Magnesia Litera 2016: Které básnické sbírky byly ve hře? – iTvar\nJiří Dynka: Kavárny\nDynkovo vidění zůstalo chlapecky bezelstné i v dospělosti, aniž by přehlíželo realitu v nějaké únikové fantazii, aniž by bylo naivní. Dynka má schopnost přesně a odlehčeně, ale ne jízlivě či posměšně pojmenovávat vše, co vidí – ať už jsou to všudypřítomné, zbožňované dívky v kavárnách, či obsluha mentálně hendikepovaných. Dynkova ironie je jemná, ale vždy naplněná významem. Jeho humor je zvláštní a klidný, ale úsměv po něm nemizí. „Aniž by odešel, člověk chce být tam, kde není: ano.“ I takto prostě a lakonicky je možné vyjádřit existenciální úzkost, kterou musí překonávat poutník po příliš nedosažitelném světě. Kavárny jsou průzračně čistou, neobyčejně krátkou sbírkou básní, jejíž verše se navíc velmi často opakují a variují, která je přitom dokladem autorovy vůle přijímat svět ve všech jeho podobách a vždy se dobře dívat. A my sneseme, že odejdeme z některé z Dynkových kaváren?\nIrena Šťastná: Žvýkání jader\nBásnická sbírka Ireny Šťastné je jako smršť. Verše jsou chrleny s téměř zběsilou obrazností, s vlastním tempem, někdy úsečné až nedopovězené, jindy upřeně detailní. Některé básně si přinášejí i neobvyklou formu rezignující na klasické vertikální schéma. Hned úvodní báseň připomíná mimořádně silný filmový záběr, fotogenický přízrak. Sbírka se pohybuje na ostré hraně až surrealistického řetězení a konkrétní smyslovosti. Tělesnost je tu přítomna se všemi přiznanými pachy, neduhy a slabostmi. Ovšem autorčiny niterné prožitky nejsou zakuklené v intimním osahávání ran či bolístek. Básně nehalasně prozrazují nesentimentální empatii, bolesti držené na uzdě, pozdvihovanou člověčinu.\nLadislav Zedník: Město jeden kámen\nBásnická výpověď dospělého muže, jenž bez jakéhokoliv naparování, zato však s nadhledem geologických dob starostlivě ohledává dobu svou, svůj život i životy bližních. Po formální stránce se Zedník vědomě vyhýbá jakýmkoliv laciným efektům a nadbíhání čtenáři, sází pouze na přesnost a poctivost. Neokázalá a přitom přesná je rovněž jeho práce s jazykem, s kompozicí jednotlivých básní i celé sbírky – to vše je pro Zedníka pouze nástrojem (jakkoli dobrým), nikoli cílem. O to silněji působí étos této poezie, ne ve smyslu nějakých mravních naučení adresovaných jiným, ale jako bezděčný osobní příklad vzácné upřímnosti k sobě. Právě tento étos je zdrojem originality Zedníkových veršů, a je také zárukou toho, že přežijí…\nMarie Iljašenko: Osip míří na jih\nZměníš-li místo, změníš osud, píše se v básnické prvotině Marie Iljašenko. Její básně, podkreslené silnou narativní linkou, přinášejí do české poezie závan větru, ve kterém se ve zdánlivém bezčasí zachvívají mytologické obrazy, staré židovské a východoevropské příběhy, fragmenty dávných kultur, lidská všednodennost i tragédie. Autorka ve své debutové sbírce zrakem pozorovatele i s opatrným osobním odstupem hledá své místo ve světě a nachází genetickou i uměleckou spřízněnost napříč stoletími prostoru i dálavami času. Iljašenko píše s lehkostí poezii, která je citlivá k jazyku, řemeslně poučená i uměřená, tradiční stylově a rozmanitá motivicky. Nabízí jedinečný svět, ve kterém je snadné nechat se lapit cestovatelskou touhou plnou příslibů, prožít melancholii odjezdů a spolu s básnířkou hledat ztracený čas.\nJako porotce, opouštějící porotu Magnesie Litery po tříletém působení, se doputím několika subjektivních generalizací: česká poezie zřejmě nemá na to, vyprodukovat ročně víc než jen pár slušných sbírek – do deseti – a z toho dvě až tři mimořádné. Podobně tomu je u debutů, na které celkem logicky klademe jiná měřítka a slevujeme z nároků – dvě, výjimečně tři pozoruhodné prvotiny. I to je ale dobrá zpráva. To, co bude porotci nakonec vyzdviženo, je výsledkem kompromisu, který opět zcela logicky vylučuje ocenění příliš vybočující individuality. Roli totiž hraje často nejen to, co zaujme svou kvalitou, ale také určitá „diplomacie a kompenzace“ při rozhodování poroty, bez ohledu na to, jak dobře jsou kritéria nastavena. Významnou měrou pak přispívá i to, když sbírka příliš rozděluje – taková šanci na vítězství v podmínkách, jak jsou nastaveny, nemá.\nNa pomoc si beru tato kritéria: 1) aby kniha byla silnou výpovědí, ale ta nestačí, pokud není její účinek podpořen řemeslem a tím, co dělá báseň básní: „jazykovým viděním“; schopností pracovat s kompozicí bás-ně i sbírky, rytmem, zvukem, ale přitom by autor neměl rezignovat na uměřenost, měl by přiznat nejistotu, váhání, nevzdávat se přemýšlení nad textem; 2) aby přinášela novou a jedinečnou kvalitu do současné poezie; 3) aby i v rámci díla autora byla sbírkou přelomovou a vrcholnou (a nebo byla debutem mimořádným).\nDle mého první a alespoň druhé nebo třetí z uvedených kritérií splňují: Milan Šedivý – Pod Hádovou zmijovkou (kniha, která by si zasloužila mnohem větší pozornost, než se jí dostává, a pro mě záležitost srdeční), Martin Poch – Cesta k lidem (autor pracuje s básnickou konvencí a očekáváními tak, že působí šok; možná je to nový impuls české poezii, na který se čeká), Ladislav Zedník – Město jeden kámen (takhle si představuji zrození klasika, který má poezii v malíčku, sbírka ze všech jmenovaných nejzralejší), Irena Šťastná – Žvýkání jader (vrcholná sbírka autorky a její životní cesty v obrazech), Jiří Dynka – Kavárny (nejlepší konceptuální sbírka roku o šesti básních, která spojuje desetiletí básníkova snažení a potvrzuje jeho unikátní pozici na české poetické scéně). Z prvotin mne oslovily Marie Iljašenko – Osip míří na jih, Zuzana Lazarová – Železná košile a Jan Kellner – Rýpat pýr. Ze sbírek, které převyšují běžnou básnickou produkci, by neměly zapadnout ani knihy Sylvy Fischerové a Adama Borziče.\nV prvních fázích diskuse o nominacích figurovaly na pozicích osobních favoritů jednotlivých porotců tři básnické sbírky, z nichž ani jedna se nedostala mezi tři nominované. Byly to Hemisféry Kamila Boušky, Cesta k lidem Martina Pocha a Ráno druhého dne Zuzany Gabrišové. Především první dva autoři myslím doplatili na výraznost svého tvůrčího gesta, na (pro někoho příliš) sebevědomou stylizaci. Typickou výtkou vůči velmi sebevědomě psaným dílům je celkové odmítnutí autorova gesta jako nedůvěryhodného, neautentického či nefunkčního. Přijetí dané stylizace naopak vede k celkovému přijetí. Poetiky obou autorů přitom stojí na něčem jiném než na sporu o autenticitu, který má však na výsledek volby rozhodující vliv. Na výjimečných básnických schopnostech obou autorů jsme se shodnout dokázali, ale na přijetí celých sbírek nikoli. Podobně tomu bylo s Orfickými liniemi Adama Borziče, jejichž estetizovaný patos dovede strhnout i odradit. Dovedu si teď snáze představit, jak se v minulých ročnících mohlo stát, že se ten a ten výrazný básník do nominací nedostal.\nKromě níže uvedených sbírek bych chtěl vyzdvihnout Železnou košili Zuzany Lazarové, která erotizaci skutečnosti užívá paradoxně jako metodu pro zaujetí odstupu od ní. Souborné dílo Vladimíra Mikeše doplácí právě na svou soubornost – přestože se v Pozdním sběru nacházejí výjimečné básně, přes širokodechost Poem by si celek zasloužil podstatné zúžení. Zejména Poemy trpí neustálým opakováním stále stejných formálních postupů, užitých k dynamizaci neustále se vršících vzpomínek, takže se napětí brzy ztrácí.\nZ knih, které posuzovány nebyly, bych chtěl zmínit především sbírku krátkých básní Jiřího Tomáška Na písku, která nebyla přihlášena do soutěže, a sbírku Petra Krále Město je náš les, která byla bohužel diskvalifikována tím, že je datována rokem 2014, ačkoli vyšla později.\nMartin Poch: Cesta k lidem\nPoch zdánlivě staví na jednoduchých dualitách města a přírody, zvířete a člověka, vysokého a nízkého, ale v detailu se právě podobným pokusům o černobílé zachycení reality vysmívá. Skrze absurditu pojmenovává pokřivenost, kterou jsme přijali za svou a která není přístupná běžnému jazyku. Přes výjimečnou obraznost je hlavním Pochovým výrazovým prostředkem jeho specifický humor, přesně vystihující bizár dnešní normálnosti, a to do důsledků.\nPřes místy setrvačnou rozmáchlost velice koncentrovaná, velkolepá sbírka, sahající výš, než je dnes běžné se natahovat. Borzič naplno rozvíjí estetickou funkci patosu, chrlí text v básnickém vytržení, ale paradoxně i v tomto stavu dokáže suverénně volit témata, být pánem toho, co říká. Popírá tím stereotyp básníka pouze pasivně zaznamenávajícího podněty a obrazy, zároveň ale zůstává básníkem citovým, extatickým. Borzič si navíc zachoval vzácnou srozumitelnost, a to právě i v imaginativních polohách.\nZedníkova semknutá, výrazná forma vytváří stabilní základ pro cestu do říše zkamenělin, ve které „proběhlo rozsáhlé vymírání“. Mezi trilobity a různými druhy a vrstvami hornin nacházíme také beton a zkamenělá lidská těla. Ve své třetí sbírce se Zedník osvobodil z područí dřívější možná až příliš výrazné obraznosti a dovedl ji plně využít k prosazení vlastní vize, která je překvapivě civilní.\nMimořádně krátká sbírka, jejímž poznávacím znakem je navíc opakování, a která přesto nutí se k jednotlivým textům vracet a opájet se jejich klukovstvím a rozkošnictvím. Dynkův styl je zcela prost váhání, útlá sbírka je manifestací jeho mimořádného citu pro lehkost výrazu. Latentní erotičnost přes svou zdánlivou prvoplánovost nevyznívá sexisticky, ale spíše nezvalovsky, hravě. Přítomnost ženy jako pouze pozorované není zjednodušením, ale je vědomím odstupu, který nelze zrušit – ani sezením ve společné kavárně.\nLáníková ukazuje, že minimalismus nemusí vést k ochuzení autorského výrazu. Ten si ponechává i s pomocí minima slov. Láníková hledá pro své výtvarné koláže zvláštní formulace, které by je učinily jedinečnými i v jazyce. Originální je také její práce s metaforou tělesnosti, která překvapuje nejen svou expresivitou: „zmizela jsem po špičkách, abych nešlápla do / své mokré nohy“.\nFormou vyprávění, které ale nesleduje žádný děj, dokázala Iljašenko vytvořit strhující a zároveň lyrickou básnickou sbírku. Vyhýbá se extrémním polohám, ale o to bohatší je její výrazový rejstřík mezi nimi. Přes intimnější ladění básní je sbírka zaměřená ven: nejde o to sdělit, jak to a to autorka prožívala, ale zprostředkovat samu zkušenost. Smyslem jejích veršů není jinotajnost, ale samotné lyrické vyprávění, ladění čtenáře na společnou vlnu. Dobrodružně romantizující, cestovatelský nádech tak nevyznívá kýčovitě, ale spíš exoticky a svůdně.\nCitlivý, místy drsný, ale neokázale pravdivý pohled na svět. Bez kazatelství a karatelství. Verše působí přirozeně, třebaže je patrná vynalézavá a promyšlená práce s jazykem. Ani slovo navíc. Mravní aspekt. Duchovnost nalezená v soucitu, ale není v něm utopená. Básně působí jako antimeditace. Otevřeno k otázkám (i pochybovačným). Věcnost převládá nad představivostí. Lyrický subjekt není potlačen, ale necpe se čtenáři až pod nos.\nOceňuji dvojpólovost sbírky. Filosofický nadhled je znát, ale není v popředí. Vědomé balancování mezi vysokým a nízkým. Schopnost najít poetické i v naprosté všednosti – některé básně působí jako ony pověstné polévkové konzervy, přetavené v umělecký projekt. Méně metafor, více pozorování. Volný verš až na hranici prozaického vyjádření. Básně inklinují k epickému vyjadřování, příběh – miniatura. Osobní impuls není prvoplánově zdůrazněný.\nNaprosto překvapivý i odvážný způsob, jak lze oživit i zdramatizovat lyrické vnímání skrze slova odborná. Jazyk plně respektuje syntax, a přesto má nezaměnitelnou schopnost souvětí ozvláštnit: hromadění slovesných podstatných jmen, hodnotící přívlastky. Vědění a intuice se nepřebíjejí, prostor nastaven jako cyklistická trasa, čas jako zkušenost i prožívání okamžiku. Kompozice sbírky je promyšlená, přímočará. Sbírka je dynamická, autor se snaží vyjádřit co nejvíc – místy působí jako dramatická reportáž. Objev roku.\nBásně jsou rozsáhlé, někde možná nad míru, vnitřní konstatování se střídá s věcným pohledem. Oceňuji přirozené skloubení poznaného a viděného. Takový novodobý boj duše s tělem. Veskrze moderní, ale s mytickými kořeny. Symbolika – masité jablko plné červů. Některé obrazy nejsou zcela nové – odraz tváře ve vodě, ale nabízejí nové otázky. Je tu vliv četby, filmu, autor přiznává vlivy, které na něho působily. Borzič si nedělá starosti, jestli je jeho potencionální čtenář stejně sečtělý. Ale proč by měl? Odvážná projekce času a světla – až skoro fotogenické vidění. Vnitřní polemika s tradicí – tam jde podle mne nejdál. Ale neběží tu o negaci.\nMožná ta sbírka osloví hlouběji starší čtenáře. Je to přirozená životní bilance, oceňuji syrovou pravdivost, ale žádné niterné drásání. Autor má smysl pro hravost – je to vidět v jeho obraznosti. Má rovněž smysl pro humor, především slovní, suchý humor. Sbírka předpokládá podobně naloženého čtenáře. Verše, jakkoli věcné, nejsou zcela doslovné. Něco za nimi. Detail a panorama. Kultivovanost projevu je samozřejmostí.\nJiří Dynka: Neuvěřitelně svobodné zacházení s tzv. tradicí. Stručné, hutné, významově nasycené. Přestože nerozsáhlá knížečka, pro mne věc zásadní.\nLadislav Zedník: Nyní už bez básnických ornamentů. Zralá, byťsi snad až příliš tradiční poezie.\nVladimír Mikeš: Reprezentativní, byť místy kvalitativně nevyvážený soubor celoživotního básnického díla. Paradoxně, ale přece: Objev roku.\nKristina Láníková: Nežensky sevřené, neupovídané. Přesné.\nVladimír Šrámek: Poezie všedního dne ještě po padesáti letech. A tedy subverzivní, postmoderně ironická. Netradičně o tradičních hodnotách.\nDomnívám se, že každý kritik má nějaká kritéria, byť třeba nevyřčená. Není povinen je explicitně vyvěšovat nade dveře, ale na vyzvání by nejspíš měl být schopen je předložit. Účast v porotě takovou výzvou je; svá kritéria tedy předkládám:\nOd básníka v prvé řadě požaduji básnický výkon, čímž myslím účinnou (tj. odvážnou, riskantní, výraznou, zkrátka působivou) práci s jazykem, rytmem, kompozicí básně, ale i s kompozicí celku.\nZmíněný básnický výkon však nesmí být samoúčelný, autor musí mít co sdělit (nikoli pouze budovat svou pózu, opevňovat se v ní, naparovat se, jak je chytrý, vzdělaný, citlivý, jak mu to rýmuje apod.)\nOno něco, co básník sděluje, musí být nepolapitelné jinou literární formou než veršem.\nAutor prostřednictvím svých veršů jde s kůží na trh (riskuje posměch, nepochopení, zranění na citlivých místech apod.) a jeho poezie musí přežít více než jedno čtení.\nNominované sbírky uvedená kritéria z mého pohledu splňují. Napsáno a řečeno o nich bylo dost a zajisté se jim dobře povede i bez mého dalšího komentáře. Uvedená kritéria však splňují i další básnické sbírky, které se do trojice nominovaných na cenu Magnesia Litera z různých důvodů nedostaly. Právě o těch bych se ráda zmínila:\nV první řadě jde o výtečnou knihu Jinak a jinam Pavla Rajchmana (autor a jeho nakladatel se rozhodli o Literu nesoutěžit) a o Hemisféry Kamila Boušky – obě knihy byly košatě recenzovány v minulých číslech Tvaru, odkazuji tedy na tyto recenze (v případě Pavla Rajchmana také na následný polemický text Igora Fice) – a především na tyto sbírky samotné. Dále mne mile překvapila kniha Milana Šedivého Pod Hádovou zmijovkou – tu bohužel nakladatel do soutěžní krabice dodal tak pozdě po uzávěrce, že už ji porota jako celek jaksi nestihla absorbovat. Zaujala mě svou barevnou imaginací, ale i zkušenou rukou a nadhledem. Pozoruhodně sevřeným a smělým básnickým útvarem pro mě zůstává Pomlčka v těle Kristiny Láníkové, která si, ač uzavřena v úzce vymezeném intimním mikrosvětě, dokázala odpustit všechna poetická a myšlenková klišé a urputně se drží svého – a právě tím je překvapivá a originální. Sympatický je debut Jana Kellnera Rýpat pýr. Také ten ve mně vzbuzuje radost plastičností a trefností básnického vidění, za kterým však lze tušit pevný autorský postoj a také… talent.\nAčkoli se vyjadřuji z pozice porotce, jehož úkolem je vybrat tři, resp. jeden opus na úkor ostatních nevybraných, uklidňuje mne, že zastánci poezie si bezpochyby už dávno prošli i ostatní básnické sbírky, které v loňském roce vyšly, a četli a hledali si v nich na vlastní pěst. Protože závodění v poezii je samozřejmě jen taková kratochvilná hořčíková hra – na rozdíl od poezie čtení a psaní, což jsou činnosti smrtelně vážné.\nProf. PhDr. Josef Češka, DrSc. (1923-2015)\nVzpomíná Josef Bartoň\nPřed několika dny mne dostihla smutná zpráva od kolegů z Brna, že ve vysokém věku 92 let zemřel profesor Josef Češka, významný odborník na dějiny antiky, který se jako první z našich badatelů výrazně specializoval na historii a kulturní, politická a náboženská specifika pozdního římského císařství.


Rodinné lyžování opět o víkendu | RÁDIO ČERNÁ HORA\nZpět | Úvod Aktuální dění v rádio Černá hora Skipasy zadarmo už o víkendu\nSkipasy zadarmo už o víkendu\nPoslouchejte Černou Horu tento víkend mezi 9 a 15 hodinou, jakmile Vás moderátor vyzve, že máte možnost získat čtyři volné permanentky do Skiareálu Rokytnice nad Jizerou, volejte do studia 495 48 08 08!\nv provozu obě lanové dráhy\nupraveno více než 17 km sjezdovek\nod středy do neděle jezdí SKIBUSY Z PRAHY\naž do neděle 12. března ČEZ ENERGY ZÓNA\nRokytnice nad Jizerou patří mezi největší lyžařská střediska západní části Krkonoš. Městu dominuje panorama Lysé hory a Kotle. Na milovníky lyžování čekají perfektně upravené běžecké tratě či sjezdovky, které se v případě nedostatku sněhu uměle zasněžují sněžnými děly. Kompletní péči zajišťují servisy lyží sjezdových i běžeckých, půjčovny lyží, lyžařské školy. Přímo do lyžařského centra zajíždí speciální autobus SKIBUS, upravený pro lyžaře.\nnejdelší sjezdovky v ČR, místy až 100 m široké\ndvě čtyřsedačkové lanové dráhy\nhorní stanice na Lysé hoře ve výšce 1 315 m n. m.\nNa sjezdaře v lyžařských střediscích Rokytnice nad Jizerou čeká na tři desítky vleků a dvě čtyřsedačkové lanovky. Lanová dráha Lysá hora měří 2.198 m a je druhou nejdelší v České republice. Běžkařům doporučujeme vyzkoušet běžecké trasy v areálech U kapličky a Pod Dvoračkami s kvalitní bílou stopou. Nelyžující návštěvník může zkusit snowtubing – velmi zábavné sjíždění na nafukovacích člunech v uměle vybudovaném sněhovém koridoru.\nSki areál Studenov se rozkládá v nadmořské výšce 620 – 933 m n. m. Je dostupný z centra Rokytnice nad Jizerou a je oblíben díky svým mírným a poměrně širokým svahům především u rodin s dětmi a snowboardistů. Jsou zde dva kotvové vleky, poma a dětský tyčový vlek. Modrou a červenou sjezdovku využijí lyžaři začátečníci, středně zdatní i pokročilí. Z konečné stanice LV 1000 je možné se napojit na běžeckou Krkonošskou magistrálu. Lyžařský areál Horní Domky se rozkládá v Horní Rokytnici nad Jizerou na jižních svazích Lysé hory v nadmořské výšce 657 – 1.315 m n.m. Svou rozlohou, ukázkovými sjezdovkami a vybaveností se může rovnat s nejlepšími lyžařskými středisky v ČR. Je oblíben především pro velkou různorodost a rozlehlost sjezdových tratí, které dosahují celkové délky 14,4 km a místy šířky až 100 m.\nDalší informace o areálu na www.skiareal-rokytnice.cz


Karel Čapek - Zmizení herce Bendy (Povídky z jedné kapsy) | Čítanka | Český-jazyk.cz aneb studentský underground\nZmizení herce Bendy (Povídky z jedné kapsy)\nDruhého září zmizel herec Benda, mistr Jan Benda, jak se mu říkalo od té doby, co jediným rozběhem vystoupil na jednu z nejvyšších příčlí herecké slávy. Totiž druhého září se nestalo docela nic; posluhovačka, která v devět hodin ráno přišla poklidit Bendův byt, našla zválenou postel a celý ten kančí nepořádek, který obyčejně Bendu obklopoval, jenom pan mistr nebyl doma; ale jelikož na tom nebylo nic neobvyklého, dala byt svým sumárním způsobem do pořádku a šla zase po svém. Dobrá. Ale od té doby nebylo po herci Bendovi ani památky.\nPaní Marešová (totiž ta posluhovačka) se nepodivila příliš ani tomu; prosím vás, tihle herci, to vám je jako cikáni; kdopak ví, kam zas jel hrát nebo flámovat. Ale desátého září se strhla po herci Bendovi sháňka; měl přijít do divadla, kde se začínaly zkoušky na Krále Leara; když Benda nepřišel ani na třetí zkoušku, vzbudilo to přece jen nepokoj a z divadla telefonovali doktoru Goldbergovi, Bendovu příteli, neví-li, co se děje s Bendou.\nTen doktor Goldberg byl chirurg a vydělával ukrutné peníze na slepých střevech; to už je taková židovská specialita. Jinak to byl tlustý člověk s tlustými zlatými brýlemi a tlustým zlatým srdcem; hořel pro umění, měl byt od podlahy po strop ověšený samými obrazy a oddaně miloval herce Bendu, který k němu choval přátelské opovržení a s jistou blahosklonností mu dovoloval, aby za něj platil; což, mezi námi, nebyla zrovna maličkost. Tragická maska Bendova a zářící obličej doktora Goldberga (který pil jenom vodu), to už patřilo k sobě při všech těch sardanapalských flámech a divokých výtržnostech, které byly druhou stránkou proslulosti velkého mima.\nTedy tomu doktoru Goldbergovi telefonovali z divadla, co prý se děje s Bendou. Odpověděl, že nemá ponětí, ale že se po něm podívá; co neřekl, bylo, že už ho sám po celý týden shání po všech nočních lokálech a výletních hotelech s rostoucím znepokojením; měl tísnivou předtuchu, že se něco Bendovi stalo. To bylo totiž tak: Doktor Goldberg byl, pokud mohl zjistit, poslední, kdo Jana Bendu viděl. Někdy koncem srpna s ním ještě podnikl triumfální tažení noční Prahou; ale pak už Benda nepřišel na žádnou obvyklou schůzku. Snad stůně, řekl si konečně doktor Goldberg a zajel si jednou večer do Bendova bytu; bylo to právě prvního září. Zvonil u dveří; nikdo nešel otevřít, ale uvnitř bylo slyšet nějaký šramot. Tu drnčel doktor dobrých pět minut na zvonek; najednou zazněly kroky a dveře se otevřely; stál v nich Benda zahalený v županu, a doktor Goldberg se ho zděsil: tak zdivočele vypadal slavný herec s rozcuchanými a slepenými vlasy a vousy dobrý týden neholenými; zdál se přepadlý a špinavý.\n"A, to jste vy," řekl nevlídně, "co chcete?"\n"Proboha, copak se s vámi stalo?" vyhrkl doktor užasle.\n"Nic," zavrčel Benda. "Nikam nepůjdu, rozumíte? Dejte mi pokoj!" A zavřel dveře Goldbergovi před nosem. Den nato tedy zmizel.\nDoktor Goldberg brejlil ustaraně svými tlustými skly. Něco tu nebylo v pořádku. Od domovníka baráku, kde Benda bydlel, zvěděl jenom to, že onehdy v noci, snad to bylo zrovna na druhého září, zastavilo asi ve tři hodiny ráno před domem auto; ale nikdo nevystoupil, jen troubil na houkačku, jako by dával někomu v domě znamení. Pak bylo slyšet, že někdo vychází z domu a zabouchl za sebou domovní vrata; potom auto odjelo. Jaké to bylo auto, kdepak, na to se domovník nešel podívat; ve tři hodiny ráno člověk neleze z postele, když nemusí. Ale ta houkačka troubila, jako by ti lidé měli hrozný kvalt a nemohli chvilku čekat.\nPaní Marešová vypověděla, že pan mistr celej tejden nevyšel z bytu (leda snad v noci), neholil se a snad se ani nemyl, jak vypadal; jídlo si nechal nosit domů, chlastal koňak a válel se na sofa; to jako je všecko. Nyní, když se začali o Bendovo zmizení starat také jiní lidé, šel doktor Goldberg znovu za paní Marešovou.\n"Poslouchejte, matko," řekl, "nevíte, jaké měl pan Benda na sobě šaty, když odešel ze svého bytu?"\n"Žádný," pravila paní Marešová; "to je právě to, co se mně nelíbí. Neměl žádný šaty. Já znám všecky jeho vobleky a všecky visej v bytě, ani jedny gatě nechyběj."\n"Že by byl odešel jenom v prádle?" mínil doktor Goldberg velmi zaražen.\n"Ani v prádle ne," prohlásila paní Marešová, "ani v botách; to je to divný, pane. Viděj, já mám zapsanej každej jeho kousek prádla, protože to nosím do prádelny; teď to vyprali a já jsem mu to srovnala a spočítala; má tam vosmnáct košil, nechybí ani jedna, ani jeden kapesník, no dočista nic. Jenom jeden kufírek je pryč, co s sebou vždycky bere. Jestli vodešel, tak musel bejt krom tý drahý duše docela nahej."\nDoktor Goldberg vypadal velmi povážlivě. "Matko," řekl, "když jste tam druhého září ráno přišla, nebyl tam nějaký zvláštní nepořádek? Víte, něco pokáceného nebo vylomené dveře? -"\n"Nepořádek," mínila paní Marešová, "to von tam nepořádek byl, jako vždycky. Von pan Benda byl takový čuně, pane. Ale jináč tam nebyl žádnej nepořádek, to zas ne. Ale řeknou mně, kam moh jít, když neměl na těle ani tu kšandu?"\nDoktor Goldberg to ovšem věděl tak málo jako ona; a s nejpochmurnějšími starostmi se obrátil tentokrát už na policii. "Nu dobře," řekl policejní úředník, když mu dr. Goldberg vyklopil všechno, co věděl, "budeme pátrat. Ale podle toho, co jste povídal, že byl po celý týden zamčen doma, neholený a nemytý, válel se na pohovce, chlastal koňak a pak se ztratil nahý jako Ašant, to by, pane, koukalo, hm, na nějaké -"\n"- delirium," vyhrkl doktor Goldberg.\n"Ano," řekl úředník. "Řekněme na sebevraždu v pomatení smyslů. Víte, u něho bych se tomu nedivil."\n"Ale to by se snad našlo jeho tělo," mínil dr. Goldberg nejistě. "A potom, jakpak daleko by mohl dojít nahý? A proč by bral s sebou kufřík? A ten vůz, co čekal u domu - Pane, to vypadá spíš jako útěk."\n"A co," vzpomněl si úředník, "dluhy neměl?"\n"Ne," řekl honem doktor, "on sice Jan Benda měl dluhů jako kvítí, ale nebral je nikdy tragicky.\n"Nebo... řekněme nějaký osobní skandál... nešťastnou lásku, nebo lues, nebo vůbec nějakou větší starost?"\n"Pokud vím, nic," mínil doktor Goldberg váhavě; na jednu nebo dvě věci si přitom vzpomněl, ale spolkl je, - ostatně to všecko stěží mělo co dělat s nepochopitelným zmizením herce Bendy. Nicméně když se vracel z policie domů - to se rozumí, policie učiní, co je v její moci - převaloval v hlavě, co věděl o Bendovi po téhle stránce. Nebylo toho mnoho:\nBenda měl někde za hranicemi legitimní manželku, o kterou se ovšem nestaral;\nvydržoval si jakési děvče v Holešovicích;\nměl poměr, a sice takzvaný pohoršující poměr s paní Grétou, ženou velikého fabrikanta Korbela; ta paní Gréta chtěla mermomocí hrát divadlo, a proto pan Korbel financoval nějaké filmy, ve kterých jeho paní hrála ovšem hlavní role. Bylo tedy známo, že Benda je milencem paní Gréty, že paní Gréta za ním jezdí a už si ani nedává tak pozor, jak by se slušelo. Ostatně Benda nikdy o těchhle věcech nemluvil; pohrdal vším zpola s veličenskou důstojností a zpola s cynismem, který Goldberga mrazil. Ne, řekl si doktor beznadějně, v soukromých věcech Bendových se nikdo nevyzná. Ať se propadnu, není-li v tom nějaká ošklivá historie; ale teď už je to věc policie.\nDoktor Goldberg ovšem nevěděl, co policie podniká a jaké jsou její cesty: čekal s rostoucí malomyslností, že dostane nějakou zprávu. Zatím už uplynul měsíc od zmizení herce Bendy a o Janu Bendovi se začalo mluvit v minulém čase.\nJednou k večeru potkal doktor Goldberg starého herce Lebdušku; a jak se tak zapovídali, přišla řeč, to se rozumí, na Bendu. "Panečku, to byl herec," vzpomínal starý Lebduška. "Já ho pamatuju, když mu bylo asi pětadvacet let. Zatracený kluk, ten hrál Osvalda! Víte, že se tam chodili dívat mladí medikové, jak vypadá paralýza? Tehdy hrál poprvé krále Leara; poslouchejte, já ani nevím, jak hrál, protože jsem se mu pořád díval na ruce. On vám měl ruce jako osmdesátiletý dědek, takové vyzáblé, vysušené, ubohé ruce - teda tomu dodnes nerozumím, jak si udělal ty ruce. Já přece se taky dovedu maskovat; ale tohle, pane, po Bendovi neudělá nikdo; to ocení jenom herec."\nDoktoru Goldbergovi působilo melancholickou rozkoš naslouchat tomu hereckému nekrologu na Jana Bendu.\n"To byl důkladný hráč, pane," vzdychl Lebduška. "Jak vám sekýroval divadelního krejčího! Já vám nebudu hrát krále, křičel, když mně dáte na kabát takové šófl krajky! To on nesnesl na sobě žádný divadelní švindl. Když měl hrát Othella, tak vám proběhal všechny starožitnické krámy, až našel takový starý renesanční prsten; a ten musel mít na prstě; když hrál Othella. On říkal, že se mu líp hraje, když má na sobě něco pravého. To ani nebyla hra, to bylo zrovna... převtělení," řekl Lebduška nejistě, nevěda, užil-li pravého slova. "A když hrál, byl vždycky v pauzách sprostý jako polír a zamykal se ve své šatně, aby ho nikdo nevytrhoval z toho stavu. Proto on tolik pil, že mu to šlo na nervy," mínil Lebduška zamyšleně. "Já jdu tadyhle do kina, pane," řekl na rozloučenou.\n"Já půjdu s vámi," navrhl doktor Goldberg, nevěda, jak by utloukl večer. Dávali tam nějaký námořnický film, ale doktor Goldberg ani dobře nevěděl, oč jde; skoro se slzami v očích poslouchal, jak starý Lebduška žvatlá o Janu Bendovi.\n"To nebyl herec," povídal Lebduška, "to byl zrovna čert; jemu nestačil jeden život, to je to. V životě byl prase, pane doktore; ale na jevišti to byl skutečný král nebo skutečný šupák. Pane, jak on dovedl kynout rukou, jako by po celý život jenom poroučel; a zatím jeho táta byl potulný brusič. Helejte, tady ten trosečník; je na pustém ostrově a přitom má ostříhané nehty, blbec jeden. Vidíte, jak ty fousy má jenom přilepené? Kdyby ho hrál Benda, tak by si nechal narůst pravé fousy, a za nehty by měl pravou špínu... Copak, pane doktore, copak se vám tak najednou stalo?"\n"Promiňte," koktal Goldberg vstávaje, "ale já jsem si na něco vzpomněl. Děkuju vám," a už běžel z biografu. Benda by si byl nechal narůst pravé vousy, opakoval. Benda si nechal narůst pravé vousy! Že mě to nenapadlo dřív!\n"Na četnické velitelství!" křikl vrhaje se do nejbližšího taxíku; a když pronikl k strážmistrovi, který měl noční službu, domáhal se s velikým křikem a prošením, aby mu pro živého boha hned, ale hned zjistili, nebyla-li druhého září nebo někdy potom nalezena kdekoliv mrtvola neznámého vandráka, ano, kdekoliv prosím! Proti všemu očekávání se onen strážmistr šel opravdu někam podívat nebo zeptat, spíše z dlouhé chvíle nežli ze zvláštní horlivosti nebo zájmu; zatím se doktor Goldberg potil rozčilením, neboť mu svítalo něco hrozného.\n"Tak, pane," pravil strážmistr vraceje se, "druhého září ráno našel hajný v křivoklátských lesích mrtvolu neznámého tuláka, asi čtyřicet let; třetího září byla vytažena u Litoměřic z Labe mrtvola neznámého muže, věk asi třicet let, byl ve vodě aspoň čtrnáct dní; dne desátého září u Německého Brodu neznámý oběšenec, věk asi šedesát let..."\n"O tom tulákovi není nic bližšího?" ptal se doktor Goldberg bez dechu.\n"Vražda," řekl strážmistr koukaje pozorně na rozčileného doktora. "Podle hlášení četnické stanice měl lebku rozbitou tupým předmětem. Pitevní nález je: alkoholik, příčina smrti poranění mozku. Tady je fotografie," pravil strážmistr a dodával znalecky: "Hergot, toho zřídili!"\nNa fotografii bylo vidět tělo muže po pás; byl oblečen ve všivé hadry, s rozhalenou kalikovou košilí; tam, kde lidé mají čelo a oči, byl jen strašný chumáč spečených vlasů a něčeho, co snad byla kůže nebo kosti; toliko ježatá, strniskem zarostlá brada a pootevřená ústa se podobaly ještě člověku. Doktor Goldberg se třásl jako list. Je to... mohl by to snad být Benda?\n"Měl... měl nějaké zvláštní znamení?" vyrazil ze sebe zdrceně.\nStrážmistr se podíval do nějakého lejstra. "Hm. Velikost metr sedmdesát osm, vlasy prošedivělé, zuby nápadně zkažené..."\nDoktor Goldberg si hlasitě oddechl: "Tak to není on. Benda měl zuby zdravé jako zvíře. To není on. Odpusťte," breptal blaženě, "že jsem vás obtěžoval, ale to nemůže být on. To je vyloučeno."\nTo je vyloučeno, říkal si s úlevou, když se vracel domů. Možná, že je živ; snad, bože, snad už sedí v Olympu nebo u Černé Káči... Té noci Goldberg podnikl zase tah noční Prahou; pil svou sklenici vody ve všech lokálech, kde kdysi kraloval Jan Benda, a brejlil svými zlatými okuláry po všech koutech, ale Benda nebyl nikde. K ránu doktor Goldberg zbledl, řekl si nahlas, že je idiot, a hltal se do své garáže.\nRáno už byl u jednoho okresního hejtmanství a nechal si vzbudit hejtmana; naštěstí se ukázalo, že toho pána už jednou vlastnoručně vykuchal a zašil a odevzdal mu na památku slepé střevo naložené v lihu. Následkem této nikoliv povrchní známosti měl za dvě hodiny v rukou exhumační povolení a přihlížel po boku velmi rozmrzelého okresního lékaře vykopávání mrtvoly neznámého tuláka.\n"Říkám vám, pane kolego," bručel okresní lékař, "na toho již se ptala pražská policie; to je naprosto vyloučeno, že by to byl Benda. Vždyť to byl úplně špinavý lump."\n"Měl vši?" ptal se doktor Goldberg se zájmem.\n"To nevím," řekl lékař s odporem. "Pane kolego, teď již na něm nic nepoznáte; prosím vás, když je to měsíc v zemi -"\nKdyž byl hrob vykopán, musil doktor Goldberg poslat pro kořalku; jinak by nedostal hrobníky k tomu, aby zvedli a donesli do márnice to nevýslovné, co leželo na dně hrobu, zašito v pytli.\n"Jděte se na to podívat sám," utrhl se okresní lékař na doktora Goldberga a zůstal před márnicí, kouře silné cigáro.\nZa chvíli se motal z márnice doktor Goldberg, na smrt bledý. "Pojďte se podívat," řekl chraptivě, šel zpátky k tomu tělu a ukazoval na místo, které bylo kdysi hlava člověka. Tu odhrnul doktor Goldberg pinzetou to, co byly kdysi rty; objevily se odporně zkažené zuby nebo spíše jen žluté kousky zubů, blýskající z černé karies. "Tak se dobře podívejte," vydechl Goldberg, zajel pinzetou mezi zuby a vyňal z nich kus černého kazu. Pod ním se ukázaly dva skvoucí, silné řezáky. Ale déle to doktor Goldberg nevydržel; utekl z márnice drže se oběma rukama za hlavu.\nKdyž se za chvíli vrátil k okresnímu lékaři, byl bledý a strašlivě smutný. "Tak to máte ty nápadně zkažené zuby, pane kolego," řekl tiše. "To byla jenom černá smola, co si herci přilepují na zuby, když hrají dědky nebo vandráky. Ten špinavý lump byl herec, pane kolego," a beznadějně mávl rukou dodávaje: "A k tomu ještě veliký herec."\nToho dne objevil se doktor Goldberg u továrníka Korbela; byl to veliký a silný člověk s bradou jako galoše a tělem jako pilíř.\n"Pane," řekl mu doktor Goldberg vyhlížeje soustředěně ze svých kulatých skel, "já k vám jdu... ve věci herce Bendy."\n"Ale," děl fabrikant a založil ruce za hlavu. "Už se zas našel!"\n"Částečně," pravil doktor Goldberg. "Já myslím, že vás to bude zajímat... už kvůli tomu filmu, který jste s ním chtěl dělat... totiž financovat."\n"Kvůli jakému filmu?" ptal se veliký muž lhostejně. "Já o ničem nevím.\n"Já míním ten film," řekl Goldberg tvrdohlavě, "co v něm měl Benda hrát tuláka... a paní Gréta hlavní ženskou roli. Vlastně se to mělo točit kvůli paní Grétě," mínil doktor nevinně.\n"Po tom vám nic není," zavrčel Korbel. "Nejspíš vám Benda něco namluvil... To byly předčasné řeči. Nějaký takový plán snad byl... To vám říkal Benda, že?"\n"Kdepak! Vy jste mu přece nařídil, že o tom nesmí nikomu ani pípnout; - dělali jste s tím takové tajnosti. Ale víte, on si Benda nechal poslední týden svého života narůst vousy a pačesy, aby vypadal jako vandrák. On Benda bral takové detaily moc důkladně, že?"\n"Nevím," uťal továrník. "Přejete si ještě něco?"\n"Tak ten film se měl točit druhého září, co? První scéna se měla brát v křivoklátských lesích za úsvitu; tulák se probouzí na kraji mýtiny... v ranních mlhách... vytřepává si listí a jehličí z hadrů... Já si tak představuju, jak by to byl Benda zahrál. Já vím, že si oblékl ty nejhorší hadry a škrpály; on toho měl na půdě plnou bednu. Proto po jeho... zmizení nechyběl ani kousek z jeho prádla a šatů - propána, že to nikoho nenapadlo! Pane, to se dalo čekat, že se vystrojí do posledního cancouru u rukávů a provázku kolem pasu jako pravý šupák; to už tak byl jeho koníček, dát si tak záležet na kostýmu."\n"A co dál?" řekl veliký muž a naklonil se víc do stínu. "Já totiž nechápu, proč mně to všecko povídáte."\n"Protože druhého září asi ve tři hodiny ráno," pokračoval doktor Goldberg tvrdošíjně, "jste pro něj přijel... nejspíš vypůjčeným, ale rozhodně zavřeným autem; já myslím, že řídil váš bratr, protože je sportsman a nenadělá mnoho řečí. Jak bylo s Bendou smluveno, nešel jste nahoru, ale troubil jste dole. Za chvíli přišel Benda... nebo řekněme přesněji, špinavý a ježatý tulák. Tak honem, řekl jste mu, operátor už jel napřed. A jeli jste do křivoklátských lesů."\n"Číslo vozu patrně nevíte," řekl muž ve stínu ironicky.\n"Kdybych to věděl, tak by vás už zatkli," pravil doktor Goldberg velmi jasně. "Za úsvitu jste byli na místě; je to taková mýtina nebo spíš háj stoletých dubů - překrásná scenérie, pane! Já myslím, že váš bratr zůstal u vozu na silnici a dělal, jako by něco spravoval na motoru. Vy jste vedl Bendu čtyři sta kroků od cesty a tam jste řekl: Tak, tady je to. A kde je operátor? vzpomněl si najednou Benda. V tom okamžiku jste mu zasadil první ránu."\n"Čím?" ozval se muž ve stínu.\n"Olověným zabijákem," řekl doktor Goldberg. "Protože francouzský klíč by byl na takovou lebku, jako měl Benda, příliš lehký; a vy jste ji chtěl rozmlátit k nepoznání. Když jste ho dobil, šel jste zpátky k vozu. Hotovo? ptal se váš bratr; ale vy jste asi nic neřekl, protože zavraždit člověka není maličkost."\n"Vy jste se zbláznil," zahučel muž ve stínu.\n"Nezbláznil. Já jsem vám chtěl jenom připomenout, jak to asi bylo. Vy jste chtěl Bendu odstranit kvůli tomu skandálu s paní Grétou; paní Gréta už vyváděla tuze veřejně -\n"Vy smradlavý Žide," zaburácel muž v lenošce, "co vy si to dovolujete..."\n"Já se vás nebojím," řekl doktor Goldberg, narovnávaje si brýle, aby vypadal přísněji. "Na mne si, pane, nepřijdete, kdybyste byl sebebohatší. Čím mně můžete uškodit? Ledaže si u mne nedáte řezat slepé střevo; a já bych vám to, pane, ani neradil."\nMuž ve stínu se dal do tichého smíchu. "Poslouchejte, člověče," řekl s jakousi veselostí, "kdybyste jen desetinu z toho, co jste mně tady nažvanil, bezpečně věděl, nešel byste s tím ke mně, ale na policii, že?"\n"To je právě to," řekl velmi vážně doktor Goldberg. "Pane, kdybych mohl jen desetinu dokázat, nebyl bych tady. Myslím, že se to nikdy nedokáže; ani to, že ten shnilý tulák byl Benda, se už nedokáže. Právě proto jsem přišel."\n"Vyhrožovat, ne?" hodil muž v lenošce a sahal po elektrickém zvonku.\n"Ne, ale strašit. Pane, vy jistě nemáte tuze citlivé svědomí, na to jste příliš bohatý. Ale to, že někdo jiný zná tu celou hrůzu, že někdo ví, že jste vrah, že váš bratr je vrah, že jste zavraždili herce Bendu, syna brusičova, komedianta, vy dva fabrikanti, pane, to do smrti poruší vaši velkopanskou rovnováhu. Pokud budu živ, vy dva nebudete mít pokoj. Pane, já bych vás chtěl vidět na šibenici; ale aspoň pokud budu živ, vás budu otravovat - Benda byl zlé zvíře; pane, já vím nejlíp, jak byl zlý, nadutý, cynický, nestoudný a co chcete; ale byl umělec. Všecky vaše milióny nevydají za toho opilého komedianta; se všemi svými milióny nesvedete ten královský pokyn ruky - tu vylhanou, a přece úžasnou velikost člověka -" Doktor Goldberg spráskl zoufale ruce. "Jak jste to mohl udělat? Pane, vy nikdy nebudete mít pokoj, já vás nenechám zapomenout! Do smrti vám budu připomínat: Pamatujete se na herce Bendu? Pane, to byl umělec, slyšíte?"\nKarel Čapek - Zmizení herce Bendy (Povídky z jedné kapsy)\nPočítadlo: 559 365 864


Co je lepší zvolit Laktofiltrum nebo aktivní uhlí?\nPřebytek potravy, špatná ekologie, špatné návyky - to vše obklopuje člověka ze všech stran. Tělo není vždy schopné vyrovnat se s takovým náporem a vzniká potřeba pomocníků.\nEnterosorbenty - skupina léků používaných při otravě těla. Zachycují toxiny a toxiny a odstraňují je z těla. Kromě toho se léky v této skupině používají k prevenci vzniku nežádoucích stavů.\nEnterosorbenty jsou klasifikovány podle následujících ukazatelů:\nStruktura léčiva (jednotlivá složka, kombinovaná).\nPůvod účinné látky.\nDnes na ruském trhu je impozantní množství sorbentů. Porovnejme inovativní medicínu Laktofiltrum a veterána na trhu enterosorbentů - aktivního uhlí.\nKombinované léčivo se skládá ze dvou účinných látek - sorbentu ligninu a prebiotika laktulózy . Lignin váže toxické látky a laktulóza vytváří nezbytné prostředí pro reprodukci a fungování nezbytných bakterií. Lék má účinek ve tlustém střevě, aktivuje lokální imunitu.\nVyrobeno domácí společností ve formě tablet.\nTam je také Laktofiltrum Eco . Není lék registrovaný jako doplněk stravy. K dispozici ve dvou dávkových formách: pastilky a prášek pro rozpouštění ve vodě.\nProstředky jsou přiděleny pro následující indikace:\nDysbakterióza způsobená antibiotiky.\nLátka rostlinného původu. Mechanismem účinku je vázání a odstraňování nebezpečných látek. Má lokální účinek v gastrointestinálním regionu. Absorbuje rostlinné a mikrobiální toxiny, sulfanilamidové látky, plyny.\nMono-komponentní nástroj je k dispozici ve dvou dávkových formách:\nPoužívá se pro exogenní a endogenní otravy:\nProdukty metabolismu léčiv.\nEnterosorbenty s aktivním uhlím vyrábějí farmaceutické společnosti po celém světě. Na domácím trhu jsou léky ruského původu.\nPodobné charakteristiky léků\nOba léky patří do podskupiny adsorbentů . Absorbují toxiny s celou hmotností.\nUhlí a lignin jsou produkty zpracování dřeva . Uhlí je ošetřeno zvýšením drsnosti povrchu pro lepší zachycení toxinů. Lignin se vyrábí hydrolýzou dřeva.\nK dispozici ve formě tablet a ve formě prášků. Rozdrcené přípravky jsou vhodné v případě, kdy pacient není schopen polykat pilulku.\nLéky by měly být užívány jednu hodinu před jídlem nebo 1-1, 5 hodiny po jídle, protože účinné látky jsou neselektivní. Chytí zdravé minerály a vitamíny z potravin. Pokud tento stav zanedbáme, je možný vývoj beri-beri.\nUžívání během těhotenství a kojení sorbentů je povoleno pouze se zvláštními indikacemi, protože látky zabírají již tak vzácné látky v těle ženy.\nInterakce s léky . Enterosorbenty se nepoužívají společně s léky jiných skupin, protože vázat metabolity léčiv, snižovat účinnost léčiv. Po odebrání sorbentů se musíte zastavit na jednu a půl hodiny.\nKontraindikace . Gastrointestinální krvácení.\nPodmínky skladování Léky musí být uchovávány na suchém místě při teplotě do 30 ° C.\nDrogy mají mnoho společného, ale mají také mnoho rozdílů:\nStruktura léku . Uhlí je jednozložkové léčivo. Provádí funkci zachycení a vylučování toxických látek. Laktofiltrum - komplexní lék. Kromě odstraňování příbuzných látek reguluje rovnováhu střevní mikroflóry. Laktulóza vytváří příznivé prostředí pro růst prospěšných bakterií.\nFormulář vydání . Lactofiltrum Eco je k dispozici ve formě pastilek.\nPůsobení léku . Lactofiltrum funguje v tlustém střevě. Vytváří metabolity během hydrolýzy laktulózy, inhibuje růst patogenní mikroflóry. Aktivní uhlí má lokální účinek - v gastrointestinálním traktu se nevstřebává do krve, nerozkládá se na metabolity.\nRecepční schéma . Laktofiltrum je určen pro určitý počet tablet, pastilek nebo prášku na recepci několikrát denně v závislosti na věku pacienta. Aktivní uhlí v tabletách má 3 režimy v závislosti na věku pacienta: Děti od 0 do 7 let: 1/3 tablety. Děti od 7 let: 1–2 tablety na každých 10 kg tělesné hmotnosti. Dospělí: 1 ks. na 10 kg tělesné hmotnosti. Aktivní uhlíkový prášek se odebírá v případě těžké otravy podle následujícího schématu. 1 polévková lžíce. lžička rozpouští lék v litru vody a umyje žaludek. Před praním a po něm se odebírá až 80 g prášku ředěného ve 150 ml vody.\nPrůběh léčby. Aktivní uhlí je přijímáno v kurzech a jednorázově. Laktofiltrum se provádí po dobu 2-3 týdnů.\nIndikace pro použití . Lactofiltrum je indikován pro alergie, dysbakteriózu, intestinální atony a zácpu. Aktivní uhlí se pro tuto indikaci nedoporučuje.\nAktivní uhlí váže ethanol ve střevě, zabraňuje silné intoxikaci, zmírňuje účinky intoxikace alkoholem.\nAnalogy . Aktivní uhlí má na domácím farmaceutickém trhu mnoho analogů. Jsou mnohem dražší, ale mají selektivní mechanismus působení. To snižuje pravděpodobnost nežádoucích reakcí Lactofiltrum je jedinečný lék, který nemá žádné analogy.\nNáklady na lék . Aktivní uhlí bude stát přibližně 4krát levnější než Lactofiltrum pro stejný počet tablet. Laktofiltrum je navíc opilý s kurzem.\nLaktofiltrum předepsaný pro malý seznam indikací: pro dermatitidu, zácpu a různé problémy se žaludkem. K dispozici je možnost - BAA Lactofiltrum Eco, je k dispozici ve formě pastilek a prášku. Přijato pouze kurzem, nemá nejlepší cenu. Vyvažuje však mikroflóru tlustého střeva.\nVolba aktivního uhlí pro profylaxi a léčbu je zřejmá. Díky svému rychlému efektu a nízkým nákladům je to populární lék. Je předepsán pro otravu jídlem, alkoholem a drogami. Lék je také účinný při těžké bolesti břicha, nadýmání. Tento nástroj je jednorázový, aby se snížila koncentrace toxické látky nebo kurz pro prevenci možných komplikací. Lék má mnoho kontraindikací a je neselektivním adsorbentem. To je třeba pamatovat při volbě v jeho prospěch.\nPři nákupu léku pro léčbu intoxikace je třeba se řídit příznaky pacienta a indikacemi pro užívání konkrétního léku. Používáte-li sorbent bezmyšlenkovitě, můžete svůj stav zhoršit a způsobit tělu ještě větší škody.


Štyrského Picasso | Artplus.cz\nText Skřivánek Jan Datum 15.05.2019\nJindřich Štyrský patří mezi nejdražší české autory, dlouho se přitom v aukci neobjevil žádný z jeho vrcholných surrealistických obrazů. Blíže k surrealismu se dostáváme až nyní obrazem Hold Picassovi z roku 1931, který bude koncem května dražit Galerie Kodl.\nJindřich Štyrský: Hold Picassovi, 1931, olej na plátně, 54 x 110 cm,\nvyv. cena: 8 000 000 Kč (+ 20% provize), Galerie Kodl 26. 5. 2019\nPřelom 20. a 30. let byl pro Štyrského těžkým obdobím. Karel Srp v umělcově obsáhlé monografii z roku 2007 kapitolu věnovanou těmto rokům nazval Cena rozvratu. Na jaře 1928 se Štyrský po necelých třech letech vrátil z Paříže do Prahy. Na jednu sezónu získal angažmá v Osvobozeném divadle jako vedoucí výpravy. Intenzivně se věnoval ilustraci i vlastní literární tvorbě, téměř však nemaloval. Krátce s Toyen zkoušeli provozovat módní salon – jemné textilie zdobili stříkanými barvami, k čemuž se váže známá fotografie obou umělců v ochranný brýlích a rouškách. Podle líčení Vítězslava Nezvala ale čerstvě třicetiletý Štyrský stále více propadal alkoholismu a současně se zhoršovala jeho vrozená srdeční vada i celkový zdravotní stav.\nNa společné výstavě s Toyen v Aventinské mansardě v březnu 1930 se představil pouze kresbami (více zde), zatímco Toyen zde prezentovala osmnáct nových obrazů z let 1928–29, včetně Šera v pralese, které bylo s požadovanou cenou 3 tisíce korun nejdražším dílem výstavy a které Galerie Kodl před dvěma lety vydražila za rekordních 36 milionů. Že pro Štyrský procházel obdobím přehodnocování vlastních východisek dokládá i text, který k výstavě publikoval v časopise Musaion: "Skutečný život není prost obludnosti. (…) Dívati se znamená, vulgárně řečeno, ztotožňovati se s objektem. (…) Dívati se znamená také býti do jisté míry slepcem, neboť jsou krajiny viditelné a neviditelné."\nReprodukce v monografii Štyrský a Toyen, Fr. Borový v Praze, 1938\nK malbě se Štyrský s novou intenzitou vrátil v roce 1931. Z této doby pocházejí obrazy Palmeta (Moravská galerie v Brně), Cigareta u mrtvé (Galerie výtvarného umění v Ostravě), Akáty (Národní galerie Praha), Smrt Orfeova (Památník národního písemnictví) či nyní nabízený Hold Picassovi. "Štyrský uplatnil v obrazech z roku 1931 neobyčejně široký rejstřík novotvarů, sahající od abstraktních forem po konkrétní předměty, s mnoha nepojmenovatelnými mezistavy. Proti starším pracím se vyznačují zhmotněním a výraznější barevností," charakterizuje tato díla Karel Srp. Soubor dvanácti nově vytvořených olejomaleb Štyrský představil v listopadu téhož roku v Alšově síni Umělecké besedy na další společné výstavě s Toyen.\nOhlasy byly rozporuplné. "V nadrealistické malbě naší i světové Štyrský s Toyen patří ke zjevům nejpůvodnějším a výtvarně nejkvalitnějším," chválil oba umělce Viktor Nikodem v deníku Národní obrana. Hana Frankensteinová (později Volavková) ve Volných směrech byla mnohem přísnější: "Štyrský se nám jeví ve velkých formátech jako talent v podstatě dekorativní se silným sklonem k ilustrativnosti. Jeho obrazy změnily se od poslední výstavy nejenom ve formátu, ale také v kresbě, která byla vždy velmi precisní, a v barvě, která dávala tušit, že se vymaní ze zaujetí hmoty. (…) Oběma malířům chybí snad hlavně větší kultura barvy, se kterou malířství jako druh lidské činnosti stojí a padá." Svou recenzi na adresu třiatřicetiletého Štyrského a devětadvacetileté Toyen autorka, která byla sama mladší než oba umělci, zakončila smířlivým: "Avšak jde o autory mladé a bylo by pošetilostí vyslovovat soudy definitivní." O komerční stránce věci píše ve svých vzpomínkách spisovatel Karel Michl, který svého času se Štyrským studoval na učitelském ústavu v Hradci Králové: "V prosinci 1931 mi Jindra napsal, že má s Toyen po výstavě, a že by byl ochoten odprodat obrazy za třetinu výstavní ceny a měsíční splátky. A dodal: ʻTo víš, s prodejem obrazů je to bídné. Každý musíme dělat ještě dost různých věcí, abychom žili.ʻ"\nJindřich Štyrský: Smrt Orfeova, 1931, olej, plátno, 95 x 113 cm, Památník národního písemnictví;\nObraz obdržel PNP před třemi lety darem od Jiřiny Hořejší, dcery básníka Jindřicha Hořejšího, někdejšího Štyrského přítele z Devětsilu.\nObraz Hold Picassovi katalog výstavy uvádí pod číslem 2 s poznámkou, že jde o dílo ze sbírky JUDr. J. Mertla. Šlo o tehdy sedmadvacetiletého sociologa a úředníka pražského magistrátu Jana Mertla. O rok později se Mertl habilitoval ze sociologie na Vysoké škole obchodní a v průběhu 30. let se plně přeorientoval na akademickou dráhu. Odkud se znal se Štyrským nevíme, nabízí se hypotéza, že zprostředkovatelskou roli mohl sehrát psychoanalytik Bohuslav Brouk. Jinou stoupou by mohlo být, že Jindřich Štyrský mimo jiné navrhoval grafiku časopisu List pro sociologii a psychologii, který vydával pražský nakladatel Otto Girgal.\nV roce 1938 byl obraz pod katalogovým číslem 35 celostránkově reprodukován v Štyrského monografii, kterou vydalo nakladatelství Fr. Borový a do které napsaly texty Vítězslav Nezval a Karel Teige. Jak zapůjčitel díla je znovu uváděn J. Mertl, tentokrát však již s titulem docent. Obraz byl vystaven na jaře 1946 na Štyrského posmrtné výstavě v pražské Mánesu a znovu pak na jeho poslední velké retrospektivě v roce 2007. V Srpově monografii je Hold Picassovi rovněž reprodukován, avšak bez jakéhokoliv dalšího doplňujícího komentáře.\nJindřich Štyrský: Obraz III, 1932, olej na plátně, 92 x 92,3 cm,\ncena: 3 860 000 Kč, Pictura 26. 10. 2003;\nObraz se v říjnu 2003 prodal za vyvolávací cenu a stal se třetím nejdražším dílem\ndaného roku: Dráž, za 4,2 milionu a 5,2 milionu korun byly draženy jen dva obrazy\nFrantiška Kupky ze sbírky Jindřicha Waldese.\nIkonografie malby se vzpírá přímočaré interpretaci, o svém vztahu k Picassovi se Štyrský nicméně rozepsal v roce 1936: "Obdiv surrealistů k Picassovi je mimo jiné důsledkem surrealistického vědomí jedinečné ceny svobodného výrazu ve službách konkrétní iracionality. Picassova inspirace je nejodvážnějším uplatněním a prosazením inspirace v její nejsvobodnější povaze a její ,hybridní bytostiʻ jsou ve své novotě geniálními dramatizacemi konkrétní iracionality.“ Citovaná pasáže je úvodem ze stati Fillův význam, kterou Štyrský napsal spolu s Vítězslavem Nezvalem pro Fillovu monografii.\nJestliže rok 1931 znamenal Štyrského návrat k malbě a příklon k surrealismu, následující rok byl stvrzením tohoto jeho vývoje. V roce 1932 maluje sérii Obrazy I–V a v závěru roku se početnou kolekcí obrazů z posledních sedmi let představil na výstavě Poesie 1932. Ačkoliv obraz Hold Picassovi se v pražském Mánesu nakonec neobjevil, malíř jeho vystavení zjevně zvažoval. Na rukou psané přihlášce "k výstavě surrealistické" jej nejprve uvedl a následně vyškrtl, když zjistil, že počet děl se mu nevejde do předtištěného formuláře, který měl řádky jen pro sedmnáct děl. Z přihlašovaných obrazů si nejvíce cenil Obrazu V (dnes Galerie Středočeského kraje), který měl cenovku 6 tisíc korun.\nŠtyrského přihláška na výstavu Poesie 1932\nJediným obrazem z let 1931–32, který se dosud objevil v aukci, byl Obraz III, který pražský galerista Milan Mikuš před víc jak patnácti lety na aukci Galerie Pictura vydražil za tehdy rekordních 3,86 milionu korun. Hold Picassovi bude nyní startovat na více než dvojnásobku této částky a bylo by překvapením, kdyby zůstalo jen u ní. Štyrského rok a půl starý aukční rekord za obraz Utonulá z roku 1927, který dražila společnost European Arts, má hodnotu 24,3 milionu korun.


Dodací doby dalekohledů pro pozorování vesmíru jsou nyní obecně velmi dlouhé a to u každého prodejce. Více než 90% produkce pochází z Číny a tamní továrny nedodávají výrobky v množství a v termínech, jako tomu bylo v dřívějších letech. Nabídka je omezená a dodací doby dlouhé. Omlouváme se za to, ale není v naší moci změnit tuto situaci. Prosím sledujte dodací doby uvedené na našich stránkách, případně nás kontaktujte e-mailem nebo telefonicky. Věříme, že stav se postupně zlepší.\nZ důvodu nařízení vlády v souvislostí s šířením covid-19 je naše prodejna zavřená. Prodej zboží z e-shopu je možný a to se zasláním zboží přepravní službou DPD nebo s osobním vyzvednutím (po předchozí dohodě) přes vrátka, bez vstupu do prodejny. Při osobním vyzvednutí je nutné zboží zaplatit předem bankovním převodem. Toto opatření platí do odvolání. Děkujeme za pochopení.\nPěknou lampičku na noční stolek od výrobce National Geopgraphic máme skladem. Je v designu Měsice a je možné přepínat mezi teplým a studeným světlem. Baterie vydrží napájet lampu až 6 hodin na jedno nabití. Lampičky máme skladem.\nJeden z nejvhodnějších dalekohledů pro začínající amatérské hvězdáře je zrcadlový Newton na montáži typu Dobson s průměrem zrcadla 6" (152 mm) a ohniskovou vzdáleností 1200 mm. Máme dva podobné teleskopy v nabídce 6" SW a 6" Bresser.\nPlaneta Mars se blíží do opozice, která nastane 13. října 2020. V té době bude planeta vzdálená od Země "pouhých" 62 milionů kilometrů. Už nyní je kotouček Marsu poměrně velký a i dalekohledem s objektivem o průměru alespoň 100 mm je možné spatřit na jeho povrchu množství detailů. Dalekohled by měl být upevněný na stabilní montáži a okuláry by měly umožnit zvětšení alespoň 180x. Pro zvýraznění povrchových, případně atmosférických detailů jsou vhodné okulárové filtry, například oranžový #21, světle červený #23A, nebo světle modrý, případně modrý #82A a 80A. Mars si můžete zakreslovat nebo i vyfotografovat, pokud máte montáž vybavenou motorky a vlastníte vhodnou kameru případně fotoaparát. Příští výhodná opozice Marsu, při které bude kotouček planety dostatečně velký a bude zároveň dost vysoko nad obzorem, nastane zase až v roce 2035. Náhled snímku Marsu z 21.9.2020, který byl pořízený přes 12 cm refraktor vidíte vlevo.\nDovolujeme si upozornit vážené zákazníky, že v naší prodejně není možné zaplatit za zboží platební kartou. Za zboží můžete zaplatit v hotovosti nebo předem převodem z bankovního účtu. Nejbližší bankomat se nachází na Novodvorské ulici v areálu obchodního centra Novodvorská Plaza nebo v pobočce ČSOB tamtéž, cca 4 minuty autem od nás. Za pochopení děkujeme.\nPo mnoha letech "půstu" zdobí pozemskou oblohu opět krásná a jasná kometa. Staročeský název "vlasatice" kometám také sluší. Kometa Neowise, kterou můžeme pozorovat, je skutečně vlsasatá, její ohon je vidět i pouhýma očima. Musíte počkat do skutečného setmění a kolem 23. hodiny SELČ ji spatříte na severoseverozápadě ve výšce cca 15 stupňů nad obzorem. Máte-li jakýkoli malý dalekohled, určitě si ho připravte, kometu uvidíte lépe než bez něj. Ale pospěšte si, kometa se už vzdaluje od Slunce a postupně bude její jasnost klesat. Skutečný průměr jádra komety je přibližně 5 kilometrů a kometa je nyní (17.7.) od Země vzdálená asi 110 milionů kilometrů. Pokud se ke Slunci někdy vrátí, bude to za tisíce let.\nTrpíte-li oční vadou zvanou astigmatismus, nevidíte hvězdy v dalekohledu jako ostré body nebo malinké kulaté terčíky, ale jako rozostřené tečky nebo čárky. Směr oválu nebo čárky se mění, když natáčíte hlavu k okuláru z různých směrů. Pro korekci této oční vady jsou nutné brýle pro korekci cylindrické vady. Bez nich nemáte obraz v okuláru astronomického dalekohledu dokonale ostrý. Na rozdíl od korekce dioptrické, posuv okuláru okulárovým výtahem problém nevyřeší. TeleVue nabízí řešení, kterým je specialita z dílny TeleVue - adaptér DIOPTRX. Ta umožňuje pozorovatelům s astigmatismem pozorovat hvězdy jako ostré body a to i při malých zvětšeních, kdy se vada obvykle nejvíce projevuje. Místo brýlí, které mohou omezovat zorné pole okuláru, můžete použít optiku DIOTRX. TeleVue ho vyrábí v hodnotách od 0,5 do 3,5 dioptrie cylindrické korekce. Čočka v pouzdru se jednoduše upevní na okulár pomocí adaptéru. Stačí objednat optiku DIOPTRX v dioptrické síle cylindrické korekce podle předpisu na brýle pro oko, kterým pozorujete. Brýle, které vás připraví o část zorného pole, mohou zůstat v pouzdru. Detaily najdete zde.\nI v amatérských podmínkách je možné se zabývat spektroskopickým průzkumem vesmíru. Stačí cenově průměrné vybavení a znalosti středoškoleské matematiky a fyziky. Spica je spektroskopická dvojhvězda, dvě velké hvězdy spektrální třídy B obíhají společné těžíště jednou za čtyři dny. Zde si můžete prohlédnout výsledky měření.\nBresser Messier zrcadlový 152 mm Hex Dobson\nZrcadlový dalekohled na azimutální montáži typu Dobson včetně slunečního filtru Explore Scientific. Průměr zrcadla 152 mm, ohnisková vzdálenost 1200 mm (f/8), průměr sekundárního zrcátka 45 mm. Velmi kvalitní astronomický dalekohled určený pro začátečníky, děti i dospělé. Při pozorování objektů v nadhlavníku je okulár ve výšce cca 120 cm nad zemí. Teleskop se velmi hodí pro pozorování planet sluneční soustavy, Měsíce, Slunce ale i objektů vzdáleného vesmíru, hvězdokup, dvojvězd aj . Zrcadlo je vyrobené ze skla H-PZ23 s nízkou tepelnou roztažností. Okulárový výtah 2,5" Hexafoc s adaptérem na 2" a na 1,25" s možností připojení zrcadlovky pomocí příslušného T-2 kroužku. K výtahu je možné dokoupit převodovku 1:10 pro jemné zaostřování. Hledáček 6x30. Okulár: SP 25mm, zvětšení 48x. Rozlišovací schopnost 0,9". Maximální použitelné zvětšení 300x (za ideálních podmínek). Výkonný a snadno ovladatelný dalekohled. Velkou výhodou je, že tubus je možné snadno odmontovat z vertikálních uchytů, k objímkám na tubusu pak přišroubovat lištu a tubus upevnit na rovníkovou montáž, například k fotografickým pokusům. Doporučujeme dokoupit další okuláry pro vyšší zvětšení. Hmotnost celého dalekohledu s příslušenstvím 16 kg. Hmotnost tubusu 8,5 kg. Dodává se ve dvou kartonech. Přepravní hmotnost celkem 24 kg. Pro zaslání zvolte druh dopravy "DPD ---- Hvězdářské dalekohledy dodávané ve 2 kartonech". Dostupnost: na dotaz\nBresser Messier AR-90 / 900 AZ NANO\nČočkový dalekohled s achromatickým objektivem o průměru 90 mm s ohniskovou vzdáleností 900 mm a s antireflexními vrstvami. Dalekohled je upevněný na jednoramenné vidlicové azimutální montáži" Bresser NANO" vybavené rukojetí pro snadnější ovládání dalekohledu. Ocelový stativ s výztuhou, která zároveň slouží jako odkládací stoleček pro příslušenství, je možné výškově nastavit. Dalekohled se dodává s okulárem SP 26 mm (zvětšení 35x), diagonálním zrcátkem, optickým hledáčkem 6x30. Součástí je otočná mapka oblohy a CD s mapou oblohy. Dalekohled je vhodný pro začínající pozorovatele. Vhodný je i na cesty, celková hmotnost je jen 5,9 kg. Doporučujeme dokoupit další okuláry pro vyšší zvětšení. Maximální doporučené za ideálních podmínek je cca 180x. Je ale třeba počítat s tím, že při takovém zvětšení se již projeví slabiny lehkého stativu a absence ovládačů pro jemné pohyby. Vhodné jsou i filtry pro zvýraznění detailů na planetách sluneční soustavy. Přepravní hmotnost ve dvou kartonech je 11 kg. Dostupnost: leden 2021\nPower Bank - přenosný zdroj 155 Wh\nPřenosný zdroj s lithiovou baterií 12V/13Ah. Výstupy: 3x USB, 12V DC, 230V AC. Nabíjecí čas 0 - 100% cca 8 hodin. Zdroj je možné nabíjet ze sítě 230V nebo z 12V akumulátoru. Integrovaná LED svítilna, displej s informacemi o stavu baterie. V sadě jsou nabíječky z 230V a z 12V, 2 adaptéry z cigaretového zapalovače v autě na jack 5.5/2.1 mm, adaptér 230V UK typ. Hmotnost 1,7 kg, rozměry 21 x 18 x10 cm. Dostupnost: do týdne\nSada umožňuje propojení ovládače montáže EXOS-2 GoTo s počítačem s OS Windows 10. Montáž je pak možné řídit z počítače pomocí vhodného počítačového planetária.(Carte Du Ciel, Sky Map Pro Demo, Sky Map Pro ASCOM Plug-in...). Sada obsahuje: kabel RS-232, adaptér USB-2 - RS-232 + Driver na CD Rom, Firmware pro ručku GoTo, Flash Utilitu pro update ručky GoTo, ASCOM driver pro EXOS-2 GoTo. Dostupnost: skladem\nAdaptér pr ovýtah Hexafoc 25 mm\nNástavec k okulárovému výtahu Hexafoc. Délka 25 mm.\nAdaptér pro výtah Hexafoc 37 mm\nNástavec k okulárovému výtahu Hexafoc. Optická délka 37 mm, celková délka 42 mm.\nČočkový dalekohled s achromatickým objektivem o průměru 90 mm s ohniskovou vzdáleností 500 mm a s antireflexními vrstvami. Dalekohled je upevněný na jednoramenné vidlicové azimutální montáži" Bresser NANO" vybavené rukojetí pro snadnější ovládání dalekohledu. Ocelový stativ s výztuhou, která zároveň slouží jako odkládací stoleček pro příslušenství, je možné výškově nastavit. Dalekohled se dodává s okulárem SP 26 mm (zvětšení 20x), diagonálním zrcátkem, optickým hledáčkem 6x30. Součástí je otočná mapka oblohy a CD s mapou oblohy. Dalekohled je vhodný pro začínající pozorovatele. Vhodný je i na cesty, celková hmotnost je jen 5,5 kg. Doporučujeme dokoupit další okuláry pro vyšší zvětšení. Maximální doporučené za ideálních podmínek je cca 180x. Je ale třeba počítat s tím, že při takovém zvětšení se již projeví slabiny lehkého stativu a absence ovládačů pro jemné pohyby. Vhodné jsou i filtry pro zvýraznění detailů na planetách sluneční soustavy. Přepravní hmotnost ve dvou kartonech je 11 kg. Dostupnost: leden 2021\nPogumovaný vodotěsný dalekohled s kovový tělem. Dalekohled poskytuje jasný a ostrý obraz díky kvalitním střechovým hranolům ze skla BaK4 a antireflexním vrstvám FMC. Zvětšení 10x, průměr objektivu 42 mm, zorné pole 101 m / 1000 m, rozměry 150 x 120 x 51 mm, nastavitelná vzdálenost mezi okuláry 57 až 72 mm, dioptrická korekce. Vytáčecí očnice umožňují pozorování s brýlemi. Vzdálenost výstupní pupily 15,4 mm. Hmotnost 532 gramů. Zaostřuje cca od 7 m. Řemínek, pouzdro, krytky optiky. Dostupnost: skladem


Specialista na telefonu. Pojďte se naučit bankovnictví • Air Bank\nSpecialista na telefonu. Pojďte se naučit bankovnictví\nSpecialista odchozích hovorů\nProtože se naše Dana od září posunula do jiného týmu v rámci naší banky, hledáme někoho, kdo nám pomůže s péčí o naše klienty a my ho na oplátku naučíme bankovnictví.\nV našem týmu je obvykle 14 specialistů a 2 seniorní specialisti a hledáme k sobě někoho jak na zkrácený, tak i na plný úvazek.\nZadali požadavek, abychom jim zavolali.\nMají rozpracovanou žádost o půjčku, kterou ale zatím nedokončili.\nJe to dobrá startovací pozice v bance, a pak už uvidíte, kam Vás vítr zavane. Třeba jeden kolega se posunul do týmu, kterému říkáme Rychlá rota, a zabývá se řešením nestandardních případů. Jiná kolegyně zase povyrostla v rámci oddělení a je z ní teď Seniorka, která má na starosti vlastní tým.\nNa této pozici se naučíte komunikovat s lidmi — jak přes sluchátko, tak i osobně s kolegy v týmu nebo z jiných oddělení.\nNaučíte se znát bankovní produkty a procesy, což se vám neztratí, ani když se časem posunete na jinou pozici v bance.\nRozvoj u nás není jen klišé, víme, že bez něj to nejde. U nás budete pravidelně dostávat zpětnou vazbu a podporu od svých Seniorů, která vás bude posouvat dál. Samotné vás v tom nenecháme!\nDůležitý je taky selský rozum a chuť se učit, protože ze začátku je toho na učení poměrně hodně :).\n„Dostala jsem se do Air Bank na doporučení kamarádky. Mluvila o práci, kterou můžu mít ráda. Kde můžu být svá a kreativní … kde na mě čekají klienti, kteří mají rádi svou banku. A to se mi splnilo J. Není nad to, když během dne několikrát slyšíte od klientů upřímné:“ Děkujeme, že jste nám zavolali a pomohli. „“ Margita Hanzelínová, Senior specialistka v týmu odchozích hovorů\nZuzana Urubčíková, hledačka nových talentů a organizátorka rozvojových aktivit


Světová kyberbezpečnost v kontextu současnosti\nVliv technologických trendů na bezpečnostní sektor v roce 2022\nVálka na Ukrajině představuje bezprecedentní narušení systému evropské ale i světové bezpečnosti za posledních 80 let a její dlouhodobé dopady nejen geopolitického charakteru ale i v souvislosti s podnikáním budou zřejmě nedozírné. Přitom platí, že dnes nejsme zdaleka schopni všechny důsledky dohlédnout.\nKybernetická bezpečnost vyžaduje aktivní přístup IT firem\nZ pohledu kybernetické bezpečnosti se indikátory působení nepřátelských aktérů v kyberprostoru objevily ještě předtím, než došlo k prvním výstřelům rusko-ukrajinské války. A to potvrzuje sledovaný trend, kdy aktivita v digitálním prostředí je neodmyslitelnou součástí moderního válčení a samotné kyberútoky různé intenzity vlastnímu zahájení kinetických operací předchází.\nHybridní charakter současných vojenských operací znamená, že cílem jsou nejen vojenské cíle. Zaměření nepřítele na kritickou infrastrukturu s dopadem na civilní sektor, řízené úniky citlivých dat a osobních údajů míří také na firmy a cíl zůstává stejný: zvýrazňováním dělících linií ve společnosti, zaséváním obav a působením s cílem přivodit kolaps systému podlamovat vůli a politickou jednotu protivníka.\nPochopitelně tak v souvislosti s válkou na Ukrajině bylo možné zaznamenat zvýšený výskyt tzv. DDOS útoků, ale i sofistikovanějších hackerských aktivit. Do hry vstupují i nestátní aktéři (Anonymous) a v souvislosti s odpovědí evropských a západních zemí jsme zaznamenali také aktivní přístup řady IT firem. Některé deklarovaly blokování IP adres nebo přístupů z ruských domén na své systémy, popřípadě využití datových služeb či zpřístupnění aktualizací klientům z Ruské federace rovnou odepřely. Jde o logický krok, zároveň lze konstatovat, že ze sebe takové firmy mohou vytvářet terč naopak pro ruské nebo Kremlu spřízněné hackery.\nVálky na Ukrajině ale zneužijí i "běžní" kyberzločinci, jejichž motivací je finanční prospěch. To je dobré mít na paměti v souvislosti se zvýšeným výskytem řetězových mailů, které vyzývají k podpoře Ukrajiny, stejně jako v souvislosti s různými crowdfundingovými aktivitami a charitativními sbírkami.\nKryptoměny hrají v současné válce zcela zásadní úlohu a již se objevily komentáře, které současné dění na Ukrajině v širších souvislostech označily za "první světovou krypto-válku." V hrubých číslech jen kampaně v posledních dnech shromáždily v kryptoaktivech miliony na podporu nevládních organizací, které zajišťují humanitární pomoc pro Ukrajinu.\nLze čekat, že obyvatelé válkou zasažené země se v případech, kdy bankomaty přestanou vydávat hotovost, začnou obracet k bitcoinu. Odborníci však zároveň předpokládají, že představitelé Ruské federace se ke kryptoměnám obrátí jako ke způsobu, jak obejít ekonomické sankce, byť v případě decentralizované platformy je otázkou, nakolik může být efektivním nástrojem v rukou silné autoritativní vlády.\nNové technologie pro nebezpečnou dobu


Zmrazený citron silnější než chemoterapie - Příroda je lék\nZmrazený citron silnější než chemoterapie\nUkázalo se, že nejlepším způsobem, jak konzumovat citrony, je nejprve je zmrazit a potom je jíst spolu se slupkou. Zdá se, že jsme udělali hroznou chybu, pokud jde o citrony, protože citronová kůra je ve skutečnosti mnohem zdravější než ovoce a my jsme ji vyhodili do odpadu.\nJak nejlépe využít kůži tohoto úžasného ovoce?\nNejprve je důkladně opláchněte, poté je hodte do sáčku se zipem a vložte je do mrazničky. Počkejte, až úplně zmrznou, a nastrouhejte celý citron běžným struhadlem. Nyní můžete tento strouhaný citron přidat do kteréhokoli pokrmu, který chcete, posypat ho zmrzlinou nebo salátem nebo přidat do smoothies a koktejlů.\nCitronové sypání zajistí, že vše bude chutnat lépe a přispěje také k výživovému profilu jídla. Ukázalo se, že citronová kůra obsahuje až 10krát více vitamínů než ovocná šťáva, takže ji doporučují odborníci na zdraví po celém světě.\nVirolog pojmenoval faktor, proč se někteří lidé nakazí 2x COVIDEM-19


Husky Fuzzy 3,5 modrá informace a recenze\nHusky Fuzzy 3,5 modrá recenze a informace\nKarimatka Husky Fuzzy 3,5 modrá : Na samonafukovací karimatce Husky Fuzzy je pohodlná a díky protiskluzové vrstvě zajišťuje ještě lepší spánek. Samonafukovací karimatka Fuzzy od značky Husky v novém provedení vám zajistí klidný a pohodlný spánek. Díky protiskluzové úpravě si můžete dopřát ještě kvalitnější spánek než dosud. Karimatka je vyrobena z 60D Polyesteru Honey Comb RipStop, který zajišťuje její lehkost, odolnost a její výroba je šetrně… Zobrazit celý popis >>>\nRecenze Husky Fuzzy 3,5 modrá Husky\nPodrobnosti a specifikace a popis Husky Fuzzy 3,5 modrá si přečtěte níže či přímo na webu e-shopu Alza.cz Sport a outdoor. Toto zboží si můžete pořídit již od 1 479 Kč. Zobrazit více informací zde >>>\nNakupoval: v Karimatky Husky\nHodnocení: Velka spokojenost. Husky Fuzzy 3,5 modrá jsem objednala vecer a za dva dny uz byl k vyzvednuti.\n- výrobní unikátní kód 8595287012188\nNázory Husky Fuzzy 3,5 modrá od uživatelů\nProzkoumejte i vy veškeré komentáře a hodnocení k výrobku Husky Husky Fuzzy 3,5 modrá od e-shopu Alza.cz Sport a outdoor.. Komentáře píší zákazníci, co produkt vyzkoušeli nebo koupili. Máte zde tak zaručenou zpětnou vazbu k Husky Fuzzy 3,5 modrá . Bude si tak jisti, zda je nákup ta správná volba.\nZboží nabízí porovnání Karimatky Husky, kde naleznete produkty od stovky e-shopů. Stačí si jen vybrat dle preferencí a ceny.


Edamame Výživa Fakta: Vše, co potřebujete vědět o Edamame – Strong Guru\nHomepage / cs / Food and Drink / Edamame Výživa Fakta: Vše, co potřebujete vědět o Edamame\nEdamame je zelená sója, která se často podává ve svém lusku a sypané mořskou solí. Tyto boby jsou bohatým zdrojem rostlinného proteinu, který také skrývá pádný množství vlákniny a důležitých vitaminů. Kromě toho, výzkum ukazuje, že konzumace sójové bílkoviny může pomoci snížit hladinu cholesterolu, a dokonce snížit riziko vzniku některých druhů rakoviny.\nI když určité obavy byly zvýšeny o možných negativních zdravotních účinků konzumace velmi velké množství sóji, nutriční odborníci se shodují, že sóji včetně edamame-je bezpečné, pokud jsou konzumovány v běžných množstvích.\nProto byste neměli váhat přidat edamame do svého jídelníčku.\nVelikost porce 1 šálek (155 g)\nKalorií z tuků 72\nNasycené tuky 1 g 1%\nPolynenasycených tuků 3,3 g\ndraslík 676 mg 19%\nsacharidy 15g 5%\nVláknina 8g 32%\nVitamin B6 10% · vitamín C 15%\nVápník 9% · železa 19% · hořečnatý 24%\nSacharidů v Edamame\nEdamame, lusk, je nižší obsah sacharidů, než mnoho jiných luštěnin. Jeden šálek vyluštěné, dušená edamame obsahuje přibližně 15 gramů sacharidů. Která je ve srovnání s 40 g sacharidů na šálek vařené čočky nebo fazolí, a 45 gramů sacharidů za šálek vařených cizrny.\nVe skutečnosti, edamame lze doporučit pro lidi s cukrovkou, protože je to v cukru velmi nízký (pouze 3,4 g vařeného na šálek vyloupaných fazolí).\nNavíc lidé po low-carb dietu mohou jíst edamame, protože je to v sacharidů tak nízké, zejména ve srovnání s jinými fazolemi.\nEdamame také svítí, pokud jde o vlákny jeden šálek skořápkou a vařené edamame nabízí 8 gramů vlákniny, nebo o jednu třetinu doporučené denní příděl vláken.\nTuky v Edamame\nJeden šálek vařené edamame obsahuje 9 gramů tuku, které je považováno s nízkým obsahem tuku. Z toho pouze 1 gram je nasycených tuků (byste měli omezit příjem nasycených tuků, aby ne více než asi 12 gramů denně).\nVětšina ze zbytku obsahu tuku Edamame pochází z „dobré“ mononenasycených a polynenasycených tuků. Jeden šálek dušené vyloupané edamame obsahuje asi 3,3 g polynenasycených tuků, a to zejména ve formě omega-6 esenciální mastné kyseliny. Edamame také obsahuje malé množství omega-3 mastné kyseliny, další polynenasycených tuků. Polynenasycené tuky mohou pomoci snížit takzvanou „špatného“ LDL cholesterolu, který pak může vést ke snížení vaše riziko srdečních onemocnění.\nTentýž jeden šálek edamame obsahuje asi 2 gramů mononenasycených tuků, které spolu polynenasycených tuků, také vám může pomoci snížit hladinu LDL cholesterolu v krvi. Některé výzkumy ukazují, že mononenasycené tuky také může pomoci lidem s diabetem kontrolovat hladinu cukru v krvi lépe.\nProtein v Edamame\nEdamame je bílkovina powerhouse: šálek vařených, oloupaných Edamame lusků obsahuje asi 17 gramů bílkovin. Kromě toho, sojový protein je vysoce kvalitní bílkoviny, podobně jako živočišné bílkoviny v tom, že obsahuje všechny devět esenciálních aminokyselin.\nTo je důvod, proč lidé, kteří sledují vegetarián nebo vegan dietu často jedí hodně sóji, včetně edamame.\nKromě toho se asi jedna třetina z kalorií v edamame pocházejí z bílkovin, s další třetina pocházející z sacharidů a poslední třetí pocházející z tuků. To dělá Edamame dobře vyvážené stravy zařadit do svého jídelníčku.\nStopové prvky v Edamame\nEdamame nabízí dostatek stopových prvků, zejména hořčík a vitamin C. Jeden šálek vařené, skořápky edamame obsahuje:\n24 procent z vašich každodenních potřeb hořčíku\n19 procent z vaší denní potřeby železa\n15 procent svých potřeb denní vitamín C\n10 procent svého příjmu doporučené vitamínu B6\n9 procent vápníku, které potřebujete každý den\nKromě toho, edamame nabízí asi 20 procent své denní potřeby draslíku, a stopová množství mědi, zinku, fosforu, riboflavin, niacin, a vitaminu K.\nNemůžete srovnávat nutriční profil Edamame k nalezené v pravidelných sojové boby, sojové mouky, nebo tofu živin. To proto, že edamame je sklizena jako mladé sojové boby, nejsou zralé sójových bobů, a to má různé množství stopových prvků než zralých sójových bobů používaných pro výrobu tofu a sójové bílkoviny. Edamame má podstatně více vitaminu K, mangan, a folátu než zralé sóji, ale obsahuje méně železa a mědi.\nTaké vitamíny a minerály obsažené v edamame se může lišit v závislosti na tom, kde se pěstují rostliny.\nA konečně, edamame má velmi vysoké hladiny sójových isoflavonů, které jsou sloučeniny nacházející se v mnoha rostlinách. Isoflavony jsou často označovány jako „přírodní estrogeny“, protože mohou chovat jako ženský hormon estrogen v těle. Také vám může pomoci snížit riziko některých chronických onemocnění. Edamame a další sójové výrobky obsahují tři hlavní isoflavony: genistein, daidzein a glyciteinu.\nDušená edamame obsahuje kolem 28 miligramů na šálek celkem isoflavonů, což je o 20 procent větší než fytoestrogen vařených zralých sójových bobů. Přesto edamame obsahuje podstatně méně než fytoestrogenů zralých naklíčených semen sóji, které mají více než 53 miligramů isoflavonů na misky, podle oddělení Spojených států zemědělství.\nEdamame jako dobrý zdroj sójové bílkoviny, vám může pomoci snížit riziko pro několik zdravotní stav, včetně vysoké hladiny cholesterolu a vysoký krevní tlak. Důkazy pro pozitivní účinky na zdraví jiných podmínek, včetně zdraví kostí, rakoviny prsu a rakoviny prostaty, je méně jasná.\nPotraviny, které obsahují 25 gramů sójové bílkoviny nebo více může snížit hladinu cholesterolu, podle Spojených států Food and Drug Administration. K dosažení této úrovně, budete muset jíst asi šálek a půl tepelně neupravená, loupaná edamame denně. Tato částka se může snížit takzvanou „špatného“ LDL cholesterolu asi o 5 procent, nebo 6 procent-skromný přínos, ale každý trochu pomůže.\nŠálek a půl edamame je hodně jíst v jeden den, ale existuje mnoho způsobů, jak přidat edamame do svého jídelníčku. Například, zkuste tento křupavé pečené Edamame recept jako svačinu Munch na mezi jídly, nebo když sledujete hru.\nTam je nějaký lékařský důkaz, že strava s vysokým obsahem bílkovin, může snižovat krevní tlak, a sójové bílkoviny, zejména Zdá se, že pomůže. Výzkumníci, kteří studují různé účinky sójové bílkoviny v těle bylo zjištěno, že se zdá, že snížení systolického i hyperstolic čísla krevní tlak (horní a dolní čísla v tlakovém čtení krve).\nSnížení krevního tlaku z příjmu vysoce sójové bílkoviny se zdají být malé, ale s vysokým cholesterolem, každý trochu pomůže. Výzkumníci zdůrazňují, že můžete snížit systolický krevní tlak čtení o několik bodů může snížit riziko mrtvice až o 14 procent a vaše koronární riziko srdečních onemocnění až o 9 procent.\nStudie však není odkryta, jak to funguje, a je zapotřebí dalšího výzkumu, než lékaři mohou definitivně říct, že edamame a další sójové výrobky mohou snižovat krevní tlak. Kromě toho, žádný z těchto studií se podíval specificky na edamame, i když vypadal na sójové výrobky, které obsahují stejné sloučeniny, jako jsou isoflavony.\nBudete muset vybudovat silné kosti na ochranu proti zlomeninám a aby vám mobil. To je zvláště důležité, protože vás věkových vaše riziko se zvyšuje i pro zlomeninu osteoporózy související s věkem.\nStrava velmi vysoké v sójové bílkoviny, včetně druhů sójové bílkoviny nalezené v edamame, je spojena s dobrými markery kostní zdraví v určitém lékařském výzkumu.\n„Ačkoli optimální množství a druhy sójových potravin potřebných k podpoře zdraví kostí nejsou zatím jasné, dietní vzor důkazy naznačují, že pravidelná konzumace sójových potravin je pravděpodobné, že bude užitečné pro optimální zdraví kostí jako nedílná součást dietního vzoru, který je postaven do značné míry z celých potravin rostlinného,“uzavírá jednu studii , která vypadala specificky na to, zda sojové potraviny mohou přispět ke zlepšení zdraví kostí.\nNicméně, vědci nenašli vztah příčiny a následku mezi zdraví kostí a vyšším příjmem sójové bílkoviny, a že jsem se podíval konkrétně na dopady Edamame o zdraví kostí a osteoporóze. Takže byste neměli spoléhat výhradně na stravování edamame, aby se vaše kosti silné; ujistěte se, že získat dostatek vápníku a vymyslet, a to zejména u nosných cvičení.\nJaponky Zdá se, že trpí méně příznaky menopauzy specificky návaly horka, než ženy ve Spojených státech a dalších zemích. Vyšší příjem sója, která obsahuje podstatné množství estrogenu podobné isoflavony, může být jedním z důvodů pro to. Proto vědci zkoumali, zda sójová bílkovina může pomoci s návaly horka.\nAčkoliv výsledky z různých studií byly v rozporu, je velká analýza výzkumu prováděného na toto téma ukazuje, že sója isoflavony doplňky mohou pomoci snížit návaly horka u žen v době menopauzy. Tyto studie však nebyly provedeny s edamame; místo toho použity izoflavony extrahované ze sojových bobů.\nZ tohoto důvodu nelze předpokládat, že jíst edamame s vámi pomoci s návaly horka.\nLidé, kteří žijí v zemích (zejména v Asii), kde příjem sója je vysoce mají nižší výskyt rakoviny prsu a rakoviny prostaty, lékařské studie ukazují. Kromě toho, když budete porovnávat jen lidé v těchto zemích, ti, kteří mají vyšší příjem sójové zdá, že mají nižší výskyt rakoviny prsu a prostaty.\nMůžete však není jen předpokládat, můžete jíst hodně edamame a jiných sójových výrobků a snížit riziko rakoviny. U žen, zejména, se zdá důležité pro vysokou spotřebou soy, aby mohlo dojít již v raném věku; Vysoký příjem v dospělosti neprodukuje jako prospěšný účinku.\nHodně výzkum je pokračující, ale studie k dnešnímu dni ukazují, že konzumace spoustu edamame v dospělosti může významně pomoci při předcházení prsu nebo prostaty.\nMůžete jíst edamame ublížit mé funkce štítné žlázy?\nVaše štítná žláza je v krku, který reguluje produkci energie vašeho těla a je s nimi nakládáno. Lidé s nízkou funkci štítné žlázy se často cítí unavení a zima, a oni mohou přibrat snadno. Sója je goitrogen , což je sloučenina, která interferuje s produkcí hormonů štítné žlázy.\nZ tohoto důvodu, někteří lidé ptát, zda je to v pořádku jíst sójové výrobky, včetně edamame, pokud jste byl diagnostikován s nízkou štítné žlázy. Naštěstí lékaři říkají, že to není nutné pro většinu lidí s nízkou štítné žlázy, aby se zabránilo edamame a další sójové výrobky.\nMohu si Edamame když mám rakovinu prsu?\nVzhledem k tomu, sójová bílkovina může napodobit slabý estrogen v těle ženy, které mají rakovinu prsu může vyjádřit znepokojení nad jíst sójové výrobky. Otázkou je komplikované, protože spotřeba sójové bílkoviny je spojena s nižším rizikem rakoviny prsu v některých populacích.\nAmerican Cancer Society uvádí, že jíst potraviny na bázi sóji, včetně edamame, nezdá se, že představují riziko pro ženy, které mají rakovinu prsu. Ačkoli prohlášení také vyjadřuje, že důkazy o isoflavony doplňků je méně jasný. Proto ženy, které mají rakovinu prsu nemusí nechat ujít mísu edamame.\nBude jíst edamame poškodit mou plodnost?\nNeexistuje žádný důkaz, že přidání edamame zdravé výživy může poškodit plodnost u mužů i žen. Některé studie ukázaly, že ženy, které jedí vysoké množství sojových potravin zkušeností o něco delší menstruační cyklus, možná kvůli estrogenu podobných látek v sóji, ale žádné snížení plodnosti. Také výzkum ukazuje, že konzumace sóji potraviny, jako edamame nepoškozuje plodnost mužů. To není něco, co je třeba, aby se aktivně obávat.\nVařit edamame, stačí jej páru po dobu pěti až 10 minut, a to buď na sporáku nebo v mikrovlnné troubě. Je to obvykle v páře ve svých lusky (které obsahují jeden až čtyři fazole každý), ale můžete také parní skořápkou fazole bez lusků. Tradičně, to je sloužil v lusků a sypané mořskou solí.\nSamozřejmě, že existuje mnoho způsobů, jak si edamame než jen to paření.\nEdamame je jiný název pro mladé sojové boby, takže každý, kdo je alergický na sóju by také měly zamezit edamame a všechny pokrmy připravené edamame. Symptomy sójové alergie patří svědění a otok obličeje, spolu s obtížemi při dýchání ve vážných případech. Máte-li po jídle edamame vyskytne některý z těchto příznaků, ihned vyhledejte lékařskou pomoc.\nČisté sójové výrobky, včetně edamame, jsou bezlepkové. Proto byste měli mít možnost edamame pokud máte celiakii nebo citlivost non-celiac lepku. Nicméně, vždy je třeba dávat pozor, aby nedošlo k lepku křížové kontaminaci sójové výrobky.\nKonečně, někteří lidé zažívají plynatost a nadýmání, když jedí edamame, a to zejména v případě, že edamame nebyla důkladně tepelně upravit. Pokud zjistíte, že máte tento problém, zkuste vařením fazolové lusky na delší příště a snad jíst méně z nich.\nPrevious post Lněné semínko Nutriční hodnoty – kalorií, sacharidů a zdravotní přínosy\nNext post 12 Quick Pre-Run se snídaní Myšlenky


Recenze knih z kategorie PPM (porno pro mamky) od českých spisovatelek - Aktuálně.cz\nPo úspěchu Padesáti odstínů šedi padají zábrany i v české literatuře\nRecenze - Kniha Padesát odstínů šedi se stala nepochopitelným bestsellerem českého knižního trhu, nejprodávanější knihou roku 2012. Termín „porno pro mamky", zdá se, také padl na živnou půdu a možná se sám o sobě stal výtečným marketingovým činitelem. Úspěch jako vždy plodí epigony, takže se možná brzy dočkáme i specializovaných regálů v knihkupectvích, třeba s tajnosnubnou zkratkou PPM.\nNejenže se objevují překladové tituly, které nenápadně napodobují dokonce i obálku původního bestselleru, tedy monochromatická zátiší s dominantními, blyštícími se prvky mužského šatníku, ale začínají také vycházet domácí autorky, které mohou konečně své erotické fantazie zpeněžit. Nejsou to (zatím ještě) napodobovatelky E. L. Jamesové, jejich knihy vyšly zhruba ve stejné době, tedy v průběhu loňského roku, ale rozhodně naznačují pád jistých zábran, co se intimity v domácí literatuře týče.\nJak odlišná je situace od roku 2006, kdy autor této recenze sestavoval antologii českých erotických povídek Divoká jízda a s bídou to vystačilo na útlou knížku. Dnes volné místo na trhu kolonizují především mladé autorky-debutantky. Některé z nich se pouštějí rovnou do erotiky, jiné jsou jen hodně otevřené, co se týče intimních zážitků. A ještě jednu věc mají společnou - autorky této vlny titulů se nevydaly cestou chladného kalkulu se čtenářem, ale dychtivě přinášejí příběhy často se zřetelnými autobiografickými prvky.\nHana Lundiaková: Černý Klarus (Novela Bohemica)\nNení to úplně debut - autorka před tím vydala sbírku povídek. A není to v pravém slova smyslu erotický román, i když se za něj vydává a obsahuje i scény skoro jako od markýze de Sade. Značně nespojitý děj evokuje doménu snu a první zhruba polovina knihy věnovaná dětství dívky Cley lehce připomíná Nezvalovo Sexuální nokturno.\nOdpovídá tomu i obstarožní, opatrné, záměrně knižní vyjadřování, které vyjadřuje hrdinčin (autorčin?) odstup od toho, co se na těch osmdesáti stranách odehrává. Nejprve potlačenou, niternou erotikou naplněné dětství, osahávání neznámé krajiny, první onanie. Dětství je vystřídáno mládím, kdy se Clea stává hračkou v rukou náruživých milenců. Ale partneři se kolem ní pouze objevují a zase v oparu mizí, Clea zůstává vlastně sama se svými prožitky a vzpomínkami. Potom na jedné zahraniční cestě přichází bod obratu.\nClea nachází magické slovo Klarus, kterým jako by na omezenou dobu prostoupila do krajiny své sexuální fantazie. Ocitá se na divokých orgiích, ale všechno se stále vleče pozvolným tempem jen napůl přítomné duše, v jiném, paralelním světě. Pro Cleu je takový zážitek osvobozením od vlastního studu. Dál už nemá smysl extázi prohlubovat. Závěr knihy couvá do poklidné nory rodného domu, Clea se vrací domů, ke svým.\nJestliže Jiří Peňás ve svém nedávném kontroverzním eseji vyčetl ženským autorkám, že nemají tah na bránu, Lundiaková by mu poskytla další munici. Zároveň se však nedá říci, že je Černý Klarus bezbřehým opojením slovy. Každé slovo tu má svou váhu, každou stránku této básně v próze je třeba číst třikrát pečlivěji než běžný beletristický text. U prozaika neběžné dolování těch správných slov. Básnický účinek textu je zároveň ústřední hodnotou této cesty do srdce intimity. Klasické prozaické hodnoty zde hledat neradno.\n„Přivedla se s ním ke dvěma knížecím koncům těsně za sebou a ještě se nechala potřísnit na prsou dvěma zbylými chlapci. Svou bohatou svěcenou vodou ji pokřtili vděčně a prudce. Tlusté kapky ulpěly až na jejích vlasech."\nViktorie Besó: Sbírka motýlů (Jonathan Livingston)\nSedmadvacetiletá Lucie dostane po šesti letech od svého přítele kopačky. Stačí prvních pár stran první kapitoly a vůbec se mu nedivíte. Kňouravě na nich popisuje, jak na každé zahraniční cestě vyhlížela, kdy už se ten její vysloví a nabídne jí prsten a sňatek. Nakonec se Martin přece jen vysloví: že se zamiloval do její kamarádky. Lucie se rozhodne, že si nebude brát servítky a začne sbírat milence jako motýly.\nV tu chvíli už vážně přemýšlíte, jestli knihu nepsal chlap, který si chce dělat nehoráznou legraci z tohoto typu jednoduchých, do sebe zahleděných slečen. Podobně jako hrdinka působí i celá kniha. Vyprávění se ale rychle uvolní, jakmile se začne autorka věnovat místo rozpadajícímu se vztahu tomu, proč tento román vznikl, totiž zálibnému líčení osmahlých, svalnatých mužských těl a velkých penisů. (Asi čtyřikrát se v knize dočteme, že velikost je pro ženu opravdu důležitá.)\nLucie sice údajně myslí stále na Martina, ale užívá si, co jí síly stačí: s chlápkem ze seznamky, s kolegou, s roztouženým Italem (pasáže z Itálie jsou obzvlášť detailní a procítěné), se známým hokejistou z NHL, s ráčkujícím zajíčkem, s klientem z práce, s kamarádkou, s jiným Italem, s policajtem pyšnícím se délkovou mírou 24 cm... a do toho všeho ochotně přijímá do svého lože i nevěrného Martina. Klasický vzpomínkový sex, který si ale hrdinka omlouvá tím, že se tak vlastně mstí jeho nové milence.\nJakmile není s gustem líčen akt svádění a milování s novou kořistí, zvrhne se kniha v bohapusté žvatlání ženy, která tráví své chvíle volna jako roztleskávačka. Ženy, která sice ohrnuje nos nad milenci bez maturity, ale místo Goebbels napíše Geobbles. Ženy, která když je frustrovaná, zajde si do autosalonu vybrat nový Alfa Romeo (ach, ta Itálie!), samozřejmě jí tam padne do oka urostlý prodavač a hned sní o tom, jak by si to s ním rozdala „na kapotě některé z těch krásně nablýskaných Alfiček".\n„Nějak se mi můj způsob života začínal zajídat. Bylo to pořád dokola," píše se na poslední stránce. Stejné to je i s touto knihou. Bylo to pořád dokola, a tak to paní autorka raději po 140 stranách ukončila. Docela zdařilý erotický román pro roztleskávačky.\n„Ano, sex s láskou je krásný, protože člověk je omámen psychicky. Všechny ty chemické reakce plynoucí ze zamilování jsou navýsost krásné, ale sex jen proto, že milujete sex, ne tu osobu, se kterou to děláte, ale milujete tu činnost s tou osobou, prostě pořádná píchačka, kdy si vymlátíte mozek z hlavy o pelest postele a nevíte, kde máte nohy a kde ruce, protože vás pohltila neskutečná vášeň extáze a výbuchy dokonalých orgasmů, to je teprve sex!"\nDenisa Mašková: Opus číslo sex (Daranus)\nNenechte se zmást názvem, tohle je v podstatě román o lásce. Podle záložky částečně autobiografický a my tomu věříme. Mezi charakterem knihy a charakterem její hrdinky je takový soulad, že máme chvílemi pocit četby intimního deníčku. Vypravěčkou v první osobě je emancipovaná, nezávislá grafička, která si ráda užívá života a zvykla si na pohodlný život po boku postaršího „alfa samce" Martina, bohatého stavaře se sklony k alkoholismu, se kterým si dokonale rozumějí po sexuální stránce, ale i v těch nejintimnějších chvílích zbývá ještě nějaký ten milimetr k opravdové lásce.\nExtrovertního nadsamce jí všichni známí závidí, ale ona sama cítí, že tenhle vztah nemá budoucnost. Občas si nevidí do úst, když je schopná zároveň velebit svou nezávislost a skutečnost, že není „na prachy", a jedním dechem si postěžovat, že Martina málokdy napadne koupit jí nějaký velkorysejší dar, nebo ji finančně podpořit, když se nedaří.\nVe chvílích pochybností se seznámí s plachým Gabrielem, nepohledným úředníkem, se kterým ale zažije ono přeskočení jiskry, které se s Martinem nikdy nekonalo. Gabriel jí sice nestrká do vagíny mobil, ani ji neškrábe při milování do krve, ale jeho jemné ruce a další části těla ji vynášejí do nadoblačných výšin a dávají jí zakoušet naprostého splynutí těl a duší. Chvíli žije natažena mezi tělem a duší, penězi a chudobou kostelní myši, a když poslechne hlasu srdce, instinktu, o kterém tvrdí všechny ženské časopisy, že je neomylný, všechno se jí pod rukama zhroutí.\nHrdinka vám nemusí být sympatická. Svým věcným, realistickým přístupem ke světu, odmítáním přetvářky a intrik a snahou brát věci tak, jak jsou, se často chová spíš jako chlap - a také si za to od ostatních slízne nejednu ťafku. Jako ponor do duše zamilované i zklamávané ženy, která přesně ví, co chce, a umí to pojmenovat, je to jedinečné čtení. Skoro bych řekl, že to je spíš román pro muže. Pomůže jim možná leccos pochopit.\n„Martinova role byla jasná, měl mi otevřít dveře do tajů lidský tělesnosti, abych se tím už nemusela nikdy zabývat. Učitel přírodopisu, který místo pomůcek z kabinetu používá k demonstracím sám sebe. Ale ani on nedokázal to, co Gabriel - přivést mě k takovému vrcholu rozkoše, že jsem na okamžik přestala vidět, slyšet a vnímat cokoli kromě absolutní slasti a uvolnění, které se přelévalo zezdola nahoru a zpět ve vlnách a elektrizujících výbojích, po nichž jsem se ještě dlouho potácela jako ochlasta po lahvi denaturáku, a ruce, nohy i brada se mi zimničně třásly."\nMichaela Patočková: Miluju tě, vypadni (Daranus)\nTenhle román také není pornem pro mamky, ale určitě patří do kategorie upřímného intimního ženského psaní. Tentokrát jsme mezi studenty herecké konzervatoře, takže takový dívčí románek, ovšem drsný jak žraločí kůže. Román v první osobě s obálkou, o níž autorka tvrdí, že je na ní spodobněna ona sama.\nDalší výlevna duše? Snad, ale občas docela svěží. Místy se čte jako nějaký scénář pro televizní komedii. Hrdinka se chce stát adeptkou herectví, ovšem víc než učivo jí zajímají spolužáci - punková kámoška Evil, cynický intelektuál Vychlopeň, charismatický Ital... Michaela se tak plácá životem a neví pořádně, co se sebou. Soustředěnější a vtipnější je líčení života jejích rodičů, kteří spolu žijí jaksi ze zvyku, přičemž otec nikdy nestihl dospět a matka se snaží zahlazovat nejhorší škody a dluhy.\nAbychom to zkrátili, vypravěčka má empatického milence zvaného Superhlava, ale nějak to není ono a v posteli si dává mladík tak záležet na předehře, až u toho dívka skoro usne. Pak se objeví krutý potetovaný týpek Kámoš, co se u toho rád svazuje a kouše a ano, to je konečně ono. Jenže holka je blbá a dá mu celkem pro nic za nic košíkem. Pokorný návrat k Superhlavě, ale zase to není ono. Velké trápení a soužení za Kámošem. Sláva, najdou se, ale teprve když Michaela najde nejdřív samu sebe.\n„Pak jsem zjistila, že se nesvlíkám sama, ale svlíká mě Superhlava. A pak to přišlo. Malovala jsem si to po tý době dost zkresleně. Mělo to bejt jako příjemnej otřes mozku, jako Alzheimerova choroba ve vztahu k realitě... Ale bylo to spíš takový... Jako když se vaří zeleninová polívka: pět set gramů akrobacie, čtyři sta gramů stereotypu, pár lžic atraktivního kvílení a pořádně to zalejt mlíkem."\nJana Collins: Sex v Praze (Dr. Zuzana Adamson - 48. Gam)\nS jistým rozechvěním jsem si ponechal na konec titul, o němž anonymní čtenář na zadní straně obálky prohlásil, že se jedná o pokleslou literaturu, načež mu autorka odpovídá, že je to naopak literatura velmi ztopořená. Tímto výrokem se však zásoby autorčiny imaginace značně vyprázdnily, i když ještě jedno překvapení si na čtenáře nachystala.\nZase tu máme knihu, která se čte jako deníček puberťačky čerstvě vypuštěné do světa neřesti. Ovšem Hana, hrdinka knihy, je ve skutečnosti úspěšná a bohatá podnikatelka se sklem. Schází se se svými kamarádkami v kavárně, tlachají o chlapech, snad to měl být opravdu jakýsi český Sex ve městě, ale záhy se děj zvrhne v nekonečné sténání nad ideálním milencem, kterého Hana poznala při kalbě v jednom pražském nonstopu. Urostlý, sebejistý a tajemný chlap, který cosi skrývá. To, co skrývá v kalhotách, Hana brzy objeví a zaplesá nad tou nádherou a nekonečnou funkčností. Prostě „nonstop milenec z nonstopu", jak je několikrát zdůrazněno.\nMilenec přezdívaný Kentaur promluví jen zřídkakdy. Buď pronese něco tajemného jako „Víš, Haničko, já žiju mimo čas", anebo se rozněžňuje nad jejími vnadami jako studentík. Co se terminologie týče, stránky Sexu v Praze se hemží šišlavými termíny pro nejrůznější části lidského těla, ze kterých si tak často dělají nehoráznou legraci redaktoři časopisu Maxim, když ukazují palmy trapnosti české intimní mluvy. Tady by měli hluboký zdroj k citacím v záplavě „štáviček", „čičinek", „lasturek" a „pevných prsíček se vztyčenými borůvkami".\nU knihy Sbírka motýlů jsem vyslovil podezření, zda jejím autorem není chlap, u Sexu v Praze mám občas podobný pocit, a dokonce jsem v pokušení jmenovat jistého bývalého hradního kancléře opájejícího se v konspiračních teoriích. Těmi je totiž tato kniha v jakémsi absurdním uměleckém záměru proložena. Čekali byste v erotickém románu úvahy o úpadku evropské civilizace, manipulativní moci médií a výpady proti pochodu Gay Pride a homosexuálům „souložícím do řitních otvorů", neboť „normalita byla zametena pod koberec"? Jestli si nějak představuji erotické sny našeho nedávného prezidenta, pak právě takhle.\nAutorka v rozhovoru pro Žena.cz tvrdí, že kniha pojednává o sexuální emancipaci žen. Ve skutečnosti je toho hodně, nad čím musíte mávnout rukou, abyste se dokázali naladit na hrdinku tohoto příběhu i na jeho neobvyklosti.\nŽe to není ani trochu literatura, nechme stranou, to není ani Padesát odstínů šedi. Ale dokážete ještě udržet tichou dohodu mezi autorem a čtenářem o dočasné přijatelnosti děje, když naše Hanička posléze zjistí, že její tajemný milenec je skutečně zakukleným kentaurem, který má slepému lidstvu ukázat pravé životní hodnoty?\n„Mířil přesně. Ááach. Její tělo dosud napůl spalo a duše cestovala, ale její růžička s masitými okvětními plátky ho vítala medovým nektarem a pevně ho v sobě sevřela jako předem nastavený program, který nejde racionálně vymazat. Hned co se do ní jeho pyj začal pomalu zasunovat, program spustil slastnou orgasmickou cestu po nebeských sférách, plnou překvapujících ohňostrojů."\numění kultura Magazín.Aktuálně.cz Aktuálně.cz Krátce Padesát odstínů šedi kniha erotika porno sex literatura Nové knihy


Prodej dvougeneračního RD v Horní Stropnici\nZpětÚvodNemovitosti České BudějoviceRodinné domy České BudějoviceProdej rodinné domy České BudějoviceProdej samostatné rodinné domy České BudějoviceProdej dvougeneračního RD v Horní Stropnici.\nProdej dvougeneračního RD v Horní Stropnici.\nExkluzivně nabízíme k prodeji dvougenerační rodinný dům v obci Horní Stropnice.\nDům je kompletně podsklepen a má dvě bytové jednotky (4+1 a 2+1) s vlastním příslušenstvím. V suterénu domu je garáž, sklepy, dílna, kotelna, uhelna apod. Ve zvýšeném přízemí přístupném z kryté verandy nebo suterénu je byt 4+1 s jídelnou komorou a sociálním příslušenstvím. Z prostorného obývacího po...\nDům je kompletně podsklepen a má dvě bytové jednotky (4+1 a 2+1) s vlastním příslušenstvím. V suterénu domu je garáž, sklepy, dílna, kotelna, uhelna apod. Ve zvýšeném přízemí přístupném z kryté verandy nebo suterénu je byt 4+1 s jídelnou komorou a sociálním příslušenstvím. Z prostorného obývacího pokoje je vstup na terasu, ze které se dá sejít do zahrady. Pod terasou je situován velký skleník přístupný ze suterénu. V patře je další jednotka o velikosti 2+1 (s možností předělení jednoho pokoje ne dva) s vlastním sociálním zařízením. Protože se jedná o podkrovní byt je zde ještě spoustu úložných prostor v šikminách mezi bytem a střechou. K domu náleží krásná velká zahrada s okrasnými a ovocnými stromy (cca 6 jabloní, vzrostlý ořech, švestka + okrasné stromy). Dum je původně ze sedmdesátých let, po roce 2000 prošel částečnou rekonstrukcí (koupelny - sanita obklady, kuchyně). V domě je proveden rozvod ústředního topení s kotlem na tuhá paliv, ten ale není v současné době v provozu. Topení je řešeno elektřinou (přímotopy + akumulační kamna). Objekt je napojen na obecní vodovod a kanalizaci. V obci jsou restaurace, obchody, školka, škola. Vzdálenost do okolních měst je: 7km do Nových Hradů, 14 km do Trhových Svinů, 31 km do českých Budějovic. Ideální pro ty kdo chtějí žít v krásném prostředí Novohradských hor, mají větší rodinu, nebo potřebují dům s množstvím technických prostor.\nHorní Stropnice, České Budějovice, Jihočeský