Komunistický svaz mládeže Komunistický svaz mládeže - Irák - nová americká kolonie a také Vietnam\nÚvodní stránka Ze zahraničí Irák - nová americká kolonie a také Vietnam Wednesday, June 03 2020\nIrák - nová americká kolonie a také Vietnam\nPondělí, 24 leden 2005\nUž rok a tři čtvrtě uplynulo od chvíle, kdy barbarští vetřelci nejmocnějšího Impéria současného světa, tak sebejistě a bestiálně přepadli cizí arabskou zemi. Jen proto, aby pod demagogickou a lživou záminkou, mohli „definitivně“ uvrhnout lid i bohatství irácké země, pod svoji „zglobalizovanou“ a totální kontrolu, používajíc k tomu – ostatně jako vždycky – samozřejmě jen ty „nejsvobodnější“ fráze i „nejdemokratičtější“ žvásty všeho druhu.\nZajisté nemůžeme žádnému národu upírat to právo,\nna kterém je založena naše vláda – že každý se může spravovat\nsám podle vlastní vůle a že může řídit své záležitosti\nprostřednictvím kteréhokoli orgánu, který pokládá za správný,\nať si zvolí krále, ústavní shromáždění, zákonodárný sbor,\nvýbor, presidenta či cokoli jiného.\nSkutečnými teroristy jsou ti, kdo týrají a okupují - nikoli vlastenci, kteří se brání!\nIrák – nová americká kolonie,… ale i druhý Vietnam\nUž rok a tři čtvrtě uplynulo od chvíle, kdy barbarští vetřelci nejmocnějšího Impéria současného světa, tak sebejistě a bestiálně přepadli cizí arabskou zemi. Jen proto, aby pod demagogickou a lživou záminkou, mohli „definitivně“ uvrhnout lid i bohatství irácké země, pod svoji „zglobalizovanou“ a totální kontrolu, používajíc k tomu – ostatně jako vždycky – samozřejmě jen ty „nejsvobodnější“ fráze i „nejdemokratičtější“ žvásty všeho druhu. Nyní, v prosinci 2004, je to zároveň jeden rok od chvíle, co titíž agresoři, jež dodnes „svůj“ Irák zločinně okupují, zatkli a uvěznili prezidenta suverénní Irácké republiky, na něhož uspořádali od dubna 2003 skutečný, bezostyšný gangsterský „hon“, jako by se jednalo o obyčejné, štvané divoké zvíře, a nikoli ústavního představitele zahraničního státu.\nJen mimochodem v této souvislosti poznamenejme: Kdyby za jiných okolností naopak v kterékoliv proamerické zemi světa došlo dejme tomu k levicovému převratu, navíc třeba ještě někým vojensky „podepřenému zvenčí“ - převratu, po němž by nová revoluční vláda uspořádala přesně tentýž „hon“ na právě svržené, bývalé ústavní činitele – není těžké si představit, pomocí jakých všemožných „krvavých“, „diktátorských“ či „totalitních“ přívlastků, by tihle zaoceánští „ochránci civilizace“, začali zuřivě plivat na nový, „americkým zájmům“ nepřátelský režim.\nImperialistická, dobyvačná válka jako prostředek přiznávané „nutnosti“ rekolonizace\nJeště dávno před zahájením oné špinavé agrese Bushovy a Blairovy kliky proti iráckému lidu, poukazovaly všechny pokrokové a mírumilovné síly na světě na jasné skutečnosti a pravé důvody této zločinné, ubohé, zbabělé a teroristické války. Již dávno bylo dokázáno, jaké byly a jsou reálné motivy válečných vrahů a okupantů, že tyto motivy jsou ryze imperiální, mocensko-strategické a ekonomické, ryze hegemonistické a neokoloniální. Tento fakt byl tak mimořádně očividný a zřejmý, že jej v nejpodstatnějších aspektech museli přiznat a také přiznávali i mnozí „pragmatičtější“ představitelé finanční oligarchie, jejich politici nebo přední ekonomičtí odborníci. Britský ministr zahraničí Straw již v lednu 2003 v podstatě demaskoval, o co v nadcházející válce doopravdy půjde. The Guardian tehdy v článku Straw přiznává, že ropa je klíčovou prioritou, napsal: „Americká i britská vláda oficiálně popírají, že je ropa faktorem v rýsující se válce s Irákem, ale někteří ministři a úředníci v Bílém domě soukromě říkají, že ropa je důležitější v kalkulacích (ohledně války) než zbraně hromadného ničení… Tito ministři a úředníci upozorňují na nestabilitu současných zdrojů ropy – Středního východu, oblasti Kaspického moře a Alžírska – a potřebu zajistit alternativy. Irák má druhá největší známá ložiska ropy na světě.“\nA zdroj z britského Ministerstva zahraničí trefně doplnil: „S tímto problémem (relevantnosti „energetického“ hlediska) bychom se museli vypořádat, i kdyby byl Saddám dobře se chovajícím jednotlivcem.“\nPřední americký profesor Kolumbijské univerzity, pravicový ekonom Jeffrey D. Sachs, píše počátkem loňského roku ve svém komentáři, nazvaném Američané chtějí válčit především kvůli ropě: „Bushova administrativa může být přesvědčena, že se chystá do války, aby bojovala za demokracii na Středním východě, ale americká podpora skutečné demokracii se brzy rozplyne. Válka vedená kvůli ropě bude bohužel válkou, která dále destabilizuje mezinárodní politiku a společnost a podkope skutečnou bezpečnost Spojených států a celého světa.“\nV téže době řada předních světových ekonomických analytiků upozorňuje na skutečnost, že velké monopolní společnosti, které původně v Iráku ropný průmysl ovládaly, začnou podle všeho žádat zpět „své“ majetky, zestátněné iráckou vládou v roce 1972. Těmto analytikům, kteří bedlivě sledovali dění na světových trzích, je jasné, které ekonomicko-mocenské a nadnárodní skupiny mají na válce největší zájem a jaké skutečné motivy a zákulisní snahy budou rozhodovat o válce, stejně jako o nových vlastnických poměrech a osudu Iráku. „Původní iráckou ropnou společnost…ovládaly z jedné čtvrtiny společnosti BP, Shell a předchůdce dnešního Totalu. Zbývající podíly ve společnosti vlastnily Standard Oil a Mobil. Právě tři ze jmenovaných společností, BP, Shell a ExxonMobil, by nyní mohly usilovat o zpětné získání svých majetků v Irácké ropné společnosti.“ (Právo, 20/3 2003) Podle tehdejšího zahraničního tisku by tak mohl novou (proamerickou) vládu čekat velký „právní“ boj o ropná naleziště…\nNa scénu by za takových okolností samozřejmě nemohlo nevstoupit i další zostření konkurenčního boje mezi soudobými světovými imperialistickými mocnostmi, neboť Rusko se v oné době stále ještě významně podílí na iráckém exportu ropy. A navíc ruské ropné koncerny již předtím podepsaly i kontrakty, které ruským velkopodnikatelům měly umožnit zahájit těžbu ve velmi lukrativních nalezištích ropy. „Ruské firmy se nyní obávají, že je nová (poválečná, proamerická - pozn.) vláda možná bude nutit k odchodu ze země. Pozorovatelé spekulují, že pokud by v Iráku skutečně došlo ke změně vlády podle scénáře, o němž se (s cynickým, ziskuchtivým nadšením, typickým pro představitele velkokapitálu – pozn.) hovoří na finančních trzích, pak by se Rusové pravděpodobně snažili…(bránit) své zájmy… Návrat do Iráku je pro zahraniční těžařské společnosti o to lákavější, že náklady na těžbu ropy v Iráku patří mezi nejnižší na světě.“ (Tamtéž)\nCo to mimo jiné znamená, zvláště s ohledem na čím dál vážnější rozpory i krizové projevy americké i celosvětové tržní ekonomiky - i vzhledem ke všem dalším průhledným okolnostem a zvráceným podmínkám zahájení agrese? Jen to, že mohly být pouze k smíchu tehdejší výroky Tonyho Blaira, že „na způsob, jak bude využívána irácká ropa, by měla dohlížet OSN“, apod. Byla to asi stejná lež, jako demagogická tvrzení o iráckých „zbraních hromadného ničení“, kterými všemocný a nebezpečný Saddám „ohrožuje mírumilovnou Ameriku“, nebo tvrzení, že „ropný problém je pouze okrajová, vedlejší výhoda“. Ano? Tak jako vše, co „alespoň trochu“ zapáchá možností ještě více zmaximalizovat pohádkovou nadhodnotu „nejvlivnějších“ Trans-National-Corporations, zavést kdekoli v tržním světě nové „sweatshopy“ a jiné „civilizované“ výhody, jež jsou nefalšovanými výhodami pro ty, kdo profitují z faktické rekolonizace. A to nejen Iráku, nýbrž zdrcující většiny planety! Vše, co třebas „sebeméně“ páchne možností upevnit své konkurenční pozice proti jiným monopolním skupinám, rozšířit kontrolu těch či oněch trhů, ovládnout další zdroje surovin, získat dodatečné, lukrativní, neoliberálně podřízené „volné zóny“ pro „volné“ investice. Pro exploatování levné pracovní síly, pro úvěrové odírání či nadzisky z „dluhové služby“, pro „globální“ kontrolu nad transferem užitných hodnot i kapitálu, atd. atd. – to vše je zcela určitě pro největší koncerny a finanční spekulanty jen…(nesmějte se!) „okrajový, kolaterální a vedlejší“ problém – jen s tou „maličkostí“, že vždy tento „vedlejší“ problém nestojí nikde jinde než právě a výhradně - na prvním místě!\nJe opravdu tak těžké pochopit, kde všechny tyto (a mnohé jiné) uvedené aspekty mají své kořeny, své hlavní příčiny a svoji podstatu? Což musíme být zrovna nějakými špičkovými ekonomickými analytiky, abychom jasně viděli, že tyto záměry a motivy nejen že nejsou náhodné, ale že spočívají v samotných základních, podstatných a vnitřních souvislostech tohoto ekonomického řádu? Neboť jejich neodlučitelnost od přímých pilířů, na nichž stojí onen globální status quo – vysoká koncentrace a integrace finančního kapitálu, zákon konkurence a maximálního zisku, tržní systém, zvlášť nepochybně dnes ve svém „monopolně-globálním“ stadiu (MMF, BIRD, OECD, EU…), s jeho „nezbytností“ obchodně i finančně odírat a exploatovat rozvojové země, s jeho ultra-militarizací i akciovou mega-spekulací, s jeho „nutností“ stupňovitě vysávat tu nejlevnější pracovní sílu a kumulovat, „ochraňovat“ a hlavně vyvážet „přebytečný“ kapitál „I.světa“, s jeho zotročenou pracovní silou jako zbožím a (logicky právě pro to všechno) zejména s jeho gigantickým soukromým vlastnictvím, soustředěným rozhodující měrou v rukou pár stovek „nadnárodních“ klanů – tak tato jejich neodlučitelnost, je zejména nyní, na přelomu tisíciletí, již více než zřejmá a absolutně nepochybná!! A tohle faktum prostě nelze popřít.\nExemplární důkazy a přímo ukázkové příklady „nového“ kolonialismu made in White House!\nVšechny tyto skutečnosti jsou pro každého informovaného člověka, který úmyslně a vědomě nezavírá oči před realitou soudobého imperialistického světa, naprosto elementární, markantní a evidentní. A k tomu, abychom jasně vnímali veškerý velkokapitálový, antidemokratický a státně-teroristický diktát proti drtivé většině lidstva, ekonomickou, odírající, drancující, permanentně genocidní i politickou zrůdnost, mravní zvrácenost i militaristické gangsterství nynějšího světově-systémového status quo, opravdu nemusíme být zrovna nejuvědomělejšími či nejvzdělanějšími marxisty nebo levicovými intelektuály. (Říkáme – jasně vnímali: Neboť pokud jde o všestranné, podrobné a do hloubky dovedené chápání těchto skutečností ve všech zákonitých společensko-vývojových souvislostech „moderního“ kapitalismu jako takového – tak to už je dimenze, v níž k onomu jasnému vnímání je nutno připojit ještě základní vědomí o hlavních společensko-vědeckých objevech K. Marxe, V. I. Lenina a dalších jejich pokračovatelů (jako jsou L. Martens, H. Brar, a jiní), objevech, jejichž pravdivost je „globální“ realitou dnešního světa, potvrzována skutečně mnohem více, než kdykoli předtím v dějinách;)\nJak nesmírně poučné, stejně jako neuvěřitelné, je přečíst si mnohé výroky samotných představitelů a „nositelů“ toho establishmentu, který suverénně nařídil bombardování, přepadení a posléze okupaci Iráku! Ještě za časů Billa Clintona, tehdejší ministr obrany (rozuměj: ministr války) William Cohen prohlásil, že Spojené státy jsou připraveny proti „rizikovým“ (rozuměj: všem nepohodlným, protiamerickým, „odchylným“…) státům „jednostranně – tedy i bez schválení OSN – vojensky zasáhnout, pokud by ohrožovaly životní zájmy USA“, jež doslova definoval především jako „volný přístup k rozhodujícím trhům, energetickým zásobám a strategickým zdrojům.“(!!!) (Právo, 12/3 2003) V londýnském Observeru (konec roku 2002) se objevily otevřené a nestoudné články, že USA a Velká Británie se „musí spoléhat na tvrdé postupy předešlé epochy – na sílu, preventivní úder, uvedení nepřítele v omyl…“ a dál, že „nutnost kolonizace je natolik velká, jakou byla v 19. století“(!!!) a že „všechny podmínky pro nástup kolonizace již dozrály“, jde jen o to, že půjde o „novou formu kolonialismu“. A Tony Blair se k tomuto projektu nadšeně připojil!\nPřed více než rokem USA zveřejnily úmysl připustit k velkým investicím ve zničeném Iráku pouze státy, které se spolu s nimi účastnily agrese nebo se podílely či podílejí na správě této země (tedy: na okupačním rozhodování o této zemi). V prosinci 2003 zveřejnil londýnský Institut pro informace o válce a míru zajímavé skutečnosti, na něž mimo jiné poukazovali iráčtí žurnalisté v článku Iráčané se obávají odlivu bohatství země, který byl zveřejněn i v českém tisku. V článku se uvádí: „Zatímco se ve světě vedou spory, zda přístup ke kontraktům – a tedy i ziskům – mají mít i země, které násilné svržení Saddámova režimu odmítaly, v Iráku samotném vyvolává rozpaky už celý princip zahraničních investic. Kontroverze se točí kolem nového zákona o zahraničních investicích, který v září (2003) schválil americký civilní správce Iráku Paul Bremer, a kolem záměru privatizovat státní firmy. Zákon totiž zahraničním investorům umožňuje stoprocentní vlastnictví iráckých společností, a nezdaněný vývoz výnosů do ciziny.“\nTento zákon sice po formální stránce vylučuje zahraniční vlastnictví „sektoru přírodních zdrojů“, tj. i ropy. Avšak každému člověku, který má k dispozici normální zdravý lidský rozum a který sleduje dnešní situaci v Iráku, každému takovému člověku, který by zároveň nechtěl zesměšnit sám sebe, musí být zcela jasné, jaká byla a je úloha všech současných, kolaborantských, „iráckých“ loutek. (Bohužel, včetně nynějšího, zrádného a zbabělého vedení oficiální Irácké „komunistické“ strany.) Že všichni ti takzvaní „správci“, mocenské složky a vůbec všechny struktury, vytvořené a fungující jako výsledek agrese a výsledek okupace, a tedy i jacíkoliv podobní „správci“ ropného bohatství v okupovaném Iráku, nejsou a ani nemohou být nikým jiným než pouhými americkými protektorátními loutkami. Než skutečnými „loajálními“ silami k americké soldatesce, stejně tak „oddanými“, jako celá „prozatímní vláda“. A že jsou plně závislí na příkazech, rozhodnutích či „radách“ těch, jejichž ozbrojená moc, plný dozor nad veškerým chodem země a „kontrolní dohled“ (neboli: vražedný armádně-okupační teror) nad všeobecným vojenským i civilním životem (tj. živořením, utrpením a rozkladem), jsou rozhodujícími pákami, které udávají v zemi skutečný tón. Níže ještě uvidíme, jak směšná jsou tvrzení, že „o žádný výprodej iráckého bohatství nepůjde“ a že „Iráčané (ale kteří???) si o svém přírodním bohatství budou rozhodovat sami“.\nNyní pokračujme v citaci ze zmíněného článku: „Michael Fleisher z civilní okupační správy připustil, že takto široce pojaté konkurenční prostředí může přivodit krach mnoha iráckých podniků, místní byznysmeny se ale pokusil (ovšem jedině jako vrchol bezostyšného výsměchu, surového cynismu a krajní „neoliberální“ perverzity – naše pozn.) povzbudit slovy (pokusil se „povzbudit“! To je opravdu trefa do černého… - naše pozn.): ,Nejlepší z vás přežijí.´…\nMnoho Iráčanů se obává, že cizinci nejenže převálcují domácí firmy, navíc ale ohrozí i bezpečnost země. Připustil to i člen Američany vytvořené prozatímní vládní rady Samír as-Sumajdí. ,Kvůli letitému baasistickému vymývání mozků si lidé myslí, že zahraniční investice naši zemi ožebračí,´ řekl bagdádskému listu as-Sabah.“ (Pan Sumajdí, tento oddaný služebník „svého“ Impéria, díky jehož teroristickému vpádu do Iráku, nyní získal moc a „postavení“, samozřejmě jistě považuje bestiální drancování třetího světa vinou nadnárodních korporací či (USA řízeného) MMF, nikoli za hrozivý, všeobecně uznávaný fakt, exaktně dokazovaný konkrétními ekonomickými údaji i děsivou realitou zdrcující většiny odíraných a hospodářsky závislých zemí – nýbrž za pouhý výsledek „baasistického vymývání mozků“!)\n„I ředitel firmy Al-Nur General Trading Company, Abd al-Hamíd ar-Raví je ostatně přesvědčen, že zahraniční společnosti ,budou sloužit Američanům, neboť si budou Iráčany najímat, aby pro ně prováděli špionáž´. Rozpaky ale vyvolal i fakt, že zákon schválila mezinárodní okupační správa. Právník Muhammad Mahdaví se domnívá, že jej může přijmout jedině irácká prozatímní vládní rada. Také Sámir Razzúkí z Irácké podnikatelské komory připouští, že norma ,vyhovuje potřebám země´ (tedy „potřebám“ v pojetí tamější závislé, místní kompradorské buržoasie, jistě ano… - naše pozn.), avšak neměla prý přijít od Bremera. ,Tyto zákony musí schvalovat legitimní ústavní orgán,´ uvedl s tím, že jeho organizace se proto bude ze všech sil snažit novou ekonomickou legislativu zvrátit.“ („Legitimní“ ústavní orgán? – Jako výraz a politická forma jakých poměrů? „Legitimní“ na základě nelegitimní agrese a okupace?)\nExistuje snad ještě nějaký viditelnější, symboličtější a zřejmější příklad toho, jak si nejmocnější nadnárodní oligarchické kruhy Impéria a jeho kompliců, a to prostřednictvím své války, vedené k posílení a rozšíření kontroly i vlivu svého soukromého vlastnictví, rozdělují další novou kolonii – než jakým příkladem je právě nynější Irák? A je snad něco tajuplného na faktu, že všechny tyto a jim podobné snahy soudobé finanční oligarchie, všechny tyto tendence a motivy, jsou jen výrazem těch samých nejvnitřnějších, ekonomicko-tržních „hnacích sil“? Těch sil, jež tvoří podstatu jejich vlastního soukromovlastnického principu. Tedy principu, jehož jsou nynější všemocné mezinárodní korporace (vzniklé rovněž díky ekonomické koncentraci a centralizaci), nutným vývojovým výsledkem, jenž nakonec dospěl až k monopolnímu, „transnárodnímu“ údobí. Těmto souvislostem a principům odpovídá zdaleka nejen špinavá politika „civilizované“ oligarchie vůči Iráku, avšak pojem „soudobý Irák“ se v tomto ohledu stal skutečně exemplární ukázkou páchnoucího profilu tohoto dekadentního, parazitického, historicky bezperspektivního a evidentně odumírajícího řádu. Ekonomického systému, jenž byl pouze díky bezprecedentní mezinárodní zradě a s ní souvisejícímu světovému politickému revizionizmu, vůbec ještě (prozatím) vpuštěn do XXI.století a do třetího tisíciletí…\nOstatně, byli a jsou to právě marxisté, kteří vždy ukazovali a teoreticky zevšeobecňovali, že „moderní“ finanční oligarchie je ve své podstatě vývojovým produktem i rozhodujícím nositelem, stěžejním výrazem i nenávratnou hlavní „oporou“ tržního a soukromovlastnického prostředí samého, již sto let naprosto neoddělitelného od zmíněných koncernů či transnárodních korporací. Ovšem, tržního a soukromovlastnického prostředí, historicky však naprosto přechodného (což zde ale není naším cílem dále konkretizovat), a již uměle udržovaného a přezrávajícího. Nyní jsme v souvislosti se vším výše uvedeným a naznačeným, nuceni znova a znova konstatovat, znova a znova opakovat, tu podstatnou a zásadní věc, důležitou jak z hlediska socialistických idejí, tak i z hlediska správné teorie a taktiky antikapitalistického boje a protiimperialistického hnutí vůbec. Že o této nezpochybnitelné pravdě (o zákonité souvislosti mezi soukromovlastnickými principy a vztahy na straně jedné a kolonialistické, exploatační a genocidní podstatě TNC na straně druhé), pravdě, o níž mimo jiné již dávno svědčí obrovské množství exaktních faktů, se opět přesvědčujeme i v souvislosti s Irákem. Tedy i v souvislosti se všemi nejnovějšími ekonomicko-politickými i válečnými zločiny těch samých nadnárodních korporací, pro jejichž „demokratické“, „humánní“ a „lidskoprávní“ aktivity, se nynější rdoušená a trýzněná irácká země, stala – a to již nesmazatelně - jedním z nejděsivějších symbolů dějin světového monopolního kapitalismu.\nTyto pravdy a tyto hlubší souvislosti jsou samozřejmě „oficiálně“ (pokud je to ještě vůbec možno) zamlčované, „nebezpečné“ a „nepohodlné“, což je rovněž zcela logické; (A je to logické zejména proto, poněvadž právě takoví, jakými jsou Bush nebo Blair, by si nade všechno přáli, aby miliony lidí v konzumních společnostech donekonečna slepě věřily tomu, že koncernům a jejich globálním institucím nejde o nic jiného, než o „všeobecný blahobyt a prospetritu“, a že „posvátné“, „přirozené“ a „nedotknutelné“ soukromé vlastnictví – tj. hlavní pilíř tržního, imperialistického systému - potrvá „navěky věků“.) Ale vraťme se k našemu tématu.\nKomisař EU: nafty se už USA dávno zmocnily…\nVýše jsme se zmínili o nesčetněkrát opakované anglo-americké demagogii, týkající se tématu „irácká (či původně „mezinárodní“) kontrola nad ropou, která bude patřit Iráčanům“ a „neexistence jakýchkoliv zlých snah o nějaké energetické či koloniální drancování Iráku americkými nebo britskými, mírumilovnými a demokratickými ropnými společnostmi“. Již v květnu 2003, tj. měsíc po dobytí Bagdádu, však mezinárodní i domácí tisk informoval o skutečnostech, které nyní připomeneme: „O plnou kontrolu nad vývozem irácké ropy (počátkem května 2003) usilovaly USA a Velká Británie v Radě bezpečnosti OSN návrhem nové rezoluce k situaci v Iráku. Předložený návrh na postupné ukončení dvanáct let starých sankcí podle pozorovatelů ve skutečnosti znamená, že si USA a Británie přinejmenším(!) na rok zajistí plnou kontrolu nad výnosy z vývozu irácké ropy. Požadují totiž, aby byly nejméně na tuto dobu uznány za okupační mocnosti se zvláštními odpovědnostmi a kontrolou nad iráckou ekonomikou.(!!!)… Text rezoluce, který byl předložen za zavřenými dveřmi, zároveň vymezuje OSN a ostatním mezinárodním institucím jen poradní hlasy s nepatrnou mocí…\nIráckou ústřední banku nyní řídí americký manažer Peter McPherson, bývalý náměstek ministra financí USA…\nEvropský komisař Paul Nielson (9.května 2003) obvinil USA, že se už irácké ropy de facto zmocnily…“ (Právo, 10.5.2003)\nV rozhovoru pro dánskou státní televizi DR 1 se tehdy Nielson po svém návratu z Iráku vyjádřil slovy: „Myslím, že USA jsou na cestě stát se členem OPEC – zmocnily se irácké ropy. Je velmi obtížné dospět k jinému názoru.“ Tento bývalý sociálnědemokratický ministr Dánska rovněž prohlásil, že pochybuje o úmyslech Američanů, pokud jde o budoucnost Iráku, a že považuje za málo realistický slib USA stáhnout se urychleně ze země.\nAngloameričtí okupanti vycházejí z logiky, že čím větší devastace Iráku, tím větší zisk budou realizovat americké a britské společnosti, které především dostanou zakázky na jeho rekonstrukci. „Na rekonstrukci infrastruktury v Iráku dostala známá americká společnost Bechtel, která je blízká americké administrativě, zakázku ve výši 680 milionů USD, a to bez jakéhokoliv tendru (tj. veřejné nabídkové soutěže). Stejným způsobem dostala společnost Halliburton, kterou vedl současný viceprezident USA D. Cheney, zakázku ve výši 7 mld. USD… (Okupanti) začali jmenovat do všech podniků či úřadů (své) americké správce… Zároveň chtějí vypracovat iráckou ústavu, kterou musí Iráčané příjmout…(Agresoři) během války zničili na 800 iráckých továren, které byly již před válkou kontrolovány ze strany inspektorů OSN… Vystřelovali na Irák během války přes 1000 raket denně a jejich letadla útočila…v průměru 1400x denně, zabili na 13 000 Iráčanů včetně dětí, starců a žen, zranili a zmrzačili několikanásobně více osob…\nI když režim Saddáma Husajna už neexistuje, nevypadá to, že by (žoldáci) začali balit svoje batohy a nechali Iráčany žít ve ,svobodě a demokracii´. Opak je pravdou. Svět je svědkem zabíjení Iráčanů demonstrujících a bojujících za tuto svobodu a demokracii. Po okupaci a systematickém ničení Iráku vysvětlují setrvání své přítomnosti v této zemi potřebou rekonstrukce Iráku za irácké peníze, které zajistí pro americké společnosti tučné zisky. Dokonce už i veřejně prohlašují, že mají v úmyslu vytvořit do roku 2010 oblast volného obchodu, která by zahrnovala Irák, Turecko, Írán, Sýrii, Libanon, Jordánsko, Saúdskou Arábii, Emiráty, Jemen, Omán, Egypt, Izrael a USA…“ (Haló noviny, 23/5 2003; ztučněno námi)\nV následující kapitole považujeme za bezpodmínečně nutné připomenout některé základní souvislosti, týkající se válečné agrese vůči irácké zemi v kontextu skutečných a v podstatě neomezených určovatelů veškeré dnešní moci i politické kontroly. Té moci a té politické kontroly, jež odpovídá stěžejním zájmům současného společenského řádu, nyní vnuceného drtivé většině světa.\nVálka proti Iráku v kontextu diktatury nadnárodních společností\nO tom, že nikoli nějaké „svobodné pluralitní volby“, nýbrž soukromé transnárodní společnosti a korporace, fakticky určují a diktují veškerou státní, domácí i zahraniční politiku všech vládnoucích imperialistických režimů a struktur, svědčí neuvěřitelné množství světových faktů, uznávaných zdaleka nejen marxisty či radikální levicí. „Personální unie“ mezi bankami, koncerny, státní správou, vysokými úředníky a politiky, vzájemné „proplétání“ a oficiální (i neoficiální) oboustranná korupce (na základě tohoto proplétání), podřízení veškeré státní politiky finanční oligarchii zejména za vlády tisíců státně-monopolistických opatření a jejich prostřednictvím, faktické panství a „rozhodující“ vliv politického lobbingu a lobbistických skupin – to jsou jen některé z aspektů, dokazujících, že oficiální systémová „demokracie“ není nic jiného, než skutečná diktatura TNC, tj. demokracie pro „nejsilnější“ finanční ( a nyní z 98 % fiktivní, spekulační), světový velkokapitál. To všechno sice platí obecně pro jakékoli „tržní“ a „pluralitní“ režimy, avšak snad nejviditelněji a nejnázorněji je tato holá realita k vidění právě v USA.\nSkutečný vliv, typické praktiky, zákulisní intervence, politické vazby a úloha zejména Rockefellerů a následníků někdejšího Standard Oil ve vztahu k válce proti Iráku, se staly tím nejvýmluvnějším a ukázkovým svědectvím o tom, kdo má v USA skutečnou moc. A „mocenský význam“ nechvalně proslulé lobbistické organizace Council on Foreign Relations (CFR), která fakticky sehrála a dosud hraje rozhodující roli ve veškeré vnitřní, stejně jako zahraniční politice Washingtonu, je doslova učebnicovým výrazem toho, jak konkrétně, zákonitě a systémově, v „moderním“ světě vykonává „nejvyspělejší“ monopolistický kapitál, svoji totální kontrolu a krvavou diktaturu. Už na podzim roku 2002 přiznávaly některé oficiální deníky v USA i Británii mnohé z toho, co se týká poměru této povedené organizace ke skutečným pákám veškeré politické moci. I jakou úlohu hrála CFR nejen v (tehdejší) přípravě nové války proti Iráku, nýbrž i ve veškeré protiirácké a agresivní politice předcházejícího období. Rockefellerové a jejich kapitál, mají přirozeně také v této mocné finanční a lobbistické skupině, rozhodující slovo.\nNavíc v soudobém monopolistickém systému jsou konkrétní údaje a důkazy o skutečném politickém panství multinacionálních skupin TNC, nejzřejmější a nejmarkantnější zvláště s ohledem na současnou mezinárodní globalizaci, na skutečnou roli světových globálních institucí. S ohledem na skutečnou úlohu všech těchto finančních, ústředních organizací, podřízených novodobé plutokracii, na jejich roli ve vztahu právě k „nadnárodnímu“ vlivu a rozhodování vlastnických, spekulačních a finančních elit. Přesně takových, jež prostřednictvím těchto institucí (typu MMF) organizují neslýchaný tržně-totalitní diktát, politickou kontrolu i podřizování, grandiózní odírání a bezuzdné drancování drtivé většiny zemí, národů a států, absolutní většiny obyvatelstva i přírodních zdrojů celé naší planety. Ve všech těchto institucích má dnes rozhodující slovo - opět kdo jiný, než ekonomická oligarchie USA…\nMimo jiné, snad všem světovým ekonomickým odborníkům je nyní nad slunce jasné, že (opravdu nezáviděníhodný, bezvýchodně rozporuplný a všeobecně krizový) hospodářský vývoj současných velmocí a zvláště takové země jako jsou USA, by bez „obrovského prostoru“ chudého světa, neměl nejmenší šanci! (Co se týče USA, tak navíc ještě její úhrnný fiskální a obchodní deficit za rok 2004, dosáhl nepředstavitelné částky zhruba tisíce miliard dolarů.) Tento vývoj by absolutně nemohl existovat, musel by se již dávno zhroutit, nebýt obrovského, gigantického vykořisťování, ekonomického plundrování a plenění třetího světa. „Nutnost“ (při stávajícím systémovém status quo!…) tohoto nepředstavitelně zrůdného obchodního i finančního, investičního a úvěrového odírání, „nutnost“ (při zachování kapitalistického režimu jako takového!…) tohoto parazitismu i čím dál směleji uplatňovaného neokolonialismu, stejně jako hospodářské militarizace, systematické politiky válek a soustavných agresivních diktátů, je skutečně „životně nezbytná“ pro mohutné soukromé vlastnictví dneška. To soukromé vlastnictví, které se ve své vývojové monopolní fázi a zejména nynější, vysoce integrované a globalizované formě, již absolutně a trvale nemůže obejít ani bez mamutích finančních spekulací, ani bez lukrativních „volných zón“ či „zón volného obchodu“. Ani bez tisíců konkrétních podob obrovského transferu bohatství z chudého „Jihu“ do „nejdůležitějších“ bank té severoatlantské, „tržní civilizace“, ani bez spousty dalších hospodářských, sociálních, stejně jako těch nejaktuálnějších politických jevů, s tímto vším vnitřně organicky spjatých.\nTotéž platí také kupříkladu o lichvářských úrocích, o dluhové službě, o vůbec veškerém novo-koloniálním zotročování té nejlevnější, nejubožejší, zcela závislé pracovní síly, včetně dětské… Totéž platí i o skutečném zákulisí a pravých motivech válečné agrese proti Iráku. Aby se také Irák stal „rájem“ pro ty nejmocnější světové, americké a britské transnárodní společnosti – nic jiného se za celou špinavou agresí proti této blízkovýchodní zemi neskrývalo a neskrývá, nic jiného se za tou - „jejich“ - zločinnou, teroristickou válkou, i z ní vyplývající okupací, ani skrývat nemohlo a nemůže!\nAmerická heydrichiáda, okupační teror a rasistické orgie žoldáků\nAmerická zpravodajská služba CIA „dodatečně přehodnocuje(!) analýzu hrozby, kterou pro Spojené státy představoval údajný arzenál iráckých zbraní hromadného ničení…“ (The New York Times, 22/5 2003) Britský zbrojní expert David Kelly se počátkem července 2003 dostal do podezření, že „vyzradil“ stanici BBC informace o údajném přepracování britské vládní zprávy o iráckých zbraních hromadného ničení. Je známo, jak tento světově uznávaný odborník na bakteriologické zbraně, nakonec vzápětí skončil. Jednou bude zcela jistě odhalena pravda o velmi podivné smrti Davida Kellyho, o této prý „sebevraždě“, jak tvrdí oficiální Blairova verze…\nPodle říjnové (2004) studie v britském zdravotnickém časopise Lancet, zahynulo již od začátku agrese, neuvěřitelných 98 000 iráckých civilistů(!). Sama britská vláda se ani nenamáhá počítat irácké oběti, tvrdí jen, že spolehlivá čísla nejsou k dispozici. Jako škodná zvěř jsou okupanty, často otevřeně rasistickými, stříleni bezbranní civilisté, pokojní demonstranti, zranění a bezmocní lidé, potřebující naléhavou humanitární či zdravotní pomoc, byly a jsou jimi beztrestně vražděny irácké děti. Oficiální tisk zveřejňuje děsivé případy hnusného, nelidského barbarství, páchaného rovněž ve jménu „demokracie a lidských práv“. „Dvě dívky ve věku 15 a 12 let zastřelili ve čtvrtek američtí vojáci u města Bakúba v centrálním Iráku…(jak uvedla agentura AFP). Obě sbíraly za denního světla dřevo, když na ně ze vzdálenosti několika desítek metrů začali střílet Američané. ,Azra byla mrtvá na místě, druhá sestra, Fátima, zemřela později,´ uvedl 18letý Kusaj, bratr obou dívek…“ (29/11 2003)\nV polovině letošního listopadu se rovněž dostaly do médií, včetně hlavních televizních zpráv, některé z bestiálních zločinů při ostřelování povstalecké Fallúdži. Vraždění těžce zraněných Iráčanů bylo doprovázeno těmito komentáři „rozehřátých“ amerických žoldáků: „Je mrtvý nebo jen zraněný?“ (Poté druhý americký okupant několikrát střelí do bezvládného Iráčana, ležícího na zemi v troskách domu;)…“Teď už je mrtvý,“ odpoví druhý žoldák cynicky.\nV některých případech jsou nuceni ti, kdo mají tuto zvěrskou okupaci na svědomí, zinscenovat „vyšetřování“ a „potrestání“ svých vlastních hrdlořezů, pokud určitá část jejich zločinů – ve skutečnosti nepatrné procento – se díky některým médiím „dostane příliš na povrch“ a výrazně bije do očí. Je jasné, že nelze brát vážně tyto americké „soudy“, že jsou jen výrazem manipulace, pokrytectví a cynických politických kalkulací, neboť jinak by museli být souzeni všichni nebo alespoň zdrcující většina žoldáků, ale zejména samotní jejich generálové, velitelé a nejvyšší potentáti, za celou agresi jako takovou odpovědní v prvé řadě. Ale i v těchto ojedinělých případech, které jsou předhozeny americké „justici“ ve snaze alespoň trochu uklidnit a „utišit“ světovou veřejnost, rozhořčenou jak válečnou okupací, tak i jejími nejvíce „provalenými“ zločiny, jsou vynášeny tak ubohé a směšné tresty, že teatrální funkce oněch „procesů“, je více než zřejmá. „Amerického vojáka Horna, který se v pátek přiznal k zavraždění zraněného iráckého chlapce, poslal soud na tři roky do vězení…Vraždě předcházela střelba amerických vojáků na popelářský vůz… Šestnáctiletému Kásimu Hassanovi se podařilo z hořícího vozidla se vyprostit, ale podle svědků zůstal na zemi vážně zraněn.“ Za takový zločin prý americká vojenská justice ukládá doživotní tresty vězení, „ale vzhledem k uzavřené dohodě před procesem bylo zřejmé, že trest bude nižší.“ (13/12 2004)\nKromě toho, kdyby tyto zločiny amerických rasistických žoldáků, ideologií nadřazenosti a síly vychovaných, aktivně potřebovaných a záměrně vytvarovaných samotnou mašinérií a oficiálním duchem v ní panujícím, byly spáchány v rámci probíhající válečné agrese, a nikoli „jen“ poválečné okupace, byly by podle všeho kryty naprostou beztrestností! Tato skandální skutečnost, beztak ve vojenské praxi Impéria existující již dávno, měla být však v červenci 2002 podle dostupných informací, schválena a legalizována dokonce oficiálním zákonem!! Impérium, které má „zjevené poslání“, které je - jím samým - přece „historicky“, ve jménu „naší Civilizace“ i „Demokracie“, povoláno plnit svoji „vůdčí mezinárodní úlohu“ a „preventivně“ chránit kdekoli na planetě „Nový světový pořádek“, se samo sebou nemůže zabývat nějakými „maličkostmi“…\nSlepá represe, kterou agresoři odpovídají na rostoucí vlastenecké, partyzánské a osvobozenecké hnutí v zemi, je skutečně srovnatelná s obdobím německé heydrichiády a fašistické zvůle za Protektorátu, jen s tím rozdílem, že ta „americká“ je prováděna pod tragikomickou maskou „demokracie a svobody“. Proti protestujícím Iráčanům, žádajícím okamžitý odchod okupantů z jejich vlasti, jsou nasazovány tanky. Nesmyslná diskriminace členů a příznivců bývalé vládnoucí strany Baas, nastolená Bremerem, krajně rozhořčila významnou část irácké společnosti. Střelby do protiamerických demonstrací jsou zřejmě jen formou „boje proti muslimským teroristům“. Ti, kdo dobyli Irák, nebo si alespoň myslí, že ho dobyli, po tisících a desetitisících zatýkají, pronásledují a vězní nejen irácké partyzány (v médiích goebbelsovsky očerňované jako tzv. „teroristy“), nýbrž i vlastenecké civilní obyvatelstvo či odborové předáky! Podle zprávy Mezinárodní komise Červeného kříže (jaro 2004) bylo 70-90 % Iráčanů zatčeno zcela nevinně. Civilisté, proti nimž okupační mašinérie rozpoutala bezuzdný teror, jsou kontrolováni, prověřováni a špehováni na každém kroku. „Irácká“ loutková vláda nařizuje zákazy vycházení a před několika týdny dokonce vyhlásila v celé zemi výjimečný stav. Vládne atmosféra chaosu, napětí a strachu.\nPodle Bremera bylo od začátku války zatčeno 24 tisíc Iráčanů, z nichž byly prý dvě třetiny postupně propuštěny. V iráckých věznicích je ale stále (minimálně) 11 tisíc lidí (údaje z 10/5 2004), kteří čekají na soud nebo obvinění(!) za „činnost proti koalici“.\nPřesto se však okupanti snaží marně; Absolutní kontrolu nad veškerým životem, civilním obyvatelstvem a hlavně bojem podzemního hnutí, podporovaným prakticky celým národem, nemají a nikdy ji nezískají.\nZemě je vinou okupantů totálně rozvrácena, lidé hladoví, zejména na jihu Iráku se postupně rozšířila cholera i další nemoci, v mnoha místech dosud nefunguje infrastruktura, není dostatek vody, potravin ani léků. Američani moc dobře vědí, že v každém arabském vlastenci, v každém čestném Iráčanovi, mají nyní svého skutečného nepřítele. Jména vlastenců abú Musá Zarkávího nebo Muktady Sadra, duchovního vůdce Mahdího (partyzánské) armády (jehož - Bremerem svévolně zakázaný - list al-Hauza, se stal mimo jiné jedním z nejvýznamnějších tiskových orgánů, vydávaných a šířených partyzánskými vlastenci), vzbuzují u každé americké vetřelecké bestie, roztahující se na území statečného iráckého lidu, ty nejdůvodnější obavy, zuřivost a strach.\nNad některými iráckými městy také určitou dobu přelétávala americká letadla s transparenty, na nichž tato letadla vyzývala Iráčany, aby nechránili ozbrojence a neposkytovali jim podporu a úkryt. Okupanti rovněž psali dopisy v arabštině, které vyhrožovaly iráckému lidu, připojujícímu se k radikálnímu hnutí, k protiamerickým sabotážím a národnímu odboji. Jako například: „Koalice nebude tolerovat ničení, násilí, konflikty ani zločiny. Jestliže násilnosti neskončí, budeme na ně reagovat rozhodně, přesně a cíleně,“ směšně se snažil Iráčanům nahnat hrůzu probushovský generál Bieniek ze satelitního Polska, v době svého vojenského „střežení“ oblasti Karbalá…\nOvšem žádné obludné represe a týrání, žádné mučení, střelby, zatýkání či cynické a špinavé vraždy ze strany zvěrské Bushovy soldatesky či jejích protektorátních loutek, nemohou uhasit spravedlivý odboj Iráčanů. Nemohou zlomit ozbrojený partyzánský odpor ani hrdinné vlastenectví zdrcující většiny národa. Národa, který bojuje, jenž se spravedlivě brání a který nakonec – bez ohledu, jakkoli dlouho bude trvat partyzánský odboj - nemilosrdně pokoří, vyžene a nelítostně vypráská všechny agresory i okupanty ze své země!\nOd jara tohoto roku (2004) byl celý mírumilovný svět šokován ohavnými, bestiálními metodami mučení, páchanými v Iráku, zvláště v politické věznici Abú Ghrajb, americkými žoldáky. Metodami, které tehdy „vyplavaly“ na povrch a které již nebylo možno vojensko-mocenským establishmentem ani zamlčovat, ani popírat. Samozřejmě v režii Bílého domu původně opět nastoupila směšná a ohlupující demagogická šaráda typu „jen pár sadistických jednotlivců“, kteří „budou soudně potrestáni“, apod. Ale vzápětí se ukáže a krátce nato je odhaleno, že již v dubnu 2003 vláda USA a její špičky ministerstev „obrany“ i „spravedlnosti“, chladnokrevně schválily tajný seznam „vyšetřovacích“ postupů a metod, jež mají být oficiálním návodem k „vyvolávání psychického i fyzického stresu u vězňů“! (The Washington Post, 9/5 2004) Tyto odporné, zrůdné a fakticky rasistické metody byly určeny nejprve pro mučení vězňů z Guantanáma, avšak obdobné postupy byly podle Pentagonu schváleny i pro vězně v Iráku, „kteří mají vědomost o ozbrojených skupinách a jejich záměrech proti koaličním silám…“\nPodle vládních dokumentů, získaných časopisem Newsweek, vyšly ostatně již na podzim 2001 z ministerstva „spravedlnosti“ USA právní analýzy potvrzené v lednu 2002 Pentagonem a Bílým domem, podle nichž se „nelze příliš ohlížet na záruky zajištěné zajatcům Ženevskými úmluvami“. Hovořilo se o „kurzu zostřených výslechových metod, schválených pro tajnou službu“… Do praxe vojenské rozvědky se také postupně začala promítat „prezidentova doktrína preventivního úderu“. „Když se rok s rokem sešel (od schválení jejich „výslechových postupů“ v dubnu 2003 – naše pozn.) a Američanům začalo být v okupovaném Iráku horko ze sílících ozbrojených útoků, nastala právě tak naléhavá potřeba mít více informací o podhoubí odporu. A scénář z Guantanáma se opakoval… Rumsfeld dal pokyn svému náměstkovi pro rozvědku Stephenovi Cambonemu, který v Senátu přiznal, že (v srpnu 2003) vyslal do Bagdádu ,ostrého´ velitele Guantanáma… Millera. Ten nařídil velitelce věznice… Karpinské, aby přešla k důraznému získávání zpravodajských informací…\nVojenští vyšetřovatelé vyzývali strážné, aby vězně před výslechy ,připravili´, a chválili je za to, jak si ostatně v deníku poznamenal jeden z obžalovaných… Frederick. Obklopeni ovzduším beztrestnosti podlehli dozorci prostředí a odtud byl již krůček k tomu, aby ,obohatili´ doporučené metody vlastními nápady. Fotilo se a bylo veselo.“ (Z článku Stopy z Abú Ghrajb vedou k Rumsfeldovi, Právo, 22/5 2004)\nVoják US Army: „Věřím v mučení…“\nZabraňování vězněným ve spánku, vystavování extrémním teplotním rozdílům, nedostatku jídla, bombardování násilným hlukem, zahalování hlavy na několik dní (tj. paralyzace smyslového vnímání), škrcení do bezvědomí… Zvrácené sexuální ponižování, dupání po rukou, pomazávání vězněných Iráčanů lidskými exkrementy, jejich zastrašování psy či mlácení do krve – to jsou jen některá z „oficiálních“ zvěrstev, schválených vládou „nejdemokratičtější a nejsvobodnější“ imperialistické země planety, a jen „vylepšovaných“ či „rozvíjených“ jejími fašistickými válečnými žoldáky. Na fotografiích či videozáběrech, pořízených „pro pobavení“ US-vojenskými „dozorci“ samotnými, je podle deníku The Washington Post například vidět, jak vězeň připoutaný ke dveřím cely tluče hlavou o železnou desku – na níž zůstávají stopy krve – tak dlouho, než se zhroutí k nohám kameramana… „Říkali, že si budeme přát zemřít, ale smrt prý nepříjde,“ vypověděl Amín al-Šajch, vězeň číslo 151362. „ ,Věříš vůbec v něco?´, zeptal se mě jeden voják. Řekl jsem mu, že věřím v Boha. A on na to: ,Já ale věřím v mučení a budu tě mučit. Odtud se nedostaneš zdravý, ale zmrzačený´.“ (cit. podle Práva, 22/5 2004)\n„Podle televize NBC padá podezření z týrání vězňů rovněž na členy elitní jednotky Delta Force. Příslušníci komand prý obvykle vězně zdrogují, a pak jim drží hlavu ve vodě či je dusí. Vzduchu se prý nadechnou, až když se ocitnou blízko smrti.“ (Tamtéž)\n„Na to, že se v iráckých věznicích dějí nekalé věci, byla ostatně odpovědná místa upozorňována již na počátku roku (2004). Nynější odhalení z věznice Abú Ghrajb jsou tedy patrně jen špičkou ledovce… Věty o tom, jak je krásné, že se věci mohou prošetřit a viníci potrestat,…za těchto okolností působí jako neskutečný cynismus…“ (známý sociolog a publicista působící v Německu, Petr Schnur v článku Týrání nebylo náhodné, květen 2004)\nPřední buržoasní filosof a sociolog-reformista Václav Bělohradský, v téže době poznamenává ve svém článku Říše Dobra – reality show: „Prezident Bush slíbil, že viníci budou postaveni před soud. Výraz ,americký soud´ je ale v současné Americe contradictio in adjecto (tj. rozpor v pojmu samotném)…Tělo nahého vězně zkroucené v křeči strachu před psy, vojačka držící na obojku zajatce, starý muž donucený sednout si na rozpálená kamna jsou dílem ,hrstky chybujících´ ?… Odpověď je jednoduchá: je to jen extrémní důsledek jazyka unilateralismu, který po zvolení (spíše „zvolení“ – naše doplnění uvozovek) Bushe ovládl veřejný prostor… Jeho nejhoršími důsledky jsou: pocit nadřazenosti, preventivní války za udržení hegemonie, uzavřenost vůči kritice přátel… Všimněme si ideologického obsahu mučení,…a pochopíte jádro unilateralismu: využít k ponížení Araba to, čím se od nás liší…“ (Odlišný smysl rozdílu mezi mužem a ženou; odlišné rasové, kulturní i náboženské tradice a zásady z nich vyplývající; nucená překonávání muslimských tabu (alkohol v době ramadánu, nucená konzumace zakázaného vepřového masa, ale i prostá konzumace potravy, znečištěné hozením do záchodové mísy,…), apod.) „Takové mučení je rituální degradací jiné kultury, unilateralistickým zneuznáním všeho, co je jiné než ,my´… Spirála barbarství, kterou toto pojetí politiky rozpoutalo, nenapravitelně poškodila křehký postbipolární svět. Abú Ghrajb je zákrutem té spirály. (ztučněno námi)“\nD. Rumsfeld už poté neví kudy kam, tak alespoň veřejně vysloví svoji „přímou odpovědnost“ a „omluvu“ za Abú Ghrajb (ovšem aniž by byl alespoň(!) zbaven ministerského křesla). Tato zvěrstva, která jsou v podmínkách (post)válečné agrese zcela jistě skutečnou „špičkou ledovce“, avšak která se díky provaleným fotografiím a videozáznamům změnila již v otevřenou aféru, působila na rozhořčenou světovou protiválečnou veřejnost, skutečně jako další kapka výbušniny, přidaná do ohně. „Soudní procesy“, jejichž přípravě se v této situaci již establishment nemohl vyhnout, však přesto, jak se dalo očekávat, nebyly ničím jiným, než opět pouhým divadlem: Naprosté minimum obžalovaných vojáků, spočítaných na prstech rukou, „soud“ jako rychlá jednodenní záležitost, totálně směšné „tresty“, přiznání a „slzy lítosti“. A několik z obviněných žoldáků se otevřeně – a vlastně zcela pochopitelně - bránilo tím, že „jednali v duchu rozkazů vojenské rozvědky“…\nMimochodem, počátkem letošního prosince (2004) zveřejňuje The Washington Post informaci o tom, že představitelé americké armády v Iráku věděli o týrání vězňů již v prosinci 2003! (Nehledě na skutečnost, že Amnesty International upozorňovala na mučení zajatých Iráčanů už v květnu 2003.) Kromě toho vyšlo najevo, že vojáci, vojenští velitelé a příslušníci speciálních sil, se dlouhou dobu snažili fakta o mučení protiamerických politických vězňů z Abú Ghrajb, prostě ututlat. Jistému příslušníkovi Obranné zpravodajské služby, který o mučení taktéž věděl, bylo dokonce vyhrožováno. A ti, kdo viděli fotografie jednoho vězně se zbitým obličejem, dostali příkaz mlčet a byla jim kontrolována i elektronická pošta. Důvěrná zpráva pozemních sil Spojených států také připustila, že ve věznicích v Iráku jsou stovky osob zcela bezdůvodně. Podle internetových zpráv opírajících se rovněž o informace CNN „počet případů zneužívání dále narostl, když se ukázalo, že podezřelí (Iráčané), na které byla (okupačním režimem) uvalena vazba, byli po převezení do věznice nejen biti, ale také páleni na zádech. Představitel unie (tzn. Americké unie občanských svobod) Anthony D. Romero uvedl, že dokumenty ukazují, že vláda se snažila zatajit informace o mučení.“ (1. polovina prosince 2004)\nOstatně, což není zřejmé, že ani kdyby nebylo všech těchto otevřených a hnusných odhalení, tak samotné potlačovatelské a monstrózní klima žoldáctví, nadřazenosti a vlastní výlučnosti, typické pro imperialistickou armádní mašinérii vůbec (a pro tu „největší“, „nejmocnější“ a „nejsilnější“ US-Army zvláště), jasně napovídá, kde leží skutečné kořeny těchto zvráceností? Toto zběsilé a v celém systému panující ovzduší kultu síly, agrese a „práva silnějšího“, „nutnosti“ militarismu a „oprávněnosti“ americké světovlády (i útočné války), ideologie „méněcennosti“ „těch“ ze zaostalých zemí (tj. hlavně barevných…), i fanatického antikomunismu - ovzduší, navíc všestranně umocňované špičkově propracovaným, panující strukturou tak „skvěle“ systematizovaným a „vědecky“ řízeným „washing brain“ – to je přece neodlučitelná součást všech politických i propagandistických (rozuměj: manipulačních) nástrojů „naší Svobody“! Těch „nejefektivnějších“ i „nejspolehlivějších“ nástrojů a s nimi spjatých sil, sloužících k ochraně mezinárodního „pořádku“, světové „Demokracie“ a její tržní, třídně hierarchizované společenské struktury samotné.\nPlánované rozbití a rozpad celé země?\nAvšak ani toto bestiální, ohavné ponížení i pokoření celé irácké země a jejího lidu, ještě bushovským agresorům, žoldákům a okupantům nikterak nestačí. Oni přece potřebují mnohem víc, oni potřebují dovršit své koloniální panství, dovršit a „dotáhnout do konce“ své imperiální plány, které od počátku spolu se svými komplici připravovali a osnovali proti tomuto arabskému národu. Vlivný americký buržoasní politolog Leslie Gelb vyslovil v prosinci 2003 na stránkách The New York Times úvahu o tom, za jakých podmínek by se tzv. „koalici“ mohlo lépe dařit bouřící se Iráčany krotit a celou situaci mít lépe pod svoji kontrolou. Gelb neskrývaně hovořil o rozdělení, rozbití a rozpadu jednotného Iráku.\n„Jedinou životaschopnou strategií (životaschopnou pro koho, pane Gelb? Pro irácký lid, nebo naopak pro ty, jež chtějí povstalecký odboj Iráčanů „zkrotit“ a potlačit? – naše pozn.) nakonec možná zůstane náprava historických pokřivení(???), tedy postupné rozdělení Iráku na tři části – kurdský sever, sunnitský střed a šíitský jih,“ tvrdí skutečný mluvčí americké „demokracie“ (tzn.: amerického imperiálního hegemonismu), pan Gelb. (Mimochodem: všechny protiamerické, národní, povstalecké a náboženské síly si čím dál více uvědomují nutnost jednotného postupu a rok po dobytí Bagdádu agresory, je v iráckých mešitách skandováno: Ať šíité nebo sunnité, jsme islámští bratři a svoji zemi neprodáme…) Je však tato americká programová strategie na rozbití nevelké, avšak důležité blízkovýchodní země, něčím novým? Nikoli. Je to naprosto stejná strategie, jakou použilo i hitlerovské Německo vůči naší zemi koncem třicátých let minulého století. Je to naprosto stejná strategie, jakou aplikovala například Velká Británie koncem padesátých, ale zejména počátkem 60.let XX.století v jí okupovaném Ománu, tak bohatém na energetické zdroje. Je to naprosto stejná strategie, jakou v minulém desetiletí použil světový imperialismus v bývalé Jugoslávii, v bývalém Sovětském svazu i v bývalém Československu.\nLeslie Gelb se neštítil otevřeně mluvit o tomto „receptu“… na „zvládnutí“ politických ambicí a povstaleckých aktivit, bujících v okupovaném Iráku!\nA Gelb zdaleka není sám ve svém hodnocení. S jeho postojem souhlasí čím dál více dalších vyznavačů politiky Bushových „jestřábů“ i americké světovlády. Jak napsal v dubnu 2004 italský deník La Repubblica, stále častěji se množí spekulace o možném rozdělení Iráku na tři části, „přičemž námořní pěchota USA by se pak mohla stáhnout do strategických oblastí na severu a jihu a zbytek země přenechat krvavé anarchii“. Zbývá ale dodat jednu poznámku: Irácký lid a ozbrojený odpor jeho partyzánského podzemí, ještě neřekly své poslední slovo! Nicméně, jaké ještě může existovat jiné, tak nepokryté a otevřené přiznání snah USA a jejich spolupachatelů, o plné dovršení i završení staronové politiky skutečného, již naprosto obnaženého kolonialismu - neboli, což je obsahově totéž - zločinné rekolonizace vůči lidu Irácké republiky?\nColin Powell, americká generalita a jejich druhý Vietnam\nOzbrojený národní odboj proti novodobým americkým kolonizátorům a všem jejich zahraničním i domácím pomahačům, je skutečně čím dál silnější, a všichni špinaví vetřelci to stále častěji poznávají na vlastní kůži. Situace je velmi často, a to plným právem, přirovnávána k „druhému Vietnamu“. Irácký lid připraví bushovsko-blairovským hyenám nepochybně stejný osud, jaký uchystaly stejným „civilizovaným“ kolonizátorům a vrahům z té samé velmoci, před třiceti lety síly vietnamského národně-osvobozeneckého boje. Na této skutečnosti nic nezmění ani trapné Powellovo žvatlání z letošního (2004) dubna před zahraničním výborem Senátu USA: „Nemyslím, že tento typ srovnání je k něčemu užitečný,“ marně se tehdy utěšuje Powell (mimochodem, sám také jeden z předních válečných zločinců a chladnokrevných vrahů v době americké agrese proti Vietnamu…). „Vietnam leží v jiné části světa. Odehrálo se to v odlišné historické době a my se musíme spíš než takovými srovnáními zabývat situací, která teď panuje.“ (Výborně, pane Powelle! Tyto vyřčené „pravdy“, stejně nicneříkající jako neplodné, mají však podle vás svědčit o čem? To opravdu na vyvrácení skutečnosti, že se Irák nepochybně přeměňuje v druhý Vietnam, jiné argumenty nemáte?)\n„Srovnání s konfliktem ve Vietnamu v 60.a 70.letech, během něhož USA zabředaly do začarovaného kruhu převážně partyzánské války, z níž jen těžko hledaly cestu ven, učinil v minulých dnech (také) demokratický senátor Edward Kennedy.“ (Právo, 10/4 2004) „Powellovo vystoupení mělo kritickou odezvu. ,Nemyslím, že tato strategie funguje…; říkat jen, že budeme držet kurs, to není strategie,´ namítl demokratický senátor Patrick Leahy a navrhl, aby Bush svolal kvůli krizi v Iráku schůzku s vedením Kongresu a dále summit velkých demokratických států.“ (Tamtéž) Tedy americké mocenské kruhy již tehdy otevřeně přiznávají, že jejich vojensko-politické pozice v Iráku, ve skutečnosti trpí přinejmenším krizí.\nNizozemský list Algemeen Dagblad v téže době podotýká k uvedené krizi, že varování Bushových odpůrců, že USA stojí v Iráku před stejným debaklem jako ve Vietnamu, „možná ani nejsou příliš přehnané“. List připomněl, že k povstalcům se někde připojují už i vládní bezpečnostní síly… „Tentokrát je to opravdová válka, na rozdíl od toho, co bylo před rokem, kdy si Američané vyřizovali účty s demoralizovanou armádou Saddáma Husajna a dobývali město za městem bez jediného výstřelu,“ píše jeden rok po formálním „vítězství“ a tzv. „ukončení“ války dobytím Bagdádu, ruský buržoasní list Izvěstija. Ve stejném čase jedna z předních osobností protiamerického odboje, okupační mašinérií hledaný a pronásledovaný radikální duchovní Muktadá Sadr, obrací se v ilegálně psaném kázání pro mešitu v Kúfě, na válečného zločince Bushe s těmito slovy: „Obracím se ke svému nepříteli Bushovi. Teď bojuješ proti celému národu, od jihu po sever, od východu na západ a my ti radíme, abys stáhl vojáky z Iráku!“\nNavíc, jak známo, mnozí Bushovi a Blairovi komplici (vesměs, více či méně satelitní), se od letošního jara začali, zejména v důsledku jak sílícího ozbrojeného hnutí v Iráku, tak i nebezpečí radikálních „protikoaličních“ útoků přímo v metropolních státech, s trpkým „souhlasem“ Washingtonu jeden po druhém z okupované země postupně stahovat…\n„Je to jako Vietnam – čím déle tam jsme, tím víc bude protiamerických nálad a tím víc budou povstalci organizovaní,“ soudí Mike Hoffman, který se zúčastnil invaze v jednotce námořní pěchoty a nyní pracuje v organizaci Veteráni z Iráku proti válce. Mnozí Američané se také domnívají, že například nedávný úspěšný útok ozbrojenců proti americké základně Marez v Mosulu vede k tomu, že mají USA menší kontrolu, když nemohou zaručit (ani elementární) bezpečnost svých vojáků. A je prý zvlášť znepokojivé slyšet o násilí v oblastech, jež mají být „klidné“… (viz prosincová anketa listu The Washington Post; podle ČTK i Práva z 23/12 2004)\nVraťme se nyní znova ještě o pár měsíců zpět. V květnu 2004 píše The Washington Post, že (dokonce…) ve velení amerických ozbrojených sil, se projevují výrazné rozpory v názorech na vedení okupace Iráku. Generál Charles Swannack například tvrdí, že na taktické úrovni americká armáda stále vyhrává. Na dotaz, zda si myslí, že USA prohrávají, však odpověděl: „Myslím, že strategicky ano.“ A plukovník Paul Hughes tehdy prohlašuje: „Třicet let (po Vietnamu) si znovu myslím, že vyhrajeme každý souboj, ale prohrajeme válku, protože této válce nerozumíme.“ Pane plukovníku, vy však prohrajete také a hlavně z tohoto důvodu: Neboť každá lidová národně-osvobozenecká válka, kterou v té které zemi kdy vedly nebo vedou milionové masy lidu proti špinavým snahám jakkoli vyzbrojené žoldácké soldatesky, proti snahám o uvržení jejich země do vašeho „demokratického“ otroctví či koloniálního područí - tedy každá spravedlivá, lidová válka, má vždy tisíce historických, politických i morálních předností před kterýmkoliv vojskem „vyspělého“ a „civilizovaného“ imperialistického zločince. Tisíce předností, jejichž skutečný původ, kořeny a příčiny nikdy nemůže doopravdy pochopit žádný poslušný, sadistický žoldák, sloužící kapitalismu v období jeho rozkladu, stejně jako všem jeho vlastním (a jím zároveň vyvolávaným), barbarským novodobým hrůzám.\nA i kdyby onen bojující lid přesto ještě bezprostředně, dočasně a přechodně podlehl brutální síle kolonizátorů s jejich špičkovou technologií, o to velkolepější bude jeho boj zítra, o to silnější a neporazitelnější budou bojové skutky nových hrdinů, posílené a zpečetěné krví předešlých mučedníků. Dříve či později bude každé vítězství proti všem bezectným bestiím a masovým vrahům Impéria, patřit lidu, jeho utiskovaným národům i jeho odboji, včetně iráckého. A s tím žádné zbytečné, ohavné a méněcenné fašistické zrůdy, žádní, ani sebekrvavější vrahové či rasisticko-sionističtí hrdlořezové z Pentagonu, Council on Foreign Relations nebo americké vlády (se svými mediálními šarádami i pokryteckými úsměvy), nenadělají absolutně nic! I kdyby třeba k maskování svých genocidních zvěrstev používali ty nejdojemnější, stejně jako ubohé a trapné masky „humanismu“, „lásky“, „svobody“ či „lidských práv“.\nPartyzánské hnutí a „terorismus“\nZe všeho, co jsme dosud uvedli, je rovněž patrné, jak směšné jsou oficiální americké litanie o „teroristech“ a „teroristickém hnutí“ v Iráku. Jak známo, terorismus znamená zoufalý boj hrstky jednotlivců, zcela odříznutých od lidu, bez podpory lidu a naprosto osamocených. Všechna fakta z Iráku však naopak svědčí o něčem zcela jiném. Sami okupanti, jak jsme viděli, stále otevřeněji přiznávají, že sabotážní a ozbrojený boj iráckého podzemí proti novým poměrům, nastoleným válkou, je pro ně přinejmenším krajně nepříjemnou, obtížnou a nepředvídatelnou „noční můrou“, a to dlouhodobého charakteru. Skutečnou „noční můrou“, která pro okupanty představuje vážné a nepřetržité ztráty a která svými kořeny, zapuštěnými v drtivé většině protiamericky orientovaného obyvatelstva iráckého národa samotného, čerpá sílu a bojeschopnost mnohem více, než si tito okupanti a agresoři původně mysleli.\nOzbrojené boje již trvají dosti dlouho a nic doopravdy nenasvědčuje tomu, že by se měly nějak „chýlit ke konci“ – spíše přesně naopak. Anglo-američtí hrdlořezové se svými komplici jsou nuceni přímo či nepřímo přiznávat, že obyvatelstvo poskytuje těmto tzv. „teroristům“ pomoc, ochranu, úkryt či jiné potřebné materiální zázemí a že se k povstalcům přidávají další a další Iráčané. Nikdo objektivní ostatně nemůže popřít, že irácký národ k smrti nenávidí okupanty, a že čím více zločinů proti irácké zemi nynější žoldáci páchají, čím více ji zotročují, kolonizují a týrají, tím více bude podzemní, sabotážní i partyzánské národní hnutí jenom a jenom sílit. Spravedlivý odboj nemůže být zastaven či zlikvidován naprosto ničím - ani tím nejbestiálnějším terorem, ani jakýmikoliv výjimečnými stavy, ani zmíněným a chladnokrevně připravovaným rozbitím celé země!\nKdyby se skutečně jednalo jen o „několik teroristů“, již dávno bychom zřejmě nic o žádných permanentních odbojových akcích v Iráku neslyšeli, a už vůbec ne o jejich trvajícím či mnohde dokonce rostoucím a sílícím „nebezpečí“. Pouhé „skupinky teroristů“ by opravdu proti nejmocnější okupační mašinérii všech dob, neměly tu nejmenší šanci. A přitom nyní ti nejvyšší potentáti oné „nejsilnější“ armády, dokonce sami mluví o „druhém Vietnamu“! Komu to tedy chtějí namluvit, že současné veliké a hrdinské činy iráckých povstalců, spravedlivě bojujících proti bushovsko-blairovským kolonizátorům, jsou pouhé činy nějakých „teroristů“?\nNaopak, agresorské a dobyvatelské zrůdy, které masově rdousí a znásilňují kdysi tak nádhernou iráckou zemi, které vyvražďují její obyvatelstvo jen proto, že se spravedlivě a hrdinsky brání – tak tyto opravdové hyeny „amerických hodnot“, ztělesněných v pojmech jako Hirošima, Sinčchon, My-lai, Fallúdža, stejně jako Guantanámo či Abú Ghrajb, moc dobře vědí, že dokud poslední jejich žoldák neodtáhne z Iráku, bude jim v této zemi „horko“, a bude jim tam „horko“ čím dál víc. Kdysi překrásná irácká města, jako Kúfu, Ramádí, Nadžaf, Bakúba, Mosul, již zmíněná Fallúdža, a mnohá další, se dnes připojují k věčným symbolům nekonečných bodů obžaloby, jejíž meč bude při velikém soudu dějin namířen na monstrózní obludu yankeeského Impéria, jež by se ovšem po celé věky již dávno nemohlo zvednout z lavice obžalovaných. Toto monstrum však bude odsouzeno, stejně jako sám imperialismus, kterého je ta nynější pozlacená, „dolarová“ Supervelmoc, dalo by se říci, „jen“ pouhým „srdcem“.\nAle zmíněná jména iráckých měst nejsou jen symbolem zločinů a bestiality okupantů, nýbrž i výrazem odboje, výrazem vlastenectví, výrazem nikým nevyhladitelného partyzánského hnutí Iráčanů. Bez ohledu na plánovité propagandistické lhaní těch, kteří se plazí před Monstrem, pobírají třicet stříbrných, Imperátorům poslušně olizují jejich zkrvavené boty – a přitom mají tu drzost nazývat se… „objektivními žurnalisty či zpravodajci“!! Totéž platí přirozeně o všech vládách satelitních a Impériu koneckonců úslužných států. Totéž platí i o komedii, kterou perverzní okupanti nazvali „předání moci Iráčanům“. (Což znamená: ,irakizace´ amerického koloniálního režimu prostřednictvím předem určených, odpovědně vybraných a pečlivě schválených, poslušných loutek hodného strýčka Bushe…) O komedii, jež má být později (v lednu 2005) „legalizována“ a posvěcena (jak jinak než…) takzvanými „svobodnými volbami“! Ani na tomto scénáři není opět nic nového a naposledy jsme jej mohli také pozorovat, například v „amerikanizovaném“ Afghánistánu… Ale to už by bylo jiné téma.\nJe nutno rovněž podotknout nesporný fakt, že iráčtí partyzánští povstalci mají přirozeně právo na jakékoliv formy odporu, které si sami zvolí po vyhodnocení konkrétní situace, jako formy nejúčinnější a nejadekvátnější. Pseudohumanistické žvásty o popravách některých „nevinných zahraničních rukojmích“, držených iráckými povstalci či unesených ze strany tzv. „teroristů“, nejsou nic jiného než ubohé pokrytectví v kontextu se všemi hrůzami, zvěrstvy a ohavnostmi, kterých se od 20.března 2003 až dodnes dopouští zrůdná soldateska nejmocnější bestie všech dob. A v době, kdy média jsou považována za jedny z nejmocnějších zbraní, znamená ronit slzy dokonce nad mrtvým probushovským novinářem či kterýmkoliv jiným „civilním“ pomahačem Impéria totéž, jako rozhořčovat se nad „ukrutnostmi“ ozbrojených metod podzemního odboje a fňukat nad kterýmkoliv spravedlivě zabitým žoldákem a okupantem.\nJaké jiné metody vlastně Iráčanům zbývají proti bestii, která dávno rozpoutala skutečný a nelítostný teror proti celému iráckému národu? Zbývají snad Iráčanům – v době hysterické a zuřivé americké „heydrichiády“ - nějaké jiné, humánní, nenásilné, krásné, přátelské a láskyplné metody boje, které by jim umožnily obejít se bez únosů a v krajním případě i poprav rukojmích, s nimiž prý mají mít bojující partyzáni „soucit“? Ostatně, měli snad anglo-američtí „jestřábi“ a jejich vojenští agresoři „soucit“ s iráckým lidem, když na něj začali v březnu minulého roku (2003) s rasistickými úsměšky na rtech posílat teroristické válečné rakety, kazetové bomby či řízené střely? Mají snad žoldáci a okupanti „soucit“ se zastřelenými iráckými dětmi nebo vražděnými civilisty, starci a zraněnými, v apokalyptické Fallúdži? A konečně, mají snad spokojení, dobře živení a od bojů tisíce kilometrů bezpečně vzdálení generálové z Pentagonu „soucit“ dokonce s vlastními americkými žoldáky, často do služeb monstra naverbovanými v důsledku vykořisťování, strádání, bídy a nezaměstnanosti v jejich metropolní supervelmoci samotné? S vlastními žoldáky, které titíž generálové a privilegovaní potentáti – namísto sebe samých či svých synů – posílají umírat, posílají chladnokrevně na smrt jen pro své uboze zištné, špinavé, sobecké, luxusní a exploatační motivy?\n(Poznámka na okraj: podle oficiálních(!) washingtonských (tzn. pravděpodobně podhodnocených) zdrojů, zahynulo v napadeném a okupovaném Iráku od začátku agrese až dosud (prosinec 2004; tj. za rok a tři čtvrtě) přibližně 1100 naverbovaných amerických žoldáků.)\nKteří teroristé jsou doopravdy odpovědní za veškeré násilí, jež se nyní děje v Iráku? Jsou to snad partyzánští povstalci, jejichž radikální bojové metody, vnucené okolnostmi, jsou pouze jedinou možnou formou opravdového, nemilosrdného a spravedlivého boje proti zvrácené a fašistické okupaci? Nikoli!! Teroristé (to znamená státní teroristé a pachatelé permanentní genocidy - v zájmu Jeho Veličenstva Dolaru), kteří nesou plnou odpovědnost za veškeré násilnosti, skutečné zločiny a ozbrojené boje v Iráku, mají svůj generální štáb ve Washingtonu, jejich führerem – tím důstojným nástupcem jistého někdejšího muže s malým knírkem – je G. W. Bush a tuto pravdu, kterou již zná celý svět, nemohou páni Rumsfeldové, Cheneyové či Powellové ani zničit ani vyhladit, nemohou ji ani umučit, ani vystřílet či vybombardovat. Celý svět ví, že kdyby se US-Army (se svými nejvěrnějšími a ochočenými mopslíky) opravdu rozhodla bojovat proti teroristickým vrahům v Iráku, musela by své nabubřelé zbraně namířit – sama proti sobě…\nTakzvaný „soud“ se Saddámem Husajnem\nJaký postoj tedy zaujmout k nyní konstruovanému „procesu“ se Saddámem Husajnem? Pro každého nezaujatého a pokrokového člověka, který své myšlení nenechal cíleně zpracovat a nestydatě zmasírovat oficiálními „prookupačními“ médii, musí být postoj k této otázce zcela jednoznačný: Ti, kdo chtějí vězněného iráckého prezidenta soudit, nemají k tomu naprosto žádné politické ani morální právo. Pouze tehdy, pokud by byl irácký prezident Husajn svržen opravdovou protiimperialistickou revolucí v zemi, měla by nová vláda právo postavit tohoto muže před svůj, lidový a skutečně revoluční soud, který by rozhodl o jeho vině či nevině. Žádná taková revoluce však v Iráku neproběhla, ba dokonce irácký režim ani nebyl svržen „legitimní“ válkou, a to ani v „tradičním“ buržoasním pojetí válečné politiky. USA se dopustily (v duchu důsledného rozvíjení svých „moderních“ imperiálních tradic) pouze věrolomného, podlého a teroristického vpádu do cizí země, a nedošlo dokonce ani k žádnému vyhlášení války jako takovému. Z těchto faktů především vyplývá, že po formální stránce je a zůstává Saddám Husajn stále prezidentem Irácké republiky.\nPodstatná je však hlavně skutečnost, že připravovaný politický proces není vzhledem k oné imperialistické agresi a z ní vyplývající okupaci, ničím jiným než stejně tak nelegitimním a logicky pokračujícím důsledkem této okupace samé. Tento „proces“ má být jen špinavě rozvíjenou a „završovací“ komedií těch, kdo by především měli být souzeni i odsouzeni. Dokud nebudou souzeni a potrestáni v prvé řadě všichni hlavní američtí, britští a jejich satelitní zločinci (včetně „iráckých“ kolaborantů a loutkových zrádců), kteří nesou odpovědnost za zrůdné genocidní embargo proti iráckému lidu, za teroristickou agresi proti Iráku i za jeho krvavou okupaci, žádné „rozsudky“ nad bývalými představiteli iráckého režimu nemá nikdo právo vynášet. Většina protilidových činů, které nyní slouží jako záminka (jako záminka, nic víc!!) k politickému procesu se Saddámem Husajnem, byla ostatně spáchána v době, kdy se irácký národně-buržoasní režim těšil plné podpoře i významné pomoci ze strany Washingtonu, CIA či dalších jim podobných milovníků „svobody“. A tito „demokratičtí“ zločinci, kteří tehdy drze stáli v pozadí, nyní – když krvavě podupali a zvěrsky znásilnili celou iráckou zemi – budou „soudit“ její předválečné oficiální představitele?\nBritský buržoasní právník a specialista na ochranu lidských práv, Clive S. Smith, se v prosinci 2004 vyjádřil o připravovaném politickém procesu proti Saddámu Husajnovi, přibližně těmito slovy: ,Půjde o soudní proces z moci vítězů, který bude postrádat právní podklad a bude jednostranný´ .\nTato odporná „soudní“ fraška, kterou nyní chystají proti (v uvozovkách) „svrženému“ a vězněnému iráckému prezidentovi, je tedy jen výsledkem, výrazem a formálním „potvrzením“ zločinného válečného i koloniálního zotročení Iráku, jednou z jeho „legalizací“, jedním z politických aktů anglo-americké zvůle. Evidentně jde a má jít výhradně o imperiální akt, od samého začátku pochopitelně spjatý a naprosto neoddělitelný od nynějšího, agresí nastoleného, teroristického i protektorátního pozadí washingtonským Monstrem ovládaného Iráku. Znova opakujeme: Chce-li někoho toto Monstrum soudit, ať v prvé řadě soudí samo sebe, ať soudí válečné zločince a masové vrahy z Bílého domu, ať na prvním místě odsoudí skutečně největšího světového teroristu No.1 – zločince a teroristu G. W. Bushe! Jejich proces proti iráckému prezidentovi, tento špinavý, nelegální „soud“ v jejich kolejích a s jejich motivy i s jim poslušnými „iráckými“ vlastizrádci, tvořícími soudobý rekoloniální režim – není a nemůže být ničím jiným než zločinným „soudem“ nad Iráckou republikou, nad jejím arabským lidem jako takovým, nad každým jejím vlastencem, nad iráckým národem vůbec, nad jeho zemí a nad její nezávislostí.\nBez ohledu na jakékoliv politické aspekty předcházející situace a dřívějších poměrů, panujících v „Saddámově“ Iráku, je vývojová dialektika všech nynějších, aktuálních politicko-historických událostí taková, že v současnosti vystupuje Saddám Husajn jako symbol své země, jako symbol bránícího se, agresory napadeného i obsazeného Iráku - a na straně grandiózní bitvy za obnovu nezávislosti jeho lidu. Teď stojí vězněný prezident Saddám Husajn – bez ohledu na svoji mocenskou minulost - na té straně globální barikády, jež představuje boj proti okupaci - a úsilí o antiamerickou, antiimperiální i antikoloniální nezávislost Irácké republiky, nyní rdoušené a tyranizované bushovsko-blairovskou soldateskou. Ostatně i svými demonstrovanými politickými postoji, dávanými více než jeden rok nekompromisně najevo formou svých vězeňských provolání, prohlášení a při svých předběžných obhajovacích projevech, dokazuje Saddám Husajn, že nyní je opravdovým arabským vlastencem, věrným své zemi, a že zůstal Iráčanem.\nP o s t s k r i p t u m\nNakonec bychom chtěli ještě více přiblížit soudobou situaci v Iráku na názorném a jednom z nejaktuálnějších příkladů: máme na mysli tragický osud hrdinné, povstalecké Fallúdži. Jedná se vesměs o informace, jež jsou běžně k dispozici nejen z levicových, ale i z oficiálních zdrojů, přesto však pokládáme jejich připomenutí na tomto místě za vhodné a potřebné. V prosincovém čísle (2004) mládežnického komunistického měsíčníku Mladá Pravda vyšel článek s výstižným názvem Smrt má jméno Fallúdža. Z uvedeného článku vybíráme: „Více než 15 000 amerických a iráckých žoldáků obklíčilo Fallúdžu a 8.listopadu (tohoto roku) zahájilo frontální útok na město. Za těžkých obětí agresorů začaly ve městě prudké boje o každý dům, o každou ulici. Ve Fallúdži normálně žije 200 000 – 300 000 osob. Předseda vlády zároveň vyhlásil před útokem ve městě od 18.hodiny (iráckého času) zákaz vycházení. Dal rovněž na dva dny uzavřít bagdádské mezinárodní letiště a nařídil uzavření hranic se Sýrií a Jordánskem. Loutková irácká vláda navíc vyhlásila v zemi na 60 dní výjimečný stav…\nMasivní bombardování pro Američany zpupného města bylo doprovázeno útoky těžkou technikou, nelidským zacházením s obyvateli… Ačkoliv po několika týdnech na základě nesmírné vojenské převahy již Američané kontrolují to, co z města zbylo, stále se ozývají ohniska odporu. Město již ale v podstatě neexistuje. Je zničené… Je obtížné se vůbec pohybovat městem, protože je tam množství rozkládajících se mrtvol… Podle Červeného půlměsíce při americkém útoku na město Fallúdža zahynulo až 6000 osob a tisíce rodin je v kritickém stavu…\nAle supi si již rozdělují kořist. V Paříži se nejmocnější korporace zastoupené v Pařížském klubu dokonce shodly, že milostivě Iráku odpustí některé dluhy. Jak směšné, vždyť z Iráku vysály již mnohem více.\nZničením Fallúdži však boj iráckého odboje proti okupaci Iráku nekončí. V tom se agresoři skutečně mýlili, když si mysleli, že vybombardováním jednoho města umlčí touhu po svobodě a nezávislosti…“ (všude ztučněno námi)\nDoplňme tento hrůzný obraz amerického neokolonialismu ještě citacemi z oficiálního internetového zpravodajství z 13/12 2004 (opírajícího se mimo jiné o informace ČTK a BBC): „Po několika týdnech v neděli propukly střety mezi americkou armádou a povstalci ve Fallúdži. Svědci tvrdí, že americké velení nasadilo do bojů letouny. Fallúdžu opustila většina obyvatel poté, co ji v listopadu dobyly americké jednotky a zatím se tam nemohou kvůli katastrofální hygienické situaci vrátit. Nefunguje kanalizace, část města je pod vodou a ulicemi pobíhají psi, kteří mohou mít vzteklinu. Z města přitom uprchlo 250 000 lidí… Mnoho ulic je zaplaveno splašky. Počet psů, kteří se mnohdy živí mrtvolami a zdechlinami v ulicích, se snaží omezovat vojáci, kteří je střílejí. Problémem také zůstává identifikace stovek těl… Bylo by potřeba je co nejrychleji pohřbít.“\nTyto zprávy skutečně nepotřebují jakýchkoliv komentářů.\nCelkem nedávno natočil přední americký režisér Michael Moore, svůj vynikající protiválečný film – v USA zakazovaný a pronásledovaný, na letošním (2004) filmovém festivalu ve francouzském Cannes však plným právem vysoce oceněný – dokumentární film FAHRENHEIT 9/11. Tento skvělý dokument, tragikomicky poodhalující skutečné pozadí celého toho amerického, takzvaného „boje proti terorismu“, se zdaleka netýká jen válečné agrese proti Iráku... Každý pokrokový člověk, který má tu možnost, měl by zcela jistě tento dokumentární snímek shlédnout.\nDavid Pěcha, prosinec 2004


Ano, soudní řízení může být zahájeno prostřednictvím systému e-File, což je informační systém pro elektronické podání soudních písemností (dále jen „systém pro elektronické podání“).\nSystém je dostupný na této adrese: https://etoimik.rik.ee/.\nVideo s vysvětlením, jak používat systém pro elektronické podání, je k dispozici online na této adrese: https://www.youtube.com/watch?v=Qu9azQs_Ctc&t=3s%20..\nSystém pro elektronické podání mohou strany využít v občanskoprávním a správním řízení, jakož i v trestním a přestupkovém řízení. V případě občanskoprávního a správního soudního řízení je možné prostřednictvím tohoto systému zahájit řízení a podat písemnosti a opravné prostředky. V trestním a přestupkovém řízení umožňuje tento systém předložit omezený počet písemností týkajících se probíhajícího soudního řízení.\nPlatební příkaz v rámci zrychleného řízení o vymáhání dluhu nebo pohledávky na výživném lze podat pouze přes internet.\nAno, tato online služba je dostupná nepřetržitě.\nPro zahájení řízení je nutné vyplnit stanovené formuláře, které uživateli služby umožnují vložení textu a údajů. Tyto formuláře se liší podle druhu řízení a návrhu, všechny však mají podobný formát: je nutné poskytnout obecné informace o dané věci, údaje o jednotlivých stranách či účastnících řízení, případné písemnosti připojené k návrhu a údaje týkající se uhrazení státního poplatku.\nFormulář návrhu na zrychlené řízení o platebním rozkazu je podrobnější a celý návrh je nutno zadat ve formě metadat.\nAby systém rozpoznal osobu, která se přihlašuje, je nutné se do systému pro elektronické podání přihlásit pomocí identifikační karty nebo mobilního identifikačního čísla. Portál je zabezpečený. Při přihlašování se na portál (pomocí identifikační karty nebo mobilního identifikačního čísla) bude uživatelům umožněn přístup pouze k řízením a údajům, které se jich týkají. Osoby, které se řízení neúčastní, nemají přístup k soudním řízením jiných osob. Pro přenos údajů se používá X-Road – vrstva výměny údajů vnitrostátních informačních systémů. Jedná se o technické a organizační prostředí, které umožňuje bezpečnou výměnu údajů mezi státními informačními systémy prostřednictvím internetu.\nPokud zákon vyžaduje, aby byly některé druhy písemností podepsány, podepisují se elektronicky pomocí identifikační karty. Procesní písemnosti lze podat prostřednictvím systému pro elektronické podání s využitím digitálního podpisu. Je-li věc postoupena soudu, uloží systém pro elektronické podání automaticky datum zahájení soudního řízení. Osobě, která předloží soudu písemnost zahajující soudní řízení či jinou procesní písemnost prostřednictvím systému pro elektronické podání, bude automaticky zasláno potvrzení o jejím přijetí prostřednictvím e-mailu s uvedením data a času, kdy soud písemnost obdržel.\nStátní poplatek je nutné uhradit za každý úkon, který takovému poplatku ze zákona podléhá. Obvykle se musí uhradit před podáním žádosti o provedení úkonu. Státní poplatek lze uhradit prostřednictvím odkazu na banku v systému pro elektronické podání a rovněž mimo systém prostřednictvím internetového bankovnictví nebo v bankovní pobočce.\nŽalobce může vzít žalobu zpět až do konce předběžného řízení za předpokladu, že soudu podá návrh na zpětvzetí žaloby. Žalobu lze se souhlasem žalovaného vzít zpět až do okamžiku nabytí právní moci soudního rozhodnutí o žalobě. Soud by měl být o zpětvzetí žaloby vyrozuměn písemně, nebo by měl být učiněn záznam do protokolu ze soudního jednání. Návrh na zpětvzetí lze rovněž předložit prostřednictvím systému pro elektronické podání.\nOdpověď prostřednictvím internetu není povinná. Žalovaný může odpovědět prostřednictvím internetu, elektronicky nebo písemně.\nMezi řízením zahájeným prostřednictvím internetu či jiným způsobem neexistuje žádný rozdíl. Průběh řízení závisí na následném opatření, které přijme orgán, u něhož řízení probíhá, a může se lišit v závislosti na druhu řízení a rovněž na druhu žaloby či nároku.\nPokud ve zrychleném řízení o platebním rozkazu podá dlužník odpor, soud buď danou věc projedná v rámci běžného řízení, nebo řízení zastaví. To závisí na požadavku žalobce.\nObčanské věci lze vyřešit v písemném řízení, pokud strany předloží příslušný návrh, nebo může soud rozhodnout, že daná věc bude projednána na soudním jednání. Průběh řízení závisí na druhu věci a odporu, který žalovaný podal.\nVe zrychleném řízení o platebním rozkazu vydá soud v případě, že žalovaný na návrh na vydání platebního rozkazu neodpoví, tj. nepodá odpor, platební rozkaz na příslušnou částku. Vzhledem k tomu, že rozkaz je okamžitě vykonatelný, musí mít soud jistotu, že žalovaný návrh na vydání platebního rozkazu obdržel.\nV jiných občanskoprávních řízeních, kdy bylo žalovanému soudně nařízeno, aby odpověděl v určité lhůtě, a tento tak neučinil, může soud v určitých případech a na žádost žalobce vydat rozsudek pro zmeškání. Soud může rovněž stanovit žalovanému novou lhůtu pro odpověď nebo nové datum konání soudního jednání. Návrh na vynesení rozsudku pro zmeškání lze podat společně se žalobním návrhem. Soud rozsudek pro zmeškání nevynese v zákonem stanovených případech.\nNávrhy a písemnosti je možné podávat soudu elektronicky prostřednictvím e-mailu nebo prostřednictvím systému pro elektronické podání, který byl za tímto účelem vyvinut.\nProstřednictvím systému pro elektronické podání lze podávat veškeré písemnosti týkající se občanskoprávního a správního řízení a omezený počet písemností v trestním a přestupkovém řízení. Procesní písemnosti lze podat prostřednictvím systému pro elektronické podání s využitím digitálního podpisu.\nRozsudky, soudní rozhodnutí a předvolání mohou být účastníkům řízení doručeny elektronicky nebo prostřednictvím systému pro elektronické podání nebo hlavní e-mailové adresy účastníka či jakékoli jiné emailové adresy, která byla soudu sdělena. Příjemce písemnosti musí soud vyrozumět o přijetí, pokud byla písemnost zaslaná e-mailem, zatímco v případě doručení písemnosti prostřednictvím systému pro elektronické podání je automaticky zaregistrováno datum, k němuž příjemce dokument obdrží a otevře.\nV občanskoprávním a správním řízení může soud vydat rozhodnutí elektronicky, přičemž je opatří elektronickým podpisem soudce nebo jinak ověří obdobným technicky bezpečným způsobem.\nVe zrychleném řízení o platebním rozkazu jsou všechny soudní písemnosti, včetně rozhodnutí, vyhotoveny automaticky v informačním systému.\nProstřednictvím systému pro elektronické podání je možné podat opravný prostředek a doručit příslušné rozhodnutí v občanskoprávním a správním řízení.\nŘízení o výkonu rozhodnutí lze zahájit prostřednictvím systému pro elektronické podání. V systému pro elektronické podání lze vyhledávat exekuční tituly uvedené v § 2 odst. 1 bodech 1 až 4 exekučního řádu (täitemenetluse seadustik), vyplnit návrh na výkon rozhodnutí a případně připojit další dokumenty. Vyplněný návrh na výkon musí být opatřen digitálním podpisem žalobce. Návrh se poté spolu s příslušným exekučním titulem a dalšími spisy zašle na e-mailovou adresu soudního vykonavatele.\nDo spisů lze nahlížet online prostřednictvím systému pro elektronické podání. Uživatel se musí přihlásit pomocí identifikační karty nebo mobilního identifikačního čísla, aby mohla být ověřena jeho totožnost. V občanskoprávním a správním řízení lze prohlížet všechny procesní písemnosti, u nichž není omezen osobní přístup a které byly v systému zpřístupněny účastníkům řízení.\nV případě zrychleného řízení o platebním rozkazu lze prostřednictvím systému pro elektronické podání nahlížet do úplného spisu.\nV případě trestního a přestupkového řízení zpřístupňuje systém pro elektronické podání pouze omezené množství informací.\nSystém pro elektronické podání\nPortál Jurist Aitab – zahájení řízení u soudu\nEstonský soudní systém\nRiigi Teataja [Úřední věstník]


Ludi Cestovní hrací deka s ohrádkou a nebesy Star | Kojenecké potřeby | Maxíkovy hračky Kojenecké potřeby Ludi Cestovní hrací deka s ohrádkou a nebesy Star Původní cena: 1 399 Kč Sleva: (s Maxíkem ušetříte 230 Kč) -16% Vaše cena: 1 169 Kč (cena s DPH) Množství: Dostupnost: Skladem (2 ks) ověřit Dopravné: Od 94 Kč dopravné Kód zboží:LUD 2833LU Značka: LUDI Vhodné pro: děvčata i kluky Záruka: 2 roky poslat odkaz porovnat oblíbené To se mi líbí Popis Parametry Dotaz Ludi Cestovní hrací deka s ohrádkou a nebesy Star\nMěkká skládací polstrovaná hrací deka s ohrádkou a s nebesy je ideálním místem pro bezpečné hraní a odpočinku vašich nejmenších dětí doma a i na cestách.\nDeka se dá snadno složit do přenosné textilní tašky.\nNebesa jsou síťované, chrání tak děťátko před poletujícím hmyzem.\nDíky UV faktoru 50+ je vhodné deku používat i venku.\nLze podložku prát v pračce na 30°C.\nRozměry balení: 56 x 37 x 14,5 cm Akce platí do vyprodání zásob Rozměr(cm): 95x62x85 Na Váš dotaz k produktu Ludi Cestovní hrací deka s ohrádkou a nebesy Star odpovíme co nejdříve. Dotaz k produktu E-mail pro odpověď: Vaše jméno: Dotaz: Ověření Text z následujícího obrázku přepiště do políčka ověřovací kód. Pokud je kód špatně čitelný, můžete vygenerovat nový Ověřovací kód: Související zboží... LUDI Ludi Hrací ohrádka cestovní Motýlci Skladem (2 ks) 529 Kč 699 Kč -24% do košíku Skládací cestovní ohrádka Ludi s motivem motýlků je ideálním místem pro bezpečné hraní vašich dětí doma a i na cestách. Kód zboží: LUD 2839LU LUDI Ludi Hrací ohrádka s míčky Ptáčci Skladem (5 a více ks) 779 Kč 999 Kč -22% do košíku Skládací cestovní ohrádka Ludi s dětským motivem je ideálním místem pro bezpečné hraní vašich dětí doma a i na cestách. Kód zboží: LUD 2835LU Skip Hop Skip Hop ABC Zoo deka hrací velká Skladem (1 ks) 1 399 Kč 1 699 Kč -18% do košíku Krásná velká hrací deka ze 100% bavlny. Kód zboží: SKP 307305 LUDI Ludi Hrací ohrádka s míčky Sova Skladem (5 a více ks) 799 Kč 1 099 Kč -27% do košíku Skládací cestovní síťová ohrádka Ludi s dětským motivem je ideálním místem pro bezpečné hraní vašich dětí doma a i na cestách. Kód zboží: LUD 2836LU GALT GALT Dětská ohrádka s hrazdičkou - Farma 3 Skladem (2 ks) 1 899 Kč 2 499 Kč -24% do košíku Dětská ohrádka s hrazdičkou Vám plně nahradí dečku, lehátko, hrazdičku i ohrádku. Kód zboží: GLT GA1004060 LUDI Ludi Maxi stan růžový Skladem (2 ks) 939 Kč 1 299 Kč -28% do košíku Zábavné hraní a schovávání venku, doma a i na cestách vašim dětem zajistí maxi hrací stan s motivem medvídka kuchtíka. Kód zboží: LUD 5205LU LUDI Ludi Nafukovací hrací stan Skladem (1 ks) 975 Kč 1 199 Kč -19% do košíku Zábavné a bezpečné hraní venku, doma i na cestách dětem zajistí nafukovací hrací stan, který lze využít i jako ohrádku s prolézačkou. Kód zboží: LUD 2841LU LUDI Ludi Nafukovací hrací stan Moře s míčky 50ks Skladem (3 ks) 1 199 Kč 1 399 Kč -14% do košíku Zábavné a bezpečné hraní venku, doma i na cestách dětem zajistí nafukovací hrací stan s mořským motivem, který lze využít i jako ohrádku s... Kód zboží: LUD 2842LU LUDI Ludi Cestovní postýlka pro miminko Nomad modrá Skladem (4 ks) 999 Kč 1 199 Kč -17% do košíku Krásná cestovní skládací postýlka se zavěšenými odnímatelnými hračkami je skvělým místem pro spánek, odpočinek a i bezpečné hraní vašich dětí. Kód zboží: LUD 2824LU LUDI Ludi Cestovní postýlka - deka s hrazdou růžová Skladem (3 ks) 1 299 Kč 1 499 Kč -13% do košíku Krásná přenosná skládací postýlka s hrazdou se zavěšenými hračkami a polštářkem je skvělým místem pro spánek, odpočinek a i bezpečné hraní vašich... Kód zboží: LUD 2818LU LUDI Ludi Stan pro miminko anti-UV Nomad Skladem (2 ks) 1 199 Kč 1 499 Kč -20% do košíku Dětský praktický pohodlný přenosný stan s UV faktorem 50+ ochrání vaše miminko před sluncem, větrem a i hmyzem. Kód zboží: LUD 2301LU LUDI Ludi Cestovní postýlka - Hnízdo pro miminko Nature Skladem (3 ks) 1 039 Kč 1 399 Kč -26% do košíku Skládací přenosná postýlka určena na spaní i na hraní. Kód zboží: LUD 2815LU LUDI Ludi Cestovní postýlka - Deka s hrazdou modrá Skladem (3 ks) 1 269 Kč 1 699 Kč -25% do košíku Krásná přenosná skládací postýlka s hrazdou se zavěšenými hračkami a polštářkem je skvělým místem pro spánek, odpočinek a i bezpečné hraní vašich... Kód zboží: LUD 2819LU LUDI Ludi Hrací deka/\nohrádka s hrazdou Ptáčci Skladem (2 ks) 1 349 Kč 1 899 Kč -29% do košíku Měkká hrací deka s nafukovacími okraji pro větší pocit bezpečí miminka. Kód zboží: LUD 2801LU LUDI Ludi Hrací deka s mantinelem a hrazdou Sova růžová Skladem (4 ks) 869 Kč 1 199 Kč -28% do košíku Měkká hrací deka s odnímatelnou hrazdou se zavěšenými hračkami. Kód zboží: LUD 2875LU LUDI Ludi Cestovní postýlka pro miminko Nomad hnědá Skladem (5 a více ks) 949 Kč 1 299 Kč -27% do košíku Krásná přenosná skládací postýlka s hrazdou se zavěšenými hračkami a polštářkem je skvělým místem pro spánek, odpočinek a i bezpečné hraní vašich... Kód zboží: LUD 2808LU GALT Galt Dětská ohrádka Dinosaurus Skladem (2 ks) 1 799 Kč 1 999 Kč -10% do košíku Dětská látková nafukovací ohrádka s motivem dinosaura. Unikátní kombinace bezpečné ohrádky a zábavného místa pro ty nejmenší. Kód zboží: GLT GA1004573 Babymoov Babymoov Baby postýlka Babyni Small Skladem (2 ks) 1 349 Kč 1 499 Kč -10% do košíku Skládací lehká postýlka pro hraní i odpočinek vašeho děťátka. Kód zboží: BMV 035205 Babymoov Babymoov Baby postýlka Babyni Premium Skladem (2 ks) 1 799 Kč 2 199 Kč -18% do košíku Skládací lehká postýlka pro hraní i odpočinek vašeho děťátka. Kód zboží: BMV 035204 Playgro Playgro Hrací deka s flexibilní hrazdičkou Skladem (3 ks) 1 399 Kč 1 699 Kč -18% do košíku Pestrobarevná hrací deka se zvířátky z džungle nabízí miminku plno zábavy a aktivit pro rozvoj dětských smyslů. Kód zboží: PGR 0184478 Lamaze Lamaze Skládací podložka 2 v 1 Skladem (5 a více ks) 899 Kč 1 099 Kč -18% do košíku 2 v 1 - skládací hrací podložka a velká taška. Podložka s motivem exotických zvířátek pro hraní a objevování barev i zvířátek. Velká taška pro... Kód zboží: LMZ 27156 Fisher Price Fisher Price Hrací dečka Autíčko 3v1 Skladem (3 ks) 1 499 Kč 1 999 Kč -25% do košíku Hrací dečka ve tvaru autíčka s mnoha aktivitami pro děti od narození. Kód zboží: FRP DFP07 Dooky Dooky Oboustranná deka Lady Bug Poslední kus skladem 449 Kč do košíku Bavlněná univerzální oboustranná deka. Kód zboží: DOK 126502 GALT GALT Dětská ohrádka 2 v 1 Skladem (3 ks) 1 299 Kč 1 699 Kč -24% do košíku Dětská ohrádka, která slouží jako hrací koutek a místo pro odpočinek. Kód zboží: GLT GA1004714 B.Toys B.Toys Hrací deka s hrazdou Wonders Above Skladem (2 ks) 2 399 Kč 2 699 Kč -11% do košíku Měkká hrací deka s pěti zavěšenými hračkami. Kód zboží: BTS BX1385ZTB Taf Toys Taf Toys Hrací deka Sova s hrazdou a hudbou Skladem (3 ks) 1 999 Kč 2 299 Kč -13% do košíku Měkká hrací deka se 14 aktivitami pro děti od narození. Kód zboží: TFT 11925TAF LUDI Ludi Stan pro miminko Nomad Žirafa Skladem (2 ks) 1 699 Kč 1 899 Kč -11% do košíku Přenosný univerzální stan pro ochranu miminka před sluncem, větrem a hmyzem. Kód zboží: LUD SLG-02LU LUDI Ludi Cestovní postýlka Nomad Žirafa Skladem (2 ks) 1 299 Kč 1 599 Kč -19% do košíku Přenosná praktická skládací postýlka s hrazdou se zavěšenými hračkami, skvělé místo pro spánek, odpočinek a i bezpečné hraní vašich dětí. Kód zboží: LUD SLG-04LU LUDI Ludi Cestovní postýlka Nomad Liška Skladem (3 ks) 1 269 Kč 1 499 Kč -15% do košíku Přenosná skládací postýlka s hrazdou se zavěšenými hračkami, která je skvělým místem pro spánek, odpočinek a i bezpečné hraní vašich dětí. Kód zboží: LUD 2827LU Tiny Love Tiny Love Hrací deka s hrazdou Slunečný den Skladem (2 ks) 1 899 Kč 2 499 Kč -24% do košíku Barevná hrací deka Tiny Love s hrazdičkou, veselými obrázky a skrytými aktivními prvky. Kód zboží: TLV 1201707578TL Nahoru Nacházíte se: Maxíkovy hračky > Podle značky > LUDI > Ludi Cestovní hrací deka s ohrádkou a nebesy Star Maxíkovy hračky Hračky SKLADEM Podle ZNAČKY Maxík VYPRODÁVÁ Maxíkovy AKCE NOVINKY Hračky s licencí Podle věku Od narození do 3 let Od 3 do 6 let Od 6 do 12 let 12 let a více věk Hračky pro děti Hračky pro kluky Hračky pro děvčata Hračky z TV Dárkové kupóny Auta a autíčka Kojenecké potřeby RC Modely Autodráhy Panenky Hračky pro nejmenší Dřevěné hračky Výtvarné a naučné Hry na profese Vlaky a příslušenství Figurky a hrdinové Stavebnice Společenské hry Puzzle Plyšové hračky Hračky na zahradu Rekreační sport Dětské kostýmy Textilní hračky Loutky a Divadla Pro děti a dětské Kosmetika Školní potřeby Dárkové předměty Oblečení pro děti Rozbalené zboží Tipy na dárek Vánoce Advent Tipy pro školky Mikuláš Hračky doprava zdarma ČESKÉ hračky Zimní radovánky Karneval a Maškarní Dárky k narození dítěte Dárek ZDARMA nebo 1+1 Drakiáda Dárky za vysvědčení Škola volá! Hračky na jaro Titulní stránka Kontakt na Maxíka Vše o nákupu Dárkové kupony Dopravné Způsoby úhrady Obchodní podmínky Reklamace Odstoupení od kupní smlouvy Registrace Jak nakupovat Maxíkoviny Proč Maxík Proč Maxík? Maxíkovy omalovánky Přihlásit Uživatel: Heslo: Neodhlašovat Zapomněli jste heslo? Nový zákazník Košík O nás Kontakty Proč Maxík? Vše o nákupu Certifikáty a ocenění Dopravné Reklamace Způsob platby Dárkové kupóny Obchodní podmínky Maxíkoviny Kariéra Přihlašte se k odběru novinek: Mobilní verze © 2016 Famico, s.r.o. | © 2016 The LEGO Group. LEGO® a LEGO logo jsou ochrannými známkami společnosti LEGO Group. © 2016 Lucasfilm Ltd. & TM. Všechna práva vyhrazena. Porovnání hraček Oblíbené Pokračovat v nákupu Přejít do košíku Obsah košíku Produkt Kusů Cena / ks Celkem Celkem s DPH: Do košíku vkládáte více kusů, než je akčních produktů skladem. Položka bude rozdělena na akční a za běžnou cenu. Nebo můžete zvolit jen akční a do košíku se vloží jen množství za zlevněnou cenu. Do košíku vkládáte více kusů, než je aktuálně skladem. U výprodejových produktů nelze do košíku vložit více kusů, než je aktuálně skladem (ks). Do košíku lze vložit maximálně ks Skladem je aktuálně ks. Do košíku nelze vložit více kusů, protože je produkt momentálně vyprodaný u dodavatele a jeho další dostupnost je neznámá. Za akční cenu skladem skladem u dodavatele Tento web používá k poskytování služeb, personalizaci reklam a analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s tím souhlasíte. Další informace V pořádku


Jakostní Meridol Ústní voda 400 ml od firmy Meridol - tento artikl doporučujeme za mimořádně nízkou cenu 199 Kč. U nás nakoupíte vždy kvalitní zboží za bombastické ceny. Utraťte minimálně tisícovku a DOPRAVU ZCELA ZDARMA máte v kapse. Přejeme vám příjemné nakupování.\nVýjimečné zboží, Meridol Ústní voda 400 ml oblíbené značky Meridol - tento artikl pořizujte při právě probíhající akci za 199.00 CZK. V našem katalogu zařazené zboží vás nezklame. Pokud se vám líbí bezplatné poštovné, zkontrolujte, že objednáváte za víc než 1000 Kč. Udělejte si radost.


GLISS KUR intensive regenerační šampon Colour Protect 30 250ml - Recenze - Lékárna.cz\nGLISS KUR intensive regenerační šampon Colour Protect 30 250ml - recenze\nKód výrobku: 104341\nPodrobné informace - GLISS KUR intensive regenerační šampon Colour Protect 30 250ml\nKód EAN: 9000100417587\nZnačka Gliss Kur uvedla na trh unikátní řadu intenzivních šamponů, které nově obsahují z jedné třetiny balení i regenerační kúru. Vlasy umyjí stejně rychle a účinně jako šampon a zároveň je ošetří tak jako regenerační kúra. Aktivní regenerační složky krémové receptury šamponu začínají do struktury vlasů pronikat ihned, jakmile šampon přijde do styku s vlasy - vlasy tak okamžitě pocítí dlouhodobý regenerační účinek. Struktura vlasu je ošetřena do hloubky, povrch vlasu je uhlazen a získává trvanlivý lesk. Protože se Intenzivní regenerační šampony Gliss Kur oplachují stejně jako jakýkoli jiný šampon, vlasy nejsou zatěžovány nadměrným množstvím účinných látek - po umytí jsou hedvábně lesklé, lehké a objemné bez nutnosti časově náročné aplikace regeneračních kúr a masek.\nBarvené vlasy s postupem času ztrácejí svůj lesk. S Intenzivním regeneračním šamponem Gliss Kur Colour Protect 30 pro barvené a tónované vlasy se svěžest a lesk barvených vlasů prodlouží, a přitom se vlasům dostane intenzivní péče, kterou potřebují, aby získaly zdravou záři. Účinné složení s UV filtrem barvené vlasy jemně čistí, vyhlazuje jejích povrch a uzamyká v nich barevné pigmenty. Barvy tak zůstanou syté a zářivé a uchovají si až 90 % své intenzity i po 30 aplikacích.\nKrásné a zdravé vlasy jsou korunou každé ženy. Jen z pěstěných vlasů lze vytvořit nádherný účes, ve kterém se cítíme dobře a samy sebou, Máme-li nádherné vlasy, cítíme se skvěle, někdy to ale může být i naopak. Gliss Kur otevírá nové dimenze péče o vlasy. Odborníci od Schwarzkopf & Henkel vyvinuli exkluzivní, vysoce účinnou péči Gliss Kur o barvené vlasy.\nRecenze produktu GLISS KUR intensive regenerační šampon Colour Protect 30 250ml\nDiskuze k produktu GLISS KUR intensive regenerační šampon Colour Protect 30 250ml


22.11.2014 [19:53], bflmpsvz, Profily autorů, komentováno 338×, zobrazeno 20937×\n78) Mata (11.02.2015 20:34)\nNo to winchestrovky ještě voněly novotou . A žije v Anglii, nebo v Americe? Na tom totiž dost záleží, myslim, že v Angláni měli jiný výrobce loveckých pušek i jinou mechaniku nabíjení, hlavně myslím, že tam není nutná opakovačka, tam se lov pojínmal úplně jinak, hlavně divočinu a nebezpečný zvířata abys špendlíčkem pohledala\n77) bflmpsvz (11.02.2015 20:30)\njenomže čičik žije v jiném století tak mi poraď james je Anglán, ty jsou takový tradiční\n76) Mata (11.02.2015 20:06)\nA jo, Henrymu by slušela, to rozhodně čičik ji má taky, a nejen ji\n75) Mata (11.02.2015 19:52)\nNo, jak říkám, milovníci historie, neřekla bych že je to zrovna moderní sranda, pákový mechanismus už je dávno překonaný, i když stále vysoce funkční , dělaly se i typy s delší hlavní, ale na ráži a mechanice moc nepřidáš, stejně jako na typu nábojince. Záleží kdo co upřednostňuje a rozhodně s tím nemůžeš jít na všechno, i když ráži to má velmi slušnou a neříkám, že se s tím zvířata nelovila a neloví. Spíš ten primární účel výroby takové zbraně byl jiný, než lov zvířat.\nNe, myslivce doma nemám. První opakovačky patří k indiánským válkám a k tomuhle období. Mám celkem dost nastuváno. Tady se k lovu nepoužívaj, co vim, myslivci tu maj jiný zbraně, to je americká záležitost, která tady není zrovna rozšířená.\nJežíš, winchestrovka s moderním dalekohledem, to je děs, nemám rád, když se przněj starý věci novýma doplňkama... tyhle pušky měly už dost vychytaný zaměřování už tehdy, když se začaly vyrábět\n74) bflmpsvz (11.02.2015 19:19)\nNo jo, ale Winchestrovky jsou dodnes používané. Alespoň těmi srdcaři. Oni pánové většinou samozřejmě těch puštiček mívají víc, že? záleží na zvěři, jaká se loví. Co tak vím, tak jsou doupravované. Nemám na mysli takoví ty střeva, kteří si zaplatí licenci a tým, kterej jim někam nažene medvěda (nejlíp rovnou na kole a jdou střílet. Copak Máto? Neříkej, že máš doma myslivce\n73) Mata (11.02.2015 19:06)\nTohle je moderní sranda, co se týče nabíjení, jsou obvyklý tyhle pumpy u loveckých zbraní, nebo automaty. Winchestrovky byly moderní ve druhé polovině 19. století, při dobývání kontinentu, celkově použitelná na cokoliv ale hlavně jako jezdecká karabina, k lovu jako takovýmu se obvykle používalo něco jinýho, winchestrovka měla moc krátkou hlaveň a vzhledem k tomu že se lovili hlavně bizoni, měla i nedostatečnou ráži. Konec přednášky ledaže by byl milovník historie\n72) bflmpsvz (11.02.2015 18:54)\nno jo, sekne mu to to by se člověk i nechal klidně odstřelit ale já myslela spíš nějakou kulovnici, Winchestrovku... se ještě budu muset juknou, co te´d frčí\n71) Mata (11.02.2015 18:37)\nHele jako myslíš, že si ho budu usurpovat? Dělej si s ním co uznáš za vhodný, já ho taky použila i jinde a udělal z něj nukleární hovado\nHmmmm lovec a puštičku, joooo? Doufám, že aspoň pořádnou\n70) bflmpsvz (11.02.2015 18:26)\nNo jo, když já se na něj tak hrozně ráda dívám\n69) Niky (11.02.2015 18:24)\n68) bflmpsvz (11.02.2015 18:23)\nNikčo, takže souhlas? tak to jsem ráda worship* *\n67) Niky (11.02.2015 18:22)\nJestli mi nevadí? Sakra, vůbec!\n66) bflmpsvz (11.02.2015 18:22)\nMáto, já se omlouvám, já vím, že to je Kryšpín nebude ti vadit, když si ho pro tuhle povídku půjčím? Jo a je to ještě lovec, víš? Má svoji vlastní puštičku\n65) Mata (11.02.2015 18:19)\nAleeee, kdopak se nám to tu ukázal A jo, vlk na něj sedí\n64) bflmpsvz (11.02.2015 18:16)\nNikčo, no jo, Henry, když já jsem na něj tak trochu zatížená doufám, že ti nevadí\n63) Niky (11.02.2015 18:14)\n62) bflmpsvz (05.02.2015 18:47)\nDanje, děkuju moc, že jsi zavítala i do tohoto "pohádkového" kouta mojí mysli... asi melu blbosti, tou je tou zimou No, celkem sis dala, tý kurzívy je tam požehnaně. Ale jsem ráda, že jsem tě pobavila a snad se potom podíváš i na Karkulku Počítám, že oblíbená scéna byla záchodová ještě jednou děkuju, že sis našla čas\n61) danje (05.02.2015 18:07)\nNázev: Jak si mne se Sněhurkou dostala\nNarazila jsem na ni předevčírem večer. Protože jsem věděla, že druhý den mne čeká dlouhá cesta do Němec /jako spolucestující/,\nrozklikala jsem si všechny kapitoly a můj systém win rt mi dovoluje jednotlivé stránky zobrazit ke čtení - nemusím být připojena. Byla jsem připravena na cestu. Začala jsem číst ještě večer /jakože jen pár kapitol před spaním/ a nakonec skončila s celou povídkou ráno ve 4.15 - nic na cestu nezbylo. Druhý den na hotelu v Německu s již možností připojení jsem si dala znovu některé kapitoly, které se mi líbily. Již v normálním režimu na stránkách. A teď přichází pointa: V režimu - ten zvláštní:číst- se mi zobrazovala myšlenky Charlie dohromady bez mezer - příklad-HollymělapodpatekaBezkuličníkhnátu.. Tak si říkám, že si to měla ale zvláštní nápad psát tímto stylem. Jaké bylo moje zjištění, , že v normálním režimu to je psané jen kurzívou, jinak vše jasné s mezerami.\nTakže si dám Sněhurku ještě jednou doma v klidu s wifi v zádech. A Sněhurka: Nááááááááádhera.\n60) bflmpsvz (02.02.2015 20:29)\nmně by te´d snad ani nepomohlo, ani kdybch si ho načmárala na ze´d\n59) kala (02.02.2015 19:35)\nuž si bohužel autora nepamatuji...je to hodně staré...\nLÉK NA POČASÍ\nKdyž mraky jsou jak černá vata, když déšť nám cáká do oken,\nkdyž před domem jsou hory bláta a nemůžeme s dětmi ven,\nkdyž počasí nás prostě zklame - kouzelnou skříňku vyhledáme.\nJe tam v ní proti dešti lék: hromádka pestrých pastelek.\nNejjasnějšími pastelkami nakreslíme si slunce sami.