Řecko 2011 - Chalkidikis - V tra(m)pu\nŘecko 2011 - Chalkidikis\nGalerie Řecko 2011\nStojíme za hranicemi Řecka a máme jedenáct dní na čtyřkolovou teleportaci na Aténské letiště. K tomu s přejitím hranic, už máme o hodinu méně, jelikož se čas posouvá a od Londýnského už ho dělí dvě hodiny. I tak ale času máme víc než habakuk. Vše nám nějak moc klape. Je středa 6. července a dnes bychom se měli dostat do Thessaloniki. Dle plánu si nyní máme dopřát u moře odpočinek a zkulturnit těla na další jeho potřeby.\nfoto: Vítejte v Řecké Makedonii...\nNa Řecké straně hranic nás vítá nápis „Welcome to Greece“ a pod ním „Welcome to Macedonia“. Zvláštní, kdyť jsme odtud zrovna dorazili. Řekové Makedonii jako stát moc neuznávají. Sami mají kraj v severní části Řecka, kde se nacházíme a je pojmenován „Macedonia“. Makedonci si přivlastňují Alexandra Velikého, a to se nelíbí jejich jižním sousedům. Oba státy jsou na něj hodně hrdí a tak zdobí severní Řecko a celou Makedonii sochy velkého bojovníka. Když jsme šli na Treskavec, ve státu Makedonie, ukazoval nám Drakon ze skály „Markovich guli“ oblast, kde se Alexandr Makedonský nacházel. Prstem mířil na Makedonskou pláň a pyšně vyprávěl o „jejich“ hrdinovi, jak zde žil. Řekové si na svého dobyvatele ovšem sahat nedají, jednoznačně patří jim. Makedonii, jakožto názvu státu zelenou nedávají. Alexandr se tam prostě kdysi kdesi na pomezí nacházel a zanechal po sobě nezvratné stopy. Území se rozdělilo a obě země by se s ním rády vychvalovaly.\nMy se tím ovšem nyní nezabýváme a jdeme se postavit k cestě směrem na Soluň. Papír s nápisem „Thes“, jež jsme načmrkali u oběda, vytahuje Sabča z batohu a já se točím čelem k hranicím. S pohybem ruky projíždí jedno auto. Druhé auto nalepené na prvním zabrzdí a my nasedáme. Makis s přítelkyní Deborou nás usazují do svého třídveřového Oplu a rozjíždíme se. Ptají se, jak dlouho stopujeme, jelikož Řekové prý stopaře neberou. Odpověděli jsme, že chvilku. „Měli jste štěstí,“ prohlásila dívčina na sedadle spolujezdce. „Asi jo…“ Cestou se stavujeme na benzínku a kupují nám vodu, jelikož asi vypadáme žíznivě. Kluk si hrál na pilota a většinou si to šinul 150 km/h. Touto rychlostí, mě ale nakonec i uklidnil, a to poté, co jsme jeli v tom starém opelu přes 180. Za tři čtvrtě hodiny nás vyhazují u moře, v dvoumilionovém městě Thessaloniki. Byli hodní, že si to s námi tak objeli až do centra.\nfoto: White tower - Thessaloniki\nU moře potkáváme skupinku demonstrujících. No, spíše partu ožralců, co kempuje zadarmo v centru u věže White tower, poslouchá nahlas muziku a polehává. Hledáme pláž, a tak se vydáváme od přístavu dál. Dozvídáme se, že Soluň, město velké jako kráva, nemá ani metr pláže. Lidé se prostě seberou a do hodinky po dálnici se jedou vykoupat do některých z obcí na poloostrově Chalkidikis. Jedeme tedy taky tam, ale jak? Naštěstí narážíme na strašně milou a hodnou dívku Smaragdu, která nás dovede na autobus na Chalkidiki. Ovšem dozvídáme se, že je to teprve MHD (bus 45A), která s námi pojede na autobusové nádraží, odkud jezdí autobusy na zmíněný poloostrov. Ze začátku se nám to zdálo složité jak dvoják žebřík, ale jakmile se v hlavě zesumírují všechny nejasnosti, tak to až tak komplikované není.\nNa autobusovém nádraží se dotazujeme pána u pokladny, kam na Chalkidiki. Dal nám nejlevnější jízdné za tři Eura a my nasedli ihned do busu směřujícího do města Nea Kalikratia. Před šestou se nacházíme v malé obci u moře s hotelovými komplexy a spoustou turistů. Tady si baťůžkářů už nikdo nevšímá. Taky je tu o poznání dráž než v Ohridu. Procházíme jeden apartmán, je pěkný, s výhledem na moře. Cena 120 €/3 noci, kterou paní domácí napsala na stůl do vrstvy prachu, se nám zdá být vysoká, a tak se jdeme porozhlédnout jinam. Na závěr se ubytujeme v apartmánu nedaleko pláže za 75 € na tři dny. To jsme z původních 90-ti o 15 eurokaček ještě ořezali. Pokoj je relativně hezký, má koupelnu záchod, balkónek a kuchyňku. Po vybalení procházíme komorní městečko a jeho promenádu. Večeříme v místní rybí restauraci mořské stvůry. To úplně zbožňuji. Sedíme na čerstvém ovzduší, čučíme do světel, co se odrážejí od neklidné vodní hladiny a konzumujeme něco, na co jsme náhodně ukázali při výběru jídla v jídelním lístku s neznalostí řeckého jazyka a písma. Nakonec konzumuji obalenou rybu s česnekovým dresingem a Sabča obalené mušle – výborné. Později v noci rozjímáme na terásce a po náročném téměř celodenním přesunu ze Stobi do N. Kalikratie (asi 220 km) jdeme spát.\nfoto: Nea Kalikratia\n07.07. (čtvrtek) – Teplá rána s nádechem mořského vzduchu má Tom velice rád. Ještě není horko, všechno pomalu ožívá, rackové rackují a Tomík popíjí čajík u snídaně na terase. Stínek ho zatím chrání před ohnivými šípy z korony a jemný vánek ovíjí tohoto kluka v trenýrkách. Dobře byl vybrán apartmán s terasou směrem na západ jeho přítelkyní. Odbíjí osmá hodina a Tom si přečítá z magazínu o Ivanu Hlinkovi. Relaxační část pobytu právě začíná.\nPo lehké snídani ještě chvíli odpočíváme a poté vyrážíme něco nakoupit. No jo no, Řecko už není Makedonie. Vymýšlíme, co zde budeme jíst, aby nebyly rozfofrovány peníze na zbylý pobyt. Těstoviny se zeleninou, nebo s vajíčkem, či tuňákem to jistí. Odpolední část dne proflákáme u velké slané vody s vlnami. Po tříhodinovém ležení zjišťujeme, že už nás to moc nebaví, a tak se přesouváme na pokoj. Po „jemném západu“, tudíž čase, kdy slunce přestane likvidovat póry kůže, vycházíme projít město.\nAbsolvujeme návštěvu místního přístavu ve sluneční oranži a napadá nás myšlenka dojet odtud po dvou dnech lodí, pokud to teda pude, do města Katerini, ležícího pod Olympusem. Ptáme se páru místních rybářů u lodí, ale každý kmitá hlavou doleva a doprava. „Nejezdí se to,“ odpovídají. Přitom je to velká škoda, když si člověk pomyslí, že by nemusel projíždět na sever do Soluně a opět k jihu do podhůří Olympusu, ale jel by rovnou skrze Thermaiský záliv. Mohlo by to někoho napadnout.\nNa večer nakupujeme chipsy a místní víno Retsina (1,5 l/2,60€) k posezení na balkóně. Do noci sedíme u karet a plánujeme, co bude dál, když pozítří odjíždíme vstříc dalším zážitkům. I když se malá ručička blíží k půlnoci, pořád je tu ohromné horko. Spím pouze v trenkách na prostěradle u otevřených dveří.\n08.07. (pátek) – Pátek je neméně odlišný od čtvrtku. Ráno se vstává. Poté probíhá snídaně na balkóně. Zatím se radujeme z chladnější předehry se stíny, než vypukne vysušující číslo žluté dominy se žhavými bičíky.\nfoto: U mola v Thessaloniki\nPřed obědem nakupujeme zeleninu, která je na místních trzích poměrně levná. Tři papriky, 4 rajčata a okurka dohromady za Euro. V obchodě to vychází asi 3x dráž. Děláme šopský salát na později, po příchodu z pláže. Na uleželém písku se opět nic nestalo. Moc se o tom psát nedá. Ležím na zádech, poté na břichu, párkrát to zopakuji a jdu se vyčabrat do vody. Mezitím si čtu, nebo pozoruji rekreující se postavy, užívající si prázdnin. Tak se to různě mísí a střídá, než se zvedneme k odchodu.\nVečer taktéž není diametrálně odlišný od těch předchozích. Procházka po ještě stále hřejícím asfaltu, pokukování po krámkách s turistickou veteší a nakonec děláme nákup na tři dny do horských podmínek. Což je malinká změna. Jinak to chodí téměř vše stejně. Časování v turistických destinacích na jednom fleku, se stejnými zvyky a rituály, je tedy neustále probíhající jeden zaseklý den dokolečka. Připomnělo mi to film „Na Hromnice, o den více“. Úkolem turistů je pouze obměňovat stravu a místo pro ležení na pláži, případně cestu k moři. Pak už jen nezapomenout přerušit koloběh časoprostoru a odjet. Asi proto nepreferuji týdenní dovolenou zakotvenou na jednom místě.\n…a po setmění popíjíme na terase víno. Dnes si to ovšem zpestříme hodinovým otevíráním zátky. V celém domě plném apartmánů nikdo nemá vývrtku a korek je tvrdší víc, než Vin Diesel ve filmu Babylon. Nožem se podařilo po částech rozmašírovat špunt a vítězně dotlačit do flašky zbytek korkové zátky. Pocucáváme víno a povídáme si, než nás uchlácholí spánek, kterému dáme dnes šanci na velkolepou show, protože zítra bude opět náročný přejezd a přechod. Taky si zase vyzkoušíme spaní v přírodě, proto poslední noc na posteli musí být plně regenerující. Ráno v deset se odporoučíme směrem na Mytikas.\nfoto: Czech beers...Solůň\n09.07. (sobota) – Balíme krosny a vyrážíme na nedalekou autobusovou zastávku. Kupujeme si v pokladně lístek. Pan prodejce pil venku kávu a byl dost rozhořčen, že něco chceme před desátou ráno. S velmi vděčným výrazem na tváři hodil lístky na pult a následně mrskl zbytek drobných. Poté odcválal zpět ke stolu místní kavárny.\nOpět se nacházíme v Thessalonice u White toweru. Nedaleko objevujeme informace, kde bereme vše potřebné na cestu do pohoří Olymp. Z centra se přepravujeme městskou hromadnou dopravou na hlavní autobusové nádraží K.T.E.L., odkud v jednu hodinu odjíždíme směr Katerini, do podhorského městečka Litochoro. Před půl třetí stojíme u brány Národního parku Olympus. Na náměstí Litochora se kocháme scenériemi kaňonu, který dnes projdeme. 10 kilometrů chůze k Prionii trvá kolem pěti hodin. Jsme odpočinutí z přímořské destinace na Chalkidikis a nyní se vydáváme na nejvyšší bod Řecka…\n« Řecko 2011


Příběhy středověkých rytířů a geologická minulost ledového kontinentu | Sever\nPlanetárium 15-2020 (5.4.)\nDélka audia 40:19\nFoto foto:Wikipedia Public Domain neznámý autor,©\n04:31 - Rytířská epika středověku: fantastické kraje, bytosti a věci\n19:44 - Příběhy s nulou: První parlamentní volby u nás\n24:04 - Kniha měsíce: Krajina! Průchod okolím v příkladech\n27:46 - Soutěž o Knihu měsíce\n29:00 - Geologická minulost Antarktidy\nV úvodním přehledu zajímavostí se dozvíte, že australský Velký bariérový útes postihlo v posledních pěti letech už třetí blednutí korálů, příznak hynutí korálových polypů, a že mezi plastovým balastem ve světových oceánech plavou i miliony odolných dílků stavebnice LEGO; zmíníme se také o příčinách mizení konikleců otevřených z naší přírody a plánech na jejich záchranu. Prozradíme vám, že neznámý středověký kostel, jehož základy se nedávno našly na pražském Vyšehradě, nejspíš nebyl nikdy dokončen a budeme se věnovat americké kosmické misi Mars2020, s níž přistane na rudé planetě skoro jedenáct milionů pozemšťanů – tedy jejich jmen.\nPříběhy středověkých rytířů: Bruncvík, vévoda Arnošt a ti druzí\nRytíři. Iluminace z artušovského románu 14. století (Leiden University Library)|foto: Wirnt von Grafenberg,Wikimedia Commons (Public domain),©\nSpousta věcí nebo jevů, které nás obklopují, nám dnes připadá běžná nebo aspoň pochopitelná. Středověký člověk jejich podstatu často nechápal, byly pro něj tajemné, podivuhodné, dokonce na úrovni zázraků. To mu však nebránilo v tom, aby se o ně zajímal, se směsí obdivu, podivu a strachu. Stávaly se součástí kolektivní imaginace, představivosti. Kořeny této imaginace byly trochu jiné v západní Evropě a trochu jiné u nás; ta západní k nám však postupně pronikala, třeba v podobě fantastických cestopisů a také zábavné literatury, pro níž se vžilo označení rytířská epika. Vrchol její obliby u nás spadá do 14. století, období vlády Lucemburků. Kdo byli hrdiny tehdy populárních příběhů, kolik se jich do dnešních dnů dochovalo a jaké fantastické prvky se v těchto skladbách vyskytují?\nModlící se křižácký rytíř na dobové miniatuře|foto: Wikimedia Commons,Public domain,©\nPříběhy, které se nám dochovaly, často vycházejí ze západních vzorů. Spíše než o překlady jde o jejich nápodobu, kdy je mnohé vypuštěno, ale také doplněno. Jak nám řekl historik Filip Hrbek z Filozofické fakulty Univerzity Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem, česká rytířská epika se od svých vzorů liší různými akcenty, prvky nebo celkovou koncepcí. Liší se i hrdinové těchto příběhů? Zábavné rytířské příběhy jsou také plné fantastických rekvizit – podivných míst, zvláštních bytostí i kouzelných propriet. Dá se poznat, které z těchto rekvizit jsou našeho domácího původu a které odjinud?\nGeologická historie ledového kontinentu\nAntarktida|foto: WikiImages,Pixabay,Volné užití\nPodíváme-li se na Antarktidu pohledem geologa, zjistíme, že kontinent na jižním pólu naší planety byl od počátku „živý“ – a nikdy „živý“ být nepřestal. Geologické události, které ho stále formují, jsou však lidským okem nepostižitelné. Vědci mají jiné metody, jak tyto procesy zkoumat. Díky nim jsou schopni rekonstruovat geologickou historii ledového kontinentu s mnoha zajímavými detaily. Jaká byla?\nAntarktida je v současnosti izolovaným kontinentem v zajetí ledu, obklopujícím nejjižnější výspu naší planety. Vždycky tomu tak nebylo. Antarktida má za sebou pozoruhodný geologický vývoj. Je třeba zajímavé, že není geologicky úplně homogenní – tedy stejnorodá. Jak to s Antarktidou je nám prozradil Václav Kachlík, ředitel Ústavu geologie a paleontologie Přírodovědecké fakulty Univerzity Karlovy v Praze.


Ing. arch. Aulický Václav\nKácovský Stanislav Petr\nLubomír Lichý Petr Bezruč\nMartin Izák& Pavel Kotyza\nMilan Bauman, Jaroslav Šubrt, Jan Baltus, Karel Sedláček, Ivo Kraus, Jitka Pohanková, Branislav Lacko, doc. Josef Ripka Kolektiv\nNiklíček Ladislav Koťátko\nPája Mähringová & Veru Břicháčková Kolektiv\nPotůček Mgr. Jakub\nShuterland Anthea T.\nSvoboda PhDr. Jan\nWhite Patterson Charles\nDružina Horských šlem\nMedvídkova dobrodružství - jóga pro děti\nVáclav Ing. arch. Aulický\nO škole (převážně) vesele\nJak prožít (přežít) Vánoce\nPetr Bezruč Lubomír Lichý\nPavel Kotyza Martin Izák&\nKolektiv Milan Bauman, Jaroslav Šubrt, Jan Baltus, Karel Sedláček, Ivo Kraus, Jitka Pohanková, Branislav Lacko, doc. Josef Ripka\nMandaly – Vybarvování pro radost\nWavesbury -Smrt mezi kapkami děště\nWavesbury: Slečna podporučík\nZáhada v Ashcroft Manor (Wavesbury)\nKolektiv Pája Mähringová & Veru Břicháčková\nPovídky z Oděsy i odjinud (audiokniha)\nLidský vztah a jeho role při řešení problémů - (Rodina, mateřská škola, základní škola)\nŽivot, boj a smrt – Češi a Slováci pod sedmi vlajkami 1914-1920\nPříběh začíná ve školce, kde se uzavřený a nemluvný Freddie jednoho dne na své oblíbené židličce v tom nejzazším rohu na tom nejméně viditelném místě v tom největším stínu nečekaně setkává s neznámou holčičkou, o které ví z jejího tajemného výkresu zpočátku jenom to, že se jmenuje Fifi. Freddie postupně odkrývá tajemství toho, že Fifi je řekněme ... jiná. A také zjišťuje, kým je vlastně on sám. Fifi totiž dostala svou poslední šanci vrátit se jedinkrát zpátky na svět, aby našla jednoho jediného chlapečka, který jí pomůže stát se kvítky padajícími z mraků, které přinášejí záz¬raky. A Fifi si vybrala Freddieho ... Jemně hororový fantasy příběh o tom, že opravdové přátelství vzniká, když to nejméně čekáš a končí ... nik¬dy. Příběh o nikdy nekončící cestě i o tom, že jenom naše srdce a opravdová láska dokáží změnit tok událostí, které na první pohled změnit nejdou a otevírat brány, které měly zůstat navždycky zavřené. Nakonec – všichni jsme jenom kvítka z mraků. A čas a hranice. Co to vlastně je.\nKniha pro malé i velké čtenáře, která roste společně s Freddiem ... společně s Tebou.\nPetr Eismann se narodil roku 1981 v Českých Budějovicích. Své mládí prožil v magickém Českém Krumlově. Po vystudování archeologie se usadil v Plzni, kde žije doposud. Po několikaletém působení v archeologii se začal živit logistikou. V současné době pracuje v jedné mezinárodní společnosti. Od mládí se zajímal o historii. Kromě toho je věrným čtenářem fantasy a sci-fi románů. V posledních letech se začal věnovat historickému šermu. Již déle než 20 let pro své přátele připravuje příběhy ze světa Dračího doupěte, z nichž jeden se stal předlohou této knihy.\nJack Flor se opět vrací do šumavských lesů mezi své nejbližší přátele stromy, zvěř a kolegy hajné. Je po Velké válce. Hrdinou prvního příběhu Zelená penze, podle něhož je pojmenovaná celá kniha, je hajný Bříza. Má v lese škodnou. Pytláka. Jak dopadne jejich nerovný souboj? Darebák má totiž vždy náskok! V dalším příběhu opouští Flor lidi a stává se pozorným pozorovatelem koloběhu lesního života, zde také probíhá boj se škodnou, jíst se musí, ale silnější není vždy vítězem. V knížce se střídají osudy lidí a okouzlující poetické popisy přírodního „životaběhu" – od zázraku zrození až do jediné konečné jistoty a tou je smrt. Florovy příběhy jsou hluboce lidské a velice současné. Dnes si často klademe otázku, kam nás vlastně žene pokrok, zda bychom neměli trochu přibrzdit, vrátit se k přírodě. Chránit ji. Herečka Zora Jandová na jedné besedě řekla: „...že dnešní doba mi připadá instantní. Všichni chtějí všechno hned, na vše chtějí prášek, být hned zdraví, hned štíhlí, moc se nenamáhat, vynaložit co nejmenší úsilí..."\nPřemýšleli jste například někdy, jak dlouho trvá, než vyroste strom?\nPřežil hrdinně válečné boje na frontě v Itálii, osud mu ale připravil krutou ránu v šumavských lesích\nPo vzpomínkách z hlubokých lesů na Domažlicku napsal Jack Flor román. Stejně jako předchozí příběhy, je jeho jediný román autobiografický (jméno hlavního hrdiny změnil na Čížka). První světová válka ovlivnila životy lidí v celé Evropě. Bojovali v ní všichni bez rozdílu postavení. Lesní adjunkt Čížek žil v naději, že se té nesmyslné řeži vyhne, potřebovali ho v hraběcích lesích, ale osud zasáhl a Čížek narukuje. Rakousko-uherská monarchie je ke konci války ve smrtelné křeči a část českých vojáků přebíhá na druhou stranu, na italské a ruské frontě často bojují naši proti našim. Čížek i jeho přítel Jiskra se ocitají italských horách, sice zůstali na c&k straně, ale denně riskují životy, když se snaží dodat informace „nepřátelům". Odvahu jim dodává záhadný „Franta". Po návratu z války se vrací do lesů. Začít normálně žít a milovat není jednoduché, tím spíš, že se váleční kamarádi ocitají každý na jiné straně zákona...\nKrkonošský průvodce pro rodiny s malými dětmi. 43 tras z okolí Janských Lázní, Malé a Velké Úpy, Pece pod Sněžkou, Špindlerova Mlýna, Benecka a Harrachova.\nVeronika haláková (*1985) je maminka dvou malých dětí, milovnice hor a výletů do přírody. Na blogu www.skocarkemnahory.cz inspiruje rodiče k tomu, aby se nebáli vyrazit dohor se svými nejmenšími. Vystudovala Sociální a kulturní antropologii, působí jako redaktorka a copywriterka. S rodinou žije střídavě v městském byte a v malé chatě na konci světa.\nPovídková kniha Tomáše Hlavici Moje vodácké holky se může po právu řadit mezi lepší tituly tuzemské provenience humoristického žánru. Situační i jazyková komika přiměje, myslím, většinu čtenářů ne-li k huronskému smíchu, pak k úsměvu určitě, i pokud nejsou vodáci (k nimž jsem se mimochodem drahně let také počítal). Nechybí ani romantika, jak ji do své knížky Proč bychom se netopili... dokázal umně vplést Zdeněk Šmíd: silně rezonuje v asi nejlepší, úvodní kapitole knihy Vodácké nebe a peklo. Dobré čtení!\nRedaktor Ondřej Pfeffer\nJmenuji se Holečková Soňa,bude mi 50 let a svým čtyřem dětem jsem pohádky četla i vyprávěla Spíš vymyšlené příběhy,kde bylo trochu fantazie,trochu reality. Již delší dobu jsem si prohrávala s myšlenkou napsat nějakou knížku pro děti. Když jsem zařídila koutek pro děti, tak jsem si vymyslela příběh o medvídkovi tak, abych do něj mohla vnést prvky jógy. Při zkouškách na kurzu chůvy jsem komisi,kterou zastupovala i paní ředitelka z MŠ v Praze, předložila pohádky které jsem měla napsané. Ta byla nadšená a přivedla mě na myšlenku napsat další příběhy a vydat knížku.\nPokud mám ještě napsat něco víc že svého života, tak jsem vdaná podruhé, mám dva kluky 28 a 23 z prvního manželství a dvě holky z druhého 11 a 9 ,vyučená jsem kuchařka servírka ,nyní vařím v MŠ, mezi tím jsem prošla mnoho zaměstnání, poznala mnoho lidských povah, pracovala jsem i jako pečovatelka v domě seniorů, moc se mi tam líbilo, začátky byly těžké, ale vzala jsem to tak,že budu taky jednou potřebovat někoho, kdo se o mě postará. Bohužel můj problém je ten, že když se mi něco nelíbí, tak to řeknu, ředitelce se asi neříká, že nepečuje o ty lidičky, jak má. Dostala jsem výpověď, ale byla neplatná, tak jsem se soudila a soud vyhrála.\nRáda čtu příběhy o tajemnu, věřím v ,,nadpřirozeno", věřím, že v těle je duše, která po smrti odchází. Četla jsem např.Celestýnské proroctví, Tajemství,Schody do nebe apod.\nProjektem vysílače byl pověřen architekt Václav Aulický, který vypracoval několik variant anténního nosiče, zejména pro dvě lokality: Petřín a Mahlerovy sady. V prvním případě byly zkoušeny všechny typy konstrukcí, včetně kotvených stožárů, v druhém případě už jen klasická konstrukce sestávající z jednoho nebo tří nosných tubusů. Nakonec byla zvolena varianta se třemi tubusy, která se pro dnešní lokalitu, tedy Mahlerovy sady, jevila jako optimální. Přípravné práce na stavbě televizní věže s charakteristickou kompozicí (kromě trojice ocelových rour vyplněných tenkou vrstvou betonu ji tvoří také tři kabiny – technologické a restaurační), byly zahájeny v roce 1985. Stavba samotné věže včetně sousední technologické budovy navržené architektem Václavem Aulickým a statikem Jiřím Kozákem, pak byla odstartována o tři roky později. Vyšla v luxusním provedení v ruční japonské vazbě a v omezeném nákladu. Spoluautorem knihy je Mgr. Jakub Potůček, historik architektury.\nPsychologické drama s prvky fantaskna, v němž se mísí životní osudy členů zlínské rockové kapely Ask the Dust v čele s hlavním hrdinou knihy – frontmanem Jindřichem Bukovským. Ten svým nezřízeným způsobem muzikantského života bourá základy rodinného zázemí tvořeného jeho přítelkyní Monikou, aby poté nedobrovolně opustil byt a dostal se do „péče" Jaromíra Duška, samotářského, podivínského hrobaře, pracujícího na zlínském Lesním hřbitově a bydlícího jen pár stovek metrů za jeho hranicí v odlehlém starém domě.\nVojtěch Kadera je dobrodruh a celoživotní nomád. Již od raného dětství se často stěhoval a přesouval a to především mezi Plzní, kde se 7. listopadu 1993 narodil, a Vysočinou, kde trávil velkou část svého dospívání. Vyučil se kuchařem a v oboru se snažil několik let spíše neúspěšně uchytit. Svou první cestu podnikl ve svých jednadvaceti letech, když se vydal stopem do Španělska a nakonec se tímto způsobem dostal přes marocký Atlas až na Saharu a zase zpátky. V následujících letech ještě navštívil mnoho míst, z nichž mezi nejzajímavější patří země Balkánu, Kavkazu, Blízkého východu a Indie. Zpočátku cestoval s minimálním rozpočtem, avšak později si začal v zahraničí přivydělávat jako sběrač jablek, chřestu, salátu nebo jahod. Podstatnou část svého života strávil v Londýně, kde pracoval jako Kuchař, barman nebo řidič. Od počátku píše nejen o dobrodružných cestách a mizerné práci ale hlavně o svém hedonistickém způsobu života, o svobodě a lásce. Své nejlepší povídky vydává nyní v literárním debutu Baťůžkář - Příběh štamgasta.\nZačalo to na Šumavě někdy po první světové válce, když její otec šumavský kolář na své svatbě oznámil nevěstě, že na Šumavě nezůstanou, že ho to táhne do světa a nevěsta mu odpověděla: „S tebou půjdu, až na kraj světa!" A šli. Marie se jim narodila v Dolním Rakousku, zakotvili ve Francii. Tam se začal odvíjet dramatický příběh Marie, takřka neuvěřitelný příběh lásky a obětavosti statečné ženy, jež čelila mnoha životním peripetiím a sama vychovala pět synů, pracovitých a samostatných mužů.\nUž před lety říkal praotec všech učitelů Jan Ámos Komenský: „Škola bez humoru je jako mlýn bez vody." Nebo tak nějak. A kdo jiný by se měl věnovat školskému humoru, než ti nejpovolanější - tj. učitelé, u kterých by měl být smysl pro humor víceméně povinnou součástí jejich pedagogické osobnosti. Typickým příkladem je můj dlouholetý kolega Milan Kocmánek. Kdyby bral školství smrtelně vážně, dělal by dnes ředitele školy nebo školního inspektora, prudil děti i své podřízené a tak jako mnozí jiní škodil českému školství. Jenomže Milan, když vezme do ruky tužku nebo jinou psací potřebu, není to proto, aby zapsal pětku do žákovské knížky nebo poznámku do třídní knihy. On s ní vykouzlí půvabné postavičky žáků i učitelů v nejrůznějších humorných situacích a rozdává tak všem dobrou náladu. A té je nejen v českém školství obzvlášť zapotřebí!\nUčitel (*1964) na prvním stupni ZŠ v Lanžhotě, kreslíř, ilustrátor, autor kresleného humoru. Publikuje v časopisech i novinách, v různých nakladatelstvích vyšlo už více než deset knih s jeho kreslenými vtipy nebo ilustracemi. Specifickou část tvorby v souvislosti s autorovou profesí tvoří humorné glosy reflektující dění v českém školství, které už více než čtvrtstoletí vycházejí v Týdeníku ŠKOLSTVÍ (vydává DICTUM, Praha). Dodavatelem námětů mnohých těchto kreseb je kolega ze sborovny Leopold Králík.\n„Šlehy" jsou břitké glosy a krátké postřehy, kterými Ivan Langer komentuje aktuální politické a společenské dění. Bez obalu, s vtipem, nadhledem i s přiměřenou dávkou sarkasmu a ironie. O koronaviru, o vládě, o Evropě, o Babišovi, o lidech i o sobě. Pro pobavení i k zamyšlení, v kapesním formátu ideálním na cesty. Kniha navazuje na předchozí úspěšné tituly V Síti (2016), V Síti 2 (2017) a Sochobásně V Síti (2018).\nTragický příběh z černé Ostravy trochu jinak...\nKniha obsahuje i další Bezručovy balady: Ondráš, Idyla ve mlýně, Ostrava, Bernard Žar.\nVelká encyklopedie pohádkových bytostí\nFigurion je svět plný zajímavých tvorů a bytostí z bájí a pohádek. Najdete zde známé i méně známé postavy. Autoři se pokusili humornější formou v říkánkách a kresbách ukázat tuto říši fantazie. Kdo je a zůstal i v dospělosti dítětem a má rád tajemno, ať směle vstoupí bez klepání hlavní bránou.\nVítá vás Figurion!\nPavel Kotyza narozen 6. 11. 1951 v Pardubicích. Vystudoval Gymnázium Pardubice a po maturitě Střední odbornou školu výtvarnou v Praze, obor propagační výtvarník. Většinu svého života pracoval v různých firemních propagacích. Od roku 1983 publikuje kreslený humor v periodikách a křížovkářských časopisech. Své kreslené vtipy zasílal i na různé mezinárodní soutěže. V roce 1991 získal hlavní cenu v mezinárodní soutěži sportovního kresleného humoru Emil 1991. První literární knížku napsal v roce 2015 a vydal jako soukromý výtisk.\nČasto kolem sebe slyšíme a v tisku čteme povzdechy, jak nic Češi neumějí, jak zaostávají za „tím velkým světem". Opak je pravdou. 19 osobností v naší publikaci je jen malý vzorek ze stovek vynikajících českých podnikatelů, vědců a vynálezců dnešní doby.\nAlbum ručně kreslených mandal k vybarvení. Vybarvování mandal je osvědčenou technikou, jak nalézt vnitřní klid a udělat si radost. Mandaly nás učí, jak zacházet s hranicemi, respektovat je, ale zároveň utvářet prostor mezi nimi svobodně a podle svého. Při vybarvování se soustředíme a zároveň prožíváme uvolnění a radost.\nTato kniha vám přináší možnost si léčivé účinky mandal vyzkoušet na vlastní kůži. Stačí zakoupit pastelky a můžete začít.\nNěkteré předlohy si můžete nejen vybarvit, ale také do nich dokreslit linky a tvary podle své vlastní fantazie. Zjistíte tak víc o tom, jak mandala vzniká a jak se dokáže proměnit.\nMandaly jsou vytištěné na příjemném papíře, který je k vybarvování pastelkami jako stvořený. Papír je u hřbetu perforovaný, abyste si jednotlivé mandaly mohli snadno vytrhnout a třeba zarámovat a vystavit.\nUž v Kurdistánu musel bojovat s místními předsudky. Jako dítě byl zasnouben s vlastní sestřenicí, on se však zamiloval do jiné ženy a snažil se bojovat s místní tradicí a vydobýt si právo na vlastní rozhodnutí o svém životě. Chtěl studovat medicínu, ale rodiče s tím nesouhlasili, neměli peníze na studia, nakonec se dostal pouze na dvouletou ošetřovatelskou školu. S takovým osudem se nechtěl smířit! Chtěl být lékař! „Vesmír se spojil" a on dostal nabídku studia medicíny v „ráji", jménem Evropa. Avšak ani jeho cesta do Evropy nebyla jednoduchá. Musel se sžít se zcela jinou kulturou, jinými zvyky, jinými hodnotami a úplně jinou tradicí. Neměl peníze, musel přerušit školu a pracovat... potkal několik osudových žen... a studoval...\nJakub Nabi se narodil v roce 1970 ve vesnici Balikian v iráckém Kurdistánu. Základní školu absolvoval v místě narození. Střední školu a gymnázium studoval ve městě Sórán. Vysokou školu v Mosulu a Erbílu. Po ukončení studia rok a půl pracoval v nemocnici ve městečku Sórán jako asistent lékaře. Poté se rozhodl uskutečnit svůj dávný sen stát se lékařem. S velikým štěstím se dostal na 1. lékařskou fakultu Univerzity Karlovy v Praze, kterou ukončil v roce 2001. Od roku 2002 pracuje jako ortoped v nemocnici Rudolfa a Stefanie v Benešově. V roce 2005 získal atestaci v oboru ortopedie. Od roku 2010 s částečným úvazkem provozuje soukromou ambulanci na pražské klinice jednodenní chirurgie Palas Athena s. r. o. Zároveň působí jako lékař ženského národního fotbalového týmu. Je dvakrát rozvedený. Z druhého manželství má dvě dcery, Klárku a Dorinku.\nNěkdejší markytánka Mary se chystá oslavit své devatenácté narozeniny, první jako komtesa z Wavesbury. Přípravy zastíní zdánlivě nesouvisející vraždy a únosy. Obětí jednoho z nich se stává i Mary − společně s mužem, na kterém jí začíná záležet. Musí ze sebe vydat vše, aby s pomocí své nové rodiny unikla osudu, který může být horší než smrt.\nPo vítězné bitvě se Wavesbury vrací zpět do Evropy. Dozvídá se, že jeho skotský přítel náhle zemřel. Odjíždí na pohřeb. Setkání s krásnou Elizabeth MacDermott mu převrátí život naruby...\nČte marek Holý a Pavel Soukup.\nZde audiokniha dostupná pouze na nosiči. Ke stažení je na http://www.kosmas.cz/detail.asp?cislo=276104&afil=1197, na www.tympanum.cz\nVýjimečná prémie pro milovníjy dobrodružství! ZDARMA! Jaké tajemství se skrývá na panství Ashcroft Manor? Cesta z Hannoveru do Pensylvánie neproběhla pro Wavesburyovi tak jednoduše, jak se nejprve mohlo zdát. Mise od samotného ministerského předsedy zní: v předvečer míru zabránit za každou cenu diplomatickému skandálu, což pro tentokrát znamená dohlédnout na zhýralého francouzského aristokrata. Úkol na první pohled nevhodný pro vojáka přivádí Davida s Elizabeth na slavnost pořádanou ve venkovském sídle významného šlechtice. V pozadí však hrozí cosi daleko temnějšího, než si oba dokázali představit. Objeví se první mrtví a situaci komplikuje i to, že se o Elizabeth začal zajímat nejproslulejší sukničkář Evropy.\nPokud milujete nevyzpytatelnost a jednostranné myšlení, stoupněte si v Praze – Dejvicích před ČVUT a najděte si manžela ‚ajťáka'!\nČtyřicet humorných příběhů o trapných omylech jedné rodiny během třiatřicetiletého manželství. Hlava rodiny totiž vytváří jen těžko uvěřitelné situace, jež jsou často vtipné pouze pro ty, kteří je nezažívají na vlastní kůži: např. odjezdy autem v bačkorách a pyžamu, psaní zkušebních testů ve škole místo účasti na synově rodičovské schůzce. Dozvíte se také, že do tanečních je lepší chodit v šestnácti než po padesátce..., jak může zareagovat rodič na otázky svého předškoláka ohledně jeho příchodu na svět nebo proč nikdo nenabízí návod na to... Jak ztloustnout do plavek?\nEva byla ve společnosti vždy výborná bavička, zejména vyprávěčka příběhů ze života vlastní rodiny či přátel, kteří jezdili společně na skautské tábory nebo na chalupy. Když vyprávěla, okamžitě všichni zpozorněli a těšili se na příběh plný humoru nebo s překvapivým koncem.\nPřed dvaceti lety jsme seděli u odpolední kávičky na skautském táboře v Lukavci. Evino vyprávění rodinných historek, ve kterých hrál hlavní roli převážně manžel, všechny pobavilo.\nA tehdy její kamarádka Helena řekla: „Ty, Nedvědko, to fakt nemá chybu, hoď to někdy na papír!"\nTak vznikla první kniha „Najdi si své prádlo", která vyšla v roce 2012.\nDalší kniha „Jak ztloustnout do plavek" vznikla díky podnětu Jakuba Maura, jenž jako právník se smyslem pro spravedlnost po přečtení první knihy řekl: „Slib mi, že o svým muži příště napíšeš taky něco hezkýho."\nPro velký úspěch mezi kamarády a přáteli Eva vydala poslední díl trilogie „Klokan má peří" v roce 2016".\nPovídky v této sbírce jsou souhrnem předchozích knih a nejsou fikce. Všechny postavy existují nebo existovaly a jejich příběhy jsou skutečné.\nExpresivní poezie mladého talentovaného básníka plná hořkosti i humoru.\nLadislav Niklíček, 1980, Praha, redaktor, překladatel, publikující i pod pseudonymem Láďa Koťátko Niklíček.\n„Jsem rozvedená. Můj muž je ženatý. Vzal si jinou a říká jí lásečko. Jednou sráč, vždycky sráč."\nTřetí kniha Venduly Pačesové, autorky fejetonů a literárních miniatur (Zastřihávání křídel, Zapadávání), je prvním pokusem o rozsáhlejší útvar. Ani v její novele nechybí osobitý humor, kousavá ironie a pragmatický vhled do vztahů zralých žen a věčně nezralých mužů.\nPo úspěšných leporelech Moje zvířátka a Moje hračky autoři připravili další, tentokrát s lesními zvířátky. Rodiče mohou s leporelem pracovat postupně. Již tříměsíční miminko reaguje na černobílé obrázky a při „pasení koníčků" zvedá hlavičku a otáčí se za obrázky. Tím se trénuje jeho vjem, zrak a při zvedání i zádové svaly. Batolatům je určena barevná strana, kde si s nimi rodiče mohou ukazovat zvířátka v lese a napodobovat jejich zvuky. Leporelo je inspirováno metodou Montessori.\nOděsa je město nádherné a kumštu přímo zaslíbené. Z Oděsy pochází nejeden ruský literát, z nichž nejslavnější je u nás hojně čtený a uznávaný Isaak Babel.\nMark Polevoj, dnes žijící v Praze, se ve svých povídkách vrací do rodné Oděsy a vykresluje příběhy, které se mohly odehrát pouze tam. Název audioknihy charakterizuje celou jeho tvorbu: jeho příběhy se opravdu odehrávají jak v jeho rodném městě, tak třeba v Americe či v západní Evropě. Jsou tragické, komické, dobrodružné, milostné i kratochvilné, ale především jsou vždy velmi člověčí - o všednodenních, a přesto nevšedních událostech a lidech. Povídky:\nZde dostupná pouze jako nosič, ke stažení na www.kosmas.cz, www.tympanum.cz.\nPro milovníky Tuláka po hvězdách a Červeného trpaslíka přichází Rezavý Hřebík...\nKdyž Rezavý Hřebík provází skupinu humanoidů po výzkumném středisku při dni otevřených dveří tak netuší, že to bude mít pro jeho život i pro celou Planetu nezměrné důsledky. Netuší toho ještě mnohem vice. V bludu ostatně žijí i jinde v Galaxii. V její oblasti Kappa plural Z je poznání úmyslně manipulováno. Důvod? Potlačení potencionální konkurence. Misionáři vysílaní pomocí vakuonů to zařídí. Ačkoliv ne tak docela. S pomocí extra-planetární technologie to dopadne dobře, i když je velmi nejisté, co je to vlastně „dobře".\n„Myslím si, že lidé, kteří se o ní v dnešní době dozvědí, musí být dojati jejím zaujetím pro správnou věc a vírou, kterou do svého konání vložila. Vždyť ani netuší, o co vše se zasloužila!"\nJošiko Tanaka, sportovní funkcionářka a spisovatelka\nPříběh japonské atletky, olympijské vítězky, která se svými sportovními úspěchy zasloužila o změnu pohledu na ženy 20. století, a která svou vytrvalostí, laskavostí a smyslem pro rovnoprávnost žen nejen ve sportu vyvolala v roce 1930 v tehdejším Československu hlubokou vlnu sympatií a přátelství.\nKniha dále přináší rozhovory s našimi i japonskými sportovkyněmi, které na její odkaz navázaly v minulosti (D. Zátopková, V. Čáslavská, A. Tačová, J. Arimori, J. Kratochvílová, Š. Kašpárková) i v současnosti (Z. Hejnová, N. Ogrodníková, A. Holasová, H. Kitaguči).\nJejich vyprávění doplňují názory osobností, které sportovní úspěchy žen přibližují v historických a společenských souvislostech.\nVýpravná publikace se spoustou dobových i současných fotografií.\nStudovala filologii na FF UK v Praze a poté moderní literaturu a umění na Londýnské univerzitě, kde absolvovala kursy autorského psaní.\nVytvořila přes šedesát filmových dokumentů, z toho deset česko-japonských koprodukcí, včetně čtyř hraných filmů. V roce 1990 získala jako první zahraniční autor cenu japonské kulturní nadace HBF (Hoso Bunka Foundation) za osobní přínos televizní tvorbě.\nSpolupracovat s japonskou televizí NHK začala v roce 1985, kdy byla přizvána k realizaci závěrečného dílu cyklu Zvuky světa, věnovaného Tokiu. V hraném dokumentu „Tokyo: on the City" pomáhala japonským divákům objevovat jejich hlavní město očima Evropanky. Po úspěchu tohoto filmu dostala nabídku k vytvoření dalšího filmu s tematikou, která by sbližovala oba kontinenty. Tak vznikl nápad na film „Hlas zvonů, hlas srdcí" (Kane no hibiki), který reprezentoval televizi NHK v roce 1987 na mezinárodním festivalu v Plovdivu. Ve stejném roce získal dokument Olgy Struskové, nazvaný „Ruka světu podaná", na filmovém festivalu v Tokiu zvláštní cenu za mimořádné téma. Film byl věnovaný sochařce Marii Uchytilové a jejímu jedinečnému dílu – sousoší dětských obětí války v Lidicích.\nV roce 1989 následoval hraný česko-japonský film „Duhová vesnice" (Nanairo-mura), v němž hlavní postavu ztvárnila Marta Vančurová. Film byl televizí NHK vyhlášen za nejlepší drama roku, získal cenu HBF za nejlepší scénář, zvláštní cenu poroty na festivalu v Banffu, stejně tak na festivalu v Suchumi a dále reprezentoval NHK na prestižním televizním festivalu Prix Italia. Po tomto několikanásobném úspěchu přišla z NHK další nabídka – na natočení filmu o slavném českém architektovi Janu Letzelovi, kterého v „Rajské zahradě" (Tengoku no niwa) ztvárnil Viktor Preiss. Rovněž tento film byl uveden na již zmíněném festivalu Prix Italia a také na mezinárodním televizním festivalu Zlatá nymfa v Monte Carlu. V roce 1992 se uskutečnil dokumentární projekt pro Slovenskou televizi, nazvaný „Zpod Tatier pod Fudži", pojednávající o působení slovenských Salesiánů v Japonsku. Setkání a následné přátelství Olgy Struskové s japonským loutkohercem Noriyukim Sawou vyústilo v jeho filmový portrét s názvem „Toulavý Macbeth".\nSérii česko-japonské filmové tvorby přerušila na čas tvorba psaná. Vzniklo tak mj. knižní dílo „Dopisy z Japonska", v němž se autorka vrátila k osobnosti českého architekta, působícího počátkem 20. století v Japonsku, Jana Letzela. Kniha vyšla pod názvem „Apokalypsa J. L." v roce 1995 nejprve v Japonsku a o rok později u nás (nakl. Ivo Železný). Svou knížku převedla také do divadelní podoby jako scénické čtení, v němž postupně účinkovali Alfred Strejček a Vladimír Čech.\nK osobnosti architekta Letzela se vrátila ještě jednou, a to autorským dokumentem „Ve stopách Jana Letzela", který vznikl v roce 2001 v koprodukci s NHK Hirošima. O rok později následoval film o spolupráci královéhradeckého divadla Drak s japonskými umělci, nazvaný „Mor na ty vaše rody!", který koprodukovala Česká televize s NHK Sapporo. V roce 2005 vznikl v soukromé produkci společnosti CONFORG s. r. o. český dokument s účastí NHK Tokio „Mitsuko Aoyama, hraběnka z Poběžovic". Film vysílala s mimořádným ohlasem Česká televize a ve stejném roce byl uveden také na festivalu Academia film v Olomouci.\nK životnímu příběhu Mitsuko Aoyamy, provdané Coudenhove-Kalergi, se Olga Strusková vrátila divadelním představením „Z deníku hraběnky M". Hru japonské autorky Jasuko Omači uvedla Muzika Judaika z. s. v hlavní roli se Zorou Jandovou.\nNa základě zkušeností ze spolupráce s lidmi se zdravotním postižením vznikl její zatím poslední film, odehrávající se v Japonsku „Shizuoka 07 – Na jedné lodi", věnovaný světovému setkání hendikepovaných osob, které vynikají v řemeslné zručnosti a dovednosti a kteří jsou svým odhodláním a pevnou vůlí inspirací pro všechny ostatní.\nOlga Strusková napsala také řadu článků a sérii pojednání o životě a kultuře v Japonsku, které publikovala v denním tisku (tehdejší Mladé frontě) a časopisecky (především Květy, Vlasta atd.) Všechny její práce odrážely jak poznatky z opakovaných cest do Země vycházejícího slunce, tak obdiv k japonským tradicím a úctu k japonskému lidu.\nRodinné zázemí, milující rodiče, umění dávkovat lásku a porozumění, důslednost a nastavení jasných a srozumitelných mantinelů při výchově dítěte je cesta, jak vychovat šťastného, spokojeného úspěšného člověka. V jednotlivých příbězích je vždy popsán problém a následně pak návod, jak problém citlivě napravit a výsledek. Setkáme se s problémy dětí předškolních i školou povinných. Dětmi úspěšných a cílevědomých rodičů i dětmi z rodin problematických. Mimo jiné se v knize vyskytnou případy dětí s noční můrou, závislé na jídle, vulgární a agresivní, stydlivé, samotářské, děti přetížené i děti postižené šikanou, děti, které potkala smrt maminky, či se setkaly se sexuálním zneužíváním, dětmi trpícími různými formami strachu či mentální anorexií....\nUrčeno: Rodičům, pedagogům, poradcům\nNechte se vtáhnout do kouzelného vyprávění plného fantazie, napsaného trochu jiným mladým mužem. S humorem a nadhledem vypráví o svém dětství, o rodičích a milované sestře, které i knížku věnoval. Jiří (v knize Aším) měl to obrovské štěstí, že se sice narodil s „červíčkem" v hlavě, jak sám říká, ale do milující rodiny. S láskou píše o laskavé, moudré a trpělivé mamince, obětavém a silném tatínkovi a rozpustilé starší sestře – obranářce Leoně, v knize Aka. Vypráví také o kamarádech, ale i lidech, kteří se k němu mnohdy chovali hloupě, přezíravě až nenávistně. V době, kdy se denně setkáváme s tím, že lidé jsou schopni se urážet, být hrubí a přezíraví, Jirka popisuje, jak se lze hlouposti postavit s humorem a laskavě, a tím útočníka naprosto odzbrojit. Jak se z nepřátel mohou stát i nejlepší přátelé. Knížka pohladí na duši a rozesměje čtenáře od 5 let do 99. Půvabné jsou i autorovy ilustrace.\nJIŘÍ ŠEDÝ se narodil 2. Července 1976 v Hlinsku v Čechách jako člověk s Downovým syndromem. V roce 2002 byl oceněn hlavní Cenou Olgy Havlové, kterou mu předal pan prezident Václav Havel. Je autorem několika knih: Český myšlení, Trochu něhy, Citlivost barevného slunce, Dominčiny pohádky, Hledání, Babiččiny pohádky, Duhové pohádky, Podivuhodná planeta, Vesmírné příběhy, Perla podmořského světa a Nezabít v nás Mozarta. Tato kniha získala v roce 2018 Cenu Vládního výboru. Rád maluje, vystavoval svoje obrazy v různých městech ČR. V současné době lektoruje spolu s matkou na vysokých, středních a základních školách a v agenturách, které se zabývají vzděláváním pedagogických pracovníků. Účastní se literárních soutěží v ČR i v zahraničí a získává prestižní ocenění.\nLidem vládne poslední z původních obyvatel planety – císař. Lidé pro něj staletí vybírají a geneticky upravují dívky, aby jeho rod přetrval. Musejí udržet existenci tohoto tvora a nechat ho vládnout, oslavovat ho a zahrnovat pohodlím. Proč, když je lidstvo přece nadřazeno všemu?!\nCísař je osamělý. Uplynulo mnoho let od útěku jeho nevěsty a společnost je unavená čekáním na zázrak, který by nastolil – co? Rovnováhu? Nové otročení poslednímu Huovinovi? Svobodu lidstvu? Možná jen vrcholnou, neomezenou moc toho, kdo potichu spřádá plány a hodlá všechno využít pro osobní prospěch.\nSnad každá rodina na území České a Slovenské republiky má pradědečka či prastrýce, jenž se zúčastnil I. světové války, ať už na straně Rakousko-Uherska nebo jako československý legionář. Dlouho však byl pohled na válečné úsilí našich vojáků zaměřen pouze na ty, kteří bojovali v legiích za samostatné Československo, a značná část hrdinských činů českých a slovenských vojáků v uniformách rakousko-uherské armády zůstala v pozadí. Čeští a slovenští vojáci válčili jako pěšáci, dělostřelci, horští myslivci i námořníci. Díky svým schopnostem a odbornosti i jako důstojníci rakousko-uherské, srbské a ruské armády a v legiích. Nesmíme také zapomínat, že po rozpadu Rakousko-Uherska a vzniku samostatného Československa své síly spojili do Československé armády a ruku v ruce zlikvidovali snahu o vznik Rakouského Německa, zabránili obsazení Těšínska Poláky a osvobodili Slovensko. Tato kniha je připomínkou jejich hrdinského boje. Součástí knihy je autentický přepis deníku c. a k. vojáka Karla Petrácha, který narukoval v červenci 1914 do Brixenu, takřka prošel všemi frontami, jeho strastiplné válečné putování skončilo v roce 1918 ve Francii. Odtud se vrátil v listopadu 1918 domů, do jižních Čech. V knize jsou také otištěny unikátní „feldpostky", které posílal strýc nakladatelky z fronty sestře a rodičům.\nDnešní frajeři se díky členství v EU mohou daleko snáz kdekoliv v Evropě usadit, najít si práci, a pokud se jim nedaří a po pár měsících je vše nesnesitelné, vrátit zpátky k mamince. Mama hotel je vždy přijme zpět. Máma i kamarádi doma pochopí, že dotyčný se „jen hledal" a jednoduše se nenašel...\n„I dnes jsou ale takoví, kteří se nevrátí a jdou za svým snem, těm trochu závidím, ale zároveň jim přeji, že to mají jednodušší. Pokud některého z nich napadne otevřít mou knihu, budu rád. Třeba je pobaví, jak to tenkrát ten Charlie narafičil, možná najdou návod, jak se vydat za svým snem..."


Autopůjčovny Melbourne Bentleigh East >> Nejlevnější aut Melbourne Bentleigh East >> £16 den\nPronájem Auta » Austrálie » Melbourne Bentleigh East\nAutopůjčovny Melbourne Bentleigh East\nVýhodné ceny za pronájem auta Melbourne Bentleigh East jsou nyní k dispozici s Elephant Autopůjčovny tak si vyberte vaše vozidlo a rezervovat online ještě dnes. Naše ceně neomezený počet kilometrů nabídky, včetně asistenční a havarijní pojištění a začít již od £112 týden. Už nikdy nebudete muset starat o nic špatně s autem pronájem od slona!\nJak můžeme získat nejlevnější nabidky? Je to docela jednoduché, my porovnání cen všech poskytovatelů pro Melbourne Bentleigh East, takže víme, které kdo má nejlevnější sazby a doplňky, které obsahují. Pak jsme vám nabídli nejlepší řešení celé kolo.\nMáme širokou škálu automobilů, aby vyhovovaly potřebám. Tam jsou ekonomiky, kompaktní a prestiž vozidel v různých velikostech v manuálním i automatickou převodovkou, a pro ty, kteří hledají k pronájmu vozidla 4X4 máme vozy, jako je Nissan Pathfinder a Toyota Land Cruiser. Vyvarujte se ztratil a pronájem jednoho z našich GPS systémy od Melbourne Bentleigh East.\nPřesné umístění sbírat toto vozidlo je 938 North Road, East Bentleigh, 3165, Vic, Victoria. Po provedení rezervace potvrzení bude zasláno na Váš e-mail.\nMáme také vozidel na blízkých lokalit, které zahrnují Melbourne letiště Autopůjčovny, Melbourne centrum Autopůjčovny, Melbourne Airport International Autopůjčovny, Melbourne Bulleen Autopůjčovny, Melbourne Coburg Autopůjčovny, Melbourne East Autopůjčovny, Melbourne Epping Autopůjčovny, Melbourne Southern Cross Station Autopůjčovny, Clayton Autopůjčovny, Essendon Fields Airport Autopůjčovny, Footscray Autopůjčovny, Bayswater Autopůjčovny, Bayswater Autopůjčovny, Blackburn Autopůjčovny and Brighton Autopůjčovny.


Jak s brašnami - OK-obchod.cz\nJak s brašnami na kolo\nBrašny, kapsy, brašničky...\nVzpomínáte na příběh o Krtečkovi, jak potřeboval schovat všechny své poklady a tak si ušil kalhotky s velkou kapsou. Vy si pro všechny své poklady a potřebnosti pro cesty na kole nemusíte nic šít, brašny velké i malé dnes nabízíme na našich stránkách v patře "Sport".\nNa krátké cesty upotřebíme klasické rámové kapsy nebo brašničky pod sedlo. Do brašničky můžeme uložit nářadí a například náhradní duši, v rámové kapse bývá více místa a tak se nám sem vejde i něco k jídlu nebo větrovka. Upínání k rámu je pomocí suchého zipu, u brašniček navíc může být pro jednodušší odepínání bajonetový uzávěr. Lepší modely mohou díky zipům měnit svůj objem.\nPři nutnosti vozit menší náklady můžete použít i normální batoh na záda, ale tento způsob lze doporučit pouze na kratší vyjížďky. Po několika desítkách kilometrů budete cítit celou páteř. Záda proto raději nechte třeba pro Camelbak s pitím.\nPro cennější věci, které chceme mít stále na očích, se osvědčí řídítková brašna. Brašna je zavěšena na řídítkách na kovovém nebo plastovém nosiči, od kterého lze odepnout. Pro křehčí věci je možné dokoupit vnitřní polstrování (není-li v základu) nebo voděvzdorný návlek, který oceníme především v dešti. I levnější modely bývají vybaveny vodotěsným pouzdrem pro mapu, vhodné je, je-li odnímatelný pro snažší manipulaci s mapou.\nNa delší cesty využijeme velkoobjemové zadní nebo přední brašny. Některé brašny mají i přídavný vrchní díl a nebo přídavné malé boční kapsy. Při nákupu dávejte pozor, aby brašny měly vyztuženou tu část blíž ke kolu. Nestane se tak, že by se vám brašna zapletla do kola. Při plnění je potřeba dávat pozor na rovnoměrné rozložení nákladu, aby nebylo kolo převažováno na jednu či druhou stranu. Těžší věci by také měly být kvůli nižšímu těžišti vespod. Těžké věci také nedávejte do předních brašen, předek kola musí být pro zachování ovladatelnosti lehčí. Přední nosič a brašny proto užívejte jen když je to opravdu nutné, při velmi dlouhých cestách. Dopředu se pak hodí například karimatka a další objemné ale lehké věci.\nJe vše správně uchycené?\nPřed jízdou nezapomeňte zkontrolovat jestli máte vše správně uchycené a jestli vám nezasahují části bagáže do kol, nebrání brzdám nebo nepoškozují řazení. Po několika kilometrech jízdy také lehce zjistíte, je-li potřeba něco více upevnit. K tomu se vám hodí gumicuky.


Úvodní stránka Mobily a navigace Mobilní telefony Příslušenství Headsety Creative Labs Creative Aurvana Gold, zlatá\nCreative Aurvana Gold, zlatá https://iczc.cz/9ecmj8mst2icqb9m9e83vrvkfa_1/obrazek 180083 51EF0570AA001 Creative Labs\nCreative Aurvana Gold, zlatá 51EF0570AA001\nNáš kód: 180083 *180083*\nBezdrátová sluchátka s mikrofonem a aktivním potlačením okolního hluku až o 85 %. 40 mm neodymové měniče. Podpora zvukových kodeků aptX a AAC. Mikrofon s technologií ClearSpeech Engine. Další technologie Creative ShareMe, Creative Multipoint. Snadné sdílení s technologií NFC, Bluetooth 3.0. Frekvenční rozsah 15Hz ~ 22kHz. Délka kabelu 1,2 m. Další informace\nSluchátka Creative Aurvana Gold s Bluetooth\nSpolečnost Creative, světová špička v oblasti digitální zábavy přichází na trh se sluchátky Aurvana Gold, které jsou právem označovány jako jedny z nejlepších ve své třídě. Zaposlouchejte se do světa hudby bez rušivého šumu a hluku z vašeho okolí.\nDokonalá akustika bez rušení\nNechte se unášet prvotřídní kvalitou dokonalé akustiky bez šumu a rušivých vlivů z vašeho okolí. Sluchátka Aurvana Gold jsou vybavena 40 mm prvotřídními neodymovými měniči a podporují zvukové kodeky aptX a AAC pro vysoké rozlišení zvuku. Sluchátka nabízejí aktivní potlačení okolního hluku až o 85 % a Vás tak při poslechu hudby nemůže nic vyrušit.\nUpravujte hlasitost hovorů nebo hudby díky praktickým ovládacím prvkům na sluchátkách nebo jen přepínejte pohodlně mezi hudbou a hovory. Sluchátka můžete použít buď k bezdrátovému poslechu, nebo jen jako pasivní sluchátka, která budou díky pohodlným náušníkům vyplněných vysoce kvalitní paměťovou pěnou perfektně plnit obě role.\nSluchátka Aurvana Gold jsou vybavena technologií Creative ShareMe™, s níž můžete hudbu bezdrátově sdílet s kamarádem či drahou polovičkou vlastníte-li ještě jedna bezdrátová sluchátka s mikrofonem podporující tuto technologii. Nebo naopak CTechnologie vícebodového připojení Creative Multipoint umožní bezdrátově se sluchátky spárovat dva různé zdroje najednou. Znamená to, že mezi těmito dvěma zařízeními můžete snadno přepínat zdroj hudby. V neposlední řadě se díky integrované technologii NFC a Bluetooth 3.0 (pro bezdrátovou komunikaci na krátkou vzdálenost) připojte ke kompatibilním chytrým telefonům a tabletům.\nSluchátka jsou vybavena 40 mm prvotřídními neodymovými měniči a podporují zvukové kodeky aptX a AAC pro vysoké rozlišení zvuku. Potlačení okolního hluku až o 17 dB tj. přibližně 85 %. Praktické ovládací prvky pro snadné ovládání. Mikrofon s technologií ClearSpeech Engine. Technologie FastStream zajišťující minimální zpoždění zvuku. Technologie Creative ShareMe, Creative Multipoint nebo také integrovaná technologie NFC, Bluetooth 3.0. Dlouhá výdrž baterie až 15 hodin. Hmotnost 292 g. Délka kabelu 1,2 m. Provozní dosah až 10 metrů. Frekvenční rozsah 15Hz ~ 22kHz.\nKód výrobce: 51EF0570AA001


Oktoberfest samolepky 2021 - TenStickers\nžádná preference (8)\nKolekce obtisků oktoberfestu. Samolepky na zeď s ilustracemi piva , lederhosenu a obecného dekoru oktoberfestu! Přiveďte do svého domova ducha nejslavnějšího německého festivalu! Zdobení nápadů, které odpovídají jednomu z nejpopulárnějších festivalů na světě. Tisíce návštěvníků z celého světa se každoročně shromažďují do mnichova na oktoberfest. Získejte oktoberfest domů s jednou z našich fantastických samolepek.\nnaše samolepky oktoberfest jsou vysoce kvalitní výrobky a je velmi snadné je nalepit. Můžete do svého nákupního košíku přidat špachtli, která vám pomůže se správným umístěním. Má také matný povrch.\nohromte své hosty a pořádejte tu nejlepší okctoberfest párty\nnašich samolepek na oktoberfest je mnoho, takže můžete dát osobnost všem předmětům. Máme k dispozici mnoho různých velikostí a také můžeme vytvořit nálepku na vaše vlastní velikosti!\npokud nenajdete design, který hledáte, neváhejte nás kontaktovat, můžeme vytvořit design přizpůsobený vám, náš tým designérů toto téma každý den rozšiřuje a můžeme vytvořit váš osobní říjnový nástěnný obtisk nebo provést úpravy kteréhokoli z nich. Tento produkt vám umožní vytvořit jedinečnou atmosféru a osobnost za sníženou cenu a velký dopad.\nnajděte velké množství designů, jednobarevných produktů nebo produktů v plných barvách, moderních i vintage, podle toho, jak chcete ozdobit naši oktoberfest party! Kupte si nyní naše nástěnné samolepky na oktoberfest!\njsou vhodné pro umístění venku , na okna, auta nebo jakýkoli rovný povrch. Snadno se čistí vlhkým hadříkem. Ideální produkt na večírek, na kterém budou všichni hosté ohromeni vysokou mírou exkluzivity.\nSamolepka na zeď oktoberfest\nMiluji nálepku na zeď oktoberfest\nNálepka oktoberfest text dovolená


Správně zvolená americká hypotéka je výhodnější než běžný úvěr | TopSrovnani.cz\nSprávně zvolená americká hypotéka je výhodnější než běžný úvěr\nMalou revolucí hypotečního trhu byly tzv. „americké“ neboli neúčelové hypotéky. Ty skrývají mnoho zajímavých výhod, kterých si na první pohled nevšimneme a možná by nás ani nenapadly. Americké hypotéky kombinují výhody hypotéky a běžného úvěru a tím vzniká ideální bankovní produkt, který je prospěšný jak zákazníkovi, tak bance.\nVýhody americké hypotéky začínají jedním obrovským plus. Tím je to, že nemusíte nikomu stvrzovat, na co peníze potřebujete a můžete je využít na cokoliv, navíc to nemusíte ani nikomu říkat, prostě si půjčíte peníze a je jedno jestli si chcete udělat cestu kolem světa nebo si postavit luxusní bazén. Americké hypotéky se je možné dobře využít i jako startovní kapitál pro podnikání. Volnost, kterou nám nabídne americká hypotéka je značná, navíc si ušetříte práci s tím, že nemusíte nikomu nic dokazovat, schovávat doklady a faktury a podobně.\nDruhou výhodou je to, že neúčelová hypotéka je poněkud volnější ve výběru výše úvěru, většinou si tak můžeme půjčit vysoké procento z ceny zastavované nemovitosti, ale i do výše hypotéky nám nikdo mluvit nebude. Hypotéka je také volnější v tom, jak dlouho budete splácet, obecně se délka splatnosti amerických hypoték pohybuje okolo 3-20 let, jedinou podmínkou bývá splacení do 70ti let věku.\nTřetí výhodou je to, že americké hypotéky bývají většinou svobodné i ve splácení, můžeme si svobodně vybírat mezi anuitními (stoupajícími) nebo degresivními (klesajícími) splátkami, samozřejmě je možnost je mít po celou dobu stejné. Ovšem volba splátek je poslední dobou velmi oblíbená, především pokud teď máte jistotu příjmu, který v budoucnu třeba nemusíte mít, v tom případě jsou klesající splátky dobrou volbou. Typ splácení lze libovolně měnit po uplynutí fixační doby. U většiny hypoték také můžete splácet peníze navíc, nebo předčasně splatit celou hypotéku a navíc i bez poplatků, což je další výhoda těchto moderních produktů.\nToto však nejsou jediné výhody, které mohou mít americké hypotéky. Příjemnou věcí je to, že můžete se zastavenou nemovitostí manipulovat a dokonce jí i prodat, což u některých klasických hypoték není možné. O americkou hypotéku se také mohou dělit až čtyři různí lidé, kteří za ní ponesou odpovědnost a také mohou manipulovat s finančními prostředky, což se dá ocenit třeba u manželských párů, podnikatelů a podobně.\nVětšina společností, které americkou hypotéku nabízí, také nepožaduje založení nového běžného účtu, peníze se jednoduše převedou na současný účet klienta. Vyhneme se tak nejen zbytečným průtahům, ale i ušetříme nějakou tu korunu za vedení nadbytečného účtu. I přes to, že americká hypotéka nabízí takovéto výhody, stále u ní platí možnost bonusů, které lze uzavřít k běžným hypotékám, například pojištění proti neschopnosti splácet, nebo elektronické výpisy. Nevýhodou americké hypotéky jsou v některých případech vyšší úroky, ale to je poměrně logické. Riziko banky je u americké hypotéky vyšší, než u běžných úvěrů. Závěrem lze říct, že vhodně vybraná americká hypotéka je dobrým pomocníkem v cestě za našimi cíli, za určitých podmínek vychází výrazně výhodněji, než běžné úvěry.\nŠtítky: americká hypotéka Hypoteční banka hypotéky neúčelová hypotéka


Jednotný skipas pro tři pohoří - Šumpersko.NET\nJednotný skipas pro tři pohoří\n16. prosince 2011 - 09:58\nTři největší lyžařské areály na Moravě budou mít jednotný skipas\nSkipark Červená voda zdroj:Skipark\nOrlické hory, Králický Sněžník a Jeseníky chystají jako novinku na zimní lyžařskou sezónu jednotný skipas. Na jednu jízdenku tak mohou milovníci hor využít všech sjezdovek v Koutech, na Dolní Moravě a v Červené Vodě. Cílem je zjednodušení systému nákupu a propojení jízdenek jednotlivých ski areálů, aby jejich návštěvníci měli možnost využít na základě společné jízdenky-čipové karty všech sjezdovek, které se v areálech nacházejí. „Spojení tří největších areálů na Moravě jedním skipasem umožní lyžování v ojedinělém lyžařském resortu s téměř 20 km sjezdovek a přepravní kapacitou lanovek i vleků 15 000 osob za hodinu,“ uvedl David Kestl, jednatel společnosti K3Sport, která provozuje skiareál Kouty. Podle něj lyžaři ocení možnost porovnat a vzkoušet všechna tři lyžařská střediska, která jsou buď nově vybudovaná, nebo zrekonstruovaná. „Najdou si svou oblíbenou sjezdovku, hospůdku, jednoduše mohou zažít pohodový týden na lyžích, snowboardu dle vlastního výběru,“ dodal.\nProvozovatelé se domnívají, že nový systém, na který jsou zvyklí například návštěvníci Alp, přiláká do zdejší turistické destinace více lyžařů. „Vedle jednotného odbavovacího systému, současně hodláme společně prezentovat kvalitu nově vzniklých sjezdovek, zázemí a služeb a oslovit tak lyžaře nejen z Moravy,“ řekl Kestl. Společné čipové jízdenky mohou návštěvníci pořídit na šest dní. Základní typ bude stát 2 850 korun, děti do 12 let, studenti a důchodci zaplatí za skipas za 2 000 korun. Vedle společného jízdného s jednotným designem, budou areály prodávat také individuální jízdenky pro jednotlivé sjezdovky.\nNa společných skipasech se dohodly právě Kouty, Červená Voda a Dolní Morava hned z několika důvodů. Tím prvořadým je fakt, že střediska mají moderní odbavovací systém, který lze propojit. Navíc všechna tři střediska nabízí dostatečnou kapacitu pro stravování, doprovodné služby i parkování přímo pod sjezdovkami. „Projekt společného jízdného má za cíl zatraktivnění celého lyžařského regionu a ambice oslovení široké lyžařské veřejnosti nejen z celé ČR, ale i Polska,“ uzavřel David Kestl. Areály nabízejí zákazníkům jisté pohodlí a příjemné vyžití. Disponují nejmodernějšími lanovkami a vleky jako je první šestisedačková lanovka v tuzemsku, první vyhřívané sedačky nebo lanovky s odpojitelným zařízením, v každém areálu se nachází nejdelší sjezdovky na Moravě s délkami přes dva kilometry a komfortní šíří sjezdovek, přičemž převýšení sjezdovek až 500 metrů je srovnatelné s Alpami.


• Jak Dagestani koberce\nKdyž byly vynalezeny umělá barviva, výrobu koberců, a oni sami, hodně změnilo (přírodní barva udrží dlouho světlé barvy). Postupně levné barviva začal nahradit složité, nákladné a časově náročný proces ruční výrobě barev a malování nití.\nTím se výrazně snižuje čas a náklady na výrobu nití na koberec. V jednu chvíli, pán se snažil bojovat, ale prohrál. Známý historický fakt, kdy svět začal používat umělá barviva, šach Íránu vydal dekret přísně zakazuje používání těchto barviv pro perské koberce.\nPorušována vyhláška uřízl pravou ruku! Ale to nezachránila ruční tkaní koberců, a nyní na trzích a v obchodech můžete vidět 99% koberce vyrobené v umělých barviv.\nMyslím, že víte, dneska jsem mluvit o ruční výrobu koberců, která existuje v Dagestánu, a aby jeden velký koberec, celkem strávil asi dva roky. V těchto dvou letech je sbírat byliny a kořeny, jejich sušení, frézování. Pak se malované a samotný výrobní proces koberců. Měl jsem pěkný pot k odstranění laku nit.\nWorkshop na malování nití je v soukromém domě. Mimochodem, ve druhém patře rodinného života, a doufám, že netrpí skutečnosti, že mají děje ve sklepě. Malování sám je vzácný, a my jsme velké štěstí, že je v Dagestánu v tomto okamžiku. Zpravidla vlákno barva jednou za měsíc nebo dokonce dva měsíce. varný proces probíhá ve sklepě, kde je několik kotle. V létě je to velmi horké a tam nesnesitelné horko a také velmi vlhké. Dvě tři minuty fotografování a sauna efekt je zajištěno.\nVe skutečnosti je ruční tkaní koberců již dlouho ztracen v těchto částech, a trvalo mnoho let obnovit, a dokonce i někde na novém, znovu objevit a znovu podmínek. Pouze při hledání barviv trvalo více než čtyři roky, chlapci šli do různých zemí a sledoval hlavní práci tam, převzal zkušenosti, a proto dnes můžeme obdivovat nádherné koberce nejvyšší kvality, a co je nejdůležitější, zcela provedené ručně.\nZačíná se barviv polotovaru. Jsou shromažďovány v různých časech, tam je také funkce a tajemství, kde šťáva přichází, když nemluví, když pigment, jako když je jasné není dost, to vše bylo experimentálně testovány.\nExtrahovaný materiál se suší, rozmělní a uloží do pytlů k improvizované skladem, který je umístěn v domě. Na samostatný pokoj od dětí nemají peníze, jsou tyto koberce se obvykle vyrábějí více na nadšení.\nVe skutečnosti se začít malovat. Téměř vroucí vody zasypanou mleté rostliny. Malý čas vařit a pak zaplní přízi. Příze hodit najednou, jinak to bude šířit v barvě. Dokonce i když jste házet všechno najednou, to se stává, že kus příze lehčí a trochu tmavší. Nicméně, to jen přidává na originalitě koberce\nDoba přípravy závisí na tom, jaká barva je potřeba (které se používají barviva), a to i přes to, co se intenzita barvy povinné. Nit není sklizeno pro budoucí použití a na konkrétní koberec.\nV suterénu domu je opravdu neskutečné horko. O pět minut, a já jsem celá mokrá. Ale pak jsem si jít ven a kouř, a děti by měly být tam postávat půl dne, ne-li celý den. Pomáhá spršku studené vody.\nV tomto případě, za hodinu řetězec žlutý připraven, nyní je to nutné oplachovat. První splachovací vyskytuje více v hrnci, pak je vložen do velkého „pračka“, kde je Platýs asi 15 až 20 minut více.\nNyní, aby uschly na dvorku, který je téměř celý pokrytý multi-barevné rolí příze.\nZávit brzy vyschne a teď to může být zabaleny v pytlích, které budou dodány v „dílně“. Příze zabýval v několika vesnicích. Práce z vesničanů tam je málo, a to „továrny“, abych tak řekl, jediné místo, kde existují pracovní místa. Mistr, spíše pánům, kteří dělají koberce doma, se nepočítá. Nicméně, oni často kupují nit bez syntetických barviv a přirozeně. Šli jsme do vesnice Kozherek Tabasaran oblasti, aby viděli, jak to jde celý proces.\nV obchodě stojí několik strojů, a žádný z nich není nečinný. Nad kobercem běží tři až pět žen.\nTak, aby základnu koberec.\nA sedí dívka, ženy a spin, rotace. To není snadný úkol.\nHlavním nástrojem je zde jednoduchý háček.\nse podíval na soukromém domě znalce.\nPouze pro výrobu koberců, relativně malé, tato žena trvalo 3 měsíce. Proto je nutné sledovat dům, její dvě děti a celou ekonomiku. Zde se pracuje velmi tvrdě, aby mohli žít důstojně. V zásadě by se dalo chovat dobytek a některé druhy ovoce a zeleniny, ale všechny pokusy prodávat v bazaru ve městě se zastavil prodejců. Smysl darovat maso penny? Mimochodem, je situace stěžoval v mnoha vesnicích.\nKolem seděla inteligentní lesy, pole, pastviny. Okamžitě jsem ji miloval.\nDále jsme se opět vrátit do Machačkala. To znamená, že je třeba dokončit téma koberce.\nPo jeho vůli, je třeba důkladně vyčistit a spálit! To se provádí za účelem odstranění přebytečné nečistoty. Po vypálení se začne nosit, a pokračuje tento proces není méně než jednu hodinu.\nI když se kluci pracují, baví mě hroznů, které rostou přímo tady na dvoře domu.\nkoberec je obrovský. Je třeba umožnit, aby v interiéru, jehož bude vypadat harmonické. Cena je na prvním příliš překvapen, - 650.000, ale vzpomněl si na celý proces a čas strávený na práci, je zřejmé, že to není tak drahé, to stojí. Ačkoli továrna koberce bude stát mnohem méně. Zde, jak se říká, kdo co investovat.\nPo koupeli koberec by měly být suché a připravené k prodeji. Byli jsme dokonce pozval pronajmout dům, interiér, ve kterém se nyní žít. Není si jistý, jestli budeme mít čas dokončit turné a zaskočit na návštěvu do nového vlastníka koberce, ale to by mohlo být zajímavé. Mnozí, mimochodem, zvažte nákup koberců, jako jsou investice. Mimochodem, mnoho starých ručně vyráběných koberců byly zakoupeny a převzal Turecku na západ. Vzhledem k tomu, že některá americká vytvořil katalog vzorů používané v kobercích, můžete nyní obnovit rybolov.


Zakynthos a Kefalonie - 3. vydání | Lingea\nTOP 10 zajímavostí a ideální výlet po Zakynthu a Kefalonii\nTipy pro milovníky historie, kultury, nákupů, denní i noční zábavy, rodiny s dětmi...\nMapky na klopách obálky: ostrovy Zakynthos a Kefalonie, městaZakynthos, Argostoli\nAktuální průvodce nabízí přehled hlavních zajímavostí. Oba ostrovy jsou nádherné, takže návštěvník bude mít co obdivovat jak na divokém, rozeklaném západním pobřeží Kefalonie, tak i na rovinaté centrální planině ostrova Zakynthos. Oba ostrovy mají též dlouhou a pestrou kulturní historii, odrážející se v architektuře, výtvarném umění či hudbě.\nNádherně čisté moře a působivé hory ostrovů Zakynthos a Kefalonie vybízejí návštěvníky k větší aktivitě, než je pouhé lenošení na lehátku a užívání si výhledu na moře. Možností, jak strávit aktivní dovolenou, je celá řada – od plavání, potápění a jachtingu až po pěší turistiku, cykloturistiku a jízdu na koni. Oblíbené jsou také lodní výlety.\nJe velmi snadné cestovat do Řecka s dětmi. Mnoho hotelů a letovisek disponuje zařízením pro děti, jako jsou dětská hřiště a mělké bazény. Skvělým místem je například akvapark Zante Water Village, kde se děti mohou vydovádět. Děti zaujmou i výlety s pozorováním želv nebo projížďka zábavní železnicí.\nV úvodu knihy najdete TOP 10 zajímavostí a itinerář pro ideální šestidenní výlet po Zakynthu a Kefalonii. Následují úvodní informace a stručná historie.\nHlavní část průvodce popisuje jednotlivé ostrovy. Obsahuje 4 kapitoly:\nZakynthos: město Zakynthos, Centrální planina, zátoka Laganas, horské vesnice a západní pobřeží, sever\nKefalonie: Argostoli, Leivatho a jižní pobřeží\nHora Ainos: Sami a Poros, poloostrov Paliki, sever\nIthaka: Vathy a sever ostrova, Odysseova stezka\nV průvodci najdete tipy na nejlepší zážitky a kalendář kulturních akcí.\nNechybí doporučení z oblasti ubytování a stravování. Kniha obsahuje i malý slovníček, který pomůže s objednáním jídla v restauraci. Řecká jídla bývají lahodná, čerstvá a dobře připravená. Vyrábí se tu výborná perlivá limonáda zvaná lemonada. Také místní vína jsou až překvapivě dobrá a rozhodně stojí za to je ochutnat.\nPro základní orientaci slouží mapky, které najdete na klopách obálky: ostrovy Zakynthos a Kefalonie, města Zakynthos a Argostoli.


Recepty na omáčky k masům | Apetit Online\nRecepty na omáčky k masům\nAť už se rozhodnete připravit hovězí, drůbeží, vepřové nebo jakýkoli jiný druh masa, s kapkou omáčky bude vždycky lepší. Omáčka k masu v české kuchyni v první řadě často znamená plný talíř lahodné husté tekutiny. Ve světové kuchyni však omáčka k masu představuje spíše jen decentní šťavnatý doprovod steaku nebo pečeně, který má požitek z masa lehce doplnit a povznést. Tomu opovídá i její množství: podává se jí daleko méně a často mívá výraznou chuť.\nI perfektně grilovaný či upečený kus masa s dokonalou přílohou snese navlhčení v omáčce, která pomůže, aby sousto lépe sklouzlo do krku. Když navíc lahodně chutná, je funkce omáčky k masu dvojnásobná.\nMůže se přitom jednat o základní hnědou omáčku, která dodá masu onu kýženou šťavnatost, zároveň ho však nechá vyniknout samo o sobě. V češtině se pro ni ujal nepříliš lichotivý výraz UHO, který spíš evokuje nevýraznost. Ovšem asi nepřesněji odpovídá anglickému "gravy", což je omáčka, na kterou Britové nedají dopustit.\nJednoduchá omáčka z výpeku\nNejjednodušší cestou, jak získat dokonalou omáčku k masu, je připravit ji ze šťávy, kterou pustí maso během pečení nebo opékání. Jde zaroveň o praktický způsob, protože omáčku připravíte na stejné pánvi či pekáčku, kde jste opékali maso.\nVýpek, který na pánvi zůstal, bude tvořit základ vaší omáčky. Postupovat musíte poměrně rychle, protože kus masa nejspíš právě odpočívá pod pokličkou o kus dál a čeká na svou příležitost.\nNa „připečenou“ pánev přilijte trochu tekutiny a začněte ji zahřívat. Může to být bílé či červené víno, dopředu připravený vývar, smetana apod.\nProfesionální kuchaři k tomuto účelu rádi používají tzv. demi-glace – koncentrovaný, silně zredukovaný vývar.\nZahříváním se výpek rozpustí ve víně či vývaru a intenzivním provaření a redukci tekutin vznikne hnědá omáčka.\nDo tohoto základu, který by obstál i sám o sobě, pak stačí přidat například nakládané kuličky zeleného pepře, na másle osmažené žampióny, hříbky, lišky či jiné houby, brusinky apod.\nAť už se rozhodnete k základní omáčce přidat cokoliv, nebo ji nechat jen tak, po odstavení z plotne nezapomeňte na máslo. Lžíci studeného másla (nebo raději dvě) vložte do horké omáčky a prošlehejte metličkou. Docílíte tak jemné konzistence a extra naleštěné omáčky k masu.\nJíšková omáčka s několika druhy sýra\nDalší možností jak připravit rychlou omáčku, je začít jíškou. Na tomto postupu jsou založeny některé omáčky houbové či pepřové nebo obecně smetanové, ale i naše asi nejuniverzálnější sýrová omáčka.\nVyužijete ji v případě, kdy potřebujete připravit rychlou večeři a máte k dispozici například jen sýr od snídaně a kuřecí prsa.\nV tom případě zachovejte klid, dejte vařit vodu na těstoviny, osmahněte kuřecí kousky na pánvi a pusťte se do nejlepší sýrové omáčky.\nGarantujeme vám, že ji nebudete vařit naposledy. Skvěle se hodí i k vepřovému karé s hranolkami nebo pečenými brambory.\nNěkterým úpravám a druhům masa sluší nejlépe omáčky podávané za studena. Typickým příkladem je grilování, kdy ani počasí teplé variantě omáčky nenahrává.\nPokud se nechcete omezit pouze na průmyslově vyráběné omáčky, kečupy, hořčice apod., využijte přijejich  domácí přípravě zakysané mléčné výrobky.\nZakysaná smetana a odkapaný smetanový jogurt jsou nejlepšími spojenci, zvýraznit jejich chuť vám pomůže i lžička majonézy.\nStačí k nim přidat trochu česneku, čerstvých bylinek, chilli papriček nebo sýru s modrou plísní a omáčka ke krkovici i kuřecím křidélkům je na světě.\nVýborně se k masu hodí i řecká omáčka tzatziki nebo bylinkové pesto.\nA co teprve domácí barbecue omáčka?\nDýňová ‚svíčková‘ omáčka


Manželka Daniela Landy hledá nové zpěváky do muzikálu: Čím divněji budou vypadat, tím lépe - Super.cz\nMirjam Landa hledá herce, zpěváky a tanečníky pro muzikál Touha. Foto: archiv divadla Kalich\n4. června 2020 11:52\nMuzikál Touha Daniela Landy (53) se dočká dalšího nastudování, opět na prknech divadla Kalich. Autorova manželka, režisérka Mirjam Landa už hledá nové tváře, kde prý mají šanci všichni.\nDivadlo zve na konkurzy herce, zpěváky, tanečníky, muže a ženy různého věku, všech typů postav, vysoké, malé, silné, štíhlé i různě atypické postavy.\n„Hledám archetypy. Lidi, kteří náš příběh dokážou obohacovat. Touha je proměnlivé představení. Může přijít někdo zajímavý, inspirující a klidně připíšu novou postavu a písničku. Potřebuju bolest, radost, smutek, lásku nebo nenávist. Emoce. Kdo mi na konkurzu nabídne emoce, ten vyhraje. Ne každý je totiž umí prodat. Někdy se stane, že vás někdo něčím zasáhne na první pohled. A o to mi jde na konkurzu a posléze i v muzikálu,“ říká režisérka a autorka libreta Mirjam Landa.\n„Touha 2021 by měla být odrazem dnešního divadelního světa, kde důležitější než láska k divadlu je kšeft. Protagonisté se budou mezi sebou chovat drsněji než předtím. Chci zvýraznit konkurenční boj a faleš v zákulisí. To vyjádříme i v tanci, v němž budu klást větší důraz na přesnost. Tance budou mnohem náročnější než dosud. Touha v roce 2021 zobrazuje fabriku na emoce,“ plánuje režisérka.\nZ původní inscenace by naopak chtěla zachovat humor. „Ten dělá Touhu Touhou. Další oporou je nekonečný optimismus, jenž vládne mezi cirkusáky, kteří přišli o všechno a dokážou se s tím vypořádat. A také výstřední momenty, jaké nikde jinde neuvidíte.“\nMuzikál Touha měl v Divadle Kalich premiéru v září 2008, na svém kontě má přes 430 odehraných repríz. Mirjam Landa v něm převedla na jeviště příběh svého autorského filmu Kvaska z roku 2007.\nNa nové inscenaci bude Mirjam Landa spolupracovat s brazilským choreografem Allanem Lemajou, výtvarníkem scény bude Martin Černý, s nímž Mirjam Landa připravila už nové nastudování muzikálu Krysař z roku 2017.\nKonkurzy na role i místa v taneční company proběhnou v divadle Kalich ve dnech 15. – 17. června.\n„Organizaci konkurzů samozřejmě ovlivňuje celospolečenská situace. Jednotlivá kola budou probíhat za zvýšených hygienických a bezpečnostních opatření. Účastníky budeme zvát postupně po menších skupinkách, aby se v divadle neshlukovali, veškeré prostory divadla vydezinfikujeme ozónem, což budeme praktikovat od září i před každým představením,“ vysvětluje producent a majitel Divadla Kalich Michal Kocourek. ■


V Ústeckém kraji komunisté babišovcům nevadí, na Vysočině ano | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » V Ústeckém kraji komunisté babišovcům nevadí, na Vysočině ano\nHnutí ANO na Vysočině by dalo přednost krajské koalici s vítěznou ČSSD a dvojblokem ODS a Starostové pro Vysočinu. Druhou možnou variantou je pro ANO trojkoalice ANO, ČSSD a KDU-ČSL. Dnes o tom rozhodlo krajské vedení hnutí ANO společně se zvolenými zastupiteli, píše ČTK.\nNovinářům to řekl volební lídr ANO Josef Pavlík. ANO, které skončilo ve volbách na Vysočině druhé, tak odmítlo návrh sociálních demokratů na vytvoření dvojkoalice ČSSD a ANO s tichou podporou KSČM. „ANO podporuje sestavení krajské koalice na Vysočině s ČSSD. Respektujeme, že sociální demokraté obsadí post hejtmana. Rozhodli jsme však, že nepůjdeme do krajské vlády s tichou podporou komunistů. Máme připraveny své varianty, které předložíme partnerům v pátek,“ řekl Pavlík. O tom, že ANO nechce v koalici spoluvládnout s tichou podporou komunistů, podle Pavlíka rozhodlo krajské vedení ANO společně se zastupiteli výraznou většinou hlasů.\nV této souvislosti stojí za připomenutí situace v Ústeckém kraji, kde hnutí ANO výrazně vyhrálo volby a dobrovolně uvažuje o tom, že post hejtmana přenechá komunistovi Oldřichu Bubeníčkovi.\nPodle představ ANO by při první variantě obsadili sociální demokraté v radě kraje čtyři místa\nKoalice ČSSD, ANO a dvojbloku ODS se Starosty pro Vysočinu by měla 29 mandátů. Druhou variantou je koalice ČSSD, ANO a KDU-ČSL s 27 mandáty. „Obě varianty jsou pro nás rovnocenné. Na jednáních budeme upřednostňovat obsazení resortů školství a dopravy,“ dodal Pavlík.\nPodle představ ANO by při první variantě obsadili sociální demokraté v radě kraje čtyři místa a jedno placené místo předsedy výboru, ANO tři místa v radě a rovněž jedno místo předsedy výboru. ODS a Starostové by v radě byli zastoupeni jedním místem. „Placená místa předsedů výboru by byla pouze dvě. Výbory by měly zcela jinou náplň a staly by se určitým servisem pro příslušné odbory kraje,“ řekl Pavlík ČTK.\nPři variantě s lidovci by měla ČSSD v radě čtyři místa, ANO tři a lidovci dvě. Rozdělení výborů by podle Pavlíka bylo tématem k jednání.\nČTK , komunisté , kraj Ústecký , kraj Vysočina , KSČM , krajské volby , ANO


Náplň práce: komunikace se zákazníkya dodavateli (mailem, telefonicky), zpracovávání objednávek a faktur, řešení vzniklých problémů při expedici( platby, dopravci, reklamace). Požadavky: velmi dobré komumikační dovednosti, příjemné a společenské ...\nDistrimed s.r.o.\tPřidat k oblíbeným\nPožadavky: -\tvysokoškolské nebo středoškolské vzdělání -\tpraxe na obdobné pozici -\tsamostatnost, spolehlivost, komunikační schopnosti -\tznalost anglického jazyka výhodou -\tznalost práce na PC -\třidičské oprávnění sk. B Náplň práce -\tvedení evidence ...\nz: 12.8.2019, a: 12.2.2020 Souhlas se zaměstnaneckou kartou Komunikace s obchodními partnery, koordinace podřízených zaměstnanců, každodenní report mateřské společnosti do Koreje. Plánování obchodních cest, meetingy s ostatními odvětvími ...\nKO: Wranová Jana, tel. 553 697 306, email: wranova@odtempo.cz Životopis se souhlasem užívání osobních údajů pro pracovněprávní účely zašlete na uvedený e-mail. Požadujeme: SOU v oboru. Praxe v oboru výhodou, do funkce zaučíme. Pracoviště Bolatice, ...