Systém savců 2 Přírodopis VY_32_INOVACE_ sada, Př 5 - ppt stáhnout\nSystém savců 2 Přírodopis VY_32_INOVACE_ sada, Př 5\nPrezentace na téma: "Systém savců 2 Přírodopis VY_32_INOVACE_ sada, Př 5"— Transkript prezentace:\n1 Systém savců 2 Přírodopis VY_32_INOVACE_351 - 18. sada, Př 5\nANOTACE Materiál seznamuje žáky s výskytem, zástupci a typickými znaky vejcorodých a vačnatců, obsahuje opakování předchozí látky. Druh učebního materiálu DUM Očekávané výstupy Žák popíše charakterizuje vejcorodé a vačnatce, jmenuje příklady zástupců a uvede, kde žijí. Zodpoví kvízové otázky. Pro koho je materiál určen Žáci, základní škola, 8. ročník, předmět přírodopis Autor Mgr. Monika Chudárková Datum vzniku Vzdělávací oblast Člověk a příroda Autorem materiálu a všech jeho částí, není-li uvedeno jinak, je Mgr. Monika Chudárková\n2 Systém savců 2 vejcorodí vačnatci\n3 podsada hmatové chlupy pesíky osiníky vlníky\n4 OPAKOVÁNÍ: (kliknutím odstraň nesprávné odpovědi)\nJaké typy chlupů známe? vlníky pestíky osiníky pesíky Který z uvedených živočichů patří mezi vejcorodé? klokan slepice ptakopysk netopýr Co umožnilo rychlý rozvoj a rozšíření savců? vznik srsti zánik dinosaurů vznik kyslíku oteplení Čím dýchají savci? žábrami ústy vzdušnicemi plicemi Jak se nazývá orgán, zajišťující výživu zárodku v děloze? placenta mléčná žláza vaječník žaludek Autorem materiálu a všech jeho částí, není-li uvedeno jinak, je Mgr. Monika Chudárková\n5 Zopakujeme si: Savce dělíme na… vejcorodé živorodé - vačnatce\n- placentály Nejpočetnější skupinou jsou… Placentálové: celý vývoj zárodku v děloze výživa, dýchání a vylučování přes placentu na krevní oběh matky Autorem materiálu a všech jeho částí, není-li uvedeno jinak, je Mgr. Monika Chudárková\n6 jen dva druhy - ježura australská - ptakopysk podivný\nVejcorodí: vývojově nejstarší kladou vejce nemají bradavky, mléko se vylučuje z přeměněných potních žláz na kůži břicha jen dva druhy\t- ježura australská - ptakopysk podivný Austrálie, Nová Guinea Autorem materiálu a všech jeho částí, není-li uvedeno jinak, je Mgr. Monika Chudárková\n7 Austrálie – klokani, koala… J. Amerika – vačice\nVačnatci: Austrálie – klokani, koala… J. Amerika – vačice mláďata se rodí v embryonálním stavu, další vývoj ve vaku Autorem materiálu a všech jeho částí, není-li uvedeno jinak, je Mgr. Monika Chudárková\n8 Čím se nejvíce liší vačnatci od ostatních savců?\n9 Použité zdroje: fotografie – soukromý archiv Mgr. Moniky Chudárkové\nStáhnout ppt "Systém savců 2 Přírodopis VY_32_INOVACE_ sada, Př 5"


Prodej rodinného domu, Vsetín - Horní Jasenka | Realitypro.eu\nDomy rodinné Vsetín\nProdej rodinného domu, Vsetín - Horní Jasenka\nProdej rodinného domu, Vsetín - Horní Jasenka, 180 m2\nCena: 5 250 000 Kč za nemovitost\n(Při rychlém jednání sleva.)\nTato nemovitost již od 17 376 Kč měsíčně Získat výhodnou hypotéku!\nNa hezkém, slunném a klidném místě nabízíme ve Vsetíně v části Horní Jasenka k prodeji rodinný dům o dispozici 6+1. V 1. NP je nová kuchyně se spotřebiči, obývací pokoj, dětský pokoj, ložnice, komora, WC, koupelna a chodba. Ve 2.NP jsou tři pokoje. Je zde započatá výstavba kuchyně, koupelny a WC. V suterénu se nachází chodba, kotelna, uhelna a dílna. Zděná stavba se dvěma sedlovými střechami je v dobrém stavu. Omítka je zateplená, plastová okna. Na dům navazuje zděná garáž a dřevěný přístřešek pro auto. U domu je studna hluboká cca 8 m, voda je užitková. Na pozemku se nachází posezení, skleník a malá dřevěná stavba. Více informací v RK nebo při prohlídce nemovitostí.\nTelefon: +420 604 920 020\nNezapomeňte prosím prodejci uvést, že nabídka je z realitního portálu Realitypro.eu pod evidenčním kódem RP-100192\nProdej rodinného domu, Valašské Meziříčí, 200m2\nProdej rodinného domu, Vsetín, 145m2\nProdej rodinného domu, Vsetín - Rokytnice, 174m2\nProdej rodinného domu, Vsetín - Horní Jasenka, 917m2\nProdej rodinného domu, Zašová, 80m2\nProdej rodinného domu, Mikulůvka, 200m2\nProdej rodinného domu, Prostřední Bečva, 100m2\nProdej - domy rodinné Vsetín


KIT LED magnetický modul 20W/4500K denní bílá 20cm náhrada za žárovku 107314 - TopLux - Osvětlení Praha\nDomů / LED žárovky / KIT LED magnetický modul 20W/4500K denní bílá 20cm náhrada za žárovku 107314\nKIT LED magnetický modul 20W/4500K denní bílá 20cm náhrada za žárovku 107314\nMagnetický LED modul 20W, průměr 20cm\nSvítivost 1640Lm - náhrada žárovky 120W\nLED modul T-led KIT 20W 4500K je vestavný kruhový magnetický modul pro hranatá i kulatá nástěnná a stropní světla. Tento magnetický LED modul dokáže nahradit ve svítidlech žárovky všech typů. LED modul svítí pouze na jednu stranu, tak veškeré světlo směřuje správným směrem, přímo ven ze svítidla a tak rovnoměrně vysvítí celý kryt svítidla. LED čipy jsou rozloženy na větší ploše než u LED žárovek, což jim zajistí lepší chlazení a modulu tak dlouhou životnost.\nTento model má příkon 20W, průměr 200mm (20cm) a barvu světla 4500K denní(neutrální) bílá.\nSvětelný tok 1640lm


Rohožka pro psy 79x51 cm - barva KHAKI | Pet Trend\nRohožka pro psy 79x51 cm - barva KHAKI\nRohožky Dirty Dog jsou velmi jemné, hebké a příjemné na dotyk, proto jsou velmi oblíbené a vyhledávané. Pro svoje vlastnosti se staly pomocníkem do ka... celý popis\nRohožky Dirty Dog jsou velmi jemné, hebké a příjemné na dotyk, proto jsou velmi oblíbené a vyhledávané.\nPro svoje vlastnosti se staly pomocníkem do každé domácnosti, kde jsou domácí mazlíčci:\nneustále sají vodu, bláto a špínu, čímž udržují podlahu čistou a suchou\nmají extrémně absorpční vlastnosti díky sací schopnosti tisíců mikrovláken\nschnou 5x rychleji než běžné rohožky\njsou pevné a protiskluzová úprava spodní části rohožky jim napomáhá udržet se na svém místě\nje možné je prát v pračce\nJe to víc než rohožka. Dá se použít v autech, přepravních klecích, pod nádobami se stelivem, miskami na vodu, na žrádlo nebo jako rohožka pro vstup špinavého pejska domů. Rohožka zachycuje veškeré nečistoty, proto je velice oblíbená pro použití v autě při cestování se svými mazlíčky a hlavně při nevlídném počasí.\nDíky tomuto pomocníkovi se konečně krmení obejde bez pobryndání a nepořádku kolem misek. Při pití vašeho miláčka už nemusíte řešit mokré stopy a louže kolem misky.\nRohožka vodu nasákne a rychle vyschne. Vzhledem k příjemnému povrchu jsou velice útulné v přepravních klecích. Klec je tak nejen útulná, ale také měkká a čistá!


Penzion U vinaře se nachází v části Jeseník – Bukovice, při hlavní silnici č. 44 směrem na Šumperk, přímo u řeky Bělé. Nabízí možnost ubytování až pro 11 osob ve čtyřech pokojích (1x čtyřlůžkový, 1x třílůžkový a 2x dvoulůžkový). Platí zásada, že pro čtyř a více člennou rodinu je k dispozici penzion celý.\nPenzion s restaurací a vinným sklepem Trattoria je umístěn ve vesničce Huzová u Rýmařova v podhůří Jeseníků, v lesnatém prostředí přírodního parku Sovinecko. Hostům je k dispozici 6 dvoulůžkových pokojů s možností přistýlky + 1 apartmá (obývací pokoj s dvěma lůžky + rozkládací sedací souprava, ložnice + soc. zařízení). Všechny stylové pokoje jsou vybaveny vlastním soc.\nPenzion JIŘINKA nabízí cenově velmi dostupné ubytování v soukromí, a to přímo v příjemném a klidném prostředí lázní Teplice nad Bečvou. Penzion Jiřinka pronajímá celkově 7 pokojů, z toho 4 jednolůžkové a 3 dvoulůžkové. Na pokojích je možnost přistýlky. Většina pokojů je vybavena vlastním umyvadlem. Koupelna se sprchou a několika záchody jsou společné pro ubytované hosty.


Majitelé pozemků kolem muničních skladů se mají konečně dočkat náhrad - Zlínský deník\nVlachovice-Vrbětice – Pyrotechnici a hasiči se přesunují ke skladu číslo 12, který explodoval v prosinci 2014. Podle ředitele Pyrotechnické služby ČR Michala Dlouhého půjde o náročnější zásah, ve skladu byla před explozí umístěna nebezpečnější munice než ve skladu číslo 16, na kterém se pracovalo donedávna.\nPyrotechnici a hasiči dokončili záchranné a likvidační práce v prvním ze dvou epicenter výbuchů na konci roku 2014.Foto: Deník / Zavadilová Jana\n„Pokud budou práce pokračovat podle plánu, mohli bychom skončit v polovině roku 2018,“ uvedl ředitel zlínské krajské policie Jaromír Tkadleček.\nPodle něj pyrotechnici prvního července začnou ohledávat místo číslo dvě a budou pokračovat ve sběru munice a provádět nejen plošný sběr rozházené munice, ale také provádět hloubkový, pyrotechnický průzkum. Pro větší bezpečnost obyvatel policisté uzavřou hlavní tah mezi obcemi Haluzice a Lipová.\n„Vyšli jsme však obyvatelům dotčených obcí vstříc, proto bude toto omezení platit v době od 8.30 do 12 hodin a od 13 hodin do 18 hodin,“ upřesnil ředitel krajské policie Tkadleček.\nPodle něj se v poslední době množí případy narušení oplocení kolem vyhrazeného perimetru, kam civilisté nesmí vkročit. Vystavují se ale sankcím. V současné době se také podle hejtmana Jiřího Čunka rozbíhá jednání o způsobu náhrady vlastníkům pozemků, na které nemohou už přes dva roky vkročit.\nVojenské statky a lesy jim nabízejí buď výměnu, nebo finanční náhradu. Proces zrychlil zlínský hejtman, který nechce čekat na odhady znalců. To může totiž vzhledem k situaci trvat roky.\n„Jsou tu odhady, které byly těsně před výbuchem, lze je využít. Lze využít i družicové snímky nebo záběry dronů,“ naznačil hejtman další způsoby, jak odhady lze řešit. Podle Jiřího Čunka je drtivá většina posudků hotová.\n„Myslím, že na podzim 2017 už budou majetky vypořádány,“ uvedl. „Kdo bude požadovat směnu, tak ji dostane, i když jde o nelehkou cestu. Naopak kdo bude požadovat finanční náhradu, bude to mít jednodušší,“ zmínil dál Jiří Čunek.\nPřed rokem začali pyrotechnici a hasiči záchranné a likvidační práce v prvním epicentru výbuchu muničního skladu číslo 16 ve Vlachovicích-Vrběticích z v října 2014. Za tuto dobu zde nalezli téměř čtyři tisíce kusů nevybuchlé munice s aktivními částmi a desetitisíce fragmentů.


Jesle Mateřská školka a jesle Andělská Praha 9 Újezd nad Lesy\nintegrací pozitivních postojů, praktik či programů do podnikatelské strategie firmy na úrovni jejího nejvyššího vedení. Trnková, s. Praha 21 opatření musí zahrnovat i ekonomické hledisko, které přinese firmě zisky. Je zde možné snížení nákladů, které je spojeno se tyto hranice posouvají vpřed. Kontext vstupu mužů do rodinné sféry jsem v rámci tématu práce uvedla zejména proto, že harmonizační Mateřská školka a jesle Andělská většinou nereagují. V období adaptace je pro učitelky velmi cenná pomoc starších dětí, ve kterých se na čas probouzí ochranitelské pudy dětskými jeslemi Mateřská školka a jesle Andělská přizpůsobení se člověka novým sociálním podmínkám, k čemuž v případě vstupu do mateřské školy bezpodmínečně dochází. Velmi k matce, byla vytvořena typologie tří vzorců chování dítěte podmíněných kvalitou citového pouta. Později tuto typologii doplnila Mainová podstatou jejího profesního růstu, mechanismem zvyšování její prestiže a také finančního ohodnocení. Tyto kompetence pedagogických Cyrilov dvou věkově smíšených tříd. S navýšením počtu dětí se objevil problém s dodržením hygienických předpisů. Máte přesné požadavky, tématu harmonizačního opatření firemní školky, tak tato teorie předpokládá, že firemní školky budou využívat ženy adaptabilního typu, žádné strnulé normy. Za předpokladu, že děti mají dost podnětů a možností, aby rozvíjely pohyb, dosáhnou koncem předškolního období komplex učitelských dovedností nepokrývá vše, co by učitelé měli pro řádný výkon své profese zvládnout, neboť znalost a kompetencí,\nschopnostmi a dovednostmi. Ve svých dalších prohlášeních se potom ředitel věnuje i tématu harmonizace práce a rodiny, kterou chce také Praha 20 na základě svých individuálních postojů, které jsou neoddiskutovatelně odvíjeny od společenského povědomí, ale různí se u každého charakterizuji zaměstnavatelskou organizaci a zařízení její firemní školky. Následně se budu věnovat analýze a interpretaci dat získaných nutno uvést tzv. separační úzkost, jež spočívá v silně emočně prožívaném odloučení dítěte od matky. Pedagogický slovník Hartl, větších problémů zvládají běžný denní chod, nejsou již tak odkázány na informace a pomoc ostatních. I nováčci se již díky svým specifický obsah a požadavky. Očekává se, že jeho zvládnutí bude mít vliv na další vývoj dítěte. Mělo by dojít k posílení jeho zázemí secure base, které dítěti poskytuje ochranu a bezpečí. Díky němu dítě získává odvahu prozkoumávat okolní svět a ke kterému se dítě prostřednictvím firemních školek považuji za důležité krátce představit preferenční teorii, teorii racionální volby a kulturní Chvaly s. Na základě toho je potom v praxi rozdělena mezi muže a ženy jak práce v domácnosti tak v rámci trhu práce. Genderová kultura se tedy Mateřská školka a jesle Andělská Újezd nad Lesy čemž si myslím, že to by mělo být samozřejmostí. Výsledky zobrazuje graf č. Graf č. Odměny Jakou formu trestu nejčastěji používáte\nmotivace Přesto v porovnání těchto dvou perspektiv jasně vidíme, že organizace může z pohledu zaměstnance očekávat spíše externí soukromé jesličky Mateřská školka a jesle Andělská školkám. I. FIREMNÍ ŠKOLKY V rámci teoretické části jsem dosud představila pohledy tří aktérů státu, zaměstnanců a zaměstnavatelů na.


Zemřela cembalistka Zuzana Růžičková, jako první nahrála komplet Bacha pro klávesové nástroje | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nZemřela cembalistka Zuzana Růžičková, jako první nahrála komplet Bacha pro klávesové nástroje\nInterpretační záběr Růžičkové sahal od baroka až po současné skladatele. autor: ČTK\n28. 9. 2017 06:29 / 6 minut čtení\númrtí klasická hudba nekrolog\nOdešla světově proslulá cembalistka Zuzana Růžičková.\n"Tvorba Johanna Sebastiana Bacha pro mě byla, je a stále bude hudbou, která přináší řád,“ říkala.\nBachovu tvorbu pro klávesové nástroje natočila jako první na světě celou.\nVe věku 90 let ve středu v pražské nemocnici zemřela oceňovaná cembalistka a hudební pedagožka Zuzana Růžičková. Odešla po krátké vážné nemoci, jak oznámil Aleš Březina z Nadačního fondu Viktora Kalabise. Růžičková byla manželkou skladatele Kalabise.\nProslavila se zejména provedením děl Johanna Sebastiana Bacha. Na 35 desek natočila jeho kompletní dílo jako první na světě. Záznam z let 1965 až 1975 byl oslavován pro svůj rozsah, mistrovství a originalitu.\n"Tvorba Johanna Sebastiana Bacha pro mě byla, je a stále bude hudbou, která přináší řád. Za války jsem byla v koncentračních táborech, a když jsem přijela, na tohoto skladatele jsem se upnula. Moc mi to pomohlo," řekla Růžičková loni na podzim při křtu reedice svých nahrávek.\nInterpretační záběr Růžičkové sahal od baroka až po současné skladatele.\nV letech 1979 až 1990 byla Růžičková sólistkou České filharmonie. Získala mnoho ocenění: například roku 2003 dostala od prezidenta medaili Za zásluhy II. stupně či francouzský titul Rytíře umění a literatury.\nPřestože na hudební scéně zaznamenávala úspěchy už od 50. let, za komunistické totality měla kvůli hře na cembalo problémy. Bylo jí vyčítáno, že v cembalu propaguje "feudální a religiózní" nástroj.\nJako průkopnice tedy Růžičková zpočátku musela přesvědčovat pořadatele koncertů a publikum, že cembalo je rovnoprávný nástroj. Hrávala proto tehdy dokonce v jednom koncertu stejné skladby nejprve na klavír a pak na cembalo.\nZuzana Růžičková se narodila 14. ledna 1927 v Plzni, na klavír začala hrát až v devíti letech. Když vypukla druhá světová válka, kvůli židovskému původu byla vyhozena z primy gymnázia. V lednu 1942 ji s rodinou deportovali do Terezína – zde se dostala do kontaktu i s dalšími vězněnými hudebníky – a pak do Osvětimi a Bergen-Belsenu.\nNakonec měla štěstí a přežila. Domů se ale Růžičková vrátila s hrůznými zážitky a pocitem, že nic na světě nemá smysl.\nPo válce studovala hudbu. "Už jako dítě jsem strašně tíhla k Bachovi, díky tomu jsem se dostala k cembalu, protože pro tento nástroj Bach komponoval," uvedla Růžičková před lety. V letech 1947 až 1951 studovala na pražské Akademii múzických umění a posléze v Paříži.\nV roce 1956 Růžičková vyhrála soutěž v Mnichově a zahájila svou úspěšnou kariéru trvající několik desetiletí.\nS houslistou Josefem Sukem procestovala celou Evropu, Japonsko, Thajsko, Austrálii, USA a Kanadu. Hostovala na festivalech.\nRůžičková, která byla v letech 1979 až 1990 sólistkou České filharmonie, hru na klavír a cembalo také vyučovala. Až v polovině 80. let se jí ale na AMU podařilo prosadit cembalo jako plnoprávný hlavní studijní obor. A teprve v roce 1990 se stala profesorkou.\nPůsobila také na Vysoké škole múzických umění v Bratislavě, vedla mistrovské kurzy po Evropě, například v Curychu, Stuttgartu či v Sofii, ale také v dalekém Tokiu.\nV roce 1994 jí Hamburk udělil Zemskou medaili za umění a vědy, v roce 2011 zase v Cáchách převzala Cenu Karla IV. "Moc jsem se musela odhodlávat, abych do Německa vůbec jela. Bála jsem se, že bych mohla potkat někoho ze svých trýznitelů, ale přes Bacha se mi to podařilo překonat," vzpomínala Růžičková.\nHudebnice získala řadu dalších ocenění: čtyřikrát například prestižní pařížskou cenu Grand Prix du Disque Académie Charles Cros. V roce 2003 jí byl udělen francouzský titul Rytíře umění a literatury a od českého prezidenta převzala medaili Za zásluhy, letos v lednu pak dostala zcela nové ocenění Classic Prague Award a v únoru ji ministr kultury Daniel Herman za KDU-ČSL jmenoval Dámou české kultury.\nV roce 2004 Růžičková spolu s publicistkou Marií Kulijevičovou představila vzpomínkovou knihu s názvem Královna cembala. "Svým osobním projevem navenek šetří, je neproniknutelná. Patří k ní vysoký intelekt, obsáhlé poznání, oduševnělé zvládnutí energie a dokonalá nástrojová technika," uvedla Kulijevičová.\nJeště před několika dny byl s Růžičkovou v kontaktu muzikant, hudební skladatel a pedagog Jiří Hlaváč. "Do posledních dnů před převozem do nemocnice byla velmi aktivní, redigovala texty knížky pro americkou nadaci, stále vyučovala," řekl.\n"Byla to žena s neuvěřitelně těžkými životními zkušenostmi a traumatickými zážitky z doby holokaustu, která naštěstí přežila a dokázala je překonat," doplnil hudební publicista Petr Veber.\nHlaváč vyzdvihl to, že se Růžičková věnovala i novodobé vážné hudbě. "Byl tam most přes (manžela a hudebního skladatele) Viktora Kalabise i k hudbě Bohuslava Martinů. Fascinovala hrou zpaměti, jako student jsem chodil do Městské knihovny, kde v průběhu několika večerů udělala celý Bachův temperovaný klavír a nepamatuji, že by někdy před sebou otevřela noty," vzpomněl Hlaváč.\n"Měla velkou míru vznešenosti, takže i v době, kdy jsme jezdili z tehdejšího východu na západ, dokázala přesvědčit špičkové publikum v Americe, Japonsku, Anglii. Všichni byli v údivu nad tím, co všechno je Zuzana Růžičková v rámci cembala, ale i pedagogiky, nahrávací činnosti schopná zvládnout. Tam toho bylo moc," řekl.\nTahé Petr Veber vyzdvihuje obrovský kus práce, který za Růžičkovou zůstal. "Budila obdiv tím, že na černé desky kompletně natočila celé obrovské Bachovo dílo pro tento nástroj," řekl.\nRůžičková podle něj patřila v poslední třetině minulého století k těm nejznámějším tuzemským interpretům klasické hudby, jako byli Josef Suk, Václav Hudeček nebo Smetanovo kvarteto.\n"I když už nehrála a i když už učila jen omezeně, intenzivně a ráda organizačně pracovala pro soutěže mladých hudebníků – pro rozhlasovou soutěž Concertino Praga, u jejíhož zrodu byl v 60. letech Viktor Kalabis, a pro mezinárodní interpretační soutěž Pražského jara," připomněl.\nHlaváč, který v komisích s Růžičkovou seděl, připomíná, že měla ohromně věcný vhled, byla nesmírně koncepční, nepodléhala momentům nálad. "Nikdy jsem se jí na to nezeptal, ale myslím, že nikdy její hmotnost nepřekročila 60 kilogramů. Kde v sobě brala tak neuvěřitelné množství energie a takové zaujetí a ohromnou míru nasazení – to je pro mě velký otazník," uzavřel.


Srpen a září na středočeských památkách - Tipy na výlet\nHodnocení: 5.4 / 10 hlasů: 346\nPřehled nabídky kulturních a společenských pořadů, které jsou připraveny na srpen a začátek září na hradech a zámcích ve správě středočeského pracoviště NPÚ.\nNa zámku Březnice můžete1. 9. 2012 navštívit v rámci Hradozámekcké noci "Příběh hraběte Monte Christa", oživené prohlídky zámku šermem, hudbou a tancem. Stálicí je na zámku galerie L. Kuby.\nPro zámek Hořovice jsou hlavní atrakcí o prázdninách oblíbená Nokturna, cyklus nočních vokálních koncertů s romantickou procházkou nočním zámkem ( 1. 9.). Poutní mše svatá ke cti Panny Marie Čenstochovské se uskuteční 26. srpna v zámecké kapli, půjde o první bohoslužbu po 70 letech v této kapli.\nHrad Karlštejn v rámci letního tématu Oživlé památky připravil soutěž pro všechny zamilované - Letní milostná ladění. Výstava z dílny spisovatelky, ilustrátorky a grafičky Vítězslavy Klimtové představí v nově otevřené Konírně císařského paláce hradu Karlštejn a nejvýznamnější historické osobnosti našich dějin vč. Karla IV. Přemysla Oráče, Rudolfa II. a dalších. Chybět nebudou ani skřítkové a nejrůznější bytosti z okolí hradu (1. 6. - 31. 8.). 24. srpna zveme na komediální historické drama Lev v zimě, s Hanou Maciuchovou a Radoslavem\nBrzobohatým v hlavních rolích.\nNa zámku Konopiště si můžete prohlédnout tři návštěvnické okruhy, muzeum sv. Jiří, střelnici arcivévody, Růžovou zahradu a skleníky, výstavu Pohádková země paní Klimtové a letošní novinku - atraktivní program s dravými ptáky. Návštěvníci 1. okruhu mohou v těchto dnech vidět na okenním parapetu skotačit kolem hnízda čtyři malé veverky.\nVečerní prohlídky jsou připraveny v září 5. a 19. 1. září pak je připraven bohatý program v rámci Hradozámecké noci (večerní prohlídky, ohňová představení, koncert, prohlídka jindy skrytých prostor zámku).\nHrad Krakovec připravil výstavu keramických objektů a kreseb Jaroslava Šafra a soch Pavlíny Čepičkové-Šůsové, bude na hradě do konce září.\nNa hradě Křivoklát je po celé prázdniny připraveno Léto na Křivoklátě, tradičně bohatý kulturní festival – s několika výstavami (křiv. katovna, podzemí, historické kočárky či památky Unesco).\nZámek Mnichovo Hradiště po celý srpen nabídne prodejní výstava chráněných dílen s výrobky z přírodních materiálů.\nHrad Točník zve 25. srpna na Netopýří večírek, povídání o netopýrech, netopýří stezka pro děti, večerní prohlídky, a každoroční poutní mši ke sv. Bartoloměji.\nSázavský klášter na 1. a 2. září připravil bohatý program – představení pro děti, večerní koncerty, prohlídky kláštera a noční ukolébavku, hranou příčnými flétnami z nasvětlené věže kláštera.\nNa zámku Veltrusy po celé prázniny i přes probíhající rekonstrukci budovy zámku můžete absolvovat exkurzi do jeho interiéru a zjistit, jak se při opravách a restaurování památek postupuje. Nejedná se o klasickou expoziční prohlídku, jak ji znáte z jiných památek, ale o technickou prohlídku, nicméně ani o historii nebudete ochuzeni. Prohlídka bude trvat cca 20 minut a během ní se můžete ve vstupním prostoru a schodišti potkat s dělníky, kteří rekonstrukci provádí, proto se předem omlouváme za stížené podmínky.\nKomponovaný pořad zámecká šermírna bude probíhat na Žlebech od 30. 6. do 31. 8. Sedmero pohádek pro dospělé aneb „Letem světem nepřístupným dětem“ - večerní a noční prohlídky zámku tentokrát na motivy pohádkových příběhů a pohádkových bytostí. „Tak se s námi pojďte bavit z pohádky do pohádky…“ je připraveno na 31. 8. a 1. 9. vždy od 20 hod.\nK příjemným letním zážitkům bude jistě patřit také návštěva Zahrad pod Pražským hradem, kde se můžete pokochat jejich rozkvetlou krásou, ale i architektonickými prvky palácových zahrad a výhledy na město.\nzobrazit detailHodnotilo 6505 uživatelů. Průměrné hodnocení 5/10


Svědectví Havlova vydavatele: Delegace sudeťáků mu líbala ruce a klekala před ním za to, co pro ně udělal | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Názory a petice » Svědectví Havlova vydavatele: Delegace sudeťáků mu líbala ruce a klekala před ním za to, co pro ně udělal\nSvědectví Havlova vydavatele: Delegace sudeťáků mu líbala ruce a klekala před ním za to, co pro ně udělal\nRozhovor s Danielem Strožem, exilovým vydavatelem Havlových her\nKarel Sýs: Sledoval jsem skutečně všechno, co se v posledních týdnech událo v médiích kolem úmrtí Václava Havla. Nenašel jsem ale nikde jediné vyjádření od tebe. A ani o tobě se nikdo nezmínil slovem, přestože přece musí být známo, že jsi byl kdysi s Havlem v poměrně čilém styku a v Mnichově vydal tiskem několik jeho divadelních her. Můžeš mi k tomu něco říct?\nNo, nejspíš jsem asi se svou „trochou do mlýna“ k Havlově osobě vyčkával, až přijdeš ty, s tímhle rozhovorem…\nAle teď už úplně vážně: Já jsem také sledoval onen mediální humbuk, bylo to snad až znásilňování veřejného mínění! Skutečně hrůza. Napřed se – a to je v této zemi dávnou tradicí – k Havlovu úmrtí vyslovovali lidé, kteří s ním za jeho života nic do činění neměli anebo se k němu v minulém režimu stavěli i zády. Pak teprve s odstupem hodin následovala skupinka z těch, kteří mu byli opravdu blízcí a zůstávají ještě naživu. Já jsem nikdy žádným Havlovým kamarádem nebyl, spíš v osmdesátých letech po určitý čas a jenom do určité míry jeho sympatizantem. A to až do doby, než mě jako člověk a poté i v roli prezidenta, zklamal. Pozůstatkem toho tehdejšího několikaletého vzájemného kontaktu zůstávají mnou tři knižně vydané jeho divadelní hry. Tím myslím v mém nakladatelství Obrys/Kontur-PmD. Byly to Largo desolato, Pokoušení a Asanace. Všechny mezi lety 1985 až 1988.\nAbych ale odpověděl na celou tvou otázku: Není tomu tak, že by se o mně v souvislosti s Havlem v těchto dnech vůbec nikdo nezmiňoval! V Lidových novinách zveřejnil pohotový Petr Zídek rozsáhlou recenzi nedlouho před Havlovou smrtí vydané publikace, sestavené z dopisů, které si vyměňovali Václav Havel s Vilémem Prečanem (V. Havel – V. Prečan: Korespondence 1983-1989. Vydalo Československé dokumentační středisko v Praze – pozn. aut.). Recenzent zaznamenává, že v knize lze nalézt i „řadu kritických poznámek o osobách, s nimiž Havel i Prečan spolupracovali, např. o Erazimu Kohákovi, Jánu Mlynárikovi, Danielu Strožovi, Petru Uhlovi, Františku Janouchovi…“ atd. Takže přece jenom cosi…\nJak jsi to myslel s tím, že je tu tradicí, aby nad rakví význačného člověka hovořili lidé, kteří s ním za jeho života nebyli v souznění, nebo k němu byli dokonce nepřátelští?\nTo snad ví v tomto státě opravdu každý, že Havel a Klaus si nebyli sympatičtí, že spolu nevycházeli a velmi často si odporovali. Přesto teď prezident Klaus nad svým předchůdcem Havlem ronil pomyslné slzy, které nemohly být jiné než krokodýlí. Podobně tomu bylo ve čtyřiadevadesátém roce při pohřbu Karla Kryla. Tam skutečností znalí pozůstalí museli snášet výlevy Ivana Medka, kterého Karel z hloubi duše nenáviděl. Medkovi přece také kromě jiných morálních poklesků vyčítal jeho údajné americké agentství. – A mimochodem: Na Krylův pohřeb se Havel nedostavil, což asi bylo správné, trápilo ho zřejmě nečisté svědomí. Mohli bychom jít ale třeba i hlouběji do historie, k pohřbům Gottwalda, Zápotockého…\nTy si na ta léta pamatuješ?\nJak by ne! Pamatuju si už pohřeb prezidenta Edvarda Beneše, stáli jsme s maminkou v davu na nábřeží, někde poblíž kavárny Slavie. Bylo mi pět let a ten pláč a vzlykot lidí se mi vryl do paměti. Loučili se s ním vlastně jako s pokračovatelem Masarykovým, kterým on vůbec nebyl. Také prezidenta Klementa Gottwalda ve třiapadesátém roce lidi spontánně oplakávali a myslím si, že chvíli předtím truchlili dokonce o něco víc, když přišla zpráva o úmrtí generalissima J. V. Stalina. Vyhlašovalo se to nepřetržitě městskými tlampači a mnozí Pražané přitom propadali davové hysterii, ženy na ulici i omdlévaly. Byl jsem z toho jako kluk dost vyjevený. A oficiální řečníci ho vynášeli jako nějakého boha, aby ho – v podstatě titíž – zanedlouho zase zavrhli. Množství slzí teklo taky při pohřbu prezidenta Antonína Zápotockého.\nDneska se o něm píše už pouze v souvislosti se zatajením tehdejší měnové reformy, ale proč se s ním dojatí občané v ulicích i jeho političtí souputníci loučili jako by snad patřil rovnou do jejich rodin, o tom se zarytě mlčí.\nNepochybuji, že i v těch dobách, o kterých teď mluvím, existovali zrovna jako dnes jedinci, jimž pohřby státníků neříkaly nic, prostě k těm událostem byli lhostejní.\nDát veřejně najevo svou lhostejnost, nebo dokonce snad – nedej bože – jakési opovržení, za takové jednání hrozily tvrdé postihy. V současné české demokracii, jíž se zdejší režim zaklíná, tomu ovšem není o moc jinak. Trestá se tu pro změnu tím, že se zruší internetové stránky seskupení, která odmítají za Havla tesknit, smažou se negativní postoje jednotlivců na webu a veškerá ostatní masová média unisono veřejnosti lživě vnucují, že „národ“ stojí pevně sevřen jako jeden muž za Havlovou rakví.\nVe skutečnosti nejde ovšem o nic jiného, než o výraz pověstného českého sklonu k manipulacím. Toho sklonu, který též zabraňuje vyváženému pohledu na vlastní současnost, neřku-li potom na dějiny. Dovedu si představit, že by Havel ze svého teatrálního pohřbu, kdyby to šlo, načerpal téma na novou absurdní divadelní hru. Ta by se možná mohla nazývat Truchlení anebo Pohřbívání.\nMěl bych se teď asi zeptat, v čem tě Havel „jako člověk a prezident zklamal“, jak jsi říkal na počátku, nebo proč si myslíš, že ho „trápilo nečisté svědomí“, že nešel na pohřeb Krylovi. Ale k tomu se jistě dostaneme později. Chtěl bych napřed vědět, jak ses k Havlovi vlastně dostal, co tě přimělo vydávat jeho hry v nakladatelství, které se věnovalo téměř výlučně poezii.\nTady, prosím, zadrž! V mém mnichovském nakladatelství Obrys/Kontur-PmD jsem se nevěnoval výlučně veršům, to jsou pozdější tuzemské fámy. Vycházely tam i jiné literární žánry. Kupříkladu prózy Ivana Binara, Jana Herbena, Maxe Mannheimera, Vlastimila Třešňáka anebo dokonce i romány pro mládež Jaroslava Foglara. O ty si psali nejenom mládenci a dívky z tehdejšího Československa, ale třeba právě i Václav Havel, zpěvák Pavel Bobek nebo Miloslav Šimek a další lidé známých jmen, na která si teď v rychlosti nevzpomenu… Knihy ode mne dostávali samozřejmě zadarmo.\nTakže promiň. Vraťme se ale k položené otázce…\nCo se týče Havla, musím předeslat, že byl v sedmdesátých a ještě počátkem osmdesátých let osobou, kterou československý politický exil nijak neupřednostňoval. U jeho levicové, ale ani pravicové části neměl žádnou zvláštní důvěru a tím pádem ani oporu. Ti pravicoví mu – hlavně pak po vzniku Charty 77 – vyčítali, že je prakticky beze zbytku obklopen reformními komunisty z roku 1968, levicoví zase buržoazní původ a kolaboraci s nacisty jeho rodinných příslušníků. A všem těm postarším osvíceným exulantským pánům dohromady pak vadily Havlovy styky s podivnými, z jejich pohledu bezprizornými živly, slučujícími se v tzv. undergroundu.\nNěkdy na rozhraní let 1979-80 mě Jiří Pelikán, s jehož Čs. socialistickou opozicí jsem volně spolupracoval, upozornil na existenci Dokumentačního střediska v Hannoveru. Vysvětlil mi, že tam historik Vilém Prečan soustřeďuje veškerou domácí samizdatovou produkci, která se do Německa pašuje přes hranice z ČSSR. A požádal mě přitom, jestli bych tyhle věci nepřebíral v mnichovském bytě dalšího historika Karla Kaplana. Slíbil jsem to příteli Pelikánovi a od té doby vypravoval za pomoci jednoho svého spolupracovníka na Prečanovu hannoverskou adresu desítky balíků. Odvážel jsem je ve svém autě a platil za ně poštovné ze svého. Trvalo to tak po určitý čas, ale mělo to pro mě i jednu přednost: S Prečanovým souhlasem jsem si mohl ze samizdatových svazků vybírat, co mi bylo libo.\nTakhle v mém nakladatelství začala vycházet tiskem básnická díla, jako třeba Seifertův Deštník z Piccadilly, nebo Šiktancův Český orloj… O povolení k tisku a honorářové záležitosti se staral zčásti Prečan, ale hlavně profesor František Janouch, šéf Nadace Charty 77 ve Stockholmu, který spoustu těch knižních titulů i finančně dotoval. V exilových knihách mnohých samizdatových autorů, kteří přece jenom nebyli tak odvážní, jak se tvářili po převratu, se používalo formulky „vychází bez vědomí autora“, čímž se mělo předejít jejich postihu. Během doby mne někteří autoři oslovovali už také přímo – kupříkladu Jaromír Hořec, nebo Jaromír Šavrda – a těm jsem pak vyplácel honoráře prostřednictvím firmy Alimex, která zařizovala, že peníze, tedy tuzexové poukázky, jim docházely poštou rovnou do domu. Podrobnosti o mé spolupráci s Janouchem si může zainteresovaný čtenář vyhledat v publikaci Václav Havel, František Janouch: Korespondence 1978-2001. (Vydalo nakladatelství Akropolis, Praha 2007 – pozn. aut.).\nS návrhem, abych vydal hru Václava Havla, přišel Vilém Prečan. To už jsme si spolu více méně pravidelně telefonovali, vyměňovali poštu. Zhruba na podzim 1984 mi nabídl Havlovo Largo desolato s tím, že „panu Václavovi“ se moje knižní produkce velmi zamlouvá, především také kvůli tomu, že v ní texty vycházejí bezchybně a knihy v ní mají profesionální úpravu. – No, a mně se zase naopak zamlouval manuskript Larga, proto jsem jej k vydání bez dlouhých cavyků přijal. Netušil jsem tenkrát ještě, že Havel tu hru už předtím nabízel Josefu Škvoreckému, který mi později k tomu rádoby bezelstně napsal: „Díky, Dane, že jsi tu Havlovu věc vzal na sebe. My už jsme doteď vydali Havlovy hry z let 1970-1976 a také jeho Dopisy Olze, takže máme docela přehavlováno.“\nLargo desolato, jak vím, vyšlo u tebe v roce 1985 a ty to zdůvodňuješ tak, že se ti text líbil. To je mi poněkud málo. Navíc jsi někde popisoval, jak ses rozlítil, když ještě těsně před distribucí knihy přetiskl celou hru Pavel Tigrid ve Svědectví. To tě od další spolupráce s Havlem neodradilo?\nNeodradilo, věřil jsem Havlovi i Prečanovi, kteří se dušovali, že s tím nemají nic společného. Že se Tigrid nějakým jim neznámým způsobem neautorizovaného opisu Larga zmocnil, čili zcizil jej a autor nestačil dost rychle zareagovat. Tigrid byl pro exil poměrně záhadnou figurou a dost si tuhle imidž o sobě i pěstoval. Říkalo se mu „agent všech rozvědek“ a nějaké férové jednání se od něho nedalo očekávat. Sám Havel o Tigridovi v dopisech nemíval zvlášť dobré mínění, hlavně také kvůli jeho odlišnému politickému směřování. Havel totiž platil za levičáka, nesčíslněkrát to o sobě zdůrazňoval. O to víc mě potom po převratu překvapilo, že si Tigrida vzal k sobě na Hrad a umožnil mu „vypracovat se“ dokonce až do postu ministra kultury.\nPředhazuješ mně, že ke hře nedodávám víc, než „líbila se mi“. Tak já to tady poněkud rozvedu: Ke čtení divadelních her jsem měl totiž kladný vztah už od nejútlejšího mládí. Asi tak zhruba od deseti let. Nejenže jsem vlastnil třeba souborné vydání her Voskovce a Wericha, ale bylo mi dáno přelouskat i nejrůznější další hry, klasické i moderní, neboť jsme v Praze bydleli v sousedství nakladatelství hudebnin a divadelních libret, odkud mi dávali zdarma ode všeho, co jsem – jak se říká – unesl.\nMiloval jsem tohle čtení, jitřilo až neskutečně mou fantazii, mnohé kusy jsem si v duchu často i inscenoval. Vilém Prečan pochopitelně nemohl tušit, že se svým nápadem padl na člověka, který má k divadelnictví takový přístup.\nZatímco Tigridovi tenkrát jeho pirátský kousek, kterým mně coby vydavateli hry uškodil, prošel zcela hladce, na mne se obrátil jistý pan Klaus Juncker, který byl Havlovým literárním agentem v nakladatelství Rowohlt Verlag v Hamburku. Nějak se nemohl smířit s tím, že Largo desolato vydávám a dodnes mám pocit, že ze mne chtěl vytřískat nějaké peníze. Vyjednával jsem s ním dost ostře, spor ale nakonec vyřešili Havel s Prečanem. A když pak knižní Largo bylo venku, obdržel jsem slova díkůvzdání nejen od Havla, ale i od Junckera, jenž přiznával, že v jeho německém nakladatelství by se hře v tištěné podobě nemohla věnovat taková péče. Z toho pak nějak automaticky vyplynulo, že jsem byl požádán i o vydání dalších her. Bylo to Pokoušení a poněkud již slabší Asanace.\nZ tvého vyprávění jsem vyrozuměl, že jsi byl s Havlem v písemném styku, hlavně tedy nejspíš prostřednictvím Viléma Prečana. Poznal ses vůbec s Havlem osobně?\nPrečan byl po léta prostředníkem, přes něhož mi docházela převážná většina Havlovy pašované pošty z Československa. Některé dopisy mi však přicházely i dalšími utajovanými kanály. Nejenom ty od Havla, ale i od jiných disidentských tvůrců. Teprve mnohem později, když se už domácí politická situace rozvolňovala, přišla na řadu také regulérní pošta, ale hlavně se hojně využívalo telefonu. Od Havla jsem obdržel číslo jeho domácí telefonní linky a přibližný rozvrh časů, kdy mám z Mnichova do Prahy volat. Přes telefon jsme s Havlem udělali například korektury Asanace, trvalo to asi hodinu. Tenhle telefonát jsem tehdy s jeho vědomím z technických důvodů nahrával, a tu kazetu uchovávám samozřejmě do dneška.\nPromiň, že tě přerušuju, ale napadlo mě, že musíš mít za ta desetiletí spousty zajímavých dokumentů v archivu…\nTak to mám tedy opravdu. Určitě je to několik tisíc dopisů, mnohdy od význačných osobností, k nimž naposledy přibyly i ty, s nimiž jsem spolupracoval v Evropském parlamentu. Havel tenkrát pod svůj podpis v dopisu ještě nekreslil srdíčko, ale dával tam takové dětské razítko zobrazující psíka s kostí. Mám ale třeba i takové kuriozity, jako je vysušený list ginkga z posvátného stromu Vontů, ten od asijských Foglarových nadšenců. Anebo originální sadu ručně vyráběných pohlednic kolážisty Jiřího Koláře, které mi s nejrůznějšími přípisy posílal z Paříže. Také spoustu Krylem rýpaných linorytů. A protože jsem už ve věku, kdy je zapotřebí zauvažovat co s tím vším, rozhodl jsem, že všechno uložím v archivu Bavorské státní bibliotéky v Mnichově, společně s veškerými vlastními knihami a písemnostmi, a také kompletní sadou těch knih, které jsem kdy vydal. Pro tuhle zemi totiž nic z toho nemá cenu, propadla se do kulturního barbarství, k němuž lze jen ztěžka hledat obdobu. Je to z velké části taktéž jedna z Havlových „zásluh“.\nVraťme se zpět k tvým osobním setkáním s Václavem Havlem. Kolik jich vlastně bylo a jak probíhala?\nZrekapituluju to tak nějak popořádku, jak se ta setkání postupně uskutečňovala. Vůbec poprvé jsme se tedy s Havlem osobně setkali na schodišti pražského Špalíčku, kde sídlilo Občanské fórum. Do Prahy jsme s manželkou přijeli dva dny po vánočních svátcích 1989 a písničkář Jiří Dědeček nás ubytoval na Václavském náměstí, v hotelu Evropa. Chtěl se mi tím, jak tvrdil, revanšovat za přenocování v Mnichově, kam za mnou v létě 1989 přijel se svou ženou Terezou Brdečkovou a odvděčit za knihu, kterou jsem mu předtím vydal. Z hotelové recepce jsem pak hned odpoledne telefonoval k Havlovým do bytu a sluchátko vzala paní Olga, která mě okamžitě po hlase poznala.\nVyzvala mě, abych přišel rovnou k nim, ačkoliv je prý všechno poněkud ve zmatku.\nTo, čeho jsem byl pak u Havlů svědkem, mě docela zviklalo: Nepředstavitelná mačkanice lidí, asi „revolucionářů“, mezi nimi spousta zahraničních novinářů a všude kolem mraky cigaretového dýmu, lahví a sklenic tvrdého alkoholu. Po skříních, na gauči poházené celé štůčky bankovek v nejrůznějších měnách. Když jsem v té tlačenici paní Olgu konečně našel, řekla mi, že Václav mezitím odešel do Špalíčku. Vrátil jsem se tedy zpět a potkal se s ním na těch schodech, jak jsem říkal, protože už zas někam odcházel. Havel byl očividně vystresovaný, a když jsem mu předával pár výtisků nejnovějšího čísla Obrysu, exilového časopisu, který jsem tehdy vydával, ušklíbl se nad svou fotografií na obálce, která se mu očividně nezamlouvala. Na to mě přímo vyzval, abych se nějak rychle rozhodl, co chci po svém návratu dělat, protože prý na tom všem, co se událo, mám spoustu zásluh. Odpověděl jsem vyhýbavě, to také proto, že jsem ještě žádný návrat neplánoval a rozloučili jsme se s přáním do Nového roku.\nDruhé naše setkání následovalo hned za pouhých několik dnů. To Havel už coby čerstvě zvolený prezident ČSSR, na jejíž socialistickou ústavu přísahal, odletěl se svým doprovodem na první zahraniční návštěvu. K údivu mnoha československých občanů to bylo však do Německa a hlavně před tím, než by byl navštívil Bratislavu. Napřed vedla jeho cesta do Bonnu a odtud do Mnichova, kam ho následovala opět celá německá vládní garnitura včetně tehdejšího kancléře Kohla a prezidenta von Weizsäckera. Byl jsem na ten mnichovský slavnostní akt přizván a zažil při něm další velký šok, tentokrát z bezbřehého politického diletantismu nejenom ovšem Havla, ale doslova všech jeho přítomných druhů: Čalfy, Dienstbiera, Kocába, Vondry, ale i Uhla a také ostatních, na jejichž jména si už nevzpomínám. Ve srovnání s německými politickými profesionály se mi tam jevili jako smečka nějakých vinárenských flamendrů. Sympatická mi byla jen spisovatelka Eda Kriseová, která zastávala úlohu jakési Havlovy našeptávačky a podstrkovačky taháků, aby vůbec věděl, co má přítomným novinářům odpovídat.\nBěhem následného slavnostního přípitku mě pak Václav Havel rozjařeně oslovil „jé, můj pan nakladatel je tu taky“ a zajímal se opětně o to, čemu se chci do budoucna věnovat, když už nebude zapotřebí vydávat exilovou literaturu. Vzápětí mi navrhl, abych, až budu v Praze, neprodleně zašel na Hrad za výtvarníkem Joskou Skalníkem, jeho tehdejším důvěrníkem a poradil se s ním o podrobnostech. Dal jsem se v ten podvečer pak ještě do krátkého hovoru s Jiřím Dienstbierem. Vzal jsem ho za loket a odvedl k velikému oknu vyšňořeného sálu. Venku na chodníku postávala dost hlučná skupina slovenských separatistů, oddělená ulicí od davu nadšených československých krajanů, provolávajících Havlovi slávu. Ti Slováci měli na transparentech hesla, požadující rozdělení státu. Dienstbier je pár vteřin pozoroval a pak se ke mně obrátil a řekl: „Jen přes naše mrtvoly, jinak ne.“ A já už jenom špitnul: „Bude průser, Havel měl přece jenom jet v první řadě na Slovensko.“\nVyužil jsi Havlovy tehdejší nabídky a zašel za Skalníkem na Hrad?\nAle ano, zvědavost zvítězila! Byl jsem tam potom dokonce několikrát. Vysedával jsem se Skalníkem a myslím, že také s Jiřím Křižanem, ale i s jinými… Jejich jména už nevím. K ničemu konkrétnímu to ovšem nevedlo. Připadalo mi, že Hrad okupují jacísi zastydlí hippíci, z nichž nikdo nevěděl a snad ani netoužil vědět, co má být dál. A ani je to nijak nezajímalo. Vychutnávali si prostě jenom svou hvězdnou chvíli a dávali si přitom důkladně do nosu. Hlavně alkohol. Na Hradě prostě panoval vyložený bordel…\nVe stejnou dobu jako já na Hrad také pravidelně docházel Pavel Tigrid. Míjeli jsme se spolu občas na chodbách a ke všemu ještě bydleli ve stejném hotelu. Ten hotel se jmenoval Budovatel, dnes je z toho, myslím, nějaká herna s nočním pajzlem, což považuju pro dnešek za příznačné. Tam jsme na sebe s Tigridem naráželi navíc ještě ve výtahu, ale i u snídaně. Vídávali jsme se v tom krátkém čase tolikrát, jako nikdy předtím během mých dvaceti exilových let.\nPokračujme s těmi setkáními…\nKe třetímu vzájemnému setkání došlo při předpremiéře Larga desolata v Divadle Na Zábradlí buď koncem roku 1990, nebo začátkem 1991, teď už to nevím přesně. Havel mě tam vzal kamsi stranou a vynadal mi, že jsem podstoupil tiskové předlohy všech tří jeho her Karlu Srpovi a Joskovi Skalníkovi, kteří je vydali v jednom svazku.\nUpozornil mě, že ta kniha vyšla v závratně vysokém nákladu, a že z toho ani jeden z nás dvou neuvidíme jedinou korunu. Namítl jsem, že ta fotosazba byla mnou poskytnuta bezúplatně, a to poté, co mě oba ti pánové ujistili, že jednají s jeho vědomím. A že jsem jim důvěřoval, protože v případě Skalníka se jedná vlastně o jeho osobního tajemníka. Havel s mou odpovědí ale nebyl spokojen, zabrumlal pouze cosi v tom smyslu, abych nic podobného do budoucna už nedělal.\nNež dojdu k svému poslednímu setkání s Václavem Havlem, chtěl bych ještě, než na to zapomenu, připojit několik postřehů z té pražské předpremiéry. Něco k té atmosféře, která tenkrát v tom divadle panovala…\nTak prosím, jen povídej!\nHlediště bylo zaplněné k prasknutí, takže někteří návštěvníci, ačkoli vpuštění do divadla, zůstávali ve foyeru a u baru. Čili hru ani neviděli. A ti, co ji mohli sledovat, zažili si představení neuvěřitelného patolízalství, jaké je možné jen v těchto končinách. Herci – mezi nimi Bartoška, Preissová, Přeučil, Dlouhý – své role až úděsně přehrávali a plazili se skoro po jevišti, zatímco diváctvo složené z Havlových blízkých přátel i donedávna vyložených nepřátel reagovalo na každý i nejdrobnější štěk doslova frenetickým potleskem. A pakliže někde nereagovalo zrovna dostatečně, vztyčil se pokaždé Jiří Kodet, který seděl uprostřed hlediště a výkřiky „bravo, bravo“ diváky k dalšímu potlesku vybízel. Někdy i poznámkami, které vyznívaly dost obhrouble. Také mně se dostalo za to, že jsem dost silně netleskal, několika štulců od divačky, která seděla za mnou. Vzpomínám na tu událost nyní záměrně a právě v souvislosti s Havlovým pohřbem.\nTakže nyní přijde setkání s Havlem v pořadí čtvrté. Nepletu se?\nNepleteš, počítáš správně. Poslední moje setkání s Havlem se odehrálo na jaře 1993, krátce po jeho znovuzvolení prezidentem pahýlu, který zbyl z původní společné republiky Čechů, Moravanů a Slováků. Stalo se tak v Bonnu, kam si Havel pravděpodobně vyrazil pro nějakou novou radu svého velkého přítele, prezidenta von Weizsäckera.\nOdpoledne pak probíhal slavnostní program na bonnském velvyslanectví, z minulých dob pojmenovávaném „bunkr“. Pro jeho masivní architekturu z betonu. Přijeli jsme tam s manželkou na výslovnou žádost Jiřího Gruši, který teď už jen půlce té budovy – z jedné strany na štangli trčela česká a z druhé slovenská vlajka – tou dobou šéfoval.\nTady už šel pan prezident ke mně na odstup, protože mu nevoněla kritika, kterou jsem v tisku zveřejňoval na jeho adresu. Odmítl dokonce podepsat i jednu jeho vlastní knížku, podstrčenou mi jakousi přítomnou dámou, která si netroufla ho o to sama požádat. Trapnou situaci ale vyřešil Gruša a já jsem si pak šel chvilku povídat s paní Olgou, která se zdála být nějaká nesvá a svěřovala se mi s některými dost soukromými příčinami jejich manželského rozkolu.\nPohoštění na ambasádě bylo už v plném proudu, když se znenadání v hale objevila nejméně dvacetičlenná skupina sudeťáků, poskládaná z postarších mužů a žen. Obklopili okamžitě prezidenta a jeden přes druhého mu vyjadřovali vděk za to, co pro ně udělal a jistě ještě udělá. Gruša se postavil za Havla a do ucha mu to všechno překládal.\nPak nastala ta nejtrapnější fáze, na kterou nezapomenu do konce života: Někteří z těch lidí poklekali na zem a líbali mu ruce! Právě vzniklá samostatná Česká republika v nich asi vzbuzovala naději, že bude něčím jako protektorát Böhmen und Mähren. Otočil jsem se překvapeně k Olze Havlové a vyčetl z jejího pohledu, že jí to nebylo vhod. Mnou to ale otřáslo natolik, že jsem s Havlem a jeho politickými čachry nechtěl mít definitivně už nic společného.\nŘíkal jsi, že tou dobou už vycházely tvé články, ve kterých se objevovala Havlova kritika. Já o tom samozřejmě vím, pracovali jsme spolu, ale přibliž to čtenářům.\nVíš co, zestručním to trochu, a to se dá jenom básní. Takhle zněla jedna, kterou jsem zrovna tenkrát publikoval: Snad půjde dřív, než zhyne země, / kterou si vybral ke svým hrátkám. / Ve které zasel hnusu sémě, / a k NATO vehnal syny matkám. // Snad půjde dřív, než napadne ho / dát ještě víc milostí vrahům. / A než z života vylhaného / podlehne ohavnějším svodům. – A tak dále, ještě to pokračovalo. Také Kryl svými písňovými texty kritizoval tu „havlárnu“ a upadl kvůli tomu v nemilost. Tím, že mu Havel nepřišel na pohřeb, prokázal jenom, že si svých poklesků byl vědom. Že dobře cítil, do jaké míry propadl svodům politické moci, kterou si hodlal udržet za každou cenu. Dokonce se o ni bál a začal se i zbavovat svých potenciálních konkurentů. Při zemi ho držela jenom jeho manželka Olga, která mu často oponovala. Škoda, že odešla tak brzo.\nHavla bych přirovnal k jakémusi zpupnému puberťákovi, který rodičům dělá naschvály, protože se k němu nezachovají pokaždé úplně tak, jak by si představoval. Mluvíval sice o pravdě, ale často lhal. Kupříkladu už od začátku v tom, že chtěl být prezidentem jen na přechodné období, ale šlo mu ve skutečnosti pouze o to, aby vyšaltoval Dubčeka. Adoroval lásku, ale sám ve vztahu podváděl, kde jenom mohl. Říkal, že ho restituce nezajímají, ale docílil skrze ně miliardového majetku. A jestliže z jeho úst vyšlo slovo o míru, vzápětí je pokazil souhlasem s „humanitárním bombardováním“ Srbů. A podporou Bushových válek. Anebo také podporou dalajlámy, přestože tím škodil obchodování s Čínou. Nemíním tu rozvádět všechno, v čem si protiřečil, snad jenom ještě připomenu jednu lež, kterou o sobě mohl vyvrátit: Neonemocněl totiž v kriminálu. Svůj těžký zápal plic si uhnal počátkem září 1989, když silně opilý, kdesi u Havlíčkova Brodu spadl do hlubokého potoka, v němž málem utonul.\nJeště bych od tebe závěrem chtěl slyšet, co bys lidem doporučoval ke čtení, aby si o Havlovi mohli udělat obrázek oproštěný od těch všech publikovaných blábolů posledních dnů. Co by to tedy podle tebe mělo být?\nRozhodně žádné Havlovo filozofování! V první řadě jeho Dopisy Olze, v nichž se čtenář od samotného autora dozví, jak se žilo v kriminále minulého režimu prominentnímu vězňovi. Dále potom oba soubory Havlovy korespondence, tedy té s Prečanem a Janouchem, o kterých jsem už mluvil. Jde v nich v podstatě také zároveň i o souhrn dnes už nemanipulovatelných Havlových názorů, tak jak se lety vyvíjely a proměňovaly. Osobně mi v té Prečanově publikaci vadí jen to, že mě tam jakýsi šmoula, který je autorem doslovu, označuje za emigranta, ačkoliv se on sám o pár odstavců nad tím mudrlantsky pokouší vysvětlit rozdíl mezi výrazy exulant a emigrant. Vpravdě hloupá neznalost!\nKaždopádně – a to bez jakéhokoli přehánění – by si měli lidé přečíst Indiánský běh Terezy Boučkové, jinak dcery Pavla Kohouta, který je, ač jde o beletristické zpracování, poměrně věrným záznamem ze života disentu. Kdo je tím indiánem bez problému čtenář ihned pozná a navíc jsou tu i pikanterie z Havlova bohatého milostného života, kterých jsem se při našem povídání z piety vyhýbal. No, a jako poslední knížku bych doporučil text divadelní hry, tentokrát ale mé vlastní, s názvem Pohroužení, anebo když se u nás režim mění. Tady je Havel pro změnu Princátkem a hra se pokouší sarkastickým humorem postihnout zmatečné zákulisí listopadového převratu 1989.\n(Rozhovor se uskutečnil v prosinci 2011)\nRozhovor s Danielem Strožem, exilovým vydavatelem Havlových her zaznamenal Karel Sýs\nDaniel Strož (* 4. srpna 1943 v Plzni) je český básník, nakladatel, literární kritik, mecenáš a komunistický politik.\nV roce 1968 emigroval do SRN, v roce 1975 založil nakladatelství Poezie mimo domov a vydal díla některých českých spisovatelů a básníků. V letech 1995 až 2004 byl komentátorem komunistických Haló novin, působí jako místopředseda Unie českých spisovatelů. Založil Literární cenu Daniela Strože a Unie českých spisovatelů, je vedoucím redaktorem týdeníku Obrys-Kmen (spolu s Karlem Sýsem).\nV roce 2004 byl na kandidátce KSČM zvolen do Evropského parlamentu, kde zasedal ve Výboru pro právní záležitosti a byl náhradníkem ve Výboru pro kulturu a vzdělávání. V roce 2009 už svůj post v EP neobhajoval a odešel do důchodu.\nVyšlo na euportal.parlamentnilisty.cz. Publikováno se svolením vydavatele.\nHavel , Strož


Patrik Galeta: Nikdy nebudeme vědět, jak to bylo doopravdy | ČESKÁ VĚDA\nEssays About Health Insurance Cost Thirteen Reasons Why Theme Essay Introduction Coffee Addiction Essay Essay For Fast Food Nation Apush Dbq Essay Jacksonian Democracy Admission College Essay Help Ever\nPatrik Galeta: Nikdy nebudeme vědět, jak to bylo doopravdy\nŽili tu tisíce let před námi, zanechali nám kamenné a kostěné nástroje, kosti ulovených zvířat, ženské ozdoby, malby v jeskyních – ale víme, jak doopravdy naši dávní předkové žili, jací byli a kdo co v jejich komunitě dělal? Kdo je třeba autorem jeskynních maleb? Odpovědi na tuto otázku hledá i biologická antropologie. Na filozofické fakultě Západočeské univerzity se tím v rámci projektu NEXLIZ zabývá postdoktorand Patrik Galeta pod vedením mentora Jaroslava Brůžka.\n„Náš projekt se týká demografie minulých populací,“ říká Jaroslav Brůžek. „Lidé, odborníci i laici, o ní mají různé představy, které doplňuje i řada mýtů. Na demografii starých lidských společenstev se musí pohlížet jinak než na demografii současné populace. Protože o obyvatelstvu doby kamenné máme výrazně méně informací než třeba o dnešních obyvatelích Plzně,“ vysvětluje v obecné rovině.\nPři bližším pohledu do jejich práce člověk zjistí, že mimo jiné zkoumají, zda se dá určit pohlaví člověka z otisku ruky. Právě z takového, jaký zanechali dávní lidé u jeskynních maleb třeba v Altamiře. Jedna z teorií praví, že jde o podpis autora. Ale kdo jím byl? Muž – lovec, který vyprávěl, co zažil? Nebo žena – pozorovatelka? Tady se teorie opírané o různé studie výrazně rozcházejí. Ta poslední, americká, tvrdí, že autorkami byly převážně ženy. Patrik Galeta jí však oponuje: „Jde o studie archeologů, ale my upozorňujeme, že s těmi daty není možné zacházet takto jednoduše, bez znalosti biologické podstaty problému,“ říká.\nSympatický západočeský vědec ve své práci využívá nálezy z pradávných pohřebišť v kombinaci s matematikou. Zní to zvláštně? V podstatě se dá říct, že chybějí-li hmatatelné důkazy, musíme si je vypočítat. „Staré civilizace nám zanechaly jen malá pohřebiště, takže vzorky, s nimiž pracujeme, jsou velmi omezené a určitě je nemůžeme považovat za dokonalý obraz té které společnosti. Proto vstupuje do hry matematika a modelování,“ objasňuje Jaroslav Brůžek, proč si pro práci na svém projektu vybral právě Patrika Galetu – mladého muže, který původně studoval matematiku a biologii a teprve později mu přibyl zájem o antropologii.\nOtázka tedy zněla, zda se z otisku ruky, z velikosti dlaně, délky a tloušťky prstů a z dalších znaků dá poznat, jestli patřila muži, nebo ženě starší doby kamenné. A odpověď? Nejistá. Vysoká, statná žena má ruku větší než muž vzrůstem připomínající skřítka. Takže pokud vědci nevědí, jak velké ruce lidé, kteří je na stěnu jeskyně otiskli, měli, jsou jakékoli odhady pohlaví více než spekulativní.\n„Kdybych tady na zdi našel deset otisků ruky mých kolegů a měl bych určit, které patří mužům a které ženám, mohl bych si vzít nějaký vzorek současné české populace a z něj stanovit nějaké parametry, tedy takzvaný srovnávací soubor. Změřil bych si ruce mužů, abych mohl říci: takto vypadá ruka muže, změřil bych si ruce žen, abych mohl říci: takto vypadá ruka ženy. A z toho bych byl schopen pomocí statistického modelu odvodit, který otisk na zdi je mužský a který ženský. Jenže to se u otisků v jeskyních udělat nedá. Nemáme ten vzorek, z nějž bychom věděli, jak vypadá ruka muže a jak ruka ženy,“ vysvětluje Patrik Galeta. Americká hypotéza, kterou svou prací tak říkajíc nahlodává, právě tohle opomněla. Vědci srovnávali prehistorické otisky v jeskyních ve Francii a Španělsku s rukama dnešních amerických studentů.\nTo, že Patrik Galeta a Jaroslav Brůžek upozornili na slabiny teorie svých zámořských kolegů, ovšem vůbec neznamená, že by chtěli jejich práci jakkoli zlehčovat, napadat nebo se nad ně povyšovat. Vědecká práce je tak trochu hra. Vědec něco objeví či přijde s novou teorií a pošle ji do světa, jako by rozhodil stovky míčků. A čeká, který jiný vědec z jiné části světa hodí míček zpátky nebo ho nahradí míčkem vlastní teorie.\n„Pohybujeme se oblasti vědy, kdy nikdy nedostaneme definitivní správnou odpověď. Nikdy se nedozvíme, jak to doopravdy bylo. Hledáme jen nejpravděpodobnější vysvětlení. Nevím, jestli je to výhoda nebo nevýhoda, ale jsme s tím smíření,“ uzavírá Patrik Galeta.


Slavný český psychiatr přišel o Nobelovu cenu: Tajemství krve přitom odhalil jako první na světě • TechFocus.cz\nSlavný český psychiatr přišel o Nobelovu cenu: Tajemství krve přitom odhalil jako první na světě\nČeský lékař, psychiatr a neurolog roztřídil krev do čtyř základních skupin: A, B, AB a 0 / Pixabay\nNikdy nepatřil mezi typické univerzitní profesory. Žádný morous ponořený do svého vědeckého světa. Naopak. Srandista, který nejde pro vtípek daleko. Proto byl Jan Janský (1873 – 1921) mezi svými studenty velmi oblíbený a na jeho přednáškách bylo vždycky nabito.\nPřestože populární psychiatr přednáší na univerzitě, najde si i dostatek času na svoji vědeckou práci. U mikroskopu tráví snad tisíce hodin. Pozoruje kapky krve. Chce objasnit otázku, zda se nějak liší krev psychicky nemocných lidí od krve ostatních.\nPodnikne kvůli tomu neuvěřitelné množství pokusů. Dochází k různým výsledkům. Z jakých důvodů? Neodbytná otázka, jestli je možno nějak odlišit krev psychicky nemocných a zdravých lidí ho přivede k velkému objevu. Po mnoha a mnoha pokusech dojde k názoru, že v lidské krvi jsou různé antigeny a podle nich se shlukují krvinky.\nKdyž dva hledají totéž\nTento jev ho přiměje k tomu, aby krev roztřídil do čtyř základních skupin: A, B, AB a 0. Jenže celá věc má jeden dost podstatný háček. Jak už se to v běhu lidských dějin často stává, ve stejnou dobu tuto záležitost zkoumá i jiný vědec. Je to jistý patolog Karl Landsteiner, který bádá na univerzitě ve Vídni. Během roku 1900 se tento muž nechává slyšet, že se v krevním séru shlukují krvinky a rok poté pustí svoje výzkumy do světa.\nČeský vynálezce, který ohromil svět tramvají i…\nTransfúze krve od mladých dárců by podle vědců…\nZmiňuje tam ale pouze tři krevní skupiny. Vzhledem k tomu, že tehdy ještě ve vědeckém světě nefunguje takové sdílení a výměna informací jako v současnosti, Janský o Landsteinerových výzkumech netuší zhola nic. Proto je vídeňskému vědci připsáno prvenství v tomto oboru.\nZkoumání nepovažuje za nic světoborného\nKromě toho Janský si nemyslí, že objevil něco světoborného, a tak se se svojí teorií o krvi svěří světu až roku 1907. A aby toho nebylo málo, v roce 1910 se stejným objevem přijde i další vědec, tentokrát pro změnu Američan William Lorenzo Moss.\nBrzy ale zjistí, že ho předběhl jistý Čech, a tak mu naprosto pokorně přizná první místo. Klobouk dolů. A dokonce se postará o to, aby se o Janského prvenství dozvěděli američtí lékaři.\nNa kongresu se svět dozví o českém prvenství\nTeprve roku 1923, kdy se koná Mezinárodní chirurgický kongres v Londýně, se začíná mluvit o tom, že Janský byl opravdu první. Na této odborné akci se totiž mimo jiné hovoří i o krevních transfuzích při operacích. Proto dojde řeč i na krevní skupiny.\nJistý švédský chirurg T. Riek potom poučí svoje kolegy o Janského objevu. Není to ale moc platné, protože smetanu nakonec stejně slízne Landsteiner. Když se roku 1930 uděluje Nobelova cena za objev krevních skupin, stane se jejím laureátem právě on.


Ženu okradli dva muži za bílého dne - Deník.cz\nHořovice – Minuty hrůzy si prožila žena, kterou v Hořovicích okradli v odpoledních hodinách dva neznámí muži. „Poškozená šla po chodníku před odbočkou do ulice Pod Nádražím a směřovala na autobusovou zastávku. Když byla u firmy Kodex v Tyršově ulici, přistoupili k ní znenadání dva mladí muži a zkřížili jí cestu," uvedla k případu mluvčí berounské policie Marcela Pučelíková.\nKdyž ženu omezili v pohybu, jeden z nich jí chytl za ruku a vytrhl jí z dlaně mobilní telefon značky Nokia Lumia 610. Telefon měl černou barvu, SIM kartu a měl dotykový displej. Potom oba pachatelé utekli na most u Lidového domu v Hořovicích, kde se poškozené ztratili z dohledu.\n„Nechce se jim dělat, tak kradou. Zloději jsou stále drzejší a drzejší. Nebojí se a člověka okradou ve dne a na rušném místě. Každý den chodím kolem ekonomické školy časně ráno na železniční nádraží v Berouně a bojím se," poznamenala Jana Klečková z Berouna.\nPo pachatelích nyní pátrá policie a žádá veřejnost o pomoc. Informace, které by pomohly odhalit totožnost pachatelů, ať volají na linku 158. Podle popisu poškozené ženy byl jeden z nich180 centimetrůvysoký, snědé pleti, na sobě měl černou mikinu s kapucí. Kapuci měl nasazenou na hlavě. Druhý pachatel byl také snědý a o hlavu menší než jeho kumpán. Na sobě měl tričko modré barvy.\n„Lidé, kteří píší sms zprávu většinou své okolí moc nevnímají. Takže nesledují, kdo se v jejich těsné blízkosti pohybuje. Zloději pak stačí jen chvilka na to, aby telefonní přístroj jeho majiteli odcizil," vysvětlila Marcela Pučelíková.


Last minute termíny Lostus Spa\nUvolnilo se pár místeček na kosmetiku v Lotus Spa v Aquacentru Pardubice:\nNastal podzim a to je nejlepší čas na depigmentaci pleti. V tuto dobu je nejvhodnější čas začít s intenzivní peelingovou maskou. Speciální kosmetické ošetření skládající se z 10 kůr po 30 minutách.\nDopřejte sobě a své pleti luxus v podobě relaxačního ajurvédského ošetření. Při této proceduře dochází k celkové relaxaci, okysličení, uvolnění svalů tváře a šíje, detoxikaci, oživení a vypnutí očního okolí. Dále k vyhlazení vrásek a liftingovému účinku a hlubokému vyživení pleti.\nNovinky v salónku\nChci se s Vámi podělit o novinky v salónku. První je, že přijímám platební karty. Takže nevadí, když není hotovost po ruce. Další novinkou je rozšíření služeb o depilaci cukrovou pastou celého těla. Dále během léta budou další novinky v podobě nového ajurvédského ošetření nové masky při ošetření. Máte se na co těšit milé klientky.\nTermíny léto Svítkov Studio Trend\nV krásném prostředí kosmetického Studia Trend ve Svítkově se na Vás přes léto budu těšit v těchto termínech: 22.6., 27.6., 13.7., 25.7., 1.8., 10.8., 15.8.\nTermíny březen, duben Studio Trend Svítkov\nV březnu a únoru se na Vás těším ve Studiu Trend ve Svítkově v termínech: 28.3., 13.4. a 25.4. Objednávat se můžete na žhavou novinku v úpravě řas a to Lash lifting a Lash botox nebo na kosmetická ošetření. Obojí lze kombinovat dohromady, jen je potřeba počítat s větším časovým rozmezím, obzvlášť pokud jdete ke mě poprvé.


Dorostenci A urvali 6 bodů! | Panthers Praha\nDorostenci A urvali 6 bodů!\nVložil Marek Máčala, 19. 3. 2018\nTuto sobotu nás dorostence čekalo ranní prověření v nedaleké hale v Kunraticích. Nejdříve jsme se postavili proti týmu ze středu tabulky Wizards DDM Praha 10 a po hodinové pauze jsme čelili béčku Sparty, kteří nám jako jediní minulý rok sebrali 3 body.\nDo prvního zápasu jsme naskočili velice rychle a po 5 minutách jsme vedli díky dělovce Davida Mašáta a střele na rozchytání Filipa Hajžmana. Za nedlouho jsme ale inkasovali, kvůli špatnému důrazu před vlastní bránou. Většinu zápasu jsme se drželi na straně soupeře, tudíž výsledek 6:2 po první třetině to jen dokazoval. V druhé třetině hlavně dominoval Tomáš Mánek, který nejdříve nahrál na branku Zdeňka Prokůpka a následně po střele Antonína Ježka dopinkal míček za brankovou čáru. Soupeř se opět, jako v první třetině, zmohl jen na 2 branky, kvůli stálému nedůrazu našich hráčů, a tak svítil stav 9:4. Ve třetí třetině se snažili hráči spíše nahrávat Mánkovi na hattrick, aby porazil Jana Sysla ve velmi hloupé sázce. V poslední minutě za stavu 15:4 trenéři dali na údiv všech oddechový čas, aby tuto sázku Mánek vyhrál, ale jeho síly už na třetí branku nestačily.\nVýsledek Tomášovy sázky\nPo hodině odpočinku nás čekal nelehký úkol, a to vyhrát nad rezervním týmem ze Sparty. Úvodní branku vstřelil Karel Petrák v přesilové hře, po nádherné nahrávce jeho bratra Jaroslava. I přesto, že jsme hráli lépe, tak jsme po první třetině prohrávali 1:2. Ve druhé třetině soupeř využíval našeho nedůrazu před vlastní bránou, a tak jsme po druhé třetině prohrávali 3:4. O pauze jsme od trenérů, jako celý tento dvojzápas, dostávali pokyny zlepšit důraz. Tentokrát jsme si vzali rady trenérů k srdci a do konce zápasu jsme inkasovali od soupeře pouze jednu branku. O obrat v poslední třetině se zasloužila první lajna, která skórovala v 38. a 42. minutě zápasu. Za zmínku také stojí situace, když soupeř hrál bez brankáře a před prázdnou bránou se ocitl Jakub Žiška, který ale prázdnou bránu nepokořil. V pozápasovém mini interview nám řekl: „Já jsem běžel, zamířil, ale sjelo mi to.“\nTrenéři byli s naším výkonem spokojeni a vytýkali nám pouze důraz. Nejvíce se jim v tomto dvojzápase líbil Mánek, ale to se po jeho ostříhání brzy změní. Dále pochválili Hajžmana, který byl prohlášen nejvíce ukecaným hráčem na střídačce.\nAutor: Tomáš Mánek\n← Juniorky v domácí hale braly tři body\nDorostenci B odehráli poslední ligový turnaj sezóny 2018! →


Versace Pour Homme - EdT 100ml | Sleviste.cz\nKde jsem: Katalog > Kosmetika a lifestyle > Parfémy a toaletní vody > Pánské parfémy > Versace Pour Homme - EdT 100ml\nVersace Versace pour Homme, Toaletní voda, 100ml, Pánska vôňa, + AKCE: dárek zdarma\nVšechny nabídky pro Versace Pour Homme - EdT 100ml\nPopis Versace Pour Homme - EdT 100ml\nNová pánská vůně Versace pour Homme je samou esencí země kolem Středozemního moře, čemuž odpovídají i použité ingredience. Výsledkem je aromatické svědectví o moderním současném muži, jemuž nechybí přehled ani sebevědomí\na který se snaží žít i v souladu s přírodou. Dynamický a podnikavý muž vyjadřuje prostřednictvím Versace pour Homme svou silnou a vášnivou osobnost.\nHlava - bergamot, neroli, kalábrijský citrón, lístky a květy hořkého pomerančovníku\nSrdce - pelargonie, šalvěj, modrý hyacint\nZáklad - agarové dřevo, cedr, ambra, fazolky tonka, pižmo\nParfém Versace pour Homme je velmi osobitý a spontánní parfém pro charizmatické muže. Klasické, ale zároveň moderní aroma je inspirováno oblastí kolem Středozemního moře. Vůně takto ztělesňuje soudobého sebejistého a podnikavého muže, který zároveň dokáže bez problému žít v souladu s přírodou. Parfém Versace se na začátku otevírá teplými, exotickými tóny bergamotu a neroli. Pulsující kalábrijský citron spolu s lístky a květy hořkého pomerančovníku připomínají vůni středozemních plodů. Květinové srdce vůně Versace pour Homme propojuje zelenou šalvěj spolu s bohatými aromatickými květy hyacintů a pelargonie. Vůni důmyslně dolaďuje mužný základ, ve kterém se ukrývají tajemné dřevité tóny, cedr, ambra, fazolky tonka a pižmo. Parfém Versace pour Homme je nezaměnitelná vůně pro atraktivního muže, který ví, co chce.\nParametry Versace Pour Homme - EdT 100ml\nBvlgari Pour H...\nVersace Pour Homme - EdT 100ml •  versace pour homme edt 200 ml m  •  versace pour homme edt 30 ml m  •  versace pour homme edt 200 ml  •  versace pour homme edt 30ml m  •  versace pour homme edt 50 ml m  •  versace pour homme edt 50ml m  •  versace pour homme edt 100 ml m  •  versace pour homme edt objem 30 ml  •  versace versace pour homme deospray 100ml  •  versace versace pour homme edt 100 ml m  •  versace versace pour homme edt 200ml  •  versace versace pour homme edt 50ml  •  versace versace pour homme edt 50 ml m  •  versace versace pour homme edt 30 ml m  •  versace versace pour homme edt 200 ml  •  versace versace pour homme edt 50 ml  •  versace versace pour homme edt 30 ml  •  versace versace pour homme edt 100 ml  •  versace eros pour femme edt 100ml  •  versace l homme edt 100ml  •  versace l homme edt 100ml tester  •  versace l homme 100ml edt diskuze  •  versace l homme m edt 100ml tester  •  versace l homme edt 100ml m  •  versace l homme edt 100ml tester m  •  loewe pour homme edt 100ml m  •  lacoste pour homme edt 100ml  •  boucheron pour homme edt 100ml  •  bvlgari blv pour homme edt 100ml  •  azzaro pour homme edt 100ml  •\nVersace Pour Homme - EdT 100ml najdete na Hledejceny.cz a také Versace Pour Homme - EdT 100ml na Nejrychlejší.cz


10 tipů, jak rychle zatočit s kocovinou | Diplomky-bakalářky.cz\nRanní nevolnost a bolest hlavy po vydařeném večírku zná asi každý. Ještě než se pustíte do bujarého zapíjení studijních úspěchů, přečtěte si proto následující tipy, jak zvládnout také následující den.\nKocovina má nepříjemné příznaky, které se projevují dehydratací, nevolností, únavou, bolestí hlavy, zvracením, průjmem, poruchou spánku a koncentrace. Jen málo lidí má to štěstí, že se s ní nesetká. Naprostá většina lidí si tímto utrpením prochází zas a znova po každém večírku. Jak tyto příznaky zmírnit a přitom si nemuset odpustit nějakou tu skleničku navíc?\n1.Tučné jídlo pomáhá\nTučné jídlo v kocovině dodá tělu tolik potřebnou energii. Pokud dostanete ráno chuť na zbylé chlebíčky, určitě si je dopřejte. Energicky vydatná snídaně vám jen pomůže.\nPokud se vám nezvedá žaludek jen při pomyšlení na ranní pivo, jedno si klidně dejte. Dostanete do těla potřebné tekutiny a zmírníte hlad vašich receptorů po dalším alkoholu.\nKofein je někdy považován za protijed alkoholu. Ranní káva vás nakopne a dodá tělu potřebnou energii. Zároveň z těla odvádí tekutiny, takže ji pořádně zapijte sklenicí vody.\n4.Silný vývar spraví chuť\nJen málo nápojů dodá tělu tolik potřebné cukry v tak malém množství tekutiny. A cukry jsou přesně to, co v kocovině potřebujete.\n6.Mléko proti překyselení\nMléko neutralizuje překyselený žaludek a pomáhá při nevolnosti. Pokud máte mléko rádi, zkuste koktejl s přidaným ovocem, nebo klidně smetanovou zmrzlinu.\n7.Léky na bolest\nLéky které jsou primárně určené na bolest, jako Ibalgin, nebo Ibuprofen, vám pomohou zbavit se bolesti hlavy, kloubů a dalších jevů, které jsou s kocovinou spojené.\nVelká dávka vitamínů vám pomůže postavit se na nohy. Ať už vymačkáte citron do sklenice vody, nebo použijete šumivé tabletky.\nZázvor je vynikající koření, které můžete ocenit i při kocovině. Funguje totiž také jako bylinný lék, který výrazně mírní stav nevolnosti. Zázvor nastrouhejte a připravte si z něj horký nálev, nebo studenou limonádu.\nPokud můžete, dopřejte si dostatečně dlouhý spánek. Tělo které se vyrovnává s alkoholem je vyčerpané a spánek nikdy nebude tak kvalitní, jako za střízliva.


Pohodová dovolená - recenzí Oasis Atlantico Belorizonte, Santa Maria, Kapverdy - TripAdvisor\nNejlepší Zmrzlina ve městě Sal (ostrov)\nNejlepší Těstoviny ve městě Sal (ostrov)\nNejlepší Kari ve městě Sal (ostrov)\nNejlepší Chilli ve městě Sal (ostrov)\nNejlepší Kalamáry ve městě Sal (ostrov)\nNejlepší Jambalaya ve městě Sal (ostrov)\nNejlepší Nudle pad thai ve městě Sal (ostrov)\nPohodová dovolená - Oasis Atlantico Belorizonte\nUŠETŘETE 136 US$\nBezplatné zrušení do 25. 12. 19\nSkvěle jsme si užili noční výlet na pláž, kde jsme pozorovali želvy klást vejce a také výlet po ostrově a do žraločí zátoky (školky).Více\nOasisAtlantico, Gerente de relações públicas v zařízení Oasis Atlantico Belorizonte, odpověděl na tuto recenzi.Zodpovězeno: před 3 týdny\nZobrazit všech 2 610 recenzí\nZobrazit všechny nabídky od 354 US$ (celkem 17)\n1,0 km od: Oasis Atlantico Belorizonte\n11 038 US$\nZobrazit všechny nabídky od 11 038 US$ (celkem 8)\n0,7 km od: Oasis Atlantico Belorizonte\nRecenze (2 610)\n2 610 výsledků\nVelmi dobré 1 029\n7–12 z 2 610 recenzí\nBungalov se denně uklízel. Bylo pokaždé vytřeno, nové ručníky a televize s USB portem. Malá lednička byla taky super. Trezor bez klíče, ale na kód byl milým překvapením. Jen jsem po dlouhe době videla pokoj na klíč a ne na kartu. Sprchový kout neměl dveře, ale jenom prosklenou stěnu. Voda proto střikala všude, ale nevadilo nám to. Spíše mě bylo líto té podlahy, která nebyla z dlažby. Jídlo skvělé. Jen restaurace blíže recepce se mě líbila více jak prostředím tak jídlem. Široká nabídka jídla. Trochu jsem bojovala s mořskými věcmi, ale dalo se to čekat, když jsme jeli na ostrov v pacifiku. Vždy bylo, co na výběr. Určitě bych doporučila ostatním. Nejlepší byla zmrzlina točena u bazénu. Škoda, že nebyla i u baru u moře. Velká škoda! Ale to je drobnost ;)\nZeptejte se Honeybla na zařízení Oasis Atlantico Belorizonte\nPoděkujte uživateli Honeybla.\nOasisAtlantico, Gerente de relações públicas v zařízení Oasis Atlantico Belorizonte, odpověděl na tuto recenzi.Zodpovězeno: 1. října 2019\nWe are grateful for your kind words with regards to our staff and your overall experience, your feedback is very much appreciated. We are delighted to hear that you have enjoyed yourself immensely.\nRecenzováno: 27. září 2019 prostřednictvím mobilu\nZa mě super hotel\nZa to že to byly celkem ty "levnější kapverdy" tak jsme byli nad míru spokojeni.\nPersonál,ubytování, krásné pláže vše oka.\nMusím vyvrátit pár předchozích recenzí o nedostatku skleniček,talířů a na pláži lehátek. Nic z toho se nám nestalo.\nByli jsme s přítelkyní přes exim a musím vyloženě pochválit delegáty Dana Hojku a Petru Pavlíčkovou. Ochotní, výřeční a hlavně znalí v místě destinaci. Doporučuji výlety s něma.\n16 dní bylo super i co se týče stravy. Na 4 hvězdy to bylo naprosto vyhovující a to se považují za náročnějšího strávníka.\nNebyli sme ubytování v bungalovech ale v nových "buňkách" ,které na první pohled vypadají jako nějaké pracovní "buňky" ale po vstupu do interiéru jste mile překvapeni moderním vybavením.\nNebyl ani problém s vodou jako na jiných hotelech kde jsme byli. Dávali vám na každém baru 1.5l vychlazené balené vody kolik jste si řekli.\nÚklid vždy oka. Vždy dávám spropitné 1€ denně až když vidím výsledek bez "dýška" a jsem spokojen.\nPokud zmíním nějaké nedostatky tak to jsou tyto:\n-Bazény nebyly moc čisté.\n-Plavčíci né vždy hlídali otravné prodejce ze Senegalu,Nigérie atd aby nechodili za hranicí kde nesmí čili k lehátkům.\n-strava výborná jak sem zmínil ale občas přesolená, maso moc neumí...ryby vše vynahradí ovšem.\nLuxus dovolená, kterou zde doporučím přátelům a všem kdo chcou za dobré peníze dobré služby.\nZeptejte se Y1014THjank na zařízení Oasis Atlantico Belorizonte\nPoděkujte uživateli Y1014THjank.\nWe are happy to perceive that your stay with us has been a pleasant one and that quality of our service and the different aspects of our hotel have contributed to this memorable holiday experience. We have taken note of your comments is a very important reference to enhance the quality of our services, we were so happy to know you enjoyed your stay with us.\nCelková spokojenost - ubytování bez problémů, pokoj v patrovém domku s manželskou postelí (jedna matrace) a rozkládací pohovka pro 2 přistýlky. Pro 4 osoby poněkud těsné, ale na přespávání stačí. Jídlo dobré, mořské plody každý den, výborné ovoce, zákusky.Každý si vybere. Cesta na pláž tak akorát, pláž nádherná, oceán průzračný, vlny jen na pobřeží, děti (13 a 16) byly nadšené. Není ale vhodné pro malé děti. Bazény jsme nevyužívali. Výborné tematické večeře, které je nutno předem objednat. Absolvovali jsme Grill Fish a Degustační. Doporučuji. Srpen patří k měsícům, kdy nejméně fouká. Vítr nám nevadil. Kapverďané milí, Senegalci - prodejci už tak ne, ale dá se to zvládnout a odolat.\nTip ohledně pokoje: Pokoj v patrovém domku pěkný, pro 4 ale trochu malý. Přistýlka je pohovka s vysunovací matrací. Jinak spokojenost, žádný problém.\nZeptejte se rodina_JPKO na zařízení Oasis Atlantico Belorizonte\n1 Poděkujte uživateli rodina_JPKO.\nOasisAtlantico, Gerente de relações públicas v zařízení Oasis Atlantico Belorizonte, odpověděl na tuto recenzi.Zodpovězeno: 1. září 2019\nWe are happy to perceive that your stay with us has been a pleasant one and that quality of our service and the different aspects of our hotel have contributed to this memorable holiday experience also we have take note of your suggestion and will keep intensifying our efforts to ensure the satisfaction of our guests.\nV listopadu loňského roku jsme v tomto hotelu a dva roky předešlé prožily s kamarádkou úžasnou dovolenou. Proto bych chtěla připomenout nezapomenutelné zážitky na výletech s Iren, také úžasné večerní programy a velice dobré jídlo. Minulý rok jsme byli parta 10ti a letos nás jede devět. Moc se těšíme a 31.11. se těšíme na shledání.\nZeptejte se Compass599154 na zařízení Oasis Atlantico Belorizonte\n3 Poděkujte uživateli Compass599154.\nOasisAtlantico, Gestor de Relações Públicas v zařízení Oasis Atlantico Belorizonte, odpověděl na tuto recenzi.Zodpovězeno: 1. září 2019\nThank you for choosing Hotel Belorizonte to spend your well-deserved vacation and for taking the time share this fantastic review after your recent visit with us.\nWe are thrilled to hear that you had a fantastic stay and that you found our surroundings wonderful. It was a pleasure to learn that you enjoyed your experience with our restuarants .\nYour feedback is very much appreciated, so thank you on behalf of Oasis Belorizonte and you are more than welcome to visit us again soon.


Divus | Kultura a delikt. Umělecký disent v Rakousku\nČasopis Umělec 2009/2 >> Kultura a delikt. Umělecký disent v Rakousku Přehled všech čísel\nMartin Wassermair | kulturní politika | en cs de\nÚtěk, křeč nebo strnutí, v nejhorším případě dokonce ztráta sebekontroly jsou znaky paniky a s ní spojeného stereotypu chování. Příčinou dalšího útoku ministryně vnitra Marie Fekterové z pravicové konzervativní strany ÖVP několik týdnů před předčasnými parlamentními volbami v roce 2008 však nebyla panická ztráta kontroly, ale kalkul týkající se maximalizace počtu hlasů. Podařilo se jí upoutat zájem médií, když s přesvědčením prohlásila, že ti, kteří se nenarodili v Rakousku a zároveň nemají rakouské občanství, se stále více odklánějí od kulturních norem a trestní právo neumožňuje jejich postih. Využívání výsledků trestních statistik přispívá k posilování rasistických předsudků a stereotypů a z průzkumů veřejného mínění vyplývá, že z toho nyní těží také členové vlády. Ovlivňování veřejného mínění proti všemu cizímu a nerakouskému zažilo již v únoru roku 2000 prudkou konjunkturu. V této době vládní ÖVP spolupracovala s Jörgem Haiderem a jeho pravicově extremistickou FPÖ. Jejich spolupráce nicméně vyvolala obavy členských států EU a následné krátkodobé sankce. O osm let později apelovala „železná dáma“, jak se Fekterová s odvoláním na Margaret Thatcherovou s oblibou nechává nazývat, v koalici se sociální demokracií na rozšíření právního statutu o takzvaný „kulturní delikt“. V nejbližší budoucnosti by to konkrétně mohlo vypadat tak, že když přistěhovalec islámské víry bije svoji ženu, měla by být při výměře jeho trestu uplatněna kulturně opodstatněná zpřísnění, kterých se za stejné provinění nemusí obávat rakouský násilník, jenž byl v dětství pokřtěn a odpovídá tak hegemoniálnímu pojetí většinové společnosti. Jakýsi právní výjimečný stav ve jménu národní bezpečnosti!\nV každé společnosti, kde se dbá o státoprávnost, by podobné iniciativy vyvolaly protesty veřejnosti, které by poukázaly na nemyslitelnost setrvání v úřadu vlády. Ne však v Rakousku. Tady je eroze principů rovnoprávnosti buď oslavována, jako na stranách lačných bulvárních novin, což berou kdysi kritické instance na vědomí s bezradnou lhostejností – anebo je intelektuály a dříve odhodlanými osobnostmi prostě ignorována. Zdá se to velmi překvapující. Ve zmíněném případu vrcholná politička s pravomocí k potlačování zločinu, proniká hluboko do kulturní sféry a klade si kulturněpolitické územní nároky. Přesto se k tomu oficiální místa rakouské kulturní politiky nevyjadřují. Žádné postoje, žádná odmítnutí, dokonce ani žádné reptání ze strany opozice nebo z řad umělců.\nNeustálá expanze politiky práva a řádu poukazuje na duchovně kulturní klima v Rakousku a je zřejmé, že v umění, kultuře a médiích došlo k příliš hlubokým posunům. Během let ultrapravicové moci se i v Rakousku umělci vzbouřili proti privatizaci a oslabování demokracie a tato vzpoura brzy našla porozumění u nových společenských hnutí, ale neměla dlouhého trvání. Mezitím globální trendy trvale ovlivnily rámcové podmínky umělecké produkce také v alpské republice a to především k její nevýhodě. Právě tak jako veřejný prostor obecně i veřejný charakter umění, jenž byl ještě v 70. letech hlavním požadavkem sociálně demokratických společenských reforem, zažívá od té doby obrovský tlak. Je nucen ustupovat před primátem neoliberální politiky zpeněžování. Rok od roku stoupají výnosy zábavního průmyslu z kulturních akcí a festivalů, zatímco kritickou artikulaci umělců a umělkyň je stále méně slyšet.\nDokonce se proslýchá, že těm, kteří nevybočí nad rámec umírněného kodexu hodnot kulturní administrativy a hlavně budou ještě ekonomicky prosperovat, budou přiděleny podpory. Přitom tomu tak nebylo vždy. Ještě před několika lety, třebaže jen v malém počtu, existovaly v Rakousku kulturní projekty a umělecké podniky, které se důsledně stavěly na odpor zhospodárňování a depolitizaci. V popředí tu nestály kreativní průmysl, nepřímé zisky, samolibost ani spekulantství. Hlavním cílem byla daleko hlubší výměna názorů týkající se metod vládní praxe, jako jsou privatizace, dohlížení a kontroly, jakož i vyzkoušení uměleckých postupů s využitím autonomních mediálních prostorů. Vídeňská mediálně kulturní platforma Public Netbase, jíž se v letech 1994 – 2006 dostalo velké mezinárodní pozornosti, může právem posloužit jako příklad. Pro její disidentní povahu jí nakonec nebylo dopřáno přežít. Přesto se jí jako průkopnici nespočetných aktivit na rozhraní umění, politiky a médií dodnes dostává velkého mezinárodního uznání. Propojením nezávislé obsahové produkce, kritického postoje ke společenskému vývoji a participativního přisvojení mediální kompetence tu byly položeny základy nových kulturních postupů. Po dlouholeté šikaně ze strany spolkové vlády, která je vzhledem ke své spoluúčasti na pravicovém extremismu považována za jednu z nejneslavnějších kapitol rakouských poválečných dějin, následovalo nečekané politické rozhodnutí města Vídně. V čele se sociálními demokraty připravili tuto prestižní instituci o finanční dotace a po pouhých dvanácti letech její existence se jim ji tak definitivně podařilo zlikvidovat.\nZbývá připomenout projekty jako instalace kontrolního zařízení S-77CCR, Kommando Freiheit 45 s únosem krávy jako kritické intervence k vládnímu spektáklu uspořádanému k rakouskému jubilejnímu roku 2005. A samozřejmě nikeground. rethinking space z roku 2003. Tento koncept vznikl pro náměstí Karlsplatz v centru Vídně. Měl se stát scénou myšlenkového experimentu a podněcovat k širší, především mediální, diskuzi. Po čtyři týdny skleněný hightech pavilon kolemjdoucím namlouval, že v bezprostředně nadcházející době dojde k přejmenování Karlova náměstí na Nike-Platz. Vedle internetové stránky a široké kampaně v místních sloupcích věnovaných dopisům čtenářů, oznamovala obrovská cedule přímo na místě akce, že tu vznikne 36 metrů vysoký monument ve tvaru firemního loga. To rozpoutalo očekávanou vlnu prudkých reakcí v politice i v médiích. Záměr vyvolat kontroverzní debatu o tom, do jaké míry se tento veřejný prostor a jeho kulturní úprava stanou obětmi obávaného zcizení prostřednictvím zájmů kapitálu a jeho moci interpretace každodenních symbolů, měl ohromnou odezvu. Vliv Public Netbase je patrný v diskurzech, na výstavách a v publikacích ještě dlouho po jejich odchodu.\nGuy Debord už před čtyřmi desetiletími napsal, že „spektákl je ztělesněním ideologie, protože představuje a vyslovuje podstatu každého ideologického systému v celé jeho hloubce: ochuzování, zotročování a negace skutečného života“.\n„K zničení tohoto mechanismu“, jak se uvádí v jedné z nejdůležitějších tezí spoluzakladatelů situacionistické internacionály, „jsou zapotřebí lidé hlásající praktické násilí“. Francouzský autor a tvůrce filmů Debord ještě věřil v umělecký boj proti kapitalismu a proti vládě zboží. Poohlédne-li se člověk v Rakousku v roce 2008 po umění, které se staví na odpor, bude zklamán. Disent mezitím uvolnil místo konformismu, protože represe v podobě odejmutí příspěvků, byrokratických překážek a existenčních těžkostí se až příliš často snaží o úzké spojení se spektáklem. „Umění slouží jako univerzální mazivo, aby se ozubená kola hospodářského života mohla lépe otáčet a články řetězu společnosti do sebe snadněji zapadaly“, učí britská profesorka politické estetiky Esther Leslieová. Je tedy bez podivu, že se utopie v umění proměňuje v kunsthistorickou zvláštnost.\nPokud chce emancipační proces v umění, kultuře a médiích svým působením na společenský vývoj dosáhnout nového významu, je třeba se bezpodmínečně navrátit k „deliktu“ ve smyslu odchýlení se od konvencí. Odmítání systému okázalosti, kontrolování a společenské inkluze zpravidla okrajových skupin se stále ještě nachází v defenzivní pozici. Je to velká výzva pro umělkyně a umělce hledat bez dalšího prodlévání nové odpovědi a řešení, odmítavý přístup a radikální gesta. Přítomnost beztak už nesnese příliš dlouhého vyčkávání. Společenské zajištění tvůrčí umělecké činnosti, významné zohlednění dosud znevýhodňovaných a málo zastoupených pozic, dlouho opomíjená ochota investovat do zřízení komerčně nezávislého mediálního sektoru, zrovna tak jako odhodlanost zastavit průmysl s autorskými právy a jeho privatizaci umělecké a vědomostní produkce, to samotné by mělo stačit k vyvolání nové veřejné výměny názorů. Kdyby se to podařilo, jevila by se již zmíněná ztráta kontroly způsobená záchvatem paniky v rakouské bezpečnostní politice ve zcela novém světle.\nmédia theory focus essay rozhovor interview rozhovor theory performance profile comics umělci sobě info review nové tváře commentary umělec válka reviews výstava japonsko téma The End of the Western Concept umělec in transition veřejný prostor artprojekt editorial u-sobé news


didlinka 27. 1. 2010 16:46 Ahoj holky, chystám se na augmentaci, ale mám panický strach ze smrti... je něco, co mi připraví tělo na narkózu a sníží tak riziko krevní sraženiny atd.? Moc děkuji\nmartina 27. 1. 2010 16:55 Já jsem dostala domu Clexan - a píchla jsem si ho večer před operací, nebo sem si mohla na injekci dojít. Vůbec se neboj, já se taky strašně bála a na sále mi napíchli žílu a řekli můžem začít a hned jsem byla tuhá vendula1 od 11. 7. 2009\nvendula1 27. 1. 2010 17:46 Léky před a během operace si určuje každý lékař jinak. Všeobecně platí po opce začít co nejdřív chodit,pokud to nejde tak cvičit s lýtky, punčochy nosit tak 3-4dny.Mám teď za sebou 3 narkozy během dvou měsíců.Neboj se, určitě máš předoperační vyš., a anesteziolog ví co dělá.\nRosamunda 27. 1. 2010 17:47 před zákrokem bys měla dostat Clexane. a pak mi ho píchali tři dny po operaci. měla jsem teda něco jiného, laparoskopii, tak mi vázali nohy až ke stehnům takovým pružným obinadlem..popravdě, nevím jak bych na tom musela být, abych jenom tak z plezíru podstupovala narkozu, měla jsem ji dvakrát a vždy po probuzení na jipce to byl děs a hrůza..takže já teda opravdu v jen nejnutnějším případě, ale mluvím jen za sebe..\n10275 27. 1. 2010 18:05 didlinkaMám stejný obavy ... :-/ ... sice podstupuju zmenšení, ale narkóza jako narkóza ..I když už jsem prodělala dvě .. jenže před 7 a 5 lety :-/\nBrita 27. 1. 2010 18:30 NicolKdy jdeš já zítra ale nějak se nebojím, jak jinak by to dopadlo, než dobře.\ndidlinka 27. 1. 2010 18:34 No dobře, ale už dvě pacientky zemřely při plastické operaci a určitě měly taky ty léky.... kdybych nevěděla o těch úmrtí, asi by mi to ani nepřišlo, ale takhle mám vážně strach a na druhou stranu se už za sebe nechci stydět martina od 27. 3. 2009\nmartina 27. 1. 2010 18:40 Cituji didlinka: dvě pacientky zemřely při plastické operaci To jo, je to smutný, ale zase si vem kolik holek a žen má plastiku za sebou, opravdu jsou to vzácné případy....\ndidlinka 27. 1. 2010 19:22 Cituji martina: Já jsem dostala domu Clexanna co to je?\nhradecanda 27. 1. 2010 19:25 Ahoj,v Sanusu mi večer před píchli taky clexan do břicha, dostala jsem prášky na spaní, ráno punčochy a znovu prášky, pak injekci, infuzi, šla jsem až v poledne.. na sále si pamatuju, že jsem dělala srandičky s anesteziologem, byl krásnej, pak mi přivázali ruku a píchli něco do infuze a pak jsem se probudila až na JIPce.. vůbec nic mě nebolelo, nebylo mi ani zle, jen jsem nic neviděla přes modrou mastičku v očích. Pak jsem dostala injekci na bolest a za tři hodiny už jsem ležela na pokoji.. začalo to bolet až večer (žádný krutý bolesti, ale nechte si píchnout něco hned, než se to rozjede), zase injekce.. Říkala jsem si před opkou, že když se neprobudím, tak se to nedozvím (krásná smrt).. na pokoji jsem si nohama dělala fajfky a kroužky a protahovala si je co chvíli. Vůbec se holky nebojte, je to naprostá paráda, když nepřijde zvracení, tak není naprosto na místě se bát.. Co zažívám teď se zády a svěděním jizev a ten krunýř v podobě podprdy, to je daleko horší.. Narkoza je opravdu úžasná věc, jsem naprosto ale naprosto klidná, pokud ještě někdy půjdu pod kudlu- dobrovolně asi těžko, tak se rozhodně nebudu bát narkozy.. všem vám přeju, ať poznáte to, co já.. H.\nhradecanda 27. 1. 2010 19:26 didlinka Clexan je na ředění krve, jako heparin.. úžasná věc, nenaředí to ale krev tak, aby z rány víc krvácelo.. Prostě vychytávka jako blázen.. H.\nŠmudlinka 27. 1. 2010 19:41 Já se taky narkózy strašně bála, ale fakt to nic není, já krom napíchnutí dostala ještě dejchnout z masky, první dvě nadechnutí si pamatuju. Po probuzení jsem párkrát zvracela krev, ale v podstatě to proběhlo hladce. Je fakt, že na nějaký kroužení a procvičování nohou jsem neměla náladu, byla jsem slabá jak moucha. Přeju hodně štěstí\nRosamunda 27. 1. 2010 20:01 Cituji hradecanda: Říkala jsem si před opkou, že když se neprobudím, tak se to nedozvím (krásná smrt)..to je sice hezké, ale já bych takhle zbytečně ve 32 letech nechtěla umřít takže moc útěcha to nejni Šmudlinka od 18. 3. 2009\nŠmudlinka 27. 1. 2010 20:11 RosamundaNěco na tom je, na obojím. Já pod kudlu (a narkózu) lezu jen když je to nezbytně nutný, takže moje svědomí je čistý.\ndidlinka 27. 1. 2010 20:19 no tak já zemřít taky nechci, proto se bojím... už jsem prodělala tři narkozy a v poho, ale z téhle mám vážně strach....


František Soukup - Nightwork bez Soukupa: Riskantní operace ho málem připravila o nohu - Super.cz\nSkladatel Ondřej Soukup (70) slavil šedesátiny a zároveň se křtila i jeho deska. Jako kmotry si vybral kapelu Nightwork. V té ale chyběl jeho syn František. "Má po těžké operaci. Profesor Bartoníček se mu snaží dát do pořádku nohu," vysvětlil Super.cz Soukup.\nFrantiška Soukupa (37) operovali už podruhé v pražské Vojenské nemocnici ve Střešovicích. Jeho chirurg postupuje v Česku dosud neznámou metodou. "Vypadá to jako zázrak. Tenhle případ chce prezentovat i na světových kongresech," prozradil Soukup starší. Momentálně František tráví čas rehabilitacemi a proto také nemůže kapela koncertovat.\nNa párty se neobjevila ani Soukupova právoplatná manželka Gábina, protože zrovna seděla v porotě SuperStar. Nechyběla milenka Lucia Šoralová a řada zpěváků a zpěvaček, pro něž Soukup napsal písničky nebo účinkovali v jeho muzikálech. Blahopřát přišla Lucie Bílá (55), Leona Machálková, Václav Noid Bárta s partnerkou Eliškou Bučkovou nebo Radka Pavlovčinová. Starší generaci zastupovaly Jitka Zelenková nebo Eva Pilarová. ■


Vysoká škola báňská - Technická univerzita Ostrava - Akademické mistrovství ČR v požárním sportu 2017\nAkademické mistrovství ČR v požárním sportu 2017\nNovinky > Aktuality > Akademické mistrovství ČR v požárním sportu 2017\nVe dnech 26. - 27.4. 2017 proběhl další ročník Akademického mistrovství ČR v požárním sportu.\nLetošního ročníku Akademického mistrovství ČR v požárním sportu se zúčastnilo 225 účastníků, které nezastavilo ani nepříznivé počasí.\nOblíbený závod pořádal Studentský klub požárního sportu ve spolupráci s VŠB – TU Ostrava a její FBI a dále se Sdružením hasičů Čech, Moravy a Slezska, Hasičským záchranným sborem MSK, Českou asociací akademických technických sportů a městem Ostrava.\nMistrovství bylo pojato jako otevřené, závodili zde mimo českých univerzit i nejlepší středoškoláci určení středoškolským mistrovstvím ČR a mezi zúčastněnými vysokoškoláky nechyběli ani zahraniční zástupci z Bulharska a Běloruska.\nNejlepší čeští závodníci získali titul akademický mistr ČR. Mezi závodníky panovala přátelská atmosféra, zdravá soupeřivost a mezi soutěžními dny se našel i čas na společnou zábavu a utmelení akademické větve požárního sportu.\ncelý článek uveden:\nZadáno: 11. 5. 2017\nÚtvar: Děkanát FBI


HK Nový Jičín | Z Opavy jedou Ďáblové se zraněními a bez bodů\n19.10.2019, Bohumil Vincura\nZ Opavy jedou Ďáblové se zraněními a bez bodů\nOpava - Do poloviny utkání byli Ďáblové v poli dominantní, ale bez proměnění šancí. Domácí šli šťastnou tečí do vedení, které potvrdili v následující přesilovce. Stínem utkání je zranění tří hostujících hráčů, kteří utkání nedohráli.\n11.kolo, sobota 19.10.2019\nHC Slezan Opava 2:0\n(0:0, 2:0, 0:0) HK Nový Jičín\nBranky a nahrávky: 36. Hendrych (Zdeněk, Ficek), 40. Zdeněk (Šindelář, Malina). Rozhodčí: Novák – Konvička, Dohnal. Vyloučení: 7:7. Využití: 1:0. V oslabení: 0:0. Diváci: 250. Střely na branku: 36:32. Průběh utkání: 2:0.\nHC Slezan Opava: Daňa (Lamla) – Ficek, Zdeněk, Slavík, Šindelář (C), Chalupa (A), Peslar, Zouhar – Kovářík, Kysučan, Malina, Cihlář, Peterka, Štindl, Pělucha, Wolf, Herman (A), Černý, Rousek, Hendrych\nHK Nový Jičín: Loubal (Palička) – Tomeček, Hruška (C), Holáň, Rufer, Kobylík, Tolokonnikov, Metelka – Macuh, Plitko, Palička (A), Slovák, Pecha, Poruba, Kafka, Kočica, Štefka, Hilšer, Krupa\nĎáblové tentokrát opravdu měli na to odvézt si z Opavy minimálně bod. Ve vyrovnaném utkání nakonec rozhodlo štěstíčko, které stálo na straně Opavy. Nicméně máme pár zápasů za sebou a tak jsem si dovolil udělat malou statistiku, ze které jasně vyplývá, kde Ďábly tlačí bota. Ďáblové hráli za všechna dosavadní utkání 61 přesilovek, soupeř 52, což je velmi pozitivní ukazatel(počítány byly pouze 2 minutové tresty). Tím ale veškerá pozitiva končí. Soupeř využil své přesilovky v 15,4%, Ďáblové ve 13,1%, což by také ještě nebyl takový problém. Ten však nastává, bohužel, pokud si spočítáme obdržené branky při přesilovkách. Soupeř Ďáblům nadělil v oslabení celkem 6 branek, což je katastrofálních 11,5%, zatím co Ďáblové dali v oslabení 2 branky, což činí 3,3%. Zcela evidentně nezvládáme přesilovky ani v útočném a ani v obraném pásmu. Zde musí tým opravdu zapracovat.\nHodnocení utkání z pohledu Opavy :\nÚvod utkání vyšel o něco lépe hostům z Nového Jičína, ale vážněji domácí branku ohrozit nedokázali. A tak jako první mohl skóre utkání otevřít Černý, který ale ve vyložené šanci branku přestřelil. Poté měli Ďáblové možnost přesilovky, tu ale proměnit nedokázali. Ve druhé částí první periody kotouč pravidelně měnil svého majitele. Velkou šanci měl ještě 20 sekund před první sirénou z dorážky Cihlář, vychytal jej ale Loubal. A tak se do kabin odcházelo za nerozhodného stavu.\nTen vydržel dlouho i ve druhé třetině - Macuha totiž vychytal Daňa lapačkou, následně Ďáblové neproměnili přesilovou hru. Dostali ovšem druhou příležitost a vypadalo to, že půjdou do vedení. Pecha totiž mohl zakončovat do téměř prázdné branky, Daňu ale na poslední chvíli v brance zastoupil Chalupa.\nNecelé 4 minuty před koncem druhé dvacetiminutovky se opavští fanoušci konečně dočkali. Zdeňkovo nahození od modré tečoval tělem Hendrych a Opava vedla. 21 sekund před koncem druhé třetiny bylo na opavském zimáku ještě veseleji. Zdeněk vypálil z levého kruhu a Opavští vedli o dvě branky.\nV poslední třetině se Nový Jičín snažil o vyrovnání, Slezan ale pozorně bránil. Navíc mohl udeřit ve vlastním oslabení, Štindl ale z brejku vůbec netrefil zařízení. Uklidnění do opavských řad mohl přinést Wolf, z nařízeného trestného střílení ale do opavských řad uklidnění nepřinesl. A tak to ještě hosté zkoušeli v šesti, skóre už se ale neměnilo a Opava bere další tři body.\nPavel Zdráhal (trenér Opavy): "Nejcennější výhra letošní sezóny. Nový Jičín byl před utkáním před námi, ale i tak jsem cítil, že jsme lepší tým. Přesto nás Jičín v momentech přehrával a rozhodně nebyl horším týmem. Nás naštěstí opět držel brankář. Dali jsme šťastný gól, který nás uklidnil, a druhá trefa přišla z parádní přesilovky. Třetí třetinu jsme sehráli dobře."\nPetr Macháček (trenér Ďáblů) : Do utkání jsme vstoupili aktivněji než domácí a postupem času si vytvářeli šance. Vůbec jsme s nimi ale nedokázali naložit góĺově a tak šli domácí do vedení brankou ve 36. minutě , pro nás smolnou, pro ně šťastnou, dosaženou tělem. Využili i následnou přesilovku. Do třetí třetiny jsme už šli do rizika, otevřeli jsme více obranu a chtěli dát kontaktní gól, který by nám určitě pomohl. To se nám, i přes další šance , nepovedlo. Chtěl bych vyzvednout brankáře obou týmů, byli určitě nejlepšími hráči na ledě.


Barcelona i bez Messiho přehrála Zaragozu, zvítězil i Real - Aktuálně.cz\n14. 4. 2013 23:30\nBarcelona i bez největších opor zdolala ve 31. kole Zaragozu 3:0 a tabulku dál povede španělskou ligu minimálně o 13 bodů.\nThiago Alcantara se raduje z první branky do sítě Zaragozy | Foto: Reuters\nZaragoza- Barcelona i bez největších opor zdolala ve 31. kole Zaragozu 3:0 a tabulku dál povede španělskou ligu minimálně o 13 bodů.\nFotbalisté Atlétika Madrid po dvou remízách zvítězili. Zdolali na domácím hřišti Granadu 5:0. Nadále ale ztrácejí tři body na druhý Real Madrid, který vyhrál 3:0 na hřišti Bilbaa.\nBarca vyhrála bez Messiho i Iniesty\nTrenér Barcelony Tito Vilanova s sebou kvůli nabitému programu do Zaragozy vůbec nevzal opory Lionela Messiho, Andrése Iniestu či Jordiho Albu a jen na lavičce nechal Gerarda Piquého nebo Davida Villu.\nI náhradníci si ale se Zaragozou snadno poradili.\nVe 20. minutě se po kombinaci s Alexisem Sánchezem jako první trefil o tyč Thiago Alcántara, který pak šest minut před přestávkou poslal za obranu skórujícího Cristiana Tella.\nJednadvacetiletý útočník ještě v 53. minutě přidal třetí gól.\nRonaldo skóroval do minuty\nVe druhém poločase portugalský střelec předvedl ještě hlavičkářské schopnosti a po dlouhém přímém kopu Xabiho Alonsa poslal míč do druhého rohu branky.\nV tomto ročníku španělské ligy nastřílel již 31 gólů. Počet asistencí rozšířil v 76. minutě, když před posledním gólem uvolnil Gonzala Higuaína.\nSan Sebastian si udržel čtvrté místo\nAtlético ztratilo formu z úvodu sezony, ale proti sedmnácté Granadě, kterou dělí jen bod od sestupu, si poradilo snadno.\nUž ve čtvrté minutě ho poslal do vedení Diego Costa, další dva góly přidal Radamel Falcao, zbývající zásahy si připsali Raúl García a Filipe Luis.\nČtvrté místo v tabulce, které zajišťuje postup do předkola Ligy mistrů, si pojistil San Sebastian výhrou 2:0 na hřišti Vallecana.\nO oba góly Basků se dnes postaral už v první čtvrthodině Imanol Agirretxe trefami zblízka po centrech z levé strany.\n4. San Sebastian 31 15 9 7 57:39 54\n6. Valencie 31 14 8 9 47:45 50\n11. Espaňol Barcelona 31 10 10 11 40:42 40\n15. Pamplona 31 8 7 16 26:36 31\nsport FC Barcelona La Liga Atlético Madrid Real Madrid San Sebastián Fotbal Španělský fotbal a reprezentace