španělštině), tři značky mohou být udělena: Neuspokojivý ( Ne Apto ) Pass ( Apto ) a "Cum laude" ( Apto Cum Laude ) jako maximální značkou. V rámci veřejné obrany je lékař informován, zda práce úspěšně prošla nebo neprošla. Značka Apto Cum Laude se uděluje po veřejné obraně na základě soukromého anonymního hlasování. Hlasy jsou ověřovány univerzitou. Jednomyslné hlasování nominujících recenzentů Lékaři udělili Apto Cum Laude za „mimořádnou cenu“ ( Premio Extraordinario de Doctorado ).\nVe stejné královské vyhlášce bylo původní tříleté studijní období nahrazeno magisterským titulem Research (jeden nebo dva roky; profesionální magisterské tituly neumožňují přímý přístup k Ph.D. programům), které končí veřejnou disertační prací s názvem „Trabajo de Fin de Máster “nebo„ Proyecto de Fin de Máster “. Schválený projekt získává magisterský titul, který umožňuje přístup k Ph.D. program a iniciuje období výzkumu.\nK výuce na univerzitě je vyžadován doktorát.\nPouze Ph.D. držitelé, Grandees a Dukes mohou sedět a zakrývat si hlavy za přítomnosti krále.\nOd roku 1857 byla univerzita Complutense jako jediná ve Španělsku oprávněna udělit doktorát. Tento zákon zůstal v platnosti až do roku 1954, kdy se University of Salamanca připojila na památku svého stého výročí. V roce 1970 byla pravice rozšířena na všechny španělské univerzity.\nVšichni držitelé doktorátů jsou v Německu a Španělsku vzájemně uznáváni jako rovnocenní (podle „Bonnské dohody ze dne 14. listopadu 1994“).\nHistorie britského doktorátu\nDoktorát ve Velké Británii dlouho existoval jako původně druhý stupeň v oboru božství, práva, medicíny a hudby. Ale až na konci 19. století byl zaveden výzkumný doktorát, nyní známý jako vyšší doktorát. Prvním vyšším doktorátem byl doktor věd na univerzitě v Durhamu , který byl zaveden v roce 1882. Brzy na to navázaly další univerzity, včetně University of Cambridge, která ve stejném roce založila ScD, University of London transformovala svůj DSc z pokročilého studijního kurzu v roce 1885 získal titul výzkumný pracovník a Oxfordská univerzita v roce 1900 založila doktora dopisů (DLitt).\nPh.D. Šaty, University of Cambridge\nTitul PhD byl přijat ve Velké Británii na základě společného rozhodnutí britských univerzit v roce 1917, ačkoli jeho zavedení trvalo mnohem déle. Oxford se stal první univerzitou, která zavedla nový titul, ačkoli jej pojmenovala DPhil. PhD byl často odlišován od dřívějších vyšších doktorátů výrazným akademickým oblečením. Například v Cambridgi mají doktorandi na sobě spíše pánské šaty se šarlatovými obklady, než plné šarlatové šaty vyšších lékařů, zatímco University of Wales dávala doktorům spíše rudé šaty než šarlatové. Profesionální doktoráty byly v Británii zavedeny v 80. a 90. letech. Nejdříve profesionální doktoráty byly ze společenských věd, včetně doktora Business Administration (DBA), Doctor of Education (EdD) a Doctor of Clinical Psychology (DClinPsy).\nBritské doktoráty dnes\nDnes, s výjimkou těch, kterým byl udělen honoris causa , jsou všechny doktoráty udělené britskými univerzitami výzkumnými doktoráty, protože jejich hlavní (a v mnoha případech pouze) složkou je předložení rozsáhlé a podstatné diplomové práce nebo portfolia původního výzkumu, zkoumaného odborníkem panel jmenovaný univerzitou. Britské doktoráty jsou kategorizovány jako:\nOborové doktoráty - obvykle PhD / DPhil; nejběžnější forma doktorátu\nIntegrované oborové odborné doktoráty - integrované PhD, včetně výuky na magisterské úrovni\nDoktoráty podle publikace - PhD podle publikovaných prací; udělena jen zřídka\nOdborné a praktické (nebo praktické) doktoráty - např. EdD, ProfDoc / DProf, EngD atd .; obvykle zahrnují vyučované prvky a mají spíše odbornou než akademickou orientaci\nnapř. DD, LLD, DSc, DLitt; vyšší úroveň než juniorské doktoráty, obvykle udělované buď za podstatnou část práce po delší dobu, nebo jako čestné tituly.\nAgentura pro zajišťování kvality uvádí v rámci pro kvalifikace vysokých škol britských orgánů udělujících tituly (který zahrnuje nižší doktoráty, ale nikoli vyšší), že:\nDoktorské tituly se udělují studentům, kteří prokázali:\ntvorba a interpretace nových znalostí prostřednictvím originálního výzkumu nebo jiného pokročilého stipendia v kvalitě, která uspokojí vzájemné hodnocení, rozšiřuje popředí oboru a zaslouží si publikaci\nsystematické získávání a porozumění podstatnému množství znalostí, které stojí v popředí akademické disciplíny nebo oblasti odborné praxe\nobecná schopnost konceptualizovat, navrhnout a implementovat projekt pro generování nových znalostí, aplikací nebo porozumění v popředí oboru a přizpůsobit návrh projektu ve světle nepředvídaných problémů\npodrobné pochopení použitelných technik pro výzkum a pokročilé akademické bádání\nVe Velké Británii je (juniorským) doktorátem kvalifikace udělená na úrovni FHEQ 8 / úroveň 12 FQHEIS v národních kvalifikačních rámcích . Vyšší doktoráty se označují jako „vyšší úroveň ocenění“, na které se nevztahují kvalifikační rámce.\nJedná se o nejběžnější doktoráty ve Velké Británii a obvykle se udělují jako PhD. Zatímco u britských doktorandů se tradičně používal model magister / učeň, od roku 2003 se kurzy staly strukturovanějšími, přičemž studenti absolvovali kurzy výzkumných dovedností a absolvovali školení pro profesní a osobní rozvoj. Hodnocení doktorátu však zůstává založeno na vypracování diplomové práce nebo ekvivalentu a její obhajobě při ústní zkoušce viva voce , která se obvykle koná před nejméně dvěma zkoušejícími, jedním interním a jedním externím. Přístup k doktorským studiím obvykle vyžaduje vyšší sekundární třídu nebo bakalářský titul první třídy nebo magisterský titul . Kurzy obvykle trvají tři roky, i když je běžné, že studenti jsou původně zaregistrováni pro tituly MPhil a poté po roce nebo dvou formálně převedeni na doktorát. Studentům, u nichž se nepovažuje za pravděpodobné, že by dokončili doktorát, může být namísto toho nabídnuta možnost absolvovat MPhil.\nIntegrované doktoráty, původně známé jako „New Route PhD“, byly zavedeny od roku 2000. Tito integrují výuku na magisterské úrovni během prvního jednoho nebo dvou let studia, a to buď společně s výzkumem, nebo jako předpoklad k zahájení výzkumu. Tyto kurzy obvykle nabízejí ukončovací stupeň na magisterské úrovni po dokončení vyučovaných kurzů. I když je často vyžadováno absolvování vyučovaných prvků, je zkouška závěrečného doktorátu stále pouze diplomovou prací (nebo ekvivalentem). Délka integrovaných doktorátů je minimálně čtyři roky, přičemž tři roky jsou věnovány výzkumné složce.\nV roce 2013 vydala Rada pro výzkum ve Velké Británii „Prohlášení o očekávání postgraduálního vzdělávání“, které stanoví očekávání pro výcvik doktorandů financovaných výzkumnými radami. V nejnovější verzi (2016), vydané společně s Cancer Research UK , Wellcome Trust a British Heart Foundation , to zahrnuje poskytování kariérového poradenství, důkladné pokročilé školení v dané oblasti, poskytování přenositelných dovedností, školení experimentálních design a statistika, školení v oblasti správného výzkumu a školení v oblasti dodržování právních, etických a profesionálních rámců. Prohlášení také podporuje rozvoj skupin vrstevníků prostřednictvím kohortního školení a / nebo postgraduálních škol.\nVyšší doktoráty se udělují jako uznání za podstatnou část původního výzkumu prováděného v průběhu mnoha let. Kandidát obvykle předloží sbírku dříve publikovaných prací s recenzovanými recenzenty, kterou hodnotí výbor interních a externích akademiků, který rozhodne, zda si kandidát zaslouží doktorát. Vyšší doktorát je v některých ohledech podobný habilitaci v některých evropských zemích. Účel ocenění je však výrazně odlišný. Zatímco habilitace formálně určuje, zda je akademik vhodně kvalifikován jako univerzitní profesor, vyšší doktorát nekvalifikuje držitele na pozici, spíše uznává jejich příspěvek k výzkumu.\nVyšší doktoráty definovala Rada UK pro postgraduální vzdělávání (UKCGE) v roce 2013 jako:\nocenění, které je na úrovni vyšší než PhD (nebo ekvivalentního profesionálního doktorátu v oboru), a které se obvykle nezískává prostřednictvím definovaného studijního programu, ale spíše předložením podstatné části výzkumné práce.\nPokud jde o počet institucí nabízejících ocenění, nejčastějšími doktoráty tohoto typu v průzkumech UKCGE prováděných v letech 2008 a 2013 byly doktor věd (DSc), doktor dopisů (DLitt), doktor práv (LLD), doktor hudby (DMus) a doktora božství (DD); v průzkumu z roku 2008 se Doctor of Technology (DTech) shodoval s DD. DSc nabídlo všech 49 reagujících institucí v roce 2008 a 15 ze 16 v roce 2013 a DLitt v každém případě pouze o jednu méně, zatímco DD bylo nabídnuto v 10 reagujících institucích v roce 2008 a 3 v roce 2013. Z hlediska počtu u vyšších udělených doktorátů (bez čestných doktorátů) byl DSc nejpopulárnější, ale počet ocenění byl velmi nízký: respondující instituce zprůměrovaly v období 2003–2013 průměrně cenu nejvýše jednoho získaného vyššího doktorátu ročně.\nVětšina britských univerzit uděluje tituly honoris causa za uznání jednotlivců, kteří významně přispěli k určitému oboru. Za těchto okolností se obvykle použije odpovídající vyšší doktorát, v závislosti na úspěších uchazeče. Některé univerzity však rozlišují mezi čestnými a věcnými doktoráty, přičemž pro tyto účely používají stupeň doktora univerzity (D.Univ.) A vyšší doktoráty si vyhrazují pro formální akademický výzkum.\nV roce 1861 získala Yale University ve Spojených státech první titul doktora filozofie (Ph.D.) .\nStruktura doktorských programů v USA je formálnější a složitější než některé jiné. Americké výzkumné doktoráty se udělují za úspěšné dokončení a obhajobu nezávislého výzkumu prezentovaného ve formě disertační práce spolu s pokročilým studiem. Několik odborných titulů používá ve svém názvu termín „doktor“, například Juris Doctor a Doctor of Medicine , ale tyto tituly nemusí vždy obsahovat samostatnou součást výzkumu nebo vždy vyžadují disertační práci a neměly by být zaměňovány s Ph.D./D . Phil. / Ed.D./D.Ed. tituly nebo jiné výzkumné doktoráty. Absolventi právnických fakult, i když jim byl udělen titul JD, nejsou obvykle označováni jako „lékaři“. V právních studiích Ph.D. ekvivalent je mnohem vzácnější doktor právnických věd .\nMnoho univerzit nabízí Ph.D./D.Phil. následuje profesionální doktorát nebo společný Ph.D./D.Phil. s profesionálním titulem. Nejčastěji Ph.D. práce přichází postupně od profesionálního titulu, např. Ph.D./D.Phil. v právu po JD nebo ekvivalentu ve fyzikální terapii po DPT, ve farmacii po Pharm.D. Takové profesionální tituly se označují jako doktorský program vstupní úrovně a Ph.D. jako post-profesionální doktorát.\nHlavní články: Postgraduální vědecké vzdělávání ve Spojených státech a Seznam doktorských titulů v USA\nNejběžnějším doktorátem je doktor filozofie (Ph.D. nebo D.Phil.). Tento titul byl poprvé udělen v USA na začátku Yale University v roce 1861 . University of Pennsylvania a následně v roce 1871, s Cornell (1872), Harvard (1873), Michigan (1876) a Princetonu (1879) po obleku. Na rozdíl od zavedení profesionálního doktorátu MD po zavedení doktorského titulu následovala značná kontroverze a odpor. do amerického vzdělávacího systému, který trval až do padesátých let, protože to bylo považováno za zbytečnou umělou transplantaci z cizího (německého) vzdělávacího systému, který poškodil systém založený na anglickém modelu Oxbridge .\nPh.Ds a další výzkumné doktoráty v USA obvykle znamenají úspěšné absolvování příslušných tříd, složení komplexní zkoušky a obhájení disertační práce .\nStřední počet let pro dokončení amerických doktorských titulů je sedm. Doktorandi byli dříve povinni mít magisterský titul , ale mnoho programů přijímá studenty bezprostředně po vysokoškolském studiu. Mnoho programů měří potenciál studenta, který se uchází o svůj program, a uděluje magisterský titul po dokončení potřebného Ph.D. práce na kurzu. Je-li to připuštěno, očekává se, že student zvládl materiál, který je předmětem magisterského studia, přestože žádný nedrží, ačkoli tato tradice je silně kritizována. Dokončení Ph.D. kvalifikační zkoušky udělují Ph.D. status kandidáta, což umožňuje zahájit disertační práci.\nI když to není autoritativní, Úřad pro mezinárodní záležitosti amerického ministerstva školství uvedl v dokumentu z roku 2008 více než 20 „často“ udělených titulů doktorandů výzkumu, které National Science Foundation (NSF) označila za tituly ekvivalentní v obsahu výzkumu jako Ph.D. v době, kdy. Verze NSF seznamu výzkumných doktorátů z roku 2008 zahrnutá do průzkumu získaných doktorátů (SED) obsahovala 18 ocenění. Doktor hudby a doktor průmyslových technologií byli odstraněni v roce 2008 poté, co vyhodnocení studie zjistilo, že se jednalo o plně profesionální doktoráty, nikoli o výzkumy. Aktuální seznam (k 2016 SED, zveřejněnému v březnu 2018) obsahuje stejných 18 ocenění.\nHlavní článek: Seznam doktorských titulů v USA\nMnoho oborů nabízí profesionální doktoráty (nebo odborné magisterské), jako je farmacie , medicína , veřejné zdraví , zubní lékařství , pracovní terapie , optometrie , psychologie , patologie řečového jazyka , fyzioterapie , pracovní terapie , zdravotní věda , registrovaná zdravotní sestra pro pokročilé , chiropraxe , naturopatická medicína , právo , architektura , vzdělávání , výuka , obchod , management a další, které takové tituly vyžadují pro odbornou praxi nebo licenci . Některé z těchto titulů se také nazývají „ první profesionální tituly “, protože se jedná o první magisterské nebo doktorské tituly specifické pro daný obor.\nDoktor farmacie se uděluje jako odborný titul v oboru farmacie, který nahrazuje bakalářský titul. Je to jediný titul v oboru profesionální farmacie udělený v USA. Lékárenské programy se liší délkou mezi 4 roky u matriculantů s BS / BA do 6 let u ostatních.\nV jednadvacátém století se objevil profesionální doktorát v jiných oblastech, jako je doktor Audiology v roce 2007. Advanced Practice registrovaných zdravotních sester se očekávalo, že úplně přechodu na doktora ošetřovatelské praxe do roku 2015, a fyzioterapeutů na doktora fyzikální terapie pomocí 2020. Profesní sdružení hrají v této transformaci ústřední roli uprostřed kritiky ohledně nedostatku vhodných kritérií pro zajištění náležité přísnosti. V mnoha případech byly magisterské programy označeny jako doktorské.\nDoktorský titul může univerzita, která jej udělila, zrušit nebo zrušit. Možné důvody zahrnují plagiátorství, kriminální nebo neetické aktivity autora nebo nefunkčnost či manipulaci procesů akademického hodnocení.\nTato stránka byla naposledy upravena 19. října 2020 v 01:33 (UTC) .


Nádoby na med a smetanu 🍯 | Eshop.tescoma.cz\nNádoba na med nebo smetanu vám usnadní servírování a zpestří podávání čaje, kávy nebo dezertů. Vyberte si nádoby z čirého skla nebo kvalitního porcelánu. Obojí bude vašemu stolu jistě slušet. Doveďte podávání občerstvení k dokonalosti a přikročte k osvědčenému triku – slaďte šálky na kávu a vždy budete mistrem hostitelem, i když se u vás objeví neohlášená návštěva.\nNejprodávanější produkty z kategorie Nádoby na smetanu a med


Nesnesitelná tíha bytí | Blogy Vaše Věc\nNesnesitelná tíha bytí\nNesnesitelnou se stává tíha politického bytí v naší republice. Nehybnost politického rybníka zapáchá stále víc a jediní, komu to vadí, jsou obyčejní lidé. Politikům rozhodně ne. Vládním a bohužel ani opozičním. Zalkli se v bublině zdánlivé demokracie. Však to, oč se opírají, čím argumentují a místo praporu mávají nad hlavou demokracií, zdá se, není.\nJe přeci nemožné, aby naprostá většina voličů volala po odchodu vlády a přála si nové rozdání karet a vláda se tvářila, jakoby neslyšela. Je přeci nemyslitelné, aby se odborníci zleva i zprava, naši i zahraniční v souvislosti s vládními návrhy zdráhali mluvit o reformách a vláda, jakoby byla hluchá. Je přeci naprosto šílené, aby dvacet let po cinkání klíči byli lidé zpátky v hluboké deziluzi a vláda dělala, že to nevidí.\nKdo na své kůži nezažil normalizaci, litovat nemusí. Prožívá ji právě teď. Politickým špičkám je zcela lhostejné, co si lidé dole myslí. Jaký rozdíl je v tom, že za minulého režimu veřejně kriticky psát a na na veřejnosti mluvit se nedalo a dnes za to nikomu nic nehrozí, když výsledek je tentýž? Vládnoucí elita si vystačí sama, hlasy zvenčí nevnímá, nepotřebuje je, to až před volbami.\nAno, normalizace neskončila, normalizace trvá. Snad změnila se jenom znaménka, podstata zůstala. Možná jen to naše bytí se ještě více zmaterializovalo, zkomercionalizovalo a amoralizovalo. Jedincům, co mozek zůstal k přemýšlení se tíha takového bytí nese těžce. Chápou, či alespoň tuší, že tohle opravdová demokracie není. Jakápak vláda lidu, když jde svými kroky vláda proti němu? A ještě k tomu drze a přezíravě tvrdí, že má k tomu od svých voličů mandát. A když lid vládě vzkazuje, že ke krokům, které činí ji mandát nedal, má voskem vláda zalité uši. Tak jakápak demokracie?!\nSmutné je, že naděje vkládané do opozice se naplnit nemusí. Ta totiž s vládou hraje na stejnou demokracii. Pro vypuštění rybníka nedělá nic, vyjma ovšem poslaneckých, resp. senátorských půtek. Po těch ovšem lid nevolá. Přeje si změnu. Slyší, či neslyší to volání opozice? Asi ne. Jinak by totiž její čelní představitelé museli využít každé příležitosti a dnes a denně velmi hlasitě volat po demisi Nečasovy vlády, zastavení nezodpovědných kroků, zvaných reformní a vyslyšení přání většinové veřejnosti. Ticho po pěšině.\nArabské jaro, evropský podzim je za humny slyšet stále razantněji. Ne tak u nás doma. Je to škoda a je to zlé. Toho ticha se vláda nebojí. To ticho normalizaci jenom prohlubuje. Kdo začne, kdo se přidá? Cesta se nabízí. Říká se ji islandská. Proč ji nevyzkoušet?\nIng. Vladimír Škoda - 8.6.2011 01:59.\nDnes je normalizace v rukou Bakalů a dalších! Stačí se podívat kolik dají jako sponzorský dar stranám a pohlídají si investici pomocí novin, které ovládají. Pochopte novinář nebude psát proti chlebodárci. Bude raději rozdmychávat vášně proti odborům a obyčejným lidem. Proč platit progresivní daně! Při obratu např. p. Bakali je sponzorský dar směšný 20 mil. On ušetřil daň za jeden Q odhadem 100 mil. Normální vláda by mu je zdanila řádným způsobem.


Antibiotika pro faryngitidu u dospělých a dětí - Jód July\nBolest v krku je považována za jednu z nejčastějších stížností pacientů, kteří navštěvují otolaryngologa. Jedním z důvodů tohoto příznaku je strep krku. Toto onemocnění je zpravidla způsobeno viry, ale existují případy bakteriální infekce, léčba pak proběhne antibiotiky.\nZánět sliznice zadní stěny hrtanu lékaři diagnostikují jako faryngitidu. Toto onemocnění se vyskytuje na pozadí respiračních virových infekcí, vdechování studeného vzduchu v důsledku expozice chemikáliím. Faryngitida vyžaduje kompetentní léčbu, jinak se může vyvinout ke komplikacím, jako jsou:\nparatonzilární absces (tvorba hnisu v periaminální tkáni);\nAntibiotická léčba je neúčinná, pokud byl zánětlivý proces hrtanu způsoben viry. Antibiotika jsou účinná pouze proti určitým druhům hub a bakterií. Chcete-li zjistit příčinu faryngitidy a zvolit správnou léčbu, lékař předepíše diagnostické testy - krevní test, kultivace sputa, škrábání ze sliznice hrtanu. Antibiotika pro tonzilitidu a faryngitidu jsou předepsána, pokud výsledky testu ukazují přítomnost bakteriální infekce. Další indikace pro antibiotickou terapii jsou:\nvysoká horečka přetrvávající déle než dva dny;\nšíření infekce do dutin.\nZ mnoha léků při léčbě faryngitidy je důležité zvolit takový lék, který bude co nejúčinnější a zároveň nezpůsobí vedlejší účinky. Kromě toho jsou různé skupiny antibakteriálních léčiv účinné proti ne všem patogenům. Z těchto důvodů by měl být výběr léku svěřen lékaři. Kromě toho může u těžké formy onemocnění otolaryngolog předepsat současné podávání několika léků. K léčbě zánětu hrtanu se často používají léky patřící do následujících skupin:\nlinkosamidy - linkomycin, klindamycin.\nAntibiotika pro faryngitidu a laryngitidu lze předepsat v různých dávkových formách, z nichž každá má své vlastní výhody:\nAerosolová antibiotika se často používají k zavlažování hrtanu. Spreje rychle eliminují bolestivý účinek a významně neovlivňují práci jiných orgánů.\nPerorální antibakteriální roztoky se používají k mazání sliznice hltanu nebo k určení mandlí.\nIntramuskulární injekce a tablety se častěji používají pro středně těžkou až těžkou faryngitidu. Mají systémový účinek a bojují s bakteriemi na všech úrovních.\nChakhokhbili v kuřecím multivarku\nLéčba faryngitidy tekutými antibiotiky je častěji předepisována v počátečních stádiích onemocnění a pro děti. Spreje pomáhají bojovat proti stafylokokovým, streptokokovým infekcím a některým typům anaerobních bakterií. Častěji mají takové antibakteriální léky kombinované složení, díky čemuž je zajištěn nejen protizánětlivý a antibakteriální účinek, ale také anestetický, antiseptický účinek. Léky volby pro faryngitidu jsou:\nMiramistin je sprej s rozprašovačem, který stojí od 373 rublů za 150 ml. Aktivními složkami jsou benzyldimethyl, monohydrát chloridu amonného. Hrtan se zavlažuje lékem 2-3krát denně po dobu 3-5 dnů. Někdy se po použití spreje může objevit mírný pocit pálení, který zmizí po 20-30 sekundách. Pokyny pro Miramistin naznačují pouze jednu kontraindikaci - individuální nesnášenlivost.\nFaryngitida je akutní nebo chronický zánětlivý proces, který se vyskytuje na sliznici zadní stěny hltanu. Hlavním příznakem takové patologie je bolest v krku a bolest v krku, které se zhoršují polykáním. Nedostatek včasné léčby může mít za následek přechod akutní formy patologie na chronickou a rozvoj závažných komplikací.\nAntibiotika pro faryngitidu pomáhají zastavit zánětlivý proces a zmírnit stav pacienta v krátké době. K používání těchto silných léků se ve skutečnosti uchyluje pouze s hrozbou infekční komplikace, protože jsou při virové nemoci neúčinné..\nNejběžnějšími původci akutní formy onemocnění jsou:\nS dalším vývojem faryngitidy se mohou vyvinout komplikace, jako je zánět středního ucha, zánět vedlejších nosních dutin, hnisavá angína a tvorba hnisavých abscesů v hltanu..\nPři chronickém průběhu faryngitidy není klinický obraz tak výrazný a neexistují žádné výrazné známky zhoršení blahobytu. Hlavním projevem patologie je nepohodlí v hltanu, to znamená, že si pacient stěžuje na neustálé pocení a pocit sucha, stejně jako obsedantní kašel bez produkce sputa.\nVe skutečnosti není léčba faryngitidy antibakteriálními léky vždy praktikována. Taková léčba léky přinese pozitivní účinek pouze tehdy, pokud je patologie vyvolána přesně aktivitou bakterií, a nikoli houbami nebo viry. Během jiných situací bude antibakteriální léčba nejen neúčinná, ale dokonce škodlivá..\nBohužel je pro odborníka docela problematické okamžitě a přesně zjistit povahu faryngitidy a předpovědět pro nejbližší budoucnost. Známky bakteriálních a virových lézí hltanu jsou často téměř stejné. Navzdory tomu však lékaři stále nespěchají předepisovat antibakteriální léky na faryngitidu, protože jejich iracionální použití může změnit složení mikroflóry ve střevech a dýchacích cestách. Z tohoto důvodu by tyto účinné látky měly být předepisovány pouze lékařem a za určitých indikací.\nJe nutné úplně podstoupit předepsaný průběh antibiotické léčby a není dovoleno přestat užívat léky, i když nepříjemné příznaky faryngitidy zmizely. Faktem je, že existuje vysoké riziko recidivy vývoje zánětlivého procesu na zadní stěně hltanu, to znamená, že bakterie opět začínají aktivně růst a množit se.\nJe přísně zakázáno užívat antibiotika současně s alkoholickými nápoji a některými dalšími léky. Před užitím léku je nutné prostudovat si přiložené pokyny a vyřešit všechny vznikající problémy s lékařem.\nU faryngitidy je trvání antibakteriální léčby 10 dní, ale některé silné léky lze užívat pouze 3-5 dní. V případě, že užívání antibiotika nepřinese pozitivní účinek po 2-3 dnech podávání, musíte se poradit s lékařem, který upraví léčebný režim.\nV případě, že osoba má tendenci k rozvoji alergické reakce, je nutné souběžně s užíváním antibiotik užívat antihistaminika jako Zodak, Suprastin a Tavegil.\nPři výběru silného léku při léčbě faryngitidy se berou v úvahu vlastnosti průběhu patologie, dříve užívané antibakteriální léky a etiologie onemocnění.\nNejčastěji se pro léčbu faryngitidy vybírají místní léky, které působí lokálně a ničí patogenní mikroorganismy přesně v postižené oblasti. Hlavní formou výroby těchto léků jsou aerosoly nebo spreje a mezi nejúčinnější patří následující:\nMiramistin není antibiotikum, ale antiseptikum. Pomocí takového léku je možné zničit bakterie v hltanu a zpomalit proces jejich další reprodukce. Takový nástroj se vyrábí ve formě spreje, který musí být ošetřen dutinou hltanu několikrát denně. Po zavlažování se po určitou dobu nedoporučuje konzumovat jídlo a tekutiny a je nejlepší použít Miramistin jako součást komplexní léčby.\nCameton se běžně označuje jako skupina antibiotik a obsahuje několik účinných látek najednou, které mají protizánětlivé, antibakteriální a anestetické účinky. Lék je vyráběn ve formě aerosolu, který musí být nastříkán do oblasti hltanu několika kliknutími. Takové léčivo lze použít k léčbě faryngitidy a jiných zánětlivých patologií vyskytujících se v nosohltanu a horních dýchacích cestách. Lék nemá žádné kontraindikace k použití, ale nedoporučuje se s ním léčit onemocnění v dětství.\nJaká antibiotika pít na faryngitidu, názvy nejlepších léků\nFaryngitida je zánět sliznice hltanu, který je infekční (bakteriální, virový, plísňový) nebo neinfekční. K léčbě onemocnění se používají místní látky (antiseptika, změkčovadla, bakteriální lyzáty) a systémová terapie (imunomodulační, antibakteriální)..\nAntibiotika pro faryngitidu by měla být užívána, pouze pokud vnější příznaky patologie a výsledky nátěru z krku naznačují přítomnost bakteriálních kolonií.\nsyndrom bolesti při polykání;\nbílý květ na mandlích (s hnisavou formou onemocnění);\nnárůst teploty na subfebril.\nPokud je zánět hltanu důsledkem akutních respiračních virových infekcí nebo závažné bakteriální infekce, může se u pacienta objevit silná horečka a příznaky intoxikace těla (slabost, malátnost, potíže s dýcháním, bolest hlavy).\nPři absenci včasné léčby je faryngitida často komplikována doprovodnými chorobami: zánět hrtanu (laryngitida), nosní sliznice (sinusitida) a dolních cest dýchacích (bronchitida, tracheitida, pneumonie).\nPokud onemocnění pokračuje bez teploty a známek obecné intoxikace, lze terapii omezit na místní a obecná tonika. Nekomplikovaný průběh faryngitidy je charakteristický pro dospělé pacienty infikované typickými patogeny dýchacího systému (viry, streptokoky a stafylokoky).\nPři dlouhém a komplikovaném průběhu bakteriální faryngitidy je jmenování antibiotik povinné. Nejčastěji se v otolaryngologické praxi používají látky ze skupiny makrolidů, penicilinů a cefalosporinů.\nMnoho druhů bakterií je vysoce rezistentních na tradiční antibiotika, proto se k léčbě zánětu hltanu používají léky nové generace. Jsou k dispozici jako suspenze, dispergovatelné tablety, injekční roztoky.\nMakrolidová antibiotika inhibují syntézu buněčných proteinů na ribozomech patogenů. Léky této skupiny produkují bakteriostatický účinek a inhibují další množení mikroorganismů..\nSe zvýšenou koncentrací účinné látky mohou makrolidy působit baktericidně, a to i na mikroorganismy, které vyvolávají rozvoj bakteriální faryngitidy (beta-hemolytický streptokok, pneumokok, záškrt bacil).\nAktivita makrolidových antibiotik se rozšiřuje na následující patogeny:\ngrampozitivní aerobní bakterie (stafylokoky, které nemají rezistenci na methicilin, streptokoky, pneumokoky, korynebakterie);\npatogeny pohlavně přenosných chorob (gonokoky, chlamydie);\nTyto patogeny mohou vyvolat vývoj bakteriální a hnisavé faryngitidy a dalších infekcí horních cest dýchacích..\nNejčastěji se makrolidy používají k léčbě zánětu způsobeného stafylokoky, pohlavně přenosnými chorobami a atypickými patogeny rezistentními na beta-laktamová antibiotika.\nCefalosporiny jsou beta-laktamová antibiotika. Mechanismus jejich působení je podobný mechanismu penicilinů, které mají ve své struktuře také beta-laktamový kruh..\nAntibiotika ze skupiny cefalosporinů se vážou na proteiny patogenních mikroorganismů, které hrají roli enzymů v konečné fázi syntézy biopolymeru, který je důležitou součástí bakteriálních buněčných stěn. Blokování tvorby tohoto polymeru vede ke zničení patogenu, proto je pro beta-laktamy charakteristický pouze baktericidní účinek..\nProteiny, na které se váží beta-laktam, u zvířat chybí, proto jsou cefalosporiny zahrnuty do seznamu nejbezpečnějších antibakteriálních látek..\nAntibiotika této skupiny jsou účinná proti aerobním grampozitivním kokům i některým gramnegativním patogenům. Přípravky 2. - 3. generace („Zinnat“, „Pantsef“, „Suprax“, „Tsedeks“) mají širší škálu účinků než první zástupci skupiny, ale jsou méně aktivní proti jednotlivým grampozitivním patogenům. To určuje použitelnost cefalosporinu 1. generace („cefalexin“) v moderní terapeutické praxi.\nV případě hnisavých komplikací bakteriální faryngitidy lze předepsat parenterální cefalosporinová antibiotika (Ceftriaxone, Ceftazidime).\nNěkteré kmeny bakterií produkují beta-laktamázy, enzymy, které způsobují rozklad beta-laktamových sloučenin. V tomto případě je účinnost působení cefalosporinů výrazně snížena.\nStruktura penicilinů je podobná struktuře cefalosporinů. Jejich struktura také obsahuje beta-laktamový kruh, který zajišťuje účinnost léku..\nPeniciliny jsou citlivější na působení enzymů rezistentních bakterií, proto se kombinují s inhibitory beta-laktamázy (kyselina klavulanová, sulbaktam). Tyto sloučeniny zastavují působení destruktivních enzymů a umožňují, aby ampicilin, amoxicilin a další látky skupiny penicilinů vykazovaly antibakteriální aktivitu.\nKromě penicilinů, cefalosporinů a makrolidů s bakteriální faryngitidou mohou být předepsány léky ze skupiny linkosamidů ("Lincomycin", "Clindafer", "Clindamycin").\nIndikace pro užívání antibiotik pro faryngitidu jsou:\nvývoj akutní tonzilofaryngitidy, tonzilitidy, laryngitidy a infekcí dolních dýchacích cest na pozadí zánětu hltanu;\nšíření bakteriálního zánětu do nosních cest (bakteriální sinusitida);\nvysoká teplota po dobu 2 dnů (s poruchami imunity a dětstvím lze antibiotika předepsat dříve);\nteplota subfebrilu po dobu 5 nebo více dnů;\nPravděpodobnost komplikací a účinnost léčby závisí na včasném stanovení antimikrobiální terapie, proto je v některých případech nejlepší volbou preventivní užívání antibiotik..\nVlastnosti jmenování antibiotik těhotným a kojícím ženám\nPři faryngitidě během těhotenství a laktace je antibiotická léčba předepsána pouze pro závažné onemocnění. U nekomplikovaného zánětu je léčba omezena na užívání bezpečných posilujících léků, opláchnutí a zavlažování krku antiseptickými roztoky a dodržování režimu předepsaného lékařem.\nLéky volby pro těhotné a kojící ženy jsou penicilinová a cefalosporinová antibiotika. Jsou nejbezpečnější pro plod a novorozence.\nV případě komplikované faryngitidy způsobené rezistencí na beta-laktam (kromě MRSA) a atypickými patogeny (gonokoky, chlamydie, mykoplazmy) jsou předepsány látky z makrolidové skupiny.\nBezpečné pro plod jsou „Erytromycin“, „Josamycin“, „Spiramycin“. Při přísných indikacích (například u chlamydiové faryngitidy) je možné jmenovat „azithromycin“. Během kojení je povoleno užívat "Erytromycin" a "Azithromycin" (s opatrností).\nJe zakázáno samoléčba antibiotiky, je zakázáno měnit dávkování léků předepsaných lékařem a délku léčby.\nFaryngitida je závažnější u dětí než u dospělých pacientů. 2. - 3. den onemocnění se izolovaná infekce změní na nazofaryngitidu a další komplikace. Je to způsobeno blízkostí dýchacího systému u dětí.\nLékař může předepsat antibiotikum na základě výsledků analýzy citlivosti mikroflóry získané v nátěru z hltanu nebo doporučit použití činidla se širokým spektrem antibakteriálního účinku. Doba trvání léčby pediatrické faryngitidy se neliší od délky léčby u dospělých pacientů. Dávka se určuje podle hmotnosti dítěte.\n"Amoxiclav" (od narození);\nLinkomycin (od 1 měsíce);\n"Zedeks" (od 6 měsíců);\n"Sumamed" (s tělesnou hmotností vyšší než 5 kg);\nPro děti jsou antibiotika předepisována ve formě suspenze. Při komplikované faryngitidě a závažném průběhu onemocnění se léčba provádí v nemocničním prostředí pomocí injekční formy léků.\nAby se zabránilo dysbióze a snížení imunity během léčby, mělo by dítě současně s antibakteriálními látkami pít probiotika (Immunovit, Laktovit, Linex).\nPři překročení doporučené dávky a dlouhodobé léčbě vysokými dávkami antibiotika klesá koncentrace neutrofilů, leukocytů, krevních destiček a dalších krevních buněk.\nLéčba předávkování antibakteriálními léky je symptomatická. Pacientovi jsou předepsány sorbenty, obalový nápoj (mléko, želé), kapátko se solným roztokem s následným podáním diuretik (kromě případů poškození ledvin a kardiovaskulárního systému). Před příchodem lékařského týmu se doporučuje vyprázdnit žaludek zvracením. Zvracení by mělo být vyvoláno, pouze pokud je pacient při vědomí.\nPlazmaferéza, dialýza, hemosorpce a podpora funkce vnitřních orgánů jsou předepsány podle indikací.\nStupeň a typ interakce antibakteriálních složek s jinými léky závisí na mechanismu účinku, složení a charakteristikách farmakokinetiky obou léčiv..\nAntibiotika používaná k léčbě faryngitidy interagují s léky následovně:\nantacida snižují dostupnost antibakteriálních přísad;\npeniciliny a cefalosporiny mohou zvýšit účinek antiagregačních látek, snížit účinnost hormonální antikoncepce, zpomalit proces uvolňování methotrexátu vylučovacím systémem;\nmakrolidy a sulfonamidy snižují intenzitu expozice penicilinům;\nmakrolidy nejsou kombinovány s linkosamidy, zvyšují účinky a vedlejší účinky antikoagulancií, valproátů, námelových přípravků, terfenadinu, astemizolu a digoxinu.\nPři současném podávání léků se zvýšenou toxicitou a antibiotik (například kličková diuretika a cefalosporiny) se zvyšuje riziko poškození funkce ledvin, jater a dalších vnitřních orgánů..\npřecitlivělost na léky podobné struktury (na peniciliny, cefalosporiny);\ncholestatická žloutenka, pseudomembranózní kolitida a další vedlejší účinky antibiotické léčby v historii;\nLze faryngitidu vyléčit bez antibiotik?\nLéčba faryngitidy bez antibiotik se doporučuje:\ns nekomplikovanými formami onemocnění;\nv 1. trimestru těhotenství a během laktace.\nNejčastěji dochází k infekční faryngitidě v důsledku virové infekce, proto se preventivní léčba antibiotiky používá pouze s vysokým rizikem bakteriálních komplikací (poruchy imunity, dětství).\nSchopnost antibiotik rychle a účinně bojovat s patogenními bakteriemi z nich učinila nepostradatelný nástroj v různých oblastech medicíny a při léčbě faryngitidy. Nesprávná léčba antibiotiky může mít negativní důsledky. To zahrnuje alergické reakce, individuální nesnášenlivost k lékům a poškození prospěšné mikroflóry žaludku a střev. Druhý faktor je spojen s nízkou selektivitou léčiv, když jsou prospěšné mikroorganismy zničeny spolu s patogenními mikroby..\nAntibiotika se používají při léčení široké škály infekčních onemocnění. Laryngitidu, faryngitidu a onemocnění dýchacích cest lze spolehlivě vyléčit požitím nebo injekcí léků různých skupin antibiotik. Nevýhody těchto léků zahrnují skutečnost, že při nesprávném použití se mikroflóra stává návykovou. To nutí pacienty zvyšovat dávku léku nebo užívat aktivní léky..\nNejlepší antibiotika pro faryngitidu u dospělých\nFaryngitida je zánět sliznic horních cest dýchacích a lymfatických uzlin. Toto onemocnění může být akutní, hnisavé a chronické, doprovázené vysokou horečkou, kašlem, rýmou, slabostí a celkovou nevolností. K léčbě onemocnění se používají antibiotika různých skupin:\nPřípravky této řady jsou látky přírodního původu a jsou nejméně toxické ze všech antibiotik:\nHlavní účinnou látkou léčiva je azithromycin. Je aktivní proti většině grampozitivních a gramnegativních mikroorganismů. Lék inhibuje syntézu proteinů patogenních bakterií, což vede ke snížení jejich populace a úplné destrukci. Sumamed se používá jako hlavní lék na faryngitidu v dávce 500 mg denně, třídenní kúra. U dětí se dávka stanoví rychlostí 10 mg na kilogram tělesné hmotnosti. Balení tří 500 mg tablet stojí 340 rublů.\nPolosyntetické léčivo na bázi klarithromycinu je účinné při nachlazení a infekčních onemocněních. Používá se k léčbě všech typů faryngitidy, včetně angíny. Lék proniká do tkání těla a ničí bílkoviny mikroorganismů, což omezuje jejich reprodukci. Dávka je individuální, od 0,25 do 1,0 gramu dvakrát denně, v závislosti na závažnosti onemocnění. U dětí do 12 let je dávka předepsána od 7,5 do 15 mg denně ve dvou dávkách. Trvání kurzu je stanoveno lékařem. Balení 10 tablet po 250 mg stojí od 630 rublů.\nHlavní účinnou látkou je roxithromycin, který se vstřebává, a proto není ničen v kyselém prostředí žaludku. Maximální koncentrace léčiva v krvi je dosažena 1,5 hodiny po podání. Lék dobře proniká do mandlí, což podporuje aktivní léčbu akutní faryngitidy. Denní dávka pro dospělé je 300 mg, což odpovídá dvěma dávkám 150 mg. Lék se nepoužívá u dětí mladších 4 let. Cena za balení 30 tablet se může pohybovat od 3050 do 3800 rublů.\nMakrolid Josamycin, který je hlavní účinnou látkou léčiva, inhibuje syntézu proteinů patogenní mikroflóry a má baktericidní účinek. Josamycin je dobře distribuován a hromadí se v lymfatických uzlinách palatinových mandlí. Léčivo je účinné při léčbě faryngitidy a jiných onemocnění dýchacího systému. Lék nemá žádné výrazné kontraindikace, takže dávka je vysoká. U dospělých 1,0-2,0 gramů denně po dobu 2–3 dávek. Děti do 14 let - 50 mg na kilogram hmotnosti. Cena balení 10 tablet po 500 mg je 560 rublů.\nAntibiotika s baktericidním účinkem jsou deriváty kyseliny aminocefalosporové. Jsou rozděleni do 5 skupin podle aktivity a odporu.\nAntibiotikum třetí generace s výrazným baktericidním účinkem. Aktivní proti mikroorganismům citlivým na léky. K dispozici v lahvičkách jako prášek pro intravenózní nebo intramuskulární injekci. Dávkování je přísně individuální. Dospělí - 1–2 gramy každých 24 hodin, novorozenci 20–50 mg na kilogram, děti do 12 let - až 100 mg na kilogram hmotnosti. Před injekcí se ceftriaxon zředí solným roztokem nebo lidokainem.\nLék patří do třetí generace a má silný baktericidní účinek, který narušuje syntézu mikrobiálních buněk. Z cefalosporinů má nejvyšší aktivitu proti gramnegativním bakteriím. Ceftazidim je ve formě prášku a používá se k injekci. Po podání dávky léčiva zůstává jeho vysoká koncentrace po dobu 6-8 hodin. Může být použit pro rhinofaryngitidu a jiné patologické stavy dýchacích cest. U většiny nemocí by efektivní dávkou bylo zavedení 1,0 gramu léku každých 8 hodin. Cena balíčku, který zahrnuje láhev 1,0 gramu ceftazidimu a dvě ampulky vody na injekci, stojí 160-180 rublů.\nPolosyntetické antibiotikum třetí generace je dostupné v kapslích 200 a 400 mg. Lék omezuje syntézu buněčných membrán v grampozitivních a gramnegativních bakteriích. Suprax nepomáhá při všech infekcích, ale při léčbě faryngitidy je jeho použití plně oprávněné. Denní dávka pro dospělé je 400 mg jednou denně nebo dvakrát 200 mg. Pro děti se připraví suspenze z malých granulí v tobolkách po 100 mg s dávkovací lžičkou. Jedna dávka pro děti do 12 let je 8 mg suspenze na kilogram hmotnosti. Cena léku je 650-950 rublů.\nAntibiotikum cefalosporinu první generace je vysoce účinné proti velkému počtu patogenních mikrobiálních kmenů. Lék se špatně vstřebává gastrointestinálním traktem, proto se používá ve formě intravenózních a intramuskulárních injekcí. Optimální dávka pro dospělé je 1 gram pro 2 nebo 4 injekce denně. U chronické faryngitidy lze dávku zdvojnásobit. Průběh léčby může trvat až 10 dní. Děti dostávají cefazolin intramuskulárně v dávce 20–50 mg na kilogram hmotnosti. Injekce antibiotika je velmi bolestivá, proto se k ředění prášku používá lidokain.\nCifrofloxacin je jedním z nejúčinnějších cefalosporinových antibiotik. Lék druhé generace potlačuje DNA patogenních mikroorganismů, což inhibuje jejich reprodukci. Tento léčivý přípravek je dostupný v blistrech po 10 tabletách po 250 nebo 500 mg. U všech forem faryngitidy dospělí užívají 250 až 750 mg denně. Průběh léčby je 7-10 dní s těžkým průběhem onemocnění, období může být zvýšeno na 30 dní. Maximální dávka je 1,5 gramu. Lék je kontraindikován při léčbě dětí mladších 18 let. Balení s blistrem s 10 500 mg tabletami stojí 50-100 rublů.\nLéky jsou látky přírodního původu, což omezuje rozsah použití:\nAntibiotikum ze skupiny penicilinů má široké spektrum účinku na grampozitivní a gramnegativní mikroorganismy. Potlačuje syntézu buněk patogenních a na léky citlivých bakterií. Mohou jej užívat dospělí a děti s respiračními chorobami. Ampicilin se dobře vstřebává do tělesných tkání. Může způsobit alergické reakce. Dávka pro dospělé je 250-500 mg 4krát denně. Dostupné v 250 a 500 mg tabletách a prášku na injekci. Cena od 15 do 45 rublů.\nLéčivo je kyselinovzdorný syntetický penicilin. Lék se dobře vstřebává a v kyselém prostředí žaludku se téměř nezničí. Při faryngitidě Flemoxin rychle proniká do sliznic, což vysvětluje jeho vysokou terapeutickou aktivitu. Během těhotenství a kojení je povoleno předepisovat antibiotikum. Dospělí by měli vypít 500-750 mg dvakrát denně. U dětí od 3 do 10 let se dávka sníží na polovinu. U těžkých a komplikovaných forem onemocnění může být dávka zvýšena.\nOsp nebo fenoxymethylpenicilin je mírné antibiotikum, proto je předepsáno k léčbě dětí od jednoho do tří let. Lék se používá k léčbě onemocnění orgánů ORL, včetně léčby laryngitidy a faryngitidy. V závislosti na závažnosti onemocnění by dospělí měli užívat Ospin 500 nebo 750 mg 3-4krát denně. Děti od 1 do 6 let užívají 250 mg léku třikrát denně. Děti od 6 do 12 let mohou vypít 500 mg 3x denně. Průběh léčby trvá 7-10 dní. Lék se prodává za cenu 920-950 rublů za 12 tablet.\nPolosyntetické antibiotikum amoxicilin je analogem ampicilinu, takže indikace a kontraindikace léků jsou podobné. Při perorálním podání se maximální koncentrace dosáhne po 1–2 hodinách. Většina léčiva se hromadí ve sliznicích, což přispívá k rychlé léčbě faryngitidy. Léčba by měla být užívána s opatrností v případě poškození funkce ledvin. Dospělí mohou užívat až 1 gram denně ve 2 rozdělených dávkách. U dětí ve věku 5-10 let jedna dávka 250 mg a u malých dětí ne více než 125 mg. 16 tobolek léku stojí 90-110 rublů.\nKombinovaná antibiotika jsou léky, které používají dvě nebo více účinných látek, což rozšiřuje rozsah použití:\nLéčivý přípravek Amoxiclav je směs amoxicilinu a kyseliny klavulanové. Lék se používá k léčbě akutní a chronické faryngitidy. K dispozici ve formě tablet, prášku pro suspenzi a dávkové formy pro injekci. Vstupné Amoxiclav pro dospělé, dávkováno individuálně. Každých 12 hodin se doporučuje jedna tableta 500 + 125. U těžké faryngitidy se dávka užíva po 8 hodinách. Děti starší 12 let užívají dávku pro dospělé. U malých dětí se doporučuje zavěšení. Balení suspenze obsahuje dávkovací pipetu a tabulku závislosti množství léku na tělesné hmotnosti.\nTento lék obsahuje kyselinu klavulanovou a amoxicilin. Je obdobou Amoxiclavu, ale vyrábí se v Nizozemsku. Používá se k dlouhodobé léčbě chronických onemocnění orgánů ORL. Poskytuje dobré výsledky při léčbě faryngitidy. Dospělí a děti starší 12 let a vážící více než 40 kg se doporučuje užívat dávku 500 mg dvakrát denně nebo dávku 250 mg třikrát denně. Dávka pro děti se stanoví rychlostí 45 mg léčiva na 1 kg tělesné hmotnosti. Maximální denní dávka pro dospělé je 6,0 gramů. Pokud užívání přípravku Flemoklav Solutab tablety nepomůže, může lékař předepsat intravenózní infuzi. Cena léku nepřesahuje 400 rublů.\nKombinovaný přípravek amoxicilinu a sulbaktamu v poměru 250 + 250 a 500 + 500 mg se používá při léčbě onemocnění horních a dolních dýchacích cest. Standardní dávka pro dospělé a děti starší 12 let je jedna tableta 250 + 250 3x denně. U malých dětí je tableta rozdělena do dvou dávek. Průběh léčby je až 14 dní. V závažných případech lze dávku zdvojnásobit. Po úplném vymizení příznaků je třeba v podávání pokračovat 2-3 dny. Průměrná cena blistru s 8 tabletami je 220-340 rublů.\nKomplexní přípravek obsahuje 500 mg amoxicilinu a 125 mg klavulanátu draselného, což zajišťuje vysokou batericidní aktivitu. Maximální koncentrace léčiva v plazmě nastává 1 hodinu po podání. Lék proniká hluboko do sliznic dýchacích cest, což umožňuje jeho použití k léčbě faryngitidy. Dospělí a děti starší 12 let užívají tabletu 250 + 125 mg třikrát denně. Dávky dětí se počítají přísně individuálně podle tabulky.\nHlavní účinná látka aktivně inhibuje proteinovou syntézu bakteriálních buněk. Zvýšená koncentrace léčiva má baktericidní účinek. Lék se dobře vstřebává a rychle se transportuje na místo infekce. Dává dobré výsledky při léčbě hnisavé angíny, angíny a faryngitidy. Lék se užívá jednou denně jednu hodinu před jídlem nebo dvě hodiny po jídle, každá 500 mg. Průběh léčby je 3 dny. Balení tří tobolek stojí od 60 do 100 rublů.\nAugmentin je jedním z názvů komplexního léčiva sestávajícího z amoxicilinu a kyseliny klavulanové. Tato sloučenina poskytuje dobré výsledky při léčbě dýchacího systému v mírné, akutní a chronické formě. Přítomnost kyseliny klavulanové zabraňuje zničení amoxicilinu některými enzymy, což zajišťuje jeho dlouhodobou biologickou aktivitu. U faryngitidy dospělí užívají jednu tabletu 250/125 třikrát denně. Dávka dětí se stanoví podle tabulky v závislosti na věku a tělesné hmotnosti. Balení 20 tablet 250/125 stojí 250-300 rublů.\nAntibiotické spreje na krk jsou jedním z aktivních léků při léčbě faryngitidy. Vzhledem k tomu, že dávka léku padá přímo na sliznici, mají takové aerosoly rychlý a účinný účinek. Nevýhodou je, že působí povrchně, aniž by zničili patogenní mikroflóru, která se objevuje v krvi pacienta. O použití spreje Antiangin si můžete přečíst zde.\nK úplnému vyléčení faryngitidy by měla být použita komplexní terapie kombinovaná s užíváním pilulek nebo injekcí s aerosolovými přípravky.\nJak brát, pít\nVšechny údaje o způsobu užívání antibiotik jsou obsaženy v pokynech dodávaných s jakýmkoli lékem. Léky se užívají nutně jako průběh a po úplném vymizení příznaků je třeba s nimi po určitou dobu pokračovat. U každého typu antibiotika je uvedena kompatibilita s jinými léky. Jaká antibiotika užívat pro dospělé ARVI si můžete přečíst zde.\nVlastnosti jmenování pro těhotné, kojící a děti\nBěhem těhotenství a kojení je povoleno předepisovat takové skupiny antibiotik, jako jsou cefalosporiny, peniciliny a makrolidy. Tyto léky přírodního původu nemají negativní vliv na tělo těhotné ženy. Hlavní věcí je dodržování dávky léku. Ne více než 0,1% antibiotik přechází do mateřského mléka. Toto množství neovlivňuje tělo dítěte, takže jeho příjem je během laktace přijatelný. Překročení dávky může u dítěte způsobit průjem. Dávky pro děti jsou stanoveny podle tabulky v závislosti na věku a hmotnosti.\nPři prvních známkách onemocnění byste se měli poradit s lékařem, protože onemocnění může mít nejen bakteriální, ale i virový původ a příznaky v počáteční fázi jsou stejné. U mírných bakteriálních infekcí můžete kloktat a stříkat změkčujícími spreji bez antibiotik. Ve většině případů to stačí k prevenci nebo léčbě nemoci. Pokud příznaky přetrvávají, musíte na doporučení lékaře přejít na užívání terapeutických léků.\nVideo ukazuje léčbu faryngitidy u dospělých a dětí:\nAntibiotika jsou spolehlivou léčbou faryngitidy.\nLéky nemají žádné závažné kontraindikace, ale mohou způsobit alergické reakce.\nV případě poruchy funkce ledvin a jater je antibiotická léčba omezená.\nVlastní výběr antibiotik není povolen.\nTaké vám doporučujeme, abyste si v tomto materiálu přečetli pokyny pro antianginové pastilky.\nJsou antibiotika potřebná k léčbě faryngitidy??\nKromě virově-bakteriálního záchvatu může být příčinou rozvoje zánětlivého onemocnění snížení imunitní obrany těla, časté podchlazení, chronická forma gastrointestinálních patologií. Někdy je faryngitida výsledkem dlouhodobé léčby antibakteriálními léky, zneužíváním alkoholu. Nemoc může mít jinou příčinu, abyste ji mohli účinně léčit, musíte zjistit, jaká je forma projevu faryngitidy.\nK rozvoji chronické faryngitidy dochází v důsledku nesprávné léčby akutní formy. Pokud se nemoc nevyléčí nebo si člověk předepíše antibakteriální léky, porušuje režim užívání léků předepsaných lékařem. Mezi příznaky tohoto typu onemocnění patří neustálé nepohodlí v krku, doprovázené množstvím hlenu a nárůstem lymfatických uzlin.\nJe důležité si uvědomit, že nesprávné užívání antibiotik ohrožuje rozvoj dysbiózy. Abyste zabránili nebezpečí nebo snížili jeho závažnost, budete muset přejít na dietu se zahrnutím probiotik, užívat antifungální léky předepsané lékařem.\nvýskyt vysoké nebo nízké horečky\nAntibiotika jsou předepsána pro faryngitidu nejen proto, aby se urychlila a zlepšila kvalita léčby, výběr je odůvodněn potřebou zabránit tomu, aby se bakteriální hrozba připojila k virové nebo plísňové formě onemocnění. Léky by měly být užívány striktně podle schématu doporučeného lékařem, aby se zabránilo vzniku imunity vůči léčivým látkám v patogenních bakteriích.\nAugmentin také patří k moderním antibiotikům skupiny penicilinů. Přípravek obsahuje kombinaci polosyntetického amoxicilinu s kyselinou klavulanovou (ochrana před ničením antibiotika bakteriemi). Droga je k dispozici v různých dávkách, které usnadňují nalezení správné dávky pro jakýkoli věk a váhu. Děti mohou být léčeny Augmentinem v suspenzi.\nLinkomycin je součástí řady linkosamidů, lék má úzké spektrum účinku, proto je v rezervě prostředků, jak se zbavit stafylokoků. Při výpočtu dávky musíte vzít v úvahu tělesnou hmotnost; pro léčbu kapslemi jsou uvedeny zvláštní podmínky přijetí. Jedna dávka je 500 mg užívaná třikrát denně.\nPředchozí Článek Nádorový marker CA - 19-9, krev\nNásledující Článek Hlavní příznaky uzlů ve štítné žláze\nEpifýza cysta: proč vzniká a degeneruje do onkologie\nPocit hrudky v krku: příčiny, diagnostika a léčba\nJaké potraviny snižují hladinu cukru v krvi při cukrovce a těhotenství