Detail serveru 3155 | Katalog Minecraft serverů\nOdstraněn 21/11/2019 03:00:29.\nHráči online 0/40\nWebové stránky http://kostkuj.cz/\nID serveru 3155\nDatum zařazení 13/06/2018 06:40:06\nPoslední úpravy 24/07/2019 11:25:19\nRádi bychom Vás pozvali na server Kostkuj.cz. Na úvod bychom Vám pověděli několik základních informací o našem serveru.\nJsme minecraft server s příjemným a vstřícným kolektivem. Vznikli jsme v roce 2015 a už tenkrát jsme měli jasnou myšlenku, udělat semi vanilla server s příjemnou komunitou, neomezenou mapou, vlastním hostingem se 100 sloty a hlavně bez grieferů. Chápeme, že většina našich hráčů bere minecraft jako relaxaci, kde se mohou odreagovat po náročném dni a proto se snažíme jim tuto možnost poskytnout. Server využívá minimum pluginů, které zasahují do hry, tudíž se řadí mezi tzv. semi vanilla servery. Zahrát si tady mohou hráči s originálním i neoriginálním Minecraftem.\nno nwm kde jsi na tyto informace prisel ale uvedu je na pravou miru\nbod č1- máš částečně pravdu nejedná se o vanilla server ale o semi-vanilla server\nbod č2- co se týče farem je zakázaná pouze farma na endermany, jinak jsou všechny povoleny. a za to že nějaká farma je špatně například že s pomocí ni zalagujete server tak vám ji maximálně smažou víc nic.\nbod č3 - můžeme si stavět co jen chceme ohledně s´taveb sou jen pravidla, že to nesmí být kvádr a že to nesmí zalagovat server ale co se týče lagů bych se nebál, na serveru sem měl hodiny a ty dokázaly fungovat bezchybně, a nikdy s nimy neměl žádný z módů problém.\nbod č4- no hraju na serveru již od roku 2015 a za celou tu dobu sem zažil wipe 1x (na jinýc serverech byl již 3x-4x\nbod č5- to bych rád věděl o jakém moderátorovi mluví protože jsem zatím nepotkal moderátora se kterým by se nedalo rozumně domluvit, stačí se nechovat jak s prominutim k- a jde všechno dokonce mi již několikráte pomohli se stavbami, když jsem potřeboval něco posunout, upravit apod.\nbod č6- docela bych rád věděl jak jako pay2play ten server běží já sem zatím do serveru nemusel vložit ani korunu, navíc v EULA podmínkách pro server stojí že si nic nesmí hráč pořizovat za reálné peníze, a že v případě že mají být nějaké poplatky za hraní tak ať je jasně stanoveno jaké a zaco a musí platit ro všechny hráče.\nbod č7-Ten toustovač chci doma, již jsem se totiž jednou ze zajímavosti ptal modů na jakym plechu to jede a ono to prej má v sobě větší výkon než nabízejí na fakahedě.\nno nevím za mě je server super akorát se člověk musí chovat slušně a ne jako nějaké dítě z mateřské školky. Ale s tímto přístupem sem se setkal téměř všude. Já na tomhle serveru hraji již hodně dlouho a nemohu být více spokojen váš animatronics\nA teď krutá realita:\nNež si necháte namazat med kolem pusy,\n1) Toto není Vanilla server. Na serveru jsou pluginy zasahující do hry vážným způsobem a to např. TreeCapitatátor, Residence, Automatické zámky na bednách apod., možnost teleportovat se sem a tam. (lze si dokonce nastavit teleporty mezi dimenzemi ,že ani nemusíte stavět portály).\n2) Nemyslná pravidla výrazně omezující samotné hraní, na serveru např. nesmíte různé farmy a pokud to uděláte čeká vás ban a skvělá nabídka 250Kč na unban. S tím ,že VY jste ti špatní.\n3) Není zde svoboda stavění, pokud se to módovi nelíbí máte po srandě.\n4) Nestálost světa, připravte se na Wiping světů. (poškozené světy v důsledku crashování serveru)\n5) Aktivního důležitého 15-ti letého moderátora tu opravdu najdete. Nemá totiž nic lepšího v životě na práci než do 3 do rána tam otravovat. Skoro to vypadá jako by si léčil nějaké komplexy své nevyzrálosti. Připravte se ,že vám za zády ve Vanishi ztráví více času než vy samotným hraním.\n6) Server typu pay2play, porušuje EULA podmínky Minecraftu, tedy rovnou nahlášen Mojangu za porušování podmínek čili brzy se snad k něčemu dostaneme :)\n7) Běží to na toustovači pod postelí. Server není ideálně nastavený, čekají vás podivnosti a nižší render distance. Staff občas ani neví jak nastavit plugin správně.\n8) Je mi líto hráčů kteří pak trpí nekompetencí staffu zajistit správné fungování ,ale dovolí si za to vybírat peníze. Nepodporujte špatné servery.\nNo zkrátka já osobně bych si zde po několikadenní zkušenosti hrát netroufl.\nJe toto opravdu server který jste hledali? :)\nNedoporučuji hrát. Chtěl jsem tento server podpořit 300 Kč ovšem po nákupu jsem dostal Ban se slovy máš xray (nemělo to ani ověřené jediné co říkaly je že jsem kopal divně. A že jsem našel 20 dia za 30 hodin) . Nabízel jsem pohledání pc ovšem marně. Poté mi nabídli abych si koupil unban za dalších 260 Kč. Silně nedoporučuji a doufám že tenhle server brzy skončí.


Nejlepší těstoviny s krevetami recept\nNejlepší těstoviny s krevetami recepty, které budete milovat. Vyberte si ze stovek receptů na Nejlepší těstoviny s krevetami, které se vám budou snadno a rychle vařit. Připravte si ingredience a můžete se pustit do vaření Nejlepší těstoviny s krevetami. Užijte si objevování nových porkrmů a jídel z nejlepších Nejlepší těstoviny s krevetami receptů z čech i ze světa. Dobrou chuť!\nKrevety necháme v lednici pozvolna rozmrznout, opláchneme, osušíme, naložíme ... Nejlepší příbor pro toto jídlo jsou ruce, při jídle bacha na ocásky, ty se nejí :).\nNa pánvi rozehřejeme máslo, přidáme krevety a krátce po obou stranách orestujeme. Zalijeme smetanou, přidáme rozmačkaný česnek, osolíme,...\n24. červen 2016 Rychlé krevety se špagetami připravíme snadno a rychle jako lehkou a ... Seřadit podle nejlepších ... Zapečené těstoviny s brokolicí a lososem.\n5. únor 2017 Smažená rýže se slaninou a krevetami je voňavé a trochu exotické jídlo. ... Seřadit podle nejlepších. Napište vaší recenzi ... Snídaně · Těstoviny.\nRecept na těstoviny se zeleninou a krevetami. Vareni.cz - recepty, tipy a články o vaření.\nPikantní těstoviny, které jsou ideální pro letní počasí. Najdete v ... Suroviny. syrové krevety, oloupané a očištěné (oloupané krunýřky si schovejte na vývar) 450 g .... Vybrali jsme pro vás ty nejlepší recepty, které rádi zařadíte do svého jídelníčku ...\nA pokud zkusíte tuto verzi s hromadou krevet, česnekovým máslem a ... Ve velkém hrnci s vroucí osolenou vodou uvařte těstoviny podle instrukcí na obalu, tak ... Vybrali jsme pro vás ty nejlepší recepty, které rádi zařadíte do svého jídelníčku ...\nCelozrnné špagety s krevetami, brokolicí a sezamovými semínky ...\nK přípravě tohoto receptu můžete použít mražené krevety, každopádně pokud si ... Nejlepší variantou k realizaci tohoto koníčku se nakonec stalo založení blogu!\nPodobné recepty jako Celozrnné špagety s krevetami, brokolicí a sezamovými semínky ...\n12. červen 2016 Na pánvičku dáme zblylé máslo a na něm opečeme krátce krevety ... Ohodnoťte recept: Šafránové rizoto s krevetami ... Těstoviny s krevetami ...\nŠpagety s koriandrovým pestem a krevetami\nNa tohle senzační jídlo použijte co největší krevety. ... Krevety spolu s pestem vmíchejte do těstovin uvařených "al dente", přelijte zbylým výpekem z krevet, ... Vybrali jsme pro vás ty nejlepší recepty, které rádi zařadíte do svého jídelníčku ...\nPodobné recepty jako Špagety s koriandrovým pestem a krevetami\nNejlepší recept na nudle, jaký jsem našla. Chutnalo mi to mnohem víc než v restauraci, kde se mi to vždycky zdálo moc slané. Re: Komentář k receptu Opékané ...\nKrevety s česnekem a špagetami recept\nRychlý recept na dobrou směs špaget a krevet s česnekem a chilli papričkou. Vareni.cz - recepty, tipy a články o vaření.\nPodobné recepty jako Krevety s česnekem a špagetami\n15. říjen 2015 Krok 1: Oloupeme a očistíme krevety a nakrájíme na třetiny. Krok 2: V pánvi rozpálíme olej. Přidáme cibuli, česnek a opékáme tak 4 minuty.\nZeleninové těstoviny s krevetami: Rychlá večeře s minimem kalorií ...\n20. říjen 2015 Krevety orestujeme na olivovém oleji, osolíme, přidáme pomerančovou šťávu a plátky citronu. Slijeme Perfect Pastu a propláchneme v proudu ...\nPodobné recepty jako Zeleninové těstoviny s krevetami: Rychlá večeře s minimem kalorií ...\nSépiové linguine s krevetami recept\n14. prosinec 2013 Těstoviny dáme vařit dle návodu do osolené vody. Mezitím si na troše olivového oleje orestujeme nadrobno nasekaný česnek společně s chilli.\nPodobné recepty jako Sépiové linguine s krevetami\n26. říjen 2009 Krevety necham rozmrazt pri izbovej teplote, osusime ich. Na panvicke rozpustim maslo, naplatkujem nan cesnak a osusene krevety na masle.\n9. červenec 2013 Katalog receptů · Nejlepší recepty · Náhodný recept · Články ... větší hrst vyloupaných krevet: 1 oliheň kalamáry: 1 mrkev: 1/2 ... Krevety zbavíme hlavy a krunýře, popř. u větších vyjmeme střívko. .... Těstoviny s krevetami ...\nŠpagety s krevetami,rajčaty a strouhankou\nTěstoviny uvařte podle návodu na obalu. Na lžíci oleje zpěňte v pánvi česnek, přidejte krevety a rajčata. Na silném ohni opékejte asi 2 minuty. Osolte...\nPodobné recepty jako Špagety s krevetami,rajčaty a strouhankou\n7. prosinec 2014 Špagety jsou skvělá věc mimo jiné proto, že jdou připravit na mnoho způsobů. Například s krevetami a houbami doplněné o čerstvou zeleninu ...\n23. červen 2012 Krevety opláchneme, osušíme a napícháme po pěti kusech na předem ... Nejlepší jsou zcela bez přílohy jako zpestření při grilování - tedy jako ...\n15. červenec 2013 Krevety vlozime do vrouci osolene vody (vody nedavame prilis mnoho, pouze po uroven krevet), do ktere jsme pridali stavu z 1/2 citronu.\n30. červen 2016 Uvaříme špagety v osolené vodě, měly by být al dente. Takže asi 7 až 9 minut, podle návodu na obalu.Mezitím na střední teplotě rozehřejeme ...\n31. červenec 2016 Nudle dáme do nádoby určené pro MVT, zalijeme vřelou vodou a dáme vlnit na 6 min/ 800 W ( nebo uvaříme klasicky dle návodu na obalu), ...\n28. únor 2013 Katalog receptů · Nejlepší recepty · Náhodný recept · Články ... Ve woku rozpálíme cca 3 lžíce rostlinného oleje a krevety minutu ... Osmažené krevety odložíme na papírovou utěrku, abychom se .... Těstoviny s krevetami ...\ndivoké kuře v marinádě\nkrevety na česneku iii.\ncukety ve sladkokyselém nálevu


Corporal Cortex #9 | k47.cz\nCorporal Cortex #9\n12. 12. 2009 (před 12 lety) — k47\n„Ale jak…“ řekl moderátor a okamžitě začal formulovat svojí otázku z jiného konce. „Vaše práce na tolika projektech najednou musí být časově náročná, jak to ovlivnǔje váš soukromý život? O kterém pochopitelně nemáme žádné informace i když by je někdo velice rád znal.“\nK. se zasmál a kroutil hlavou. „Jaký soukromý život? Nic takového neexistuje.“\n„Je to pravda?“ zeptal se bleskově moderátor.\n„Je to tak,“ řekl Škrtič, který se první chopil slova. „Podívejte se na nás: banda neurotickejch chaotickejch vyvrhelů, který nejsou schopný žít klidný konformní životy. Neměli jsme se čeho vzdát, neměli jsme co ztratit, byli jsme zkrachovalý existence, IRL trolové, goonové, některý na útěku, některý rozvedení, jiný v depresích nebo s bohatou sbírkou poruch osobnosti, nemocných, bláznivých. Tahle věc byla pro nás pro všechny potřeba, byla jediná možná. Když jsme přestali používat svoje skutečný jména, nebylo to pro nic za nic. Museli jsme se do toho ponořit naplno. Mě si taky možná nikdo nebude pamatovat pod mým skutečným jménem, možná, že nikoho z nás, možná, že K. bude mít na hrobu napsaný tohle jedno jediný písmeno a rok 2014.“\n„Vzali byste to zpátky?“\n„Nikdy,“ odpověděl rezolutně Škrtič, „nikdy v životě.“\nŠkrtiče jsme nabrali den po Švábovi, zakopli jsme o něj v čekárně psychiatrie. Potřebovali jsme něco vyjednat s doktorem K. a tak jsem tam s ním seděl já a P. Shodou náhod právě před K. byl objednán Škrtič. Vyšel ven, v ruce mačkal modrý posilovací kroužek a P. se ho v závanu roztomilé konverzační nešikovnosti zeptal, co mu je.\n„F32.2 a F43.2,“ odpověděl krypticky. Asi předpokládal, že nebudeme vědět o co jde.\n„Těžká depresivní fáze bez psychotických příznaků a to druhý je…“ P. se zamyslel. „Jasně, to jsou duševní poruchy a poruchy chování související se šestinedělím. Ale počkat, tady něco nehraje….“\n„Vole,“ smál se Škrtič. Nikdy později nedokázal říct, proč ho to tak pobavilo, možná dostal další dávku prášků, možná se stalo něco jiného, ale v ten okmažik se nedokázal přestat smát. Až na to, že on patřil mezi těch několik nešťastných jedinců u kterých člověk nedokázal poznat jestli se smějou nebo pláčou. P. si to špatně vyložil a snažil se Škrtičovi, který se pořád smál a vycházel s čekárny, omluvit.\n„Mě je to moc líto, nechtěl jsem.“\nAle to už jsme stáli venku a Škrtič řekl: „Co? Proč se omlouváš, komiku?“\nZačali jsme se s ním bavit a do večera kývl na náš návrh a stal se Škrtičem. Bohužel jsme v ten okamžik úplně zapomněli na K. a podařilo se nám ho objevit až o tři dny později.\nŠkrtič byl tlusťoch, na rovinu: byl obézní, bledý a ve špatné formě. Zrovna toho dne měl čtyřicáté narozeniny a neměl je s kým oslavit. Kdysi dávno, když býval ještě fit, byl ženatý s drobnou Japonkou, následoval rozvod, jeho psychický stav se zhoršil, ztloustl, jednak kvůli lékům a pak taky proto, že přestal vycházet z domu. Ale v té době začal v ruce neustále neuroticky mačkat posilovací kroužek. Bylo to jako tik, podvědomá reakce, kdy neustále musel něco dělat, musel si s něčím hrát a dnem a nocí mačka tenhle kroužek. Když si četl, když se díval na televizi, když jezdil tramvají, vždycky. Pak se mu najednou zdál nějaký měkký, tak si koupil tvrdší, za měsíc zase, pak znova a další a další a další.\nA pak jsme spolu jeli v autobuse: já, on, P. a R. Potřebovali jsme nakoupit nějaké věci pro natáčení. Autobusák s námi jel jak s hnojem, řezal zatáčky, ostře zrychloval a brzdil, nedělal si s námi moc starosti. Sekl jednu pravotočivou tak ostře, že jsem spadl a na mě přistál P. Škrtič zůstal stát. Pobaveně se na nás díval a říkal: „Ale no tak pánové, musíte se umět držet.“\n„Ještě že jedeme už jenom jednu zastávku,“ řekl P. když vstal. Pohledem přelétl Škrtičovu tlapu. „Mohl bys prosím tě trochu posunout ruku.“\nŠkrtič pohnul dlaň a na tyči, za kterou se cestující drželi, odkryl úplně promáčklé místo.\n„Co to je? Tahle tyč je docela fest, tady do toho někdo musel nejmíň kopnout.“\n„Tohle jsem udělal já. Držel jsem se.“\n„Normálně,“ Škrtič zabral, tvrdé plasty zakřupaly, zdeformovali se.\nOn ani v nejmenším nebyl ve formě, ale měl neuvěřitelnou sílu stisku. Určitě by dokázal jednou rukou uškrtit člověka.\n„Škrič tu bydlí se mnou.“ říkal Šváb o tři dny později, když jsme se k němu nakvartýrovali – většina lidí z týmu, večer potom, co se najednou objevil K.\n„K., kde jsi byl?“\n„Neptejte se mě, možná jsem někoho zabil. Musím teď pryč z republiky, musím odjet, za hranice, někam daleko. Nejspíš mimo Evropu, protože tam všude mě můžou hledat. Potřebuju změnit identitu. Musím vypadnout.“ Byl zadýchaný a v očích se mu zrcadlil nekonečný děs.\nNedal si nic vymluvit, nedal se zastavit, vykroutil se ze sevření, vzal batoh, zmizel a na pár dnů, během kterých musel prožíval další nevýslovné hrůzy, jsme o něm neslyšeli. Nikdy jsme se nedozvěděli, co se s K. v té době ve skutečnosti dělo, kam se až dostal a co tam dělal. Nikdy sám neřekl ani nenaznačil a když jsme se ptali, neodpovídal.\nKe Švábovi jsme se vydali proto, že auto mého režiséra – ta jeho orvaná Octavie – se zase rozhodlo stávkovat a nám se nechtělo táhnout přes celé noční město do ateliérů. Místo toho jsme zakotvili ve Švábově prázdném přístavu.\n„Bydlí tu se mnou,“ říkal, když jsme stáli na prahu. „Jeho byt vypadal v podstatě stejně. Když se nastěhoval sem, má to pro nás oba jenom výhody. Tou největší je poloviční nájem. Snížit náklady, snížit závazky, větší míra svobody. To je logika celé téhle věci, víc v tom nehledejte.“\n„Jsi šťastný?“ zeptal jsem se ho, když jsme seděli na maličkém balkónku a čuměli na hvězdy, zatímco ostatní už složili svoje unavená těla na podlahu a usnuli.\n„Šťastný? To je dobrá otázka. Za rok mi bude čtyřicet, žádná rodina, kromě vás žádní kamarádi, žádná pořádná práce, žádné úspory, žádné nemovitosti. Podle měřítek společnosti bych neměl být ani náhodou šťastný. Ale nic z toho mi nevadí. Přesto…“ vyndal párátko ze zubů, „pocit štěstí cítím, jenom když někoho mlátím. Najednou jsem sám, jsem v ringu, jsem živý, plný síly a můžu všechno. Jako kdyby mi tělem projel blesk, záchvěv nadšení. To je skutečné štěstí, ne nic z toho, co vidíš kolem Adame.“ Dořekl a zase vrazil párátko mezi čelisti.\nŠváb býval silný kuřák, ale z ničeho nic přestal. Nehnaly ho k tomu obavy o vlastí zdraví nebo nedostatek peněz, on neměl důvod ani žádnou záminku proč přestat, ale jednoduše to udělal. Ze dne na den přestal. Abstinenční příznaky nebyly nic, co by nedokázal vydržet. Ustál už horší děsy, které s ním lomcovaly celé hodiny, když na něj padl stít temného šílenství, zůstal stát na nohách, nadechl se a šel. Třásl se, srdce mu zběsile bušilo, svíral se mu žaludek a mozek se mu snažil svými iracionálními kouřovými signály naznačit, že tady není bezpečno. Vydržel. Stejně tak vydržel i nekouřit. Z té doby si odnesl jenom zvyk neustále mít v zubech párátko a mimovolně si s ním hrát. Odnaučení kuřáci to tak mívají, zůstává v nich te motorický zvyk a z párátka se stane imaginární a neškodná cigareta.\n„Jdu spát, vždycky se probouzím strašně brzo a když neusnu teď, čekají mě…“ podíval se na hodinky, „nanejvýš tak tři hodiny odpočinku.“\nZůstal jsem tam sedět a díval jsem se do tmy a sledoval mihotavá světla vzdálené noční Metropolis. Všechno to bylo zatraceně zvláštní. Před rokem jsem byl jenom další zmetek vzdělávacího systému, vyhodili mě ze školy, Alma Mater se rozhodla odvrhnout jednoho ze svých synů. Nebylo možno dál studovat, nedovedl jsem to. Ne, že by škola byla příliš náročná – měl jsem pocit, že kdybych doopravdy chtěl, snažil se a využil všechny svoje schopnosti naplno, dokončil bych tříleté studium za jeden, maximálně dva semestry. Ale ono to nešlo. Neměl jsem nedostatek času, nepracoval jsem, neměl jsem tisíce jiných zájmů, neproflámoval jsem celé noci, nepropadl jsem WoWku ani CSku. Ale stejně to nešlo. Tak v čem byl problém? Vždycky jsem byl nadějný student, první stupeň školy jsem ani nezaregistroval, druhý jsem se skoro neučil a přesto jsem měl průměr známek 1.07, na střední mi všechno začalo být jedno, byl jsem zkurvenej excelentní případ, nová naděje, cokoli si račte přát, i když jsem se nadále neučil, ale přesto mi to všechno lezlo do hlavy samo a měl jsem výborné výsledky bez námahy. Na střední odpadly nudné předměty, které se musely nabiflovat a jejich místo zaujaly předměty, které stačilo pochopit, proniknout do jejich logiky, do struktury vědy, naučit se několik všeobecně platných pravidel a na jejich základech stavět, odvozovat, přemýšlet. Matematika, fyzika, deskriptivní geometrie, programování. Ale nezáleželo mi na tom. Bylo mi jedno jaký budu mít prospěch, bylo mi to úplně jedno, ale přesto jsem odmaturoval s průměrem 1.0 a průběžně se to neslo ve velice podobném duchu. A to jsem si ani nepsal taháky, nepodváděl jsem. Ne že bych s tím měl nějaký morální problém, ale nechtěl jsem se s tím zatěžovat, stejně to bylo zbytečné, všechno dopadlo stejně. Bylo mi to jedno. Všechno přišlo samo, zadarmo. V té době jsem rozjel kšeft, kdy jsem ostatním kreslil výkresy do deskriptivní geometrie za prachy. Pár stovek to dalo, někdy až dva tisíce. Tohle mě bavilo, vyjebat s ostatními, se tím, co by se dalo klišovitě nazvat systémem, se všemi, hackovat těch několik mizerných pravidel a vymýšlet jak to udělat, aby jednotlivé výkresy vypadaly dostatečně odlišně, aby nebylo na první pohled vidět, že mají jednoho tvůrce. Nebyla to špatná doba. Tehdy jsem ještě nějak podvědomě tušil, že žiju. Už tehdy jsem psal, respektive jsem začínal. K aktivní tvorbě literatury jsem se dostal úplnou náhodou, ale najednou se něco změnilo. Něco jsem pochopil. Najednou jsem mohl něco vytvořit, něco udělat, něco vyrobit. Běžná technika byla už příliš složitá pro běžné smrtelníky, manuální hobby mě nikdy nelákalo. Tenhle starej svět se už nedal moc změnit, nebylo možný v něm pracovat a něco vytvořit, když mám pořád nad hlavou visel Damoklův meč jeho rezavých pravidel. Na druhou stranu v té době se internet stával velkou věcí, která byla všude dostupná a každý ji mohl mít. Masová komunikační síť, pojivo tkáně našeho století. Vytvořit něco virtuálního a nahodit to online bylo neuvěřitelně jednoduchý, nahrál jsem soubor na ftp a najednou ho mohl vidět celý svět. Tohle nebyla centralizovaná mediální korporace, tohle nebyli noviny ani televize. Tady platilo, že každý mohl. Každý mohl udělat cokoli chtěl, bariéry neexistovaly. Všechno mi došlo až zpětně, když jsem měl nadhled několika let, když jsem dokázal porovnat stavy „teď“ a „před tím“. Samozřejmě neoddiskutovatelným faktem bylo to, že já a celá generace mých vrstevníků vyrůstala s počítači. Doslova všichni mladí měli počítač, všichni ho používali, hráli na něm, brouzdali na internetu. My a počítače bylo samozřejmé spojení, nepochopitelné pro naše rodiče. Technologická synergie. A pak, když začala být levně dostupná rychlá a velice málo omezená připojení, zmizel rozdíl mezi stavem online a offline. Internet vždycky byl – persitentní komponenta existence, stejně všudypřítomná jako vzduch nebo indikace času. To byla naše konkurenční výhoda před předcházející generací, která automaticky nemusela vnímat novou technologii pozitivně. My jsme se s počítačem narodili a používali jsme ho odmala. Ale na druhou stranu mi bylo jasné, že jednou přijde technologie, kterou i mi nezažijeme od počátku, která už půjde mimo nás, nebudeme jí rozumět, nebudeme ji stíhat a budeme ji odmítat a nenávidět. A to se stane a přijde to dost možná ještě dříve než v případě předchozí generace. Tempo vývoje se neustále zrychluje a nám možná tenhle divoký vlak ujede zatraceně brzo.\nOvládla mě nekonečná a skoro až nesmyslná touha tvořit. Měl jsem nástroj, pohodlný a omniprezentní. Nadšení se vezlo na jeho vlnách. Začal jsem psát jako zatracený deviant, jako nestudovaný, špatný spisovatel, nevzdělaný. Nevěděl jsem jak „správně“ psát, jak správně budovat děj, zápletku, gradaci, pointu nebo cokoli jiného. Nikdo mi to neřekl, nikdo mi to nikdy nevysvětlil. Nikdo mě nikdy nepřivedl na pravou víru. Ale nikdy mi to nevadilo. Měl jsem prsty na klávesnici a víc jsem nepotřeboval. Nikdy jsem se nesnažil vzdělávat v tomto oboru, nikdy jsem se nesnažil prosadit, jenom ta samotná myšlenka se mi zdála zvrácená a snad i nebezpečná. To se přece nikdy nemůže stát. O šest sedm let později mi ten blázen vydal mojí knihu a roztočilo se tenhle groteskní kolotoč. Šílenství. Ani v nejhorších nočních můrách jsem si nedokázal představit, že dneska vůbec někdo může mít o knihy takový zájem. Přišlo mi to svým způsobem nemocné. Vyrostl jsem v prostředí světové sítě a tam bylo všechno zadarmo. Ať už legálně nebo nelegálně. Kdo by si proboha chtěl kupovat knihy, když má všechny informace světa k dispozici na jedno kliknutí? Kdo by je chtěl tisknout, kdo by jim chtěl dělat reklamu, kdo by je chtěl propagovat, kdo by o nich chtěl proboha psát? A najednou jsem byl v tomhle kaleidoskopickém bubnu ždímačky a můj vydavatel mě tahal po různých akcích ze kterých si pamatuji stěží polovinu, maximálně na polovině z té poloviny jsem byl aspoň trochu vzhůru. „Co tady sakra chcete? Jděte do prdele a nechte mě spát. Copak nemáte svoje životy, že musíte přežvykovat ten můj, vy zkurvený pijavice.“\n„Ale my jsme přišli na panel o vaší knížce.“\n„Aha, jasně, to dává smysl.“ Narovnal jsem se a uvědomil jsem si, že přede mnou posedává asi osmdesát lidí různého věku, pohlaví a vzdělání. Můj vydavatel se mě pořád snažil přesvědčit, že jsem dokázal přitáhnout široké spektrum čtenářů, těch, které by nikdy neměly o něco podobného zájem. Nikdy jsem mu nevěřil, podezříval jsem ho, že si ze mě dělá srandu. „A co mám dělat teď?“ hlasitě jsem zašeptal nejbližšímu chlapíkovi, který vypadal, že má něco do činění s organizací, nebo se v nejhorším případě zná s bratrancem doktora pořadatele téhle akce. „Kde to vůbec jsem? Jak jsem se sem sakra dostal?“ řekl jsem tomu chlapíkovi a pak jsem se otočil na to stádo lidí a vypadali celkem nadšeně. Dozvěděl jsem se, že jsem na nějakém knižním veletrhu ve městě XYZ a právě v ten okamžik se mě měli na něco ptát a já jim měl odpovídat a říkat nějaké vtipné historky a zajímavé poznámky. Tohle že chtěli vědět? Kvůli tomuhle přišli? Dobrovolně? Jak jsem s tím mohl jenom souhlasit? Celá tahle věc mi přerostla přes hlavu. Nikdy jsem nechtěl, aby to takhle skončilo. Psal jsem jako šílenec a jako šílenec jsem měl skončit v kleci, ve svěrací kazajce a na předních příčkách seznamu cílů pro lovce lidí.\nOni na něco čekali, něco jsem musel udělat.\nštítky: #povídky #tvorba #Corporal Cortex\npříbuzné články: Corporal Cortex #7 📷, Corporal Cortex #8 📷, Corporal Cortex #4 📷, Corporal Cortex #5 📷, Corporal Cortex #6 📷, Corporal Cortex #10 📷\nsem odkazují: Corporal Cortex - další várka, Corporal Cortex 📷


Kolo 15-20k bazar - rada - Diskuse - Bike-forum.cz\nDubiněk 25.6.2019 07:13\nAhojte, delší dobu již uvažuji nad koupí novějšího modelu kola, než co mám teď. Hlavně abych se „nebál“ delších vyjížděk a dostal i lepší pocit z jízdy…\nPrvní idea byla jít do 27.5", ale teď se přikláním spíše k 29", hlavně po tom co jsem si uvědomil, že v poslední době jezdím spíše delší trasy, které nemají zase tak náročné úseky, ale jistě s novým kolem bych rád dal tomu trochu pokouřit ;) (řekl bych, že tak 50 % zpevněný povrch (šotolina, cyklo-asfalt, polňačka, …), zhruba 20 % nějaký trochu rozbitější terén, různě štěrk/kámen, kořeny, a pak zbytek bud silnice při přejezdech a nebo vyloženě nějaký tankodrom).\nChci hlavně tuhý rám a vzduchovou vidlici (zde jsem trochu nedůvěřivý k pružinové), také chci hardtail. Moje taková představa je mít nejspíše 2×10 převody, protože se bojím, že do prudkého kopce by mi to nestačilo a zároveň zase z kopce si taky rád přišlápnu.\nMěřím zhruba 190 cm a vážím 90 kg + batoh tak do 5 kg, kde vozím pití, svačinku, mobil, …\nNechci překročit 20 000 Kč, ideální by bylo co nejvíce se přiblížit k 15k, ale zase rád si nechám poradit a pokud si někdo myslí, že by mělo smysl si třeba připlatit tisícovku navíc a odůvodní proč, tak nemám s tím problém :)\nKoukal jsem na různá kola a nejvíce se mi tak něják zamlouval Kelly's spider 90 2018, který ale už v mé velikosti nejde snad sehnat za rozumný peníz. Dříve (teda aspoň si to myslím) jsem měl tento model a jezdilo se mi na něm opravdu dobře, než se rozbilo a šlo na skládku. Do úvahy přišel i obdoba jen s Gate modelem, jsou fajn i nové modely, ale moc se mi nelíbí pružinová vidlice, když kolo stojí téměř 20 000…\nKoukal jsem i na čínský karbon, kdy na aliexpressu měli teď 30 % slevy a rám tak stál okolo 5 000 Kč, co jsem zhruba tak zhruba složil, vyšlo k 19 000 Kč, ale měl jsem téměř vše co jsem vyžadoval, ale zase jsem nikdy kolo neskládal, maximálně nějaké opravy a seřízení, ale musím říct, že mě to bavilo a stále baví, takže se toho zase tak moc nebojím a myslím si, že kdybych opravdu chtěl, tak to půjde.\nTaké jsem se díval na bazar, a pár kol jsem vybral, tak bych byl rád, kdybyste mi poradili a třeba namítli co je špatně/dobře a na co se třeba zaměřit, jakožto laik se lehce orientuji, ale zase nevyznám se moc do detailu.\nKolo je zhruba co jsem si seskládal jen s čínským karbonem\nZde není moc informací, ale uvažoval že pokud by byl daný prodávající ochotný třeba slevit, tak že bych koupil nějakou bazarovou vidlici a dal ji tam (našel jsem také na bazaru pěknou rockshox – zde bych si zase třeba nechal poradit, pokud bych se rozhodl)\nToto kolo se mi asi nejvíce líbí jak vzhledově, tak i výbavou a má vše co vyžaduji, jen se bojím roku 2015, přece jen už to bude 4 roky. Také si nejsem úplně jistý původní cenou a v jakém stavu je zbytek.\nOsobně si myslím, že by mohlo být malinko levnější, ale co se mi líbí tak je určitě teleskopická sedlovka a jinak taky celkem fajn vybavené kolo.\nBydlím kousek od Brna, takže něco ideálně v okruhu tak do 100 km. Přikládám i anketu, abych viděl co se vám líbí a děkuji za rady :)\nAnketa: Které kolo, byste brali vy?\nKup si něco z obchodu\noddie 25.6.2019 07:34\nJá bych vzal ten Canyon, ale bude ti s touhle výškou? Máš spíš kratší nohy?\nDubiněk 25.6.2019 07:58\nŘekl bych, že tak normálně (těžko říct)…\nMyslíš, že těch cca 5–10 cm udělá takový rozdíl/problém? Moje současné kolo je teď s menším rámem, než jsem já (darováno od známého) a jezdí se na něm taky docela dobře, jen lehce pociťuji, že bych si sedl „dozadu“ o kousek.\nOno je právě problém, že nejsem žádný zkušený cyklista a nevím moc na co koukat a co by mi mohlo vadit (určitě bych si kolo vyzkoušel projet a dal na pocit jestli OK).\noddie 25.6.2019 08:04\nJá mám třeba „jen“ 185cm, ale dlouhé nohy, a to L by mi bylo tak tak s 400mm sedlovkou, jestli vůbec…\nDubiněk 25.6.2019 09:05\nTak jsem se změřil a mám v rozkroku asi 85 cm :)\noddie 25.6.2019 09:12\nTak to jsou teda docela krátké, na 190cm :) To na výšku toho L-ka vyjde v pohodě, spíš uvidíš, jak to bude s délkou.\nMatS 25.6.2019 16:51\nTaky mám Grand Canyon 6.9 v Lku (2016) a měřím 185cm a je mi to tak tak.\nV0jtisek 25.6.2019 07:55\nBudu prodavat trek x-caliber 9, 23” 2017 mmodrej, ale nejsem si jistej jedtli na 190 neni moc velkej…\nDubiněk 25.6.2019 09:07\nDíky za nabídku, ale zdá se mi, že jsi z Prahy? Plus teda už teď se malinko bojím 29" (jestli je to 29"), když jsem měl od bráchy, tak mi to už tak přišlo celkem neohrabaný, jako jistě je to o zvyku hlavně, když jsem přešel z 26", ale raději asi menší rám, třeba bych příští rok vyměnil…\nK2 25.6.2019 09:22\nAhoj, najdi si izovatele jmenrm scalar. Sklada kola na miru, pouziva ramy MRX nebo dle dohody.\nJinak Canyon jsou super kola za dobrou cenu. Mam 183 a vozim od nich Lko. Na me velikost OK. Zvaz XL. Idealne najdi v okoli nejakeho vlastnika Canyona L a XL a domluv se na vyzkouseni.\nDubiněk 25.6.2019 09:58\nDíky, já už po něm pokukoval a jestli se nemýlím, tak bydlí cca 250 km daleko a já bych si přece jen rád prvně kolo zkusil ,než ho koupím.\nroman 3D 25.6.2019 10:42\ngate 30, vzduchovka,2×10,obě osy pevný\nWiggle 25.6.2019 11:06\nTaktéž se přikláním k Kellys Gate 30. Jde sehnat za nějakých 19 500,–.\nDubiněk 25.6.2019 19:05\nMyslíte oba 2019 model? Já ho všude našel jen okolo 22 000 a letošní rok mi nepřijde moc ohromující bohužel…\nZačínám z toho mít větší a větší hlavu :D\nroman 3D 25.6.2019 21:29\njde sehnat pod dvacet, loňskej asi neseženeš\nkralikovo 26.6.2019 09:32\nChlapci asi narážejí na to, že většina prodejců je ochotná jít po domluvě níž, než je inzerovaná cena…\nGwaihir 25.6.2019 11:22\nZa mě ten canyon je dobrá volba, ale taky mám strach, co velikost. Každopádně zkusit se to dá. Já mám Canyon exceed a při svých 181cm jsem spokojený s velikostí M.\nGwaihir 25.6.2019 11:26\nA koukni ještě sem:\nTřeba si něco necháš poskládat.\nDubiněk 25.6.2019 19:04\nSuper, to vypadá docela fajn, asi mu zkusím napsat ;)\nzzach 25.6.2019 21:14\nhttp://viagr-bikes.cz/ co toto? Taky z brna. Ale žádnou zkušenost nemam\nMilanT 25.6.2019 21:55\nNo nevím, co se týče toho supa.\nPo 2K km nová kazeta, nové kotouče?\nU mě tyhle díly vydrží mnohem víc jak 10K km a to snažím se jezdit svižně a občas si střihnu i nějaký závod :-)\nsparrow_cz 26.6.2019 13:09\nTo same plati o bowdenech a lankach. Asi bude najezd asi krapet vyssi, coz ale nicemu nevadi, pokud se o to stara.\nNa co si dávat při výběru kola z bazaru ?\nJak na nákup silničního kola z bazaru


www.wow-wowko.estranky.cz - Hrdinové - Hrdinové Lidí\nÚvod » Hrdinové » Hrdinové Lidí\nPravděpodobně jedna z nejnadanějších čarodějek, které se za celé generace v Dalaranu objevily. Jaina je bystrá, zvídavá mladá žena, která se neustále snaží rozšiřovat své znalosti a magické schopnosti. Její otec, admirál Proudmoore z Kul Tirasu, patřil k největším hrdinum Druhé Války. Jaina pociťuje neustálý tlak ve vztahu ke jménu svého otce, ale sama touží pouze studovat a pokračovat v nastoupené cestě zkoumání magie. Podobně jako Arthas byla i Jaina hluboce raněna, když její milostný vztah s mladým princem skončil. Nikdy však nedopustila, aby jí duševní rozpoložení narušilo studia nebo vědecké bádání. Její učitel, arcimág Antonidas, tvrdil, že by se mohla stát největší čarodějkou, jakou kdy rasa lidí zrodila.\nPrinc Arthas Menethil\nArthas, jediný syn krále Terenase, je idealistický, i když poněkud unáhlený mladý muž, který sní o tom, že jednoho dne nahradí svého otce jako král Lordaeronu. Arthas se v devatenácti stal učedníkem na Paladina a od té doby sloužil jako oblíbený žák Uthera Lightbringera. Přestože Arthas miloval laskavého Uthera jako svého strýce, toužil po tom dát se vlastní cestou a stát se hrdinou stejného významu, jako byli veteráni, kteří během Druhé Války bojovali proti Orkům. Přestože Arthas pociťoval žal, když skončil jeho krátký milostný vztah s čarodějkou Jainou Proudmoore, pozoruhodně dobře plnil své role prince lordaeronského i svatého Paladina. Choval hlubokou úctu ke svatému Světlu a netoužil po ničem jiném než bránit svůj milovaný lid.\nPovolání: Vládce království Azeroth\nV době kdy se Llane narodil, nebylo ještě v Azerothu ani známka Orků a lidské národy žili v relativním klidu. Llanovi rodiče, Král Wrynn III a lady Varia, byli za syna vděčni, protože znamenal pokračování jejich rodu a nástupce trůnu. Tím byl jmenován ve svých devatenácti letech a zůstal jím až do konce První Války, kdy byl zabit běsnící Hordou. Na jeho místo pak nastoupil královský regent a Llanův osobní přítel Anduin Lothar.\nPovolání: Vojevůdce Azerothu, po smrti krále Llana se stal zástupcem krále\n(WarCraft: Orcs and Humans, WarCraft II: Tides of Darkness, WarCraft II: Beyond the Dark Portal)\nLothar vyrůstal v Azerothu a byl zde i jmenován Sirem. Celých padesátsedm let sloužil věrně Azerothu a Alianci a i když pobýval v dalekých krajích Lordaeronu, vždy toužil po domově. Byl hrdým a vznešeným bojovníkem, během krátké doby si získal místo u královy čestné stráže už když byl velmi mlád. Poté co získal titul Rytíře a stal se členem Bratrstva Koně, dostal za úkol nalézt artefakt - svatou knihu zvanou "Tome of Divinity". Úkol, který stál život všechny jeho muže. Poté co navrátil tyto svaté listiny klerikům z Northshire, vedl Lothar armády Azerothu do bitvy s Orčí Hordou. Když Orkové vydrancovyli království a zabili jeho obhájce - krále Llana, Lothar sebral své muže a vedl exodus svých lidí na sever do Lordaeronu, který byl jejich jedinou nadějí. Za své zásluhy a služby lidu Azerothu byl jmenován regentem Azerothu. Když se pak stal velitelem všech pozemních a leteckých jednotek Aliance, Lothar se zapřísáhl, že pomstí smrt svého krále i všeho lidu, který zemřel rukou Orků.\nKrál Terenas Menethil II.\nPovolání: Král kdysi nejmocnějšího království lidí - Lordaeronu\nTerenas se stal následovník trůnu po hrdinském Králi Lotharovi. Ještě, než se mohl na trůně pořádně ohřát, Horda znovu začala proudit branami z Draenoru. Když armády Groma a Kilrogga prvně zaútočily, reakce aliančních sil byla pomalá a Terenas se nemohl ve válečném umění svému předchůdci rovnat. Svolal své spojence Elfy a Trpaslíky a začal je připravovat na odvetu. Zrealizoval také smělý plán a poslal svého nejlepšího generála Turalyona a mága Khadgara Portálem zpět do Draenoru, aby zde zničili zárodky Hordy. Jeho odpůrci tvrdili, že ten nápad vznikl vlastně v hlavě Khadgara nebo Turalyona, ale nemohli nic dělat s rozhodnutím krále. Mise dopadla nad očekávání a Terenas proto nechal postavit velkou halu na počest těchto hrdinů, kteří obětovali své životy za úspěch mise. Historie však Terenasovi neodpustila tak snadno. Mnozí si mysleli, že Orkové již byli vyhubeni. Jiní však stále věřili, že mohou být osvobozeni. Terenas stále váhal s nějakým výrazným rozhodnutím a snažil se udržovat status quo. Všechny dosavadní konflikty byly přisuzovány právě Terenasovi. Koneckonců, byl to právě on, kdo měl možnost zničit Orky jednou provždy. Jeho největším selháním se však stala jeho nerozhodnost ve chvíli příchodu Nemrtvých. Jeho syn, princ Arthas, ho varoval. I on věděl, co přichází a že jeho lid mu to nečinnost nikdy neodpustí. Terenas nikdy nepodnikl mnoho, aby se pokusil sjednotit lidi s rasami Trpaslíků a Elfů. Nepokoje, které vznikly u jeho vlastního dvora byly nad jeho síly. Nakonec se k tomu všemu Arthas obrátil proti svému lidu, své rodině. Mnozí věří, že kdyby Terenas podpořil svého syna, Nemrtví mohli být zastaveni a Arthas zachráněn. Bohužel, Terenas vykonal příliš málo a nakonec skonal rukou vlastního syna.\nKrál Anduin Wrynn\nKrál Anduin je tak moudrým vládcem, jak jen desetiletý chlapec může být. Poté co jeho otec, král Varian Wrynn, za záhadných okolnosí zmizel při své cestě na ostrov Theramore, byl mladý Anduin na příkaz královského poradce, Lady Prestor, korunován na krále. Podařilo se tak zabránit bezpráví, které by mohlo stormwindské království zachvátit. Přestože se mnoho obyvatel obává, že se jejich král již nikdy nevrátí, Anduin dělá co je v jeho silách, aby utišil jejich strach. Díky tomu se obecně předpokládá, že se chlapec jednoho dne stane právoplatným vládcem země.\nPovolání: Strážce Řádu Tirisfalu\n(Neobjevila se v žádné z her - můžete se o ní ale dočíst v knize WarCraft: Poslední Strážce)\nStrážce Azerothu Aegwynn se stala členkou Řádu Tirisfalu, skupiny, která zajišťovala ochranu světa před Plamennou Legií. Aegwynn byla bohatě obdařena mocí, která jí umožňovala porazit temného Titána Sargerase a pohřbít ho pod bouřícím Maelstromem. Aegwynn se vdala za mága Nielase Arana a splodila s ním syna. Velkou část své moci předala svému potomkovi, aby se i on mohl stát Strážcem Řádu Tirisfalu. Bohužel, Sargeras byl schopný předat část své duše jejímu ještě nenarozenému synovi, Medivhovi. Aegwynn chránila Azeroth před Legií, ale skrze jejího potomka si Legie znovu našla cestu na zemi. Jakmile si uvědomila hloubku šílenství svého syna, byla to právě ona, kdo informoval krále Llana o jeho zradě.\nPovolání: Mág, otec posledního Strážce - Medivha\n(Neobjevil se v žádné z her - můžete se o něm ale dočíst v knize WarCraft: Poslední Strážce)\nOtec Medivha, posledního Strážce. Nielas byl mágem, kterého si Aegwynn vybrala za manžela a postupem času i za otce svého dítěte. Aran byl mocným kouzelníkem a ctěným služebníkem krále. Když ve dvanácti letech Medivh upadl do spánku a jeho rodičům bylo jasné, že byl nakažen Legií, Nielas Aran obětoval svůj život ve snaze odstranit nákazu z Medivhovi duše, bohužel byla jeho snaha marná.\nPovolání: Poslední Strážce Řádu Tirisfalu\nPříslušnost: velice proměnlivá\n(WarCraft III: Reign of Chaos, Také o něm pojednává kniha WarCraft: Poslední Strážce)\nMedivh je synem čaroděje Nielase Arana a Aegwynn. Medivh, "Strážce Tajemství", je poslední ze Strážců Tirisfalu. Po svých rodičích zdědil fenomenální moc a v den svých dvanáctých narozenic upadl do hlubokého spánku, ze kterého se probudil o šest let později. Naneštěstí pro lidstvo, mladý kouzelník byl během svého spánku nakažen Plamennou Legií. Počal studovat temnou magii a prováděl tajemné exprimenty, při kterých cestoval duchem po odlehlých místech. Během jedné takové cesty se dostal do kontaktu s Orčím šamanem Gul'danem a přislíbil mu ukázat místo posledního odpočinku Sargerase. Na oplátku chtěl pomoci zničit Azeroth Hordou. Když ale invaze Orků začala, Medivh stále neslavil vítězství. Byl zabit roku 600 expedicí krále Llana a nikdy tak nemohl Gul´danovi ukázat umístění Sargerasovy hrobky. Nikdo neví, co s ním bylo celých těch dvacet let, ani jak je možné, že opět kráčí Azerothem. Tentokrát se snaží lidstvo varovat před dalším příchodem Legie. Díky jeho pomoci se Lidem, Orkům a Temným Elfům podaří zničit Archimonda a poprvé stát v bitvě jako spojenci. Traduje se, že Medivh byl naposledy spatřen ve spálených lesích Ashenvalu, ale nikdo skutečně neví, kde je mu konec.\nPovolání: Lidský paladin – velitel Rytířů Stříbrné ruky\nUther byl prvním z paladinů, kterým před Druhou Válkou požehnal sám arcibiskup Faol. Je bitvami protřelým veteránem, uznávaným největším válečníkem v celých dějinách lidstva. Přestože uplynulo již mnoho let od doby, kdy jeho milovaný Lordaeron ohrožovala válka, Uther nikdy nepolevil ve své službě chránit zemi před hrozbami pololidí a společenskými nepokoji. Chrabrý velitel Paladinů je možná nejznamenitějším generálem, jakého kdy Aliance poznala. Jedině přání sledovat, jak se z Arthase stává muž hodný nosit korunu svého otce, mu brání, aby odešel do výslužby a užíval si zasloužený odpočinek.\nPovolání: Královský mág, Průzkumník\nKhadgar se stal jedním z velkých hrdinů-průzkumníků díky jeho statečnosti při službě království Azeroth během První Války. Především během úkolu, při kterém měl prozkoumat hrozivou magii, které je zapotřebí pro postavení Temného Portálu. Khadgar odcestoval do Dalaranu, aby zde projednal původ tohoto magického průchodu s tajemnými Kirin Tor. Poté se Khadgar navrátil do Azerothu a zde pokračoval ve studiích zbytků Portálu, který byl zničen během Druhé Války.\nPovolání: Paladin Lordaeronu\nTuralyon byl jedním z prvních rytířů Lordaeronu, kteří byli trénováni na Paladiny samotným Utherem Lightbringerem. Třebaže Turalyon zapřísáhle věří, že řád může být prosazován pouze skrze extrémní válečnickou disciplínu, je vysoce uznáván svými přáteli a koneckonců i protivníky. Turalyon byl mezi jednotkami, které byly Lordem Lotharem vyslány do léčky u Blackrock Spire a hluboko ve své duši skrývá velikou lítost, že nedokázal zabránit smrti velkého Rytíře.\nPovolání: Arcibiskup, učitel Kleriků v Northshire Abbey\nAlonsus Faol byl arcibiskupem a opatem v Northshire Abbey. Celý svůj život zde pomáhal cvičit mladé Kleriky a později i Paladiny léčivému kněžskému umění. Po Druhé Válce pomáhal králi Terenasovi s přestavbou Lordaeronu a s podporou zemí, které stále setrvávaly v Alianci s Lordaeronem.\nZamlada byl laskavý Benedictus studentem lordaeronského duchovního vůdce, Arcibiskupa Alonsa Faola. Benedictus strávil mnoho let učením od svého zbožného mistra a pomáhal také Církvi Světla vystavět její nejúžasnější monument – Katedrálu ve Stormwindu. Po Faolově smrti se stal Benedictus vůdcem Církve a přísahal, že bude pokračovat v práci, kterou jeho mentor před mnoha lety započal.\nPovolání: Kapitán domobrany království Stromgarde\nZkušený námezdní kapitán Stromgardské domobrany a hrdina Druhé Války. Svou skvělou pověst si vydobyl jako výborný velitel ve finální bitvě při osvobozování trpasličí země Khaz Modanu. Dananth se poté usídlil v Novém Stormwindu v Azerothu a působil zde jako dozorce zvláštních táborů, které byly vybudovány pro zajaté Orky.\nPovolání: Lidský arcimág – představený Kirin Tor v Dalaranu\nPříslušnost: Kirin Tor\nAntonidas je představeným Kirin Tor, sboru kouzelníků, kteří vládnou kouzelnému království Dalaran. Tento ctihodný arcimág patří k nejmocnějším kouzelníkům na světě. Přestože mu jeho chřadnoucí zdraví nedovoluje trávit mnoho času mimo své oblíbené město, jeho žák, Jaina Proudmoore, zastává roli jeho očí a uší v okolním světě. Antonidas se těší na den, kdy předá svoji moc a zodpovědnost za vedení Jaině, o které tuší, že se jednou stane nejmocnějším arcimágem.\nPovolání: Námořní Admirál, Vládce královstí Kul Tiras\nPříslušnost: Kul Tiras, Aliance\n(WarCraft III: The Frozen Throne-Bonusová Kampaň)\nVážený a respektovaný vůdce aliančních námořních sil za Druhé Války. Jeho odvaha na moři a smysl pro strategii byly jedinečné. Největší dar, který dal svému lidu, však nebyly vítězství v bitvách, nýbrž jeho dcera Jaina. Daelin Proudmoore zahynul v bitvě s Orčím náčelníkem Thrallem na ostrově Threramore, poté co se Orky snažil vojenskou silou vypudit z Kalimdoru.\nPovolání: Mág Lordaeronu\n(Neobjevil se v žádné z her - je ale hlavním hrdinou knihy WarCraft: Den Draka a trilogie War of the Ancients)\nRhonin byl lidským mágem, který byl s malou skupinkou bojovníků Aliance vyslán proti Nekrosovi a Hordě do Grim Batolu. Měl to být právě Rhonin, kdo měl zničit Duši Démona, artefakt, který svazoval Rudé Draky a nutil je poslouchat příkazy Hordy. Ačkoliv Aliance vyslala nepohodlného Rhonina na jeho misi spíše proto, aby se ho zbavila, mág si vedl nadmíru dobře a svůj úkol splnil. Po osvobození Draků Rhonin sledoval, jak draci, kteří žili v zajetí Orků nyní trhají své bývalé pány na kusy. Pádem Grim Batolu byla Horda oficiálně poražena. Téměř v šichni Orkové, kteří válku přežili byli internováni v táborech Aliance.\nRhoninovi ale bohužel ani po válce není dopřáno klidu. Spolu s drakem Krasem a Orkem Broxigarem je přenesen v čase do doby, kdy se elfí královna Azshara spolu se svými služebníky snažila přivolat do Azerothu démonického pána, Sargerase. Rhonin je pak jedním z těch, kdo se musí královně a Legii postavit a zabránit tak zničení světa.\nTirion byl jedním z nejvýznamějších paladinů řádu Stříbrné Ruky. Byl také pánem pevnosti Mardenholde. Během Druhé Války statečně bojoval po boku Aliance a stal se jedním z velkých hrdinů války. Několik let po válce objevil Tirion polorozbořenou věž, ve které se skrýval postarší Ork. Oba bojovníci se do sebe bez řečí pustili, ale během boje se uvolnil kus kamene z věže a dopadl na Tiriona, který upadl do bezvědomí. Ork, jehož jméno znělo Eitrigg, jej ale nezabil. Místo toho jej přivázal k sedlu jeho koně a nechal ho odejít. Přestože se jeho Tirionův přítel, Barthilas, snažil dovědět něco víc o místě, kde Ork žije, uvědomil si Tirion, jak čestně se Eitrigg zachoval a vrátil se do věže, aby mu poděkoval. Mezi svými lidmi se pak Tirion snažil rozhlásit, že Ork nepředstavuje žádnou hrozbu, ale Barthilas mu nevěřil a vzal spravedlnost do svých rukou. Eitrigg poté bojoval s Tirionem po boku proti lidem, ale nakonec byli zajati a odvezeni do města Stratholme. Nakonec se jim podařilo útéct a skrývat se v divočině, až do dne, kdy narazili na Hordu. Eitrigg se vrátil ke svému lidu a Tirion zůstal osamocen a dodnes žije na místě, které je dnes známé jako Eastern Plaguelands.\nPovolání: Velitel internačního tábora Durnohlde\n(Neobjevil se v žádné z her - dočtete se o něm v knize WarCraft: Vládce Klanů)\nBlackmoore vedl internační tábor Durnholde, kde byli uvězněni někteří zbylí Orkové po porážce Hordy v Druhé Válce. Nelítostně prahl po moci a věhlasu a Orkům, které měl pod svým dohledem nevěnoval příliš péče. To všechno bylo zřejmé jeho nejoblíbenějšímu vězni, Thrallovi, budoucímu vůdci Orků. Blackmoore našel Thralla, ještě když byl malé dítě, krátce po vraždě jeho rodičů. Vychoval Thralla jako svého gladiátora, ale to byla jen zástěrka pro jeho skutečný plán. Blackmoore doufal, že využije svého Orka jako vůdce pro novou Hordu a v jejím čele zaútočí na Alianci a stane se tak absolutním pánem Azerothu. Thrallovi se ale podařilo s pomocí přátel utéct, znovu sjednotil Hordu a již jako vůdce svého lidu dobyl Durnholde stejně jako další internační tábory a Blackmoora zabil těsně předtím, než jeho pevnost srovnal se zemí.\nPovolání: Generál Lordaeronu\nGarithos je arogantní kapitán Alianční armády, který povýšenecky rozkazuje Krvavým Elfům v řadách Aliace a jejich princi Kael'Thasovi. Poté co Kael'Thas při jednom z úkolů přijme pomoc Nagů, obviní ho Garithos z velezrady a spolu se všemi Krvavými Elfy ho odsoudí k smrti. Kael'Thasovi a jeho mužům se ale podaří z vězení uniknout a kouzelným portálem se Elfové přemístí do nehostinného Outlandu. Garithos se Krvavým Elfům hodlá pomstít, ale nikdy se mu to nepodaří. Později je zabit démonem Varimathrasem.


Velká cena Eskymo Welzla | Veteráni i veterán - Oldtimers - Historická vozidla\nVelká cena Eskymo Welzla\nMaurer Union 1902\nSobota 7. května přilákala na „ horní“, oficiálně Masarykovo zábřežské náměstí stovky místních i přespolních občanů. Jejich cílem bylo shlédnout výstavu a start soutěže historických vozidel. Akci pořádal mohelnický První dámský klub historických vozidel v autoklubu České republiky ve spolupráci s Zábřežskou kulturní s.r.o. za finanční podpory Olomouckého kraje.\nMěsto Zábřeh na Moravě v posledních letech velmi často připomíná svého rodáka, cestovatele, polárníka, světáka, dobrodruha, ale především skvělého vypravěče Eskymo Welzla. Tento člověk prožil velkou část svého života na severu za polárním kruhem mezi eskymáky. Ve dvacátých letech nakrátko navštívil Zábřeh a díky brněnským novinářům Rudolfu Těsnohlídkovi, později Bedřichu Golomkovi a Edvardu Valentovi vstoupil do podvědomí svými přednáškami ze svých dobrodružných cest, které později vyšly knižně pod názvy „Třicet let na zlatém severu“ a „ Po stopách polárních pokladů“. Poté se Welzl opět vrací na Aljašku, kde v roce 1948 umírá.\nA právě jeho jméno se stává motem soutěže HV v Zábřehu. Letos již po jedenácté.\nSjela se více než stovka historických vozidel. Od malých předválečných motokol přes motocykly střední třídy až po silné čtyřválce ročníků 70. let. Z automobilů byl vystaven legendární Maurer Union z roku 1902, který je již od 50. let v majetku zdejší automobilové průmyslovky. Dalším strojem pamatujícím ještě „císaře pána“ byly Chenard –Walcker-Frankrig z roku 1912 a stejně starý Ford T. Početné byly předválečné vozy. Vzácný Walter VIZ z roku 1921, ohromná Minerva z šestadvacátého roku, různé typy Praga, Tatra, DKW, dvoutaktní Aero a „Z“. Divácky obdivované bylo malé Fiat Topolino, u nás téměř zapomenutý vůz. Z poválečných strojů byly k vidění automobily a motocykly, na kterých se běžně v 50. a 60. letech jezdilo. Spartaky, Felicie, Š- 1000, Wartburgy aj. Zvláštní kapitolu tvořily stroje, které se do Československa nikdy nedovážely. Šlo především o sportovní vozy převážně s karoserií roadster či spider, značky Triumph, MG, Alfa Romeo, Porche, Fiat.\nZvláštní a velmi pěkné byly stroje, které přivezly černě uniformované příslušníky předválečné policie Republiky československé a příslušníky VB z 50. let typické svými modrými vozy a modrými uniformami. Byl zde také k vidění známý autobus Škoda RTO, který vozil návštěvníky akce. Mezi účastníky byl šestinásobný vítěz Rallye Paříž – Dakar pan Karel Loprais. Ten, coby čestný host, celou soutěž startoval.\nBěhem výstavy, kdy na náměstí nebylo k hnutí, proběhlo vystoupení zdejších mažoretek, o příjemnou atmosféru se starala country skupina Hubertus z Uničova.\nV 10.30 byly odstartovány první stroje do cca 60 km dlouhé soutěže. Jelo se klasicky podle šipkového itineráře, konala se řada samoobslužných a průjezdních kontrol.\nV závěru byli vyhodnoceni nejúspěšnější soutěžící a odměněni řadou hodnotných cen. V kategorii dámská posádka zvítězila paní Renata Ottová s vozem Porsche 911. Jako nejoriginálnější účastník akce byl zvolen pan Aleš Titzl, majitel vozu Fiat Multipla, který přijel věrně přestrojen za lepou děvu a dožadoval se zařazení v dámské kategori.\nDíky perfektnímu zázemí, dobré organizaci a pěknému počasí vyšla akce na jedničku a dostala velmi kladných ohlasů. Zásluhu na akci lze také přičíst paní Jolaně Šilarové, předsedkyni klubu a Radku Grulichovi, kteří dokázali sehnat, což v dnešní době není zase až tak obvyklé, velké množství hodnotných cen pro účastníky.\nTakže napřesrok opět v Zábřehu nashledanou. A proč napřesrok? Díky množství klubů a akcí v regionu střední Moravy se První dámský v AČR dohodl s HCC Mohelnice v FKHV, že se budou ve svých akcích obrok střídat. Toto rozhodnutí je velice rozumné, účastníci se mohou soustředit na jednu velkou květnovou akci konanou v tomto regionu, kluby tím mají dostatek prostoru a času na náročnou přípravu. Takže příští rok Podhůřím Jeseníků v Mohelnici, napřesrok opět Eskymo Welzl v Zábřehu.\nfoto: Martin Brokeš, Martin Minář\n3235 Návštěvníci za 24 hod:\n13128 Návštěvníci za týden:\n40262 Návštěvníci za měsíc:


Francouzská bankovní daň může stát Komerční banku 70 milionů ročně — ČT24 — Česká televize\nFrancouzská bankovní daň může stát Komerční banku 70 milionů ročně\nPraha - Francie chystá bič na dceřiné firmy francouzských bank v zahraničí, mezi nimi například i na „českou“ Komerční banku (KB). Ty by mohly od příštího roku platit bankovní daň. Podle dnešní Mladé fronty Dnes (MfD) by návrh bankovní daně francouzského prezidenta Nicolase Sarkozyho mohl KB stát 70 milionů korun ročně. V případě, že se k Francii připojí další země, může bankovní daň spustit i Česká republika.\n„Odvod se podle dostupných informací týká i dceřiných společností v zahraničí,“ prohlásil mluvčí ministerstva financí Jakub Haas. Podle něj ministerstvo financí bankovní odvody v zahraničí sleduje, ovšem analýzy veřejnosti neposkytne.\nKB prý Francii nic posílat nebude\nKomerční banka jako dceřiná firma francouzské Société Générale uvedla, že nebude mít povinnost Francii nic odvádět. Poslání peněz své mateřské firmě však ústy mluvčí Moniky Klucové nevyloučila: „Komerční banka dle našich informací nebude poplatníkem této francouzské daně a nebude mít povinnost odvodu daně francouzskému státu.“\nPřestože si Česko v Bruselu jako jediné z Evropské unie vymínilo, že žádnou bankovní daň na svém území nezavede, nyní dle deníku hrozí, že daň na některé české banky přece jen dopadne. Mohou za to nejednotná pravidla, podle kterých některé země EU daň zavádějí. „Systém bankovního odvodu bude spouštěn v EU nekoordinovaně, každá země to udělá podle svého,“ prohlásil Mojmír Hampl, viceguvernér České národní banky.\nČesko přitom svůj odmítavý postoj k bankovní dani může změnit, pokud by si ostatní státy z českých bank prostřednictvím mateřských skupin vytahovaly peníze pro záchranu svého bankovního sektoru, nebo dokonce na zahojení vlastních rozpočtů.\nPůvodně měl být koncept bankovní daně celoevropský, ale ukázalo se, že každá země má jiné důvody, proč jej zavést či nezavést. Například Německo od bank bude vybírat peníze do záchranného fondu, který má sloužit k budoucí záchraně bank v problémech. Francie si zase výběrem chce vylepšit příjem do státního rozpočtu.\nTaké za dalšími velkými českými bankami stojí zahraniční vlastníci. Matkou ČSOB je belgická KBC, České spořitelny rakouská Erste Bank a UniCredit Bank italská UniCredit.\nV bance autor: ČT24, zdroj: ČT24 http://img2.ct24.cz/cache/140x78/article/20/1984/198344.jpg


16.5.2018 – VÍME PRVNÍ Předseda ČSSD Jan Hamáček míří za prezidentem Zemanem. Informaci ParlamentnímListům.cz potvrdilo několik zdrojů. Hlava státu přijme šéfa sociálních demokratů ve čtvrtek v Ostravě, kde je momentálně na krajské návštěvě.\nOsobnosti: Jan Hamáček (947 článků), Miloš Zeman (21263 článků), Miroslav Poche (103 článků)\n10.7. (40 dnů) – ROZHOVOR Předseda sociálních demokratů Jan Hamáček neočekává při hlasování o důvěře vládě premiéra Andreje Babiše ze strany poslanců ČSSD žádné překvapení. Jedno je jisté, mezi jmény ministrů, kteří předstoupí před Poslaneckou sněmovnu, bude chybět jméno europoslance Miroslava Pocheho, kterého si nepřál v čele diplomacie prezident Miloš Zeman. O jeho nominaci se zřejmě svede v sociální demokracii boj, protože první místopředseda Jiří Zimola by rád prezidentovi vyhověl a nabídl někoho jiného, ale předseda Jan Hamáček v rozhovoru pro PL potvrdil, že bude na nominaci Pocheho na post ministra zahraničních věcí trvat. Nebude tedy předkládat předsednictvu strany návrh na změnu kandidáta. „Nevidím k tomu důvod,“ prohlásil šéf sociálních demokratů.\nOsobnosti: Andrej Babiš (13745 článků), Jan Hamáček (947 článků), Miloš Zeman (21263 článků)\nOsobnosti: Jan Hamáček (947 článků), Miloš Zeman (21263 článků)\nOsobnosti: Donald Trump (4114 článků), Bohuslav Sobotka (9510 článků), Jan Hamáček (947 článků)\nOsobnosti: Andrej Babiš (13745 článků), Jan Hamáček (947 článků)\nOsobnosti: Jiří Paroubek (3478 článků), Jan Hamáček (947 článků)


Vernisáž výstavy Říše skřítků v ZŠ Lázně Kynžvart :: Mariánskolázeňsko, dobrovolný svazek obcí\nStartseite > Vernisáž výstavy Říše skřítků v ZŠ Lázně Kynžvart\nVernisáž výstavy Říše skřítků v ZŠ Lázně Kynžvart\nVe čtvrtek dne 28. 11. 2013 se manažeři Svazku zúčastnili vernisáže výstavy Říše skřítků v Základní škole v Lázních Kynžvartu. Velmi pěkná a nápaditá výstava byla zahájena slavnostní vernisáží v prostorách školy.\nPo příchodu do školy se nás ujaly 3 víly, které nás provedly a poskytly vyčerpávající informace o výrobcích. Kromě těchto osobních průvodkyň nás nadchla módní předhlídka víl a skřítků. Modely si děti vyrobily i samy předvedly.\nCelá akce nás velice zaujala a potěšila. Každý výrobek - skřítek či víla, kterou děti vyrobily, byl svým tvůrcem pojmenován. Mohli jsme se tedy seznámit například s pavoučníkem domácím, kůrovým skřítkem, vodomilem říčním, skřítky jahodníky, skřítkem podzimníčkem a spoustou dalších.


BattleForge Článek BattleForge\n6. 6. 2008 22:00\nSběratelské kartičky jsou zlo. Nutí člověka dělat zvrácené věci, které by za normálních, dočista nezvrácených okolností nedělal. Sbírat kartičky třeba!! Hromadit potištěné kusy tvrdého papíru s polonahými elfkami z lesa Řáholce, polodobrými jezdci z New Yorku nebo pololegendárními býky z Chicaga. Strkat si je do albíčka, stírat z nich prach a slzy a fleky od kečupu a občas zajít do čajky protáhnout je v boji s jinými polonahými elfkami. Vyměnit Jágra z Capitals za Jágra z Rangers. Elfku z lesa ze elfku z hor. Bahamuta za Mamuta. No zkrátka srandy kopec a těch peněz, co se v tom dneska točí. Přímo hora! Není proto divu, že si EA a její německá vývojářská větev EA Phenomenic (SpellForce) chystá na relativně nedotčený herní segment pořádně došlápnout.\nUkaž mi své karty a já ti řeknu, kdo jsi\nNikoliv však botou okovanou, nýbrž v dubnu čerstvě ohlášenou strategií realtimovou. A ne jen tak ledajakou, nutno podotknout. Originální fantasy strategie BattleForge se totiž chystá spojit všechno to potěšení ze sbírání (a hlavně kupování!) herních karet s klasickými principy RTS. Jak? Snadná odpověď. Sada virtuálních kartiček, kterou každý majitel hry do začátku obdrží a kterou bude moci v průběhu své bojové kariéry neomezeně množit a přizpůsobovat k obrazu svému, totiž nahradí klasický systém shánění surovin a budování základen. Na začátku každé bitvy obdrží hráči určitý počet akčních bodů, s jejichž pomocí „vyloží“ do hry první část svých karet/jednotek. Mapy pak budou rozděleny do několika území, jejichž obsazením (ať už vyhubením všech jednotek nepřítele na daném místě, případně dobytím monolitu v jeho středu) hráč získává další a další body, jež může bez otálení směnit vyložením nových jednotek a kouzel. Navíc, to aby toho snad nebylo málo, jednotlivá území umožní vyložení pouze určitých druhů armád a magie – hráči tak budou muset postupovat přísně takticky a obsazovat/bránit/dobývat pouze ta území, jež nejlépe odpovídají skladbě jejich karet/armády a jež jim nejlépe pomohou odblokovat silné jednotky ze soupeřova balíčku. Přesto – karty budou stále pouze neživým nářadím a teprve klasický RTS skill je může proměnit v účinnou zbraň. Ani sebedražší a sebelépe poskládaný balík karet tak v boji s mistrem kliku nedokáže zajistit vítězství (na rozdíl od klasické karetní šarvátky nad šálkem Oolongu).\nVšechny barvy duhy a jedna černá fialová\nSvět BattleForge bude vystaven podle klasické fantasy šablony a nabídne čtveřici hratelných armád se specifickými jednotkami a rozdílnými přednostmi. Rudá armáda pekelníků vynikne v útočném stylu boje a magické destrukci, modří mrazící se budou specializovat spíše na obranu a hojivá kouzla – a to je bohužel všechno, co zatím můžeme tvrdit s určitostí. Specifika zbývajících dvou sil, fialového vojska stínu (Má to logiku? Nemá to logiku!) a zelené armády přírodních elementů, zůstanou veřejnosti skryta co možná nejdéle. Navnadit nás tak zatím může alespoň dobrá zpráva o jaksepatří různorodé skladbě armád. Do základu se počítá s karetním balíčkem čítajícím na 200 druhů jednotek a kouzel - a rozšiřující packy na sebe v případě prodejních úspěchů jistě nedají dlouho čekat. V traileru a na několika málo uzavřených novinářských prezentacích se navíc představily zlaté hřeby karetních balíčků BattleForge – gigantičtí titáni, schopni jediným úderem pěsti (případně decentně přerostlého nosorohu) odrovnat celé šiky soupeřových armád. Tyto jednotky jsou čtvrtým, nejvyšším velikostním stupněm sil v BattleForge a mají tvořit pevné jádro všech armád. V případě, že se vám v souboji s protivníkem podaří tohoto behemota pokořit, získáte automaticky jeho kartičku k dalšímu použití ve svých bitvách.\nDalším lákavým specifikem BatltleForge je pro RTS naprosto nezvyklá kombinace obvyklých multiplayerových a ryze MMO prvků. Hra bude totiž vedle klasického soupeření dvou hráčů obsahovat také kooperativní PvE režim, a to až pro 12 hráčů zároveň – na jedné mapě se sice nesejdou více než čtyři, mohou však simultánně plnit vzájemně související questy na třech rozdílných mapách (postup jednoho týmu na mapě 1 otevře druhému týmu na mapě 2 cestu k bossovi, atp.). Díky specifikům jednotlivých armád se navíc můžeme dočkat specializace klasické spíše pro MMORPG raidy – jeden hráč povede útočné vojsko, zajišťován zezadu dalekonosnými kouzly a léčivými jednotkami z armád svých společníků. Odměnou jim budou vzácné a jinak nedostupné karty do balíčku, jež mohou následně zapracovat do svých sil nebo výhodně prodat ostatním hráčům. Přidejte si k tomu Světovou mapu, kde se budou hráči setkávat a domlouvat společné akce, tržiště, kde bude možné nakupovat, prodávat a měnit těžce vydobyté (nebo draze zaplacené) karty, nebo armádní guildy a rýsuje se před námi zcela revoluční RTS zážitek, o jakém si i taková Saga online může nechat jenom zdát.\nNápad vnést do zatuchlých bažin RTS trochu té dnes už nezbytné socializace, propojit žánr se silnými MMO a sběratelskými prvky, přimíchat do tradičně soupeřivého prostředí multiúrovňovou kooperaci – to všechno jsou věci, které nás na BattleForge nesmírně zaujaly. Stojí za nimi nejenom odvaha postavit se zaběhnuté a po léta prakticky neměnné tradici realtime strategií, ale také vynalézavý podnikatelský záměr, jenž by mohl v budoucnu s trochou štěstí odstartovat zcela novou mánii. Těšme se na podzim letošního roku, těšme se na BattleForge exkluzivně pro PC.


Referent státní statistické služby - Kupní Síla\nDomů Analýzy Referent státní statistické služby\nV oficiálním katalogu prací má REFERENT STÁTNÍ STATISTICKÉ SLUŽBY číslo 2.10.43. Pokud pracujete přímo pro veřejnou instituci, pobíráte základní hrubý plat podle příslušné tabulky a případně také příplatky. Rozhoduje vzdělání a předešlá praxe (neboli platový stupeň) a náročnost vykonávané práce (neboli platová třída). Tady rozebereme právě obtížnost činností, které provádí konkrétní referent státní statistické služby.\nVe vyšší platové třídě nemusíte vykonávat všechny úkony, které pod ni spadají. Stačí mít ve smluvním popisu práce uvedenou některou činnost. Například: „Odborné zpracovávání dílčích částí statistických analýz.“ Platové tabulky garantují odměny ve veřejném sektoru – například na úřadech, zatímco v soukromém sektoru musejí administrativní pracovníci dostávat aspoň takzvané zaručené mzdy.\nReferent státní statistické služby (v katalogu prací 2.10.43)\n3. Zjišťování statistických údajů v územním celku v rámci státní statistické služby včetně zajišťování požadavků na charakteristiky statistického souboru.\n1. Koordinace zjišťování statistických údajů v rámci státní statistické služby za stanovený soubor zpravodajských jednotek, provádění kontrol, řešení závažných i orientačních chyb.\n4. Koordinace činnosti územních pracovišť statistické služby.\n1. Komplexní tvorba statistických registrů, statistických klasifikací a statistických číselníků s celostátní působností harmonizovaných na mezinárodní standardy a jejich aktualizace.\n2. Tvorba matematicko-statistických metod pro výběrová zjišťování a jejich dopočty a inputace. Tvorba a aplikace metod sezónního očišťování, hodnocení a řízení kvality dat.\n5. Zpracovávání nestandardních komplexních statistických výstupů o ekonomickém, sociálním, ekologickém a demografickém vývoji České republiky a jejich částí, koordinační a gesční činnost v poskytování těchto výstupů do zahraničí.\n7. Provádění analýz pro ověření konzistence statistických dat a zpracovávání aktuálních analytických případových studií a materiálů.\n1. Tvorba celostátní komplexní metodiky a obecných postupů na úrovni mezinárodních standardů včetně normotvorné činnosti v oboru státní statistické služby, evropského statistického systému, základních registrů nebo predikcí a analýz.\n2. Tvorba koncepcí informační a publikační politiky v oboru státní statistické služby, volební statistiky, základních registrů nebo predikcí a analýz.\n4. Metodické vymezování makroekonomických analýz a predikcí ekonomického, sociálního, ekologického a demografického vývoje včetně ověřování a využívání matematickostatistických metod pro potřeby státní statistické služby.\n6. Tvorba koncepce jednotlivých subsystémů statistického informačního systému a vymezení vazeb na ostatní subsystémy statistické služby.\n2. Tvorba koncepce systému analýz a prognóz sociálního, ekonomického, ekologického a demografického vývoje České republiky a informační politiky.\n3. Celostátní koordinace tvorby koncepce rezortních statistik a evropského statistického systému.\nPředchozí článekŽivnostenský rejstřík podle jmen: VYHLEDÁVAČ\nDalší článekReferent báňské správy


Výstava "Potěmkinovo vesnice" | FotoAparát.cz\nVýstava „Potěmkinovo vesnice“ je vystavena v Galerii Fotografic a hovoří o konceptu staveb sloužících pro účel, který je jiný, než se jeví na první pohled. Tento koncept nazývaný Potěmkinovo vesnice pochází z Ruska, kde vznikl již v 18.stol., kdy Grigorij Alexandrovič Potěmkin, ruský polní maršál a oblíbenec Kateřiny Veliké ve snaze ušetřit ji žalostnému pohledu na zabraný Krym, nechal údajně během její cesty v roce 1787 vytvořit celé „vesnice“ skládající se pouze z vesele pomalovaných fasád. Projekt Gregora Sailera zobrazuje současnou podobu tohoto architektonického fenoménu a odráží aktuální ekonomické, politické či vojenské dění, jakými jsou armádní cvičební centra v USA a Evropě, evropské městské repliky v Číně, testovací dráhy městských vozítek ve Švédsku.\nautor: GREGOR SAILER – POTĚMKINOVY VESNICE\nInspirací Gregora Sailera pro jeho projekt byla návštěva městečka Suzdal, které leží na severovýchod od Moskvy a které bylo vybudované díky návštěvě ruského prezidenta Putina. Podobným případem, kterému se může tato problematika částečně podobat, je i praní špinavých peněz, kde se jedná zase o obchody se zbraněmi, drogami, prostituce apod. ukryté pod jinak označenou nesouvisející budovou obchodující s něčím úplně jiným.\nNa výstavě jsou mimo jiné i fotografie z AstaZero či Carson City, což jsou testovací prostředí pro bezpečnost na silnicích. Na těchto dvou místech se nacházejí ulice, které se tváří jako běžné lidmi obývané ulice. Ve skutečnosti zde však mají falešné chodce a auta využívají spíše k testovacím účelům. To není vše, na fotografiích autora můžeme vidět i třeba plachty visící na budovách vytvářející dojem, že jde o budovy často nalezené v městech jako například různé obchody, restaurace atd. Fasády budov se někdy jeví až neuvěřitelně věrohodné na první pohled. Avšak kdybychom studovali jejich zadní vrata, fasádu zezadu nebo budovu jako takovou zevnitř, podobně jako autor dělá na některých jeho fotografiích, zjistili bychom, že jde o levně postavenou repliku.\nVernisáž výstavy: GREGOR SAILER – POTĚMKINOVY VESNICE (29.3. – 5.5.)\nGregor Sailer (* 1980) pochází z rakouského Tyrolska a studoval na University of Applied Sciences and Arts v německém Dortmundu. Vystavoval po celé Evropě a jeho fotografické soubory zaujaly také například na festivalu v Arles či na EMOP v Berlíně.\nPokud jste výstavu ještě nenavštívili, doporučujeme vám se zastavit v Galerii Fotografic, Stříbrná 2, Praha 1, výstava zde potrvá do pátého května.


Dívka měla obrovské štěstí, řidič stačil zastavit - Rakovnický deník\nDívka měla obrovské štěstí, řidič stačil zastavit\nLubná - Středa krátce před čtvrtou hodinou odpoledne, vyučování skončilo, na chodníku u silnice poblíž školy postávají děti. V hloučku si živě povídají dívky. Náhle se jedna odpojí a vbíhá do silnice.\nPodobně začíná většina nehod s dětmi. Osmiletá dívka se rozhodla přejít silnici právě v okamžiku, kdy tudy jel směrem od Rakovníka na Čistou šestačtyřicetiletý řidič ze Sokolovska ve Škodě Felicia. Jel přiměřenou rychlostí a naštěstí včas začal brzdit. Přesto se auto s dívkou střetlo.\nLékaři záchranné služby ji převezli na chirurgické oddělení Masarykovy nemocnice v Rakovníku k ošetření. Lékařka Blanka Černická uvedla: „Dívka při nehodě utrpěla podvrknutí krční páteře.“ Tomáš Vitner z Dopravního inspektorátu v Rakovníku k nehodě ještě dodal: „Alkohol u řidiče vyloučila dechová zkouška.“\nKřižovatka uprostřed Lubné je právě svou polohou u školy zrádná a nebezpečná. To by si měli uvědomit hlavně projíždějící řidiči, protože chování dětí je mnohdy nevyzpytatelné.\nChodci by měli mít naopak na paměti, že řidič, ač jede přiměřenou rychlostí a plně se věnuje jízdě, nedokáže na místě zastavit. To platí zvláště v těchto dnech, kdy na silnicích leží zbytky sněhu a brzdná dráha vozidel se prodlužuje. Proto chodci, nevstupujte na přechod těsně před autem, člověk za volantem není všemocný.


My City (recenze) – Reiner Knizia - | Fantasy magazín\nMy City (recenze) – Reiner Knizia\nPosted by David Navrátil | Jun 7, 2021 | Deskové, Hry | 0 |\nŠtítky: My City, Piatnik, recenze\nDodger Postavstodolu hnal koně městskými ulicemi, až kopyta klapala a nebohému štvanému oři od tlamy odletovaly sliny. Nechtěl ztrácet ani sekundu drahocenného času; vždyť jel přímo od panovníka a nesl důležité zprávy. Jako střela vběhl do dvora formanské hospody, kterou měl pronajatou pro své fachmany. Svalnatí chlapi zvedli hlavy od piva a kostek a s nadějí v očích se na něj podívali. „Máme to!” zvolal Dodger. „Král dal zakázku na stavbu Špitálské čtvrti nám!”\nAutor Reiner Knizia\nV ČR distribuuje Piatnik\nPočet hráčů 2–4 hráči\nČasová náročnost 30 minut\nJazyková závislost Česká pravidla, komponenty bez textu\nPořadí na BoardGameGeeku 52. (rodinné), 240. (strategické), 441. (celkově)\nMechanismy Legacy hra, umisťování destiček, abstraktní hra, budování města, zaplňování mřížky\nDeskové hry s legacy principem nemají u nás zatím na růžích ustláno. Dle žebříčku BGG velmi dobrý Pandemic Legacy: Rok 1 naším trhem prosvištěl bez většího úspěchu (MINDOK hru nedotiskl ani neuvažoval o pokračování), Charterstone od Albi taky nebylo velký hit, pořádně zabodovali jen rodinní zombíci Zombie Kidz od Blackfire. A nyní tu máme další pokus, My City od Piatniku, na který si teď posvítíme.\nJen další tetrisoidní skládačka?\nHra se řadí do kategorie takzvaných polynomio her, ve kterých jde o umisťování dílků do mřížky, podobně jako v tetrisu. Je pro 2 až 4 hráče a v kampani vám poskytne zážitek na celkem 24 partií, během kterých přibývají či se jinak mění pravidla. První partie se od těch posledních liší opravdu výrazně. Kvůli legacy principu je vhodné, aby hru odehráli ti stejní hráči. Pokud hrajete pouze ve dvojicích, můžete kampaň odehrát dvakrát. Po jejím dohrání (nebo když chcete hrát mimo kampaň) máte k dispozici druhou stranu hráčských desek, na kterých můžete hrát pořád dokola bez změn pravidel.\nNa začátku kampaně máte k dispozici 24 dílků budov, respektive 8 různě tvarovaných dílků od každé ze tří barev o velikosti 2 až 5 políček a k tomu prázdný herní plán. Každá partie probíhá v podstatě podobně, liší se pouze pravidly a novými dílky, herní plán také dozná různých změn. Jak probíhá hra? Jeden z hráčů otočí kartičku, na níž je zobrazen konkrétní dílek budovy, který musí všichni hráči okamžitě umístit. Přitom se snaží zakrýt co nejvíce prázdných polí nebo polí s kameny a nechat odkryté stromy. V cestě jim překáží i řeka, lesy a skály, které zužují prostor pro výstavbu města.\nJakmile mají všichni umístěno, otočí se další karta. A takto hra pokračuje, dokud všichni nepasují (nemohou pokračovat). Po partii se jednoduše spočítá skóre (mínusové body za nezastavěná prázdná pole a pole s kameny, plusové body za odkrytá pole se stromečky). A můžete jít na další partii! Jedna totiž trvá něco mezi 15 a 20 minutami, můžete ji ale stihnout i za 10 minut. Takže u jedné určitě neskončíte.\nZáklad hry je tedy poměrně jednoduchý a přímočarý. Hlavní kouzlo ale spočívá v tom, že to, co zažíváte v úvodních partiích, je opravdu jen začátek a náznak všech možností, které postupně objevíte. 24 partií je rozděleno do 8 kapitol, každá z nich pak do hry vnáší nové prvky. Ve většině případů jde o přidávání nových mechanismů, pravidel a prvků na mapu či pro hráče. Konkrétnější raději nebudu, přídavky nelze příliš moc rozebrat, aniž bych zkazil zážitek těm, kteří si chtějí celou legacy kampaň zahrát.\nČlenění na kapitoly je zvoleno velmi chytře, náš typický herní večer totiž sestával právě ze dvou až tří partií po sobě. Jedna je totiž málo (vytahovat hru kvůli 20 minutám je škoda, navíc bylo potřeba dát prostě odvetu), 4 už byly zase příliš. Novinky, které přibývají, totiž jsou skokové mezi jednotlivými kapitolami, ale v rámci jedné kapitoly už jde většinou jen o kosmetické změny. A po třech partiích už jsme byli tak akorát nasyceni.\nSkeptik vs. realita\nUpřímně musím říct, že jsem na začátku nešetřil skepsí při představě, že hrajeme pořád stejnou hru dokola. Jenže karty pokaždé přijdou jinak, takže i v rámci tři partií v jedné kapitole zažijete odlišný průběh hry. Ano, sice pořád umisťujete budovy na mapu, ale změny pravidel hru nesmírně oživují. Takže se stereotyp překvapivě nedostavil.\nNo a nadšení při otevření nové obálky? Mravenčení a pocit vzrušení, který bych u takového typu hry nikdy nečekal. Celou kampaň jsme hráli ve dvou, ale díky tomu, že hrají všichni zároveň, by měla herní doba i dynamika partií být srovnatelná.\nPo každé partii se kromě určení vítěze vyhodnocují úspěchy, provádí změny dle instrukcí a zjišťují se nová pravidla pro další partii. A v tom spočívá největší kouzlo My City. Umísťování dílků je sice příjemná zábava, hra vypadá celkem fajn (byť na grafiku už jsem slyšel jak chválu, tak hejt, že je příliš mdlá), ale to pravé osvěžení je právě vývoj hry. Ještě si dovolím prozradit jedno menší tajemství: ze začátku vám možná bude hra připadat až primitivně jednoduchá, ale nebojte, komplexnost postupně roste..\nJak otevíráte obálky a postupujete kampaní, učíte se nenásilně nová pravidla; takové učení hrou, které My City ještě více přibližuje rodinnému hraní. Pár základních mechanismů na začátek a zbytek vám přirozeně přejde do krve, nová pravidla, omezení, mechanismy. Vývoj je opravdu cítit a vidíte, jak pod vašima rukama opakovaně vzniká město. To se postupně vyvíjí a prochází několika staletími rozvoje.\nPo odehrání recyklujte?\nPo odehrání kampaně vám v rukou zůstane vaše vámi vytvořená mapa plus mapa na druhé straně (stejná pro všechny hráče) a My City poté slouží jako rodinná hra o umísťování dílků. Pak boduje hlavně tím, že všichni hrají zároveň, ale kvůli nekampaňovému hraní bych ji upřímně nedoporučil.\nByť je hra spíše jednoduchá, postupně klade čím dál větší nároky na plánování, představivost a prostorovou orientaci. Hráči, kteří v těchto oblastech excelují nebo se víc snaží, pak vidí, že jejich město dává větší smysl a přinese víc bodů.\nI když jsou otevírání nových obálek a postup v kampani návykové prvky, nečekejte žádné „příběhové zvraty“ nebo šokující překvapení. Ale pro abstraktní hru i mírný pokrok stačí a působí osvěžujícím dojmem. Tady byste totiž normálně legacy princip nečekali, takže jeho přítomnost oceňuji.\nObvykle to u mě abstraktní hry nemají jednoduché, vizuální styl hry také není zrovna líbivý, ale o to víc pro mě My City bylo příjemné překvapení a stal se z něj na několik týdnů náš občasný večerní program. A myslím si, že přesně takové ambice hra má. Jedná se o oddychovou, byť přemýšlivou abstraktku s jednoduchým ústředním mechanismem, ke kterému ale postupně přibývají zajímavé nápady a oživující prvky.\nMy City je příjemná tetrisoidní záležitost, která díky citlivě a chytře zakomponovanému legacy principu vystřeluje nad ostatní abstraktky na našem trhu.\nPreviousFantasy a sci-fi novinky z online nakladatelství Pointa\nNextCrowdfunding – červnové okénko\nJedním slovem (recenze) – L. Roudy, B. Sautter\nRising Sun rozšíření (recenze) – Eric M. Lang\nTop 10 her v češtině za rok 2018\nBabylonia (recenze) – Reiner Knizia


Americká vláda žádá místo víz aspoň formuláře - iDNES.cz\n19. května 2007 9:51, aktualizováno 9:51\nZápadoevropanům, kteří víza do USA nepotřebují, se americké návrhy nelíbí. Čechům by cesty za oceán zjednodušily | foto: iDNES.cz\n"Získáme tak více času analyzovat, jestli máme s někým z cestujících problém, a snižují se tak nepříjemnosti, když někdo letí hodiny a pak uslyší, promiňte, ale musíte se vrátit," řekl v Bruselu americký ministr pro vnitřní bezpečnost Michael Chertoff a dodal, že tento systém zavedla už Austrálie.\nPříliš velké pochopení však Chertoff v Bruselu zejména ze strany starých členských zemí, které vízovou povinnost nemají, nenašel. Pro ně by totiž nový systém platil taky.\n"Je to zavádění jakýchsi minivíz," řekl západoevropský diplomat. Objevují se i námitky, že každý nemá přístup na internet. Navíc už nyní aerolinie odesílají před odletem desítky údajů o pasažérech.\nČesko by zřejmě nemělo s požadavkem problém. "Pro nás by to pořád znamenalo výrazné zlepšení situace ve srovnání s tou současnou," řekl český velvyslanec v USA Petr Kolář.\nZda nový systém bude zaveden, a tedy i zrušena víza pro Čechy, však závisí na nové legislativě, která je nyní v americkém Kongresu a které hrozí kvůli zásahům demokratů prezidentské veto.\nTémata: Austrálie, kongres, Michael Chertoff, Spojené státy americké, Brusel, Evropská unie, Petr Kolář (zpěvák)


Plavba drsným a Skotskem s ochutnávkami whisky\nPlavba drsným a větrným Skotskem s ochutnávkami báječné kouřové whisky\nPřed pár lety jsme na jaře na třech lodích typu Westerly vypluli na sportovní plavbu ve Skotsku. Plavba vedla přes nejkrásnější místa skotské ostrovní říše a pro všechny účastníky to byl strašně silný zážitek. Pojďte ho prožít s námi!\nVe druhé polovině dubna 2012 proběhla naše sportovní plavba ve Skotsku, které se zúčastnily tři lodě typu Westerly od 36 do 41 stop. Plavba vedla přes nejkrásnější místa skotské ostrovní říše a pro všechny účastníky to byl strašně silný zážitek. Pojďte ho prožít s námi!\nTrasa vedla po těch nejkrásnějších místech Skotska a všechny přesvědčila, že Skotsko je neskutečně zajímavou a neprávem opomíjenou jachtařskou oblastí.\nPlavba vedla přes nejkrásnější místa skotské ostrovní říše Předpověď slibovala déšť, déšť a déšť. A nám se déšť střídal se sluníčkem a chladným počasím, kdy většinu času vládla výborná dohlednost, která dala vyniknout malebnosti a drsnosti skotských ostrovů. Zpočátku slabý vítr vystřídala ve druhé polovině silná severní bouře a my jsme si tak užívali náročného a studeného jachtingu.\nVypluli jsme z mariny Dunstafnage u Obanu na západním pobřeží Skotska a první den plavby jsme zamířili ke hradu Duart na ostrově Mull. Zakotvili jsme v zátoce a vylodili jsme se pod hradem vypínajícím se na skalním ostrohu.\nHrad Duart na ostrově Mull Hrad byl do konce dubna uzavřený pro turisty, a tak jsme si ho pouze obešli a pokračovali jsme v plavbě k ostrovu Isla, na kterém je osm single malt whisky destilerek. V sobotu proběhla destilery tour v destilerkách Lafroigh, Ardbeg a Lagavulin spojená s ochutnávkou.\nNávštěva dvě stě let starých destilerek je velmi zajímavá a poučná. Pochopili jsme, proč je ostrovní whisky tak kouřová. Může za to používání rašeliny jako paliva při sušení naklíčeného ječmene. V destilerce Ardbeg nám prohlídku zpříjemnila výborná průvodkyně.\nDestilérie Ardbeg Celá prohlídka připomínala kabaret. Průvodkyně byla velmi vtipná a její ukázky přehledně vysvětlující celý proces výroby whisky byly někdy dost nebezpečné. Třeba když letlampou zapalovala rašelinu v dřevěné místnosti.\nNa konci každé prohlídky bylo ochutnávání různých druhů místní whisky s vysvětlováním rozdílů mezi jednotlivými druhy. Na ostrově Isla žije 3 500 obyvatel a každý rok se z tohoto ostrova vyveze asi 15 milionů litrů single malt whisky.\nRašelina je typickou součástí při výrobě zdejší whisky V sobotu večer jsme s přílivem vypluli z ostrova Isla a zamířili jsme k ostrovu Mull na malý ostrůvek Iona, kde je nejstarší opatství ve Skotsku. Roku 563 na tomto ostrůvku přistál irský mnich Colombus a začal zde šířit křesťanství.\nPrastaré benediktinské opatství bylo celé zrekonstruované a má zcela magickou atmosféru. Věž kostela se vypíná na malém ostrůvku a je z dálky viditelná. Komunita věřících žijících v opatství je z celého světa. Ostrůvek Iona je také zajímavý tím, že zde žije ovce s jedním rohem, tzv. Capricorn.\nPrastaré benediktinské opatství na ostrově Iona Z Iony jsme vypluli na sever k ostrovu Stafa z čedičové vyvřeliny v podobě osmibokých tyčí a k ostrůvkům Trenishi na sledování tuleňů. Na noc jsme pokračovali v plavbě na Atlantik směrem o ostrovu St. Kilda. Tento malý ostrůvek je vystrčený 50 NM na západ od vnějších Hebrid a několik tisíc let na něm žila komunita lidí živících se lovem ptáků, rybolovem, zemědělstvím a chovem ovcí.\nMuži chytali ptáky na vysokých skalních útesech a lezli po nich bosí. Během staletí se jim na noze zvětšily palce, aby dokázali lépe stát na malých skalních výstupcích. Darwin by na tomto ostrově měl radost hned několikrát:-)\nOstrov St. Kilda je první Národní památkou a rezervací ve Skotsku Ostrov St. Kilda je první Národní památkou a rezervací ve Skotsku. Každý Skot, když mu řeknete, že jste byli na Kildě, tak se na vás hned dívá jako na obzvláště zcestovalého člověka:-) Malý ostrůvek nás opravdu zaujal a hluboce se nám zapsal do paměti.\nMalé domky stojící v polokruhu, kamenné přístřešky s travní střechou, ovce z doby železné, dvakrát větší myši nežli je obvyklé, strmé útesy, tisíce ptáků, to vše vás přenese do dob dávno minulých. Máte zde pocit, že čas tu běží úplně jinak. Tak nějak pomaleji.\nKamenné přístřešky na ostrově St. Kilda Na Kildě jsme pocítili negativní následky boje proti terorismu. V průvodci jsme si přečetli, že na ostrově je malá restaurace. Ptali jsme se správce ostrova, kde je ta restaurace.\nOdpověděl nám, že je zavřená, protože je umístěná ve vojenském objektu. A jelikož je zde riziko, že by se nějaký turista mohl v restauraci odpálit a zničit tak vojenskou základnu, do restaurace se nesmí. Kvůli boji proti terorismu jsme se tak nedostali do hospody.\nZ Kildy jsme vypluli na další noční plavbu směrem ke vnějším Hebridám, k ostrovu Lewis a Harris. Bylo jasno, zima kolem nuly a protivítr. Noční plavba proti větru, na motor a s malou hlavní plachtou, byla dost náročná, ale noční hlídky byly odměněné silnou polární září, která celou noc neskutečně plála na severní obloze.\nZelené záblesky přebíhaly jako laserová show po celé severní obloze. Později nám místní obyvatelé říkali, že na konci dubna je tak silná polární záře velmi neobvyklá. Tak jsme měli štěstí.\nOstrov Lewis a Harris Ještě celý další den jsme se převážně na motor prodírali proti větru do Stornoway, hlavního města Hebrid, kdy jsme přistáli pozdě večer. Další den jsme místním autobusem jeli na prohlídku ostrova, na návštěvu keltských stojících kamenů v Calanish, jejichž stáří se odhaduje až na 5.000 let.\nKameny mají neskutečně magickou atmosféru a každé jejich místo vyzařuje jinou energii. Kamenný kruh, postavený kolem centrálního nejvyššího kamene, působí jako energetický zesilovač. Návštěva ostrova pokračovala od keltských kamenů k vesnici z doby železné.\nKeltské stojící kameny v Calanish Tato vesnice byla ukrytá pod písečnými dunami a při jedné obzvláště silné bouři byla její část asi před 16 lety odkrytá. Je zajímavé vidět, v čem zde před tisíci lety místní lidé bydleli a jak krásnou zátoku si pro svůj život vybrali.\nPředpověď na další den byla bouře NW 40-50 kn. Ideální podmínky pro plavbu na Isle of Skye. Vypluli jsme za svítání ze Stornoway pouze na velkou genu. Postupně jsme ji zmenšili až na hodně malou genu. Foukalo nám 35-50 uzlů, a tak jsme si užili nádherný jachting. Ostrov Isle of Skye\nNikdo neplul, pouze naše tři lodě letěly pod malým kouskem přední plachty k ostrovu Isle of Skye. Sedmdesát mil jsme upluli za 10 hodin. Slušný a radostný výkon. Na ostrově Isle of Skye jsme už mohli zpomalit naše náročné cestovní tempo a začali jsme si užívat víc pohody v přístavních hospůdkách a občas jsme to proložili návštěvou nějakého ostrovního hradu.\nVe fjordu Loch Alsh jsme navštívili malý ostrovní hrad Ailean Donnan. V každém historickém filmu ze Skotska můžete tento malebný hrad vidět. Zakotvili jsme přímo před ním a obsadili jsme ho rychlým výsadkem. Večer jsme vypluli podél Skye na jih a v noci jsme přistáli v nové marině v Mallaig.\nHrad Dunvegan Marina byla tak nová, že jsme připluli právě na její slavnostní otevření, které probíhalo ráno. Zúčastnili jsme se té slávy a pak jsme doplnili naftu do všech lodí. Při placení mi chlapík obsluhující čerpací stanici prozradil, že v Tobermory, kam míříme, je večer veliký mejdan. Měli jsme se na co těšit.\nBohužel jsem to po vyplutí prozradil posádkám a všechny chtěly plout přímo do Tobermory. Silou kapitánské autority jsem je přehlasoval a pluli jsme nejprve do nádherného fjordu Moidart.\nVjezd do fjordu je navigačně poměrně složitý, ale odměnou za obtížný vjezd je starý hrad Tioram na konci fjordu. Vylodili jsme se k ruině hradu, kterou jeho majitel nemůže opravit, protože Společnost pro ochranu kulturního dědictví mu to zakázala. Majitel musí udržovat hrad ve stavu nechátrající ruiny tak, aby byl stále stejný jako posledních dvě stě let.\nStarý hrad Tioram na konci fjordu Na bráně do hradu je velký nápis vstup zakázán. Pro ty, co nedbají nápisu a projdou dovnitř, čeká na zdi zavěšená ochranná přilba, aby vám při vstupu do hradu nespadlo něco na hlavu. A uvnitř hradu jsou žebříky na hradby, abyste tam nemuseli lézt po zdech a neutrpěli jste úraz. Úžasný přístup k těm, co nedbají zákazů.\nVečer jsme připluli do Tobermory, hlavního města ostrova Mull. V Tobermory probíhal avizovaný festival a o půlnoci, kdy jsme přistáli, to zde naplno žilo. Všechny bary byly narvané k prasknutí, a tak jsme neodolali a vyrazili jsme zapít naši krásnou plavbu.\nMalebné městečko Tobermory Nakonec z toho byla nejnáročnější noční hlídka pro všechny posádky. Přemíra alkoholu a žádostivých místních žen se ukázala jako obzvláště nebezpečná kombinace. Se svítáním jsme se vrátili unavení na loď a obávali jsme se, aby nás nepřepadla mořská nemoc v přístavu.\nPoslední den jsme už pouze relaxovali, vzpamatovávali jsme se z nočního reje a přepluli jsme do výchozí mariny Dunstafnage. Skončila plavba, která byla hodně studená, náročná, ale také nádherná. Pár lidí pochopilo, že takovýto jachting opravdu není pro ně, ale ostatní si budou chtít zcela jistě něco podobného opět zopakovat. Prosulá whisky je kouřová díky rašelině Autor: Jiří Zindulka\nChcete také zažít podobnou neopakovatelnou atmosféru? Poplujte s námi. Loď s kapitánem Pavlem Janečkem vyplouvá do Skotska na sportovní plavbu už 16. května 2020. Lodě ve Skotsku nenajdete ve vyhledávači a je jich omezený počet, proto je právě naše sportovní plavba opravdu výjimečnou možností, jak nádherný jachting ve Skotsku zažít na vlastní kůži.\nPokud přesto chcete vyrazit na vlastní pěst, napište přímo našemu specialistovi. Upozorňujeme, že plavby do Skotska je nutné plánovat v předstihu a počítat s menším výběrem lodí a termínů.\nMám zájem o loď ve Skotsku


Vladimíra Izbického inspirovaly bavorské trhy - Berounský deník\nVladimíra Izbického inspirovaly bavorské trhy\nStřední Čechy – Pořadatelem a otcem Hrnčířských trhů v Berouně je hrnčíř a tvůrce miniatur Vladimír Izbický. Inspirací mu byly vyhlášené hrnčířské trhy Arthura Sudau v bavorském Diessenu. Díky zájmu a podpoře města Berouna se podařilo zajistit první ročník a akce byla na světě.\nPořadatelem a otcem Hrnčířských trhů v Berouně je hrnčíř a tvůrce miniatur Vladimír Izbický. Inspirací mu byly vyhlášené hrnčířské trhy pana Arthura Sudau v bavorském Diessenu. | Foto: Deník / Šimková Romana\nHrnčířské trhy v Berouně začínají v sobotu v 8 a končí v 18 hodin a v neděli jsou od 9 do 17 hodin.\nLetos je jubilejní patnáctý ročník. Na který vzpomínáte nejraději?\nUrčitě na první.\nKolik stánkařů bylo na těch prvních? A jaké ty první byly?\nPrvní jarní hrnčířské a řemeslné trhy v roce 2003 zaplnily do posledního místa berounské náměstí. Úspěšnému startu napomohli hrnčíři, kteří si Beroun oblíbili a tvořili více než polovinu vystavovatelů. Měli jsme novou motivaci hledat zajímavé a šikovné řemeslníky, díky jimž se zachovala poctivá ruční práce a fortel. Nechtěli jsme trhům dát muzejní a historický ráz, ale představujeme řemesla a výrobky, které mají co říci současné společnosti.\nDneškem startuje turistická sezona\nStále jich přibývá a na trzích získávají pomalu převahu.\nV roce 2012 jsme poprvé vyhlásili tematické řemeslo trhů – kameník. Tato myšlenka se ujala a v dalších letech to byla řemesla měditepec, sklář, ruční výroba hudebních nástrojů, provazník. Letos je řemeslem trhů slévač-umělecké lití kovů.\nJe hodně náročné tak rozsáhlou akci zorganizovat?\nJsem kutil a tak rád něco zkouším. Začali jsme účastí na významných trzích v zahraničí, pak objížděním hrnčířů, aby na trhy do Berouna přijeli. Přihlášky a faktury jsem ťukal na psacím stroji přes kopírák, grafické návrhy za pomoci průkopníků počítačů, následně si pořídil počítač a dodnes s ním zápasím, ale naučil jsem se grafiku i webové stránky. Našel jsem pokračovatele – dceru Jolanu, která se potatila. Vlastně celá rodina mi pomáhá. A najde se spousta dalších ochotných pomocníků. Jinak je to podnikání se vším všudy. Nejtěžší je na nic nezapomenout, od zajištění muziky, po objednání mobilních WC, rozměření náměstí po zajištění ostrahy…\nMáte přehled o počtech návštěvníků jednotlivých ročníků? Kdy jich bylo nejvíce?\nNa první hrnčířské trhy v roce 1997 přijelo okolo 70 vystavovatelů a náměstí se zaplnilo hlavně místními. Vystavovatelů i návštěvníků časem přibývalo tak, že už se sem pomalu nevešli. Trhy se rozšířily i do Kolářské ulice a k Pražské bráně. Počet vystavovatelů se nyní ustálil okolo 300 a počet návštěvníků odhadem 10 až 15 tisíc za oba dny.\nHerečka Iva Hüttnerová vystavuje v Berouně\nParkovné je zdarma. Víte kolik na něm vybraly dobročinné organizace loni?\nNa parkovišti u vlakového nádraží řidiči darovali do sbírky dobročinné organizace Sluníčko 28 tisíc korun. Dobromysl vybrala na parkovišti u lávky na závodí 4,5 tisíce korun. Ten rozdíl není v lukrativnosti polohy, ale o tom, jak lidi oslovíte. Organizace se na parkovištích střídají. V předchozích letech byly výsledky vyrovnané, tedy myslím k tomu lepšímu číslu. O trzích podporujeme i odborné školy, které se návštěvníkům představují a nabízejí učební obory uměleckých řemesel. Těchto škol však ubývá a některé skončily, například Odborná škola výroby hudebních nástrojů v Kraslicích. Letos bude mít u nás stánek Střední uměleckoprůmyslová škola a Vyšší odborná škola Turnov která zájemcům o umělecké řemeslo slevač nabídne studium oboru Design litých objektů. Na trhy od začátku každoročně přispívají do dobročinné sbírky berounské katolické farnosti. Z té byla financována oprava zvonů a rekonstrukce varhan kostela sv. Jakuba, restaurování sochy sv. Jana Nepomuckého, oprava vstupní brány a varhan zábranského kostela, renovace krovů obou kostelů a další práce. Část prostředků podpořila činnost Stacionáře sv. Anežky České na Jarově.\nKolik hrnčířů bude na letošních trzích?\nJarní trhy jsou pro všechna řemesla a hrnčíři stále tvoří polovinu tedy přibližně 150.\nJubilejní hrnčířské trhy uzavřou Husovo náměstí


Výlet do Cognacu s degustací\nVydejte se za hranice rušného města Bordeaux směrem na sever a dorazíte do starobylého městečka Cognac – jediného místa na světě, kde koňak smí být skutečně nazýván cognac a ne brandy. Středověké městečko vyzařuje auru tradice, jež stejně jako slavný nápoj uzrála v čase. Pro Čechy má navíc i další význam: v letech 1917-1918 bylo centrem československých legií ve Francii.\nDen začíná osobním vyzvednutím autem ve vašem hotelu. Váš průvodce vypráví zajímavé příběhy a vy se kocháte výhledem na malebné vinice i kamenná městečka a vesnice. V Cognacu si prohlédnete tisícileté opevnění i samotný Château. Rustikálně pojatý oběd nabídne lokální pochoutky včetně typického místního ambientu: dřevěných sudů určených ke zrání.\nKonečně přichází výprava za tekutým zlatem v podobě návštěvy koňakových domů maisons de Cognac: Le Courvoisier, Remy Martin, Martell a Hennessy. Názvy prestižních značek vám jistě nejsou neznámé – nyní máte příležitost ochutnat i to nejlepší z jejich vlastního archivu na privátní degustaci a naučit se orientovat ve vůních a aroma stařeného nápoje. Celé dobrodružství trvá 8-10 hodin a končí scénickou jízdou zpátky do hotelu.\nVýlet do Cognacu s degustací Fotogalerie