Omnipotent Records – BBarak.cz\nPekárna Omnipotent Records peče! Nevím koho baví Armani, Versace, Gucci, každopádně bostonský label Omnipotent Records, opět tedy bostonská okupace, připravuje decentní přehlídku singlů, alb a jiných nosičů do vašich uší, DJům do jejich dýdžejsbagů. Chystá se upéci nové druhy všemožného pečiva, od světle lehkého až po tmavší syté hutnosti. Mezi jmény, které Omnipotent Records zveřejnění vydáním koláčů budou C-Rayz Walz, Virtuoso či Jus Allah. C-Rayz Walz přesně dneska vydává singl "Classic" (12") b/w "Rhyme doublin" a "A bonus". C-Rayz Walz je týpek striktní kasty rýmovodičů dnešního undergroundu. Mimo kompilace "Independents Finest" se představil svými featuringy například na úspěšné desce Cannibal Ox nebo na debutu Tahir of Hedrush´s. Spoustu věcí také připravuje sám, a toto je tedy výsledek. První singl právě na Omnipotent Records. Titulní track se dá nazvat, a také tak nazvaný je – "classic". Atmosféra, jak hudebního tak textového rázu, je mrazivá jak tříšť ze zlé cukrárny. Rýmy plynou jako pivo do hrdel v těchto letních dnech, přitom stíhá C-Rayz svým humorem i pobavit, ale i poučit a inspirovat. Určitě není jen průměrným MCem z Bronxu, kterých je dnes taková spousta, tedy sucka-samozvanců. I ostatní dvě pecky "Rhyme doublin" a "A Bonus" jsou striktní jak ženská na berňáku, beaty šťavňaté jak krvavý steak – produkci těchto tří věcí obstaral C-Rayz Walz sám se svým věrným kámošem Plain Patem. 24.9. by mělo vylézt jeho celé album s názvem "The dropping". C-Rayz je určitě jedná že žhavých koček (undagraund ket), které by DJs neměli nechat bez povšimnutí, jestli chtěj hrát dobrý podzemní věci. O rapperu Virtuosovi jsem vás již informoval (pozn. novinka "Virtuóz, který vidí na svůj nos!"), teď je tu ale aktuálně s novým singlem, který odstřihne svou pupeční šňůru 2. července. Dvě horké kávy "God of thunder" a Smashtapiece theater" jsou výsledkem virtuózní práce Virtuosa, kterej má tak našlápnuto na album "WW2: words of wisdom", které nechá ochutnat na konci měsíce října, produkčně ji poskládala spousta zajímavých, většinou však stále domácích bostonských jmen: Godfather Don, Jaz-O, Panik, Madsol-Desar, Beyonder, Insight, Ray Fernandes The Accomplice či Que. A právě Panik z Molemen vyprodukoval orchestriální pecku "God of Thunder", která je zhřmějící bitvou plnou battle rýmů. Na béčkovou stranu připravil track "Smashtapiece Theater" Ray Fernandes the Accomplice. Virtuoso je bojovník, který má rýmy za zbraně. Je dokonalým prototýpkem rappera, který dává tzv. war-rhymes, tedy válečné rýmy – myšleno samozřejmě odlehčeně -jde o důrazné flow a skillz, kterým válcuje smysly posluchače jako babička těsto na rebarborové koláče. Navíc je velkým vyznačem slovních hrátek, takže není jen prudký proudný drtič, který jako nosorožec ubíhá trackem a naráží do stromů. Je tedy zcela dalším dobrým tipem pro masáckou desku. Jus Allah má zase singl "White nightmare", který má druhé straně ještě pecku "Reign of the lord", a který vyjde 16. července. Je to jeho první vydaný nosič, ale dříve byl tenhle rappa známý jako člen seskupení Jedi Mind Tricks, jejichž druhá deska "Violent By Design" mě dosud mrdá do všech otvorů. Teď tedy Jus Allah svobodně jede v potu svého trika a drží se mu dařit velmi dobrý vkus a je považován za jednoho ze zlobivých androšových strejdů, kteří ovládají mikrofón jako Železný svůj voštěp. Prosazuje svou uzpůsobenou logiku, šplouchajícími metaforami a především energií, kterou může narozdíl od projektů s Jedi Mind Tricks (pozn.:první album, nyní připravují třetí) plně vložit do svého diktátu. Mr.Burns je autor hudby "White Nightmare", která se tváří pozitivně asi jako černý oblak nad městem. To druhou věc "Reign of the lord" zprodukoval Zach a získá si jak věrné fanoušky Jedi Mind Tricks, tak i nové tváře, především tedy jejich uši. Rozšířená verze s názvem "White Nightmare EP" by měla vyjít 8. října.( Bomshot je jedním z nejvíc psychoušských, ve svém zvláštním světě uzavřených, zároveň tak pobuřujících MC´s, speciálně v tak rozmanité scéně, jako je ta bostonská. Deska je vymakaná ryzí elektronickou cestou, vyfiklé kompy dokonce využítí a odevzdání robotům – Bomshot vás pokládá za stroj, váš mozek je pro něho SP-1200 a chce ~ás vtáhnout do svého duchaplného tempa. Většinu skladeb produkoval sám, až na titulní "Motherbrain", kterej uvařil kolega z Bostonu, naděje producentských řad, Insight. Mimo tohoto tracku, který je ve všech verzích na Áčku, je na bé straně Bomshotova kosmírná produkce čtyř pecek: "Ecaps", "SP12", "Space Cadet", "Robot Love". Přelom měsíců července a srpna je den křtu této desky, která je něco jako veletrh elektronického pokroku, jste ponořeny do Bomshotova radikálního světa kyborgů, vetřelců a jiných potvor. Zprvu se tedy zdá jako nenápadný šílenec, ale už dnes patří k nejlepé žádaným a přijímaným horkým interpretům. "Gettin‘ fucked up" se jmenuje singl T-Ruckuse. Tedy žádné servítky a pěkné plivání z patra. Druhá pecka na tomto singlu, který vyleze 13. srpna se jmenuje "Basket Case". T-Ruckus je další mrštná kočka bostonské vřavy. Svým předimenzovaným hlasem je jedním z nejrozpoznatelnějších a nejspecifičtějších na scéně. Stejně tak s ním je "pro" jeho stálost, pevnost, vraždící flow, která řídí slova sílou Magnumu. "Gettin´fucked up" je spíše funky věcí narozdíl od té druhé "Basket Case", která je vraždou v podobě battle rýmů, v té mu dopomáhá i Virtuoso, který je mu stylem více než bližší. Ray Fernandes the Accomplice je také Bostoňák a má na svědomí zvukovou stránku těchto dvou pecek. Konečně může tedy T-Ruckus ukázat, že na ulice Beantownu patří, vydává dvě našláplé pecky vyvážené produkce okořeněnou perfektní rapovou taktikou. Známý je už také tracklist celého alba, které by mělo vybublat na povrh 27.8. jako bombónek, tedy poslední sladkost prázdnin. Album se jmenuje "Scum Predator", tady je slibovaný tracklist:  Chainsaw (produkce Insight)  Ruck you (produkce DJ Supreme One)  Gettin‘ yours (produkce Ray Fernandes The Accomplice)  Fine tuning (featuring a produkce Insight)  Rock a vest (produkce Insight)  Rap snitches (produkce Ray Fernandes The Accomplice)  Scum predator (produkce Insight)  Basket Case (featuring Virtuoso) (produkce Ray Fernandes The Accomplice)  Gettin‘ fucked up (produkce Ray Fernandes The Accomplice)  Guillotine (produkce The Boston Stranglers) V těchto tracích propírá T-Ruckus všechna témata od klasické nelibě k policii, přes rasismus ("Ruck You"), až po komično či skutečné okamžiky svého života (právě singlová pecka "Gettin´ fucked up"), někdy až po samou syrovost, když do vás je vléváno víc battle rýmů než o volební kampaň (např. tracky "Chainsaw" nebo "Guillotine"). Mezi hosty se představují další bostonské kočky Insight nebo Virtuoso, stejně tak tomu je i produkčně. "Scum Predator" je deska, která bude určitě jednou z nejtvrdších z poslední doby, podobný diktát jako například "Future Is Now" od Non Phixion. Jestli se někomu poštěstí ji stáhnout nebo dostat, nechť ji vychutnává v klidu. Jako druhý singl z desky vyjde "Chainsaw" a to už v dalším školním roce měsíce září. Jako závěrečný bombónek pak chystá label Omnipotent Records jakési summary v podobě kompilace nazvané "Compilation: volume 1" -prosté a jednoduché, o to více promaštěné touto bostonskou přehlídkou. Deska má vyjít 5. listopadu. Hned po ní se dá očekávat singl poslední labelové ovečky K.T. (Killa Tactics), kterej ponese název "K.T." (vyjde 19.11.), dále budou samozřejmě následovat druhé singly od C-Rayz Walze (3.12.), Virtuosa (17.12.) a Jus Allaha (na štědrovečerní den 24.12.), zatím bez názvů. To je tedy z pekárny Omnipotent všechno.


Malinový koláč - RAWMANIA.cz\nZelené vanilkové smoothie\nPlná čokoládová chuť s malinovou polevou – dokonalá kombinace chutí!\nNaši „pokusní králíci“ reagovali na tento koláč slovy: „Tohle je teď můj nejoblíbenější dortík!“. Nic neudělá větší radost, věřte mi. Zvlášť když je to od přátel, kteří ani nejsou 100% na syrové stravě. Měla bych je mít doma častěji. :-)\nNicméně, tento recept byl taková rychlovka, kterou jsem si sice předem naplánovala, ale byla jsem velmi překvapená, jak rychle jsem měla koláč hotový. Vše se jednoduše rozmixuje, dá naložit do lednice (spíše do mrazáku) a je hotovo.\nKombinace kyselých malin s čokoládovou polevou, para ořechy a sladkou dužinou medjoul datlí je zkrátka dokonalá. Mým nejoblíbenějším koláčem je sice pistáciový s pekanovými ořechy (recept zde), ale tento malinový mu dost šlape na paty. Každopádně, každý máme jiné chutě a třeba Tomův oblíbený dortík je borůvkový cheescake (recept zde). Určitě vyzkoušejte a posuďte sami, který je nejlepší!\nTakže už dost povídání, malinový koláč je perfektní, tak se pusťte do toho!\n1 šálek para oříšků\n3/4 šálku datlí\nhrst kakaových bobů\n2 lžíce kakaového másla (rozpuštěného)\n1 šálek malin (čerstvých nebo mražených)\n3 lžičky agáve nebo jiného sladidla\nNa korpus rozmixujeme para oříšky na jemnou mouku a smícháme s kakaem.\nMedjoul datle rozmixujeme na kaši (můžeme přidat trochu vody) a přidáme k mouce.\nVytvoříme těsto a vmáčkneme ho do formy (20 cm). Pokud moc lepí, přidejte více rozmixovaných oříšků. Pokud nelepí vůbec, stačí přidat trochu vody. Dáme ztuhnout do lednice a vrhneme se na krém.\nVše kromě kakaových bobů a dvou banánů rozmixujeme a dosladíme, pokud je to třeba.\nDva banány nakrájíme na plátky a ty rovnoměrně poklademe na těsto. Pak vše posypeme kakaovými boby – množství bobů je na vás, ale v krému se nakonec rozleží a chutnají božsky.\nNakonec přidáme čokoládový krém a rovnoměrně ho rozetřeme.\nCelý koláč dáme do mrazáku ztuhnout.\nUděláme malinovou polevu rozmixováním malin a přidáme agáve. Kdo chce sladší polevu, přidá více agáve.\nVytáhneme koláč z mrazáku až je krém dostatečně tuhý a nalijeme na něj malinovou polevu. A opět dáme do lednice nebo mrazáku.\nNakonec můžeme koláč ozdobit kousky čokolády a můžeme podávat! :-)\nKategorie: Koláče a dorty Naposledy změněno středa, 4. leden 2017\t neděle, 1. březen 2015\n« Mangový cheescake\nČokoládová bábovka »\nDobry den, na recept jsem se hodne tesila, kimbinace cokolada - maliny je moje oblibena. Ve vysledku mi ale tento dort nechutna a za co davam velky palec dolu je, ze ani jedna z vrstev nevytuhla. Takze jde jen obtizne nabrat z formy a na taliri ma dort konzistenci bahna. Jsem dost zklamana.


Zvolil jsem si dnes předmět, o kterém nikdo nechce hovořit, protože nikdo se neodvažuje postavit se mu čelem. Je to, jak to nazývám, "nesvatá aliance" mezi radikálním islámem a americkou levicí a její dopad na politiku Demokratické strany. Toto téma částečně nastolil sám Usáma bin Ládin ve svých fatvách na kanálu al-Džazíry. 14. října 2003, asi šest týdnů před americko-britskou invazí do Iráku, řekl: "Zájmy muslimů a socialistů jsou ve válce proti křižákům shodné."\nNásledující text je zkrácený přepis přednášky Davida Horowitze na Georgetownské univerzitě ze 14. října 2004 na téma "Proč válčíme v Iráku". Zveřejněno ve FrontPageMagazine.com. Přeložil Pavel Mareš.\nNavazoval tím na skutečnost, že o čtyři týdny dříve miliony demonstrantů vytáhly do ulic ve Washingtonu, v San Francisku a v New Yorku. Protestovali proti záměru USA a Velké Británie svrhnout Saddáma Husajna. Provolávalo se "žádnou krev za ropu"; Spojeným státům se spílalo jako "nejterorističtějšímu státu světa"; americká vláda byla prohlašována za "osu zla" a americký president byl přirovnáván k Hitlerovi.\nDemontrace organizovaly dvě skupiny. Jedna z nich byla "International ANSWER", čelná skupina strany "Svět dělnictva", marxistické strany napojené na komunistickou diktaturu v Severní Koreji. Druhá, podle New York Times "umírněná", byla Koalice pro mír a spravedlnost, vedená Leslie Caganem, veterána levice 60. let, Castrova obdivovatele a člena komunistické strany až do pádu berlínské zdi.\nKdyž se levicovým odpůrcům v Americe nepodařilo zachránit Husajna, zaměřili se jejich aktivisté na kampaň Demokratů v presidentských primárkách, aby podpořili jejich protiválečné kandidáty, jmenovitě Howarda Deana, který válku v Iráku odsoudil a prohlašoval, že v případě svého zvolení okamžitě uzavře mír a odvolá americké jednotky z Iráku. Byl to pokus zadního voje levice dosáhnout toho, co protesty nedokázaly: porážky Američanů v Iráku. Levicová podpora vynesla Deanovi nejen čelnou pozici v pelotonu kandidátů, ale i pomazání vůdců Demokratické strany, Jimmyho Cartera a Ala Gora. Až tak daleko se Demokratická strana ocitla ve vleku levice.\nV okamžiku, kdy se Deanova nominace zdála hotovou věcí, demokraté však z ničeho nic ucukli. Radikální Deanova rétorika vyvolala pochybnosti, zda kandidát tak otevřeně radikální má vůbec šanci na zvolení. V průběhu několika týdnů dospěli demokraté v řadě tajných porad a pod vlivem komentářů v médiích k přesvědčení, že Dean by neprošel. Proto sáhli po jiném kandidátovi, který původně byl pro válku, ale pod dojmem Deanovy kampaně se také zařadil mezi její odpůrce.\nJe vůbec pozoruhodné, jak se jeho pohled na válku měnil pod vlivem průzkumů veřejného mínění. Zpočátku přesvědčený zastánce použití síly v Iráku, hlasoval pro válku, která se pak stala terčem útoků levice. Když však viděl raketový vzestup Howarda Deana a s ním možnost, že přijde o nominaci, klidně se vzdal svého přesvědčení a přešel do opačného tábora. Otázka války či míru a bezpečnosti 300 mil. Američanů mu nebyla zdaleka tak důležitá, jako jeho presidentské ambice.\nVlastenectví a zrada\nNež budeme pokračovat, musím se zastavit u dvou pojmů, které se nezbytně vynořují v současných politických debatách, aniž jsou náležitě rozebrány co do obsahu a souvislostí. Chci také objasnit, co je oprávněnou kritikou americké zahraniční politiky a co tento rámec překračuje, jmenovitě v dobách války.\nKdyž posloucháte mluvčí levice, řekli byste, že konzervativci pouze číhají na příležitost, jak každého, kdo se slovem otře o presidenta a jeho válečnou politiku, obvinit z velezrady a strčit za mříže. Stížnosti liberálů zase vyvolávají dojem, že Ashcroftovi agenti se už nemohou dočkat, jak popadnou za límec každého levičáka, který si pustí hubu na špacír. Jaká je realita?\nKdyž už chce někdo mermomocí mluvit o zradě, tak jsou to právě demokraté, kteří vyznávají strategii preventivních útoků. Al Gore nazval presidenta zrádcem, zatímco ten ani nevyslovil jeho jméno. Demokraté útočí na Bushe, že národ obelhal a zatáhl do války; že obětuje americké chlapce, aby namastil kapsy svých kámošů v Halliburtonu. To jsou obvinění ze zrady. A jen málokdo na levici si v nich tak či onak neomočil.\nZadruhé, zradu už v Americe málokdo bere vážně. Nejméně 50 let z ní nebyl nikdo obviněn, dokonce ani Rosenbergovi, kteří prodali Rusům atomové tajemství. Ani Jane Fondová, která uprostřed války vystoupila v nepřátelské rozhlasové stanici a vyzývala naše vojáky k dezerci, přičemž je zároveň nazývala válečnými zločinci. Navíc spolupracovala s komunistickými mučiteli našich válečných zajatců. Ani špioni jako Aldrich Ames, zběhové jako J. W. Lindh, který bojoval s Talibánem proti své vlastní zemi, nebyli obviněni ze zrady. Takže za tím slovem dnes už nikdo nemusí vidět snahu umlčet kritiky současné zahraniční politiky. Kdyby tomu tak bylo, Michael Moore by musel být dávno za mřížemi. Když si levičáci stěžují, že jejich vlastenectví je zpochybňováno s cílem umlčet jejich kritiku, je to jen kouřová clona, zamlžující problém podstatnější, totiž ohrožení naší národní bezpečnosti.\nNejenže zrada dnes už nikoho nevzrušuje, ale republikáni byli až příliš zdvořilí ke svým žalobcům ohledně závažné otázky války nebo míru. V první presidentské debatě vytkl Bush Kerrymu jeho kritiku "špatné války na špatném místě ve špatnou dobu". To lidi jen mate a takhle se nedá vést národ, který je právě ve válce, ať už si o ní myslíte cokoliv. To má mnohem vážnější důsledky než jen nějaký zmatek. Když je vám 19 a jste ve Fallúdži ostřelován teroristy, a vůdce Demokratické strany, který jen o vlásek mohl být vaším presidentem, řekne, že tam nemáte co pohledávat, to vás nejenom zmate.\nTo vás zdemoralizuje. To vám vezme vůli bojovat. A to bude vaše smrt. Bezohledný styl, jímž demokraté napadají tuto válku, stojí Američany životy. Jenže republikáni jsou příliš slušní, než aby to demokratům zarazili.\nDefinovat zradu není nic těžkého. Zradou je, když vaše země je ve válce a vy přejete vítězství druhé straně. (Nemám teď na mysli dokonaný skutek zrady, ale pohnutky, které k němu vedou). Jsou takoví lidé v Americe? Vybavuje se mi Michael Moore. Moore je známý tím prohlášením, že teroristé, kteří našim lidem v Iráku usekávají hlavy, nejsou teroristé. Podle Moora jsou to "vlastenci" a zaslouží si zvítězit. Moore fandí nepříteli, to se nedá popřít. Ale jaké to má důsledky? Moore ze své zrady zbohatl. Fandil nepříteli celý svůj život - za studené války, tak jako teď za války proti teroru, bez jakýchkoli škodlivých následků pro jeho kariéru a bohatství. Spíš by se dal tvrdit pravý opak.\nTakzvané "mírové" demonstrace neměly žádný jiný cíl, než nahrávání komunistům za studené války, stejně jako nahrávání teroristům v současné válce. Těm lidem na míru ve skutečnosti vůbec nezáleží. Ani ve snu je nenapadlo demonstrovat před iráckým velvyslanectvím, když šlo o odzbrojení Saddáma, nebo proti komunistické genocidě v Indočíně po stažení amerických vojsk. Hlavním cílem levičáckých protiválečných demonstrací za vietnamské války stejně jako za této války bylo jedno a totéž: Amerika musí prohrát.\nSleduji Michaela Moora řadu let, už od doby, kdy byl vyhozen z místa redaktora levicového časopisu Mother Jones. Popudem k Moorově vyhazovu bylo, že cenzuroval článek Paula Bermana o Nicaragui, protože se vyslovoval poněkud kriticky k sandinistické diktatuře. Moorův stalinismus - to bylo i na levičáky v Mother Jones silné kafe. Jakožto marxista přesvědčený o tom, že Amerika je imperialistickou obludou řízenou prožluklými korporacemi, pasoval se Moore sám na jejího zapřisáhlého nepřítele. Moore neuznává válku proti teroru. Podle něj viníkem útoků proti Americe je sama Amerika. Tento názor sdílí kdekdo z politické levice a většina účastníků "protiválečných" demonstrací.\nChápejme, kde se jako národ nacházíme. Moorův proslulý film Fahrenheit 9/11 podává Irák jako mírumilovnou, přímo idylickou zemi, přepadenou krutým a proradným agresorem. Premiéry tohoto nenávistně protiamerického filmu se zúčastnil vůdce politické opozice, Terry McAuliffe, senátoři Clinton, Daschle a Harkin, spolu s davem jásajících demokratů. Vídíte, kam až jsme mravně klesli, když předáci jedné z obou velkých stran se neštítí žádného útoku na úřadujícího vrchního velitele, přičemž nepřítele vůbec neberou vážně?\nOprávněnost kritiky války\nPoložme si teď otázku, jaká kritika je v rámci demokracie oprávněná. Není snad třeba ani říkat, že každá politika, kterou vláda navrhuje, je ze zásady kritizovatelná. To je podstata demokracie. Žádná politika není povýšena nad veškerou kritiku, ani politika válečná. Každý ovšem chápe - nebo tomu tak aspoň bývalo -, že v době války je nutné brát v úvahu další okolnosti, které nutně ovlivní tón (a někdy i předmět) kritiky. Za druhé světové války byl velmi rozšířen slogan zvěčněný na plakátech: "Loose lips sink ships" - volně přeloženo: nevázaná huba potápí lodě. Byl to apel na Američany, aby dobrovolně omezili svou svobodu projevu, aby neohrozili životy spoluobčanů. Jsou zkrátka slova, která demokracii ve válce podpírají, ale jiná ji podkopávají a oslabují.\nVe válce jako je ta současná, kdy nepřátelé chodí mezi námi a mohou jediným úderem zahubit tisíce civilistů, je důležité umět rozlišovat kritiku, která válečné úsilí podporuje, a které je naopak maří, i když hranici mezi nimi není vždy snadné rozpoznat. Existuje i kritika vypočítaná na oslabení Ameriky a na podkopání její obranyschopnosti.\nPřed vypuknutím bojů v Iráku někteří kritikové vyslovovali obavy, že vojenská intervence "pobouří arabské ulice" a sjednotí muslimy proti Americe. Tyto hlasy pramenily ze skutečných obav o bezpečnost Ameriky a tvoří, dalo by se říci, podstatnou část kritiky irácké války i dnes. Byl mezi nimi např. Brent Scowcroft, presidentův bezpečnostní poradce. Snažil se za každou cenu presidenta od invaze do Iráku odradit, protože mu šlo především o bezpečnost Ameriky. Jeho obavy se však nepotvrdily, když Saddám byl smeten ve vůbec nejkratší vítězné válce a obávané důsledky se nedostavily.\nZnačná část kritiků války se však houby stará o americkou bezpečnost. Kritizují presidenta způsobem, který naši bezpečnost naopak ohrožuje. Bylo by to docela něco jiného, kdyby po skončení války spustila levice tu nejtvrdší kritiku na vrchního velitele, nazvala jej lhářem a válku podvodem. Ale předhazovat takové obžaloby, zatímco naši vojáci jsou ještě v Iráku a Saddámovi spojenci jako Francie se snaží poštvat proti nám světové veřejné mínění? Vlévat do našich vojáků přesvědčení, že byli podvedeni a posláni umírat pod falešnou záminkou? A jestliže to dělají lidé, kteří předtím válku podporovali, je to zrada na druhou. Ale přesně tohle dělali vůdci Demokratické strany celé dva měsíce od osvobození Bagdádu, jmenovitě Tedd Kennedy, Al Gore, John Edwards, Jimmy Carter, John Kerry a ovšem Howard Dean.\nTato obvinění jsou na hony vzdálena oprávněné kritice ve válečné situaci. Vyvolávají v Američanech nedůvěru a nenávist k jejich vrchnímu veliteli uprostřed konfliktu, v němž umírají vojáci pod jeho velením a naše vlast je v ohrožení. Zobrazovat Irák, který přepadl dva svrchované státy a v němž bylo zavražděno přes milión lidí, jako idylickou zemi, obsazenou Americkými kazisvěty pod falešnou záminkou a zneužívajícími technické převahy k masakrování nevinného a "bezbranného" obyvatelstva, jak líčí situaci Michael Moore ve svém filmu Fahrenheit 9/11, to už není kritika. To je útok na autoritu a důvěryhodnost vrchního velitele, sabotáž národního boje proti terorismu a demoralizace vojáků, aby se dali snadněji pobít. To není kritika, a ani to tak nebylo míněno. To je útok na nás, republikány stejně jako demokraty, útok na naši bezpečnost. Cílem levičáků, jako je Michael Moore, není nic jiného, než nás zničit.\nV reálném světě ovšem nic není jen čistě bíle nebo čistě černé. Existuje nepominutelná šedá zóna, kde se děje ledaco hodného kritiky. Vyskytují se tu incidenty společné všem válkám, případy politováníhodné a snadno zneužitelné kýmkoli, kdo na to má žaludek. Zločinné výstřelky v Abú Ghraibu například. Válečná zvěrstva se občas vyskytnou tu i onde, ale Abú Ghraib není typický a reprezentativní. Když se ovšem takový nahodilý případ nafoukne tak, že padesát dnů okupuje první stránky New York Times a čelný senátor jej tam srovnává s mučírnami Saddáma Husajna, to už jde o něco jiného než o kritiku. To je krutě nezodpovědný pokus o svržení úřadujícího presidenta, podkopání státu a sabotáž války. Snížila se tak bezpečnost všech Američanů.\nNěkteří lidé budou bezohledně přehánět americké nedostatky a poklesky - dokonce i uprostřed války - ve svém politickém zájmu, jiní jen pro své vlastní uspokojení. Vůbec jim nedochází, že naše země je ve válce. I po 11. září si stále myslí, že Amerika je nezranitelná a že je svobodnou zemí, kde si každý může říkat, co chce. Ano, může. Ale ve válce s teroristy, kterým jde o váš krk a kteří jsou přesvědčeni, že půjdou do nebe, když vám jej zakroutí, a kteří mají zbraně hromadného ničení na dosah ruky, musíte počítat s následky.\nVálka nebyla kvůli zbraním hromadného ničení\nPodívejme se na povahu této války. V prvé řadě to je válka, jejíž cíle a záměry sotva může odmítat někdo, kdo uznává lidská práva a práva žen, kdo věří v demokracii a svobodu. Během čtyř let G. Bush osvobodil téměř 50 miliónů lidí ve dvou islámských zemích. Zastavil plnění masových hrobů mrtvolami, zlikvidoval mučírny. Nastartoval v Iráku a Afghánistánu politický proces, který tamějším lidem, a zvláště ženám, přinese práva, jaká neměli 5000 let. Kdo může mít proti takové válce námitky?\nZadruhé, hlavním důvodem této války nebyly zásoby zbraní hromadného ničení - což polovina občanů zásluhou demokratických propagandistů patrně nepochopila. Toto falešné odůvodnění přišili demokraté presidentovi záměrně s cílem dosáhnout jeho pádu, ovšem s těžkým dopadem na důvěryhodnost a bezpečnost celého národa. Překroucené zdůvodnění války je v pozadí většiny útoků proti válce v Iráku.\nDříve než se tou otázkou budeme zabývat, je důležité si vzpomenout, že demokraté, kteří se nyní pasují na zásadní odpůrce této války a Bushovy vlády, válku původně podporovali a schválili. "Souhlas s použitím síly v Iráku" byl odhlasován jak sněmovnou, tak senátem, většinou demokratických i republikánských hlasů.\nRezoluci Kongresu schvalující použití síly Clinton vůbec nepokládal za potřebnou, když se pouštěl do války v Kosovu. Bylo to ústavní nedopatření, které tehdy ani potom demokraty nijak nevzrušovalo, což potvrzuje, jak licoměrná a neobhájitelná je jejich kritika války v Iráku. Oprávnění k použití síly, které si Bush v tomto případě od Kongresu vyžádal a které mu Kongres v říjnu 2002 schválil, obsahovalo celkem 23 článků. Těchto 23 článků formuluje odůvodnění války. Kdokoli si ten dokument může přečíst na webu. Z těch 23 článků pouze ve dvou je zmínka o zbraních hromadného ničení. Co je tam zato zdůrazňováno - celkem ve dvanácti článcích - jsou rezoluce OSN, které Hussein ignoroval nebo rovnou odmítl.\nTyto rezoluce byly schváleny většinou členských zemí Rady bezpečnosti OSN po tom, co Irák napadl dvě země - nejprve Írán a pak Kuvajt, a proti vlastnímu obyvatelstvu nasadil chemické zbraně. Mimochodem, americká účast v íránsko-iráckém konfliktu byla politickou levicí rovněž nestydatě překroucena ve snaze podkopat americkou bezpečnost a připravit jí porážku ve válce proti teroru. Řekněme si to tedy na rovinu - ano, poskytli jsme výzvědné informace a zbraně Iráku (většinu zbraní měl ze Sovětského svazu). Důvodem byla snaha předejít vítězství Íránu, nikoli sympatie k Saddámu Husseinovi nebo schvalování jeho politiky, jak nás obviňují Michael Moore, Norman Mailer a další levičáci.\nByla to íránská radikální islámská vláda, kdo zahájil svaté tažení proti Západu a zavedl termín "Velký Satan" pro USA. Írán má třikrát více obyvatel než Irák. Bylo tedy velmi prozíravé přiklonit se k Saddámovi a zabránit tak radikálním islámistům obsadit Irák a zmocnit se celého Perského zálivu a jeho ropných polí. O nic jiného v této naší účasti na válce nešlo a je pustou pomluvou tvrdit, že Amerika "podporovala" Saddáma. Je to jen jeden z mnoha levičáckých triků, jak Ameriku vylíčit coby vyvržence, který nemá morální právo vést válku proti Saddámovi.\nŠli jsme do války proti Saddámu Husseinovi v r. 1991, abychom jej vypudili z Kuvajtu, který pohltil. Válka neskončila žádnou mírovou smlouvou, pouze příměřím, které ponechalo Saddáma v jeho pozici. Příměří bylo zpečetěno prvními dvěma ze 17 resolucí OSN, jež Saddám obě porušil. Byly to rezoluce 687 a 689 a určovaly přesně, za jakých podmínek budeme souhlasit, aby Saddám zůstal u moci, přestože jsme s ním technicky ještě byli ve válce. Reoluce Saddámovi nařizovaly odzbrojit a zastavit vývoj zbraní hromadného ničení. Patnáct následujících rezolucí, kterým se Saddám vzepřel, mělo posílit ony první dvě.\nJak víme, že Saddám vyvíjel zbraně hromadného ničení? Víme to proto, že použil plyn proti Kurdům. Dále proto, že jeho vlastní švagr, který zodpovídal za program vývoje jaderných zbraní, dezertoval a informoval nás. Dále proto, že jsme do Iráku poslali na základě rezolucí OSN inspektory, kteří takové zbraně našli a nalezené zničili. Rezoluce OSN, podepřené vojenskou silou USA, částečně fungovaly. Ale pouze částečně, a pouze přechodně. Saddám byl přinucen zastavit programy, které inspektoři OSN odhalili, a byl přinucen upustit od pronásledování etnických a náboženských menšin. Bez přítomnosti okupačních vojsk v Iráku a bez mezinárodních pořádkových sil by bylo nemožné přinutit jej k dodržování těchto dohod a prosadit rezoluce i s příslušnými sankcemi. S podporou Francie, Ruska a Číny Saddám inspekce všemožně obcházel a nakonec v r. 1998 inspektory ze země prostě vykázal. To bylo samo o sobě válečným aktem. Saddám příměří porušil.\nKdyž Saddám vyhodil zbrojní inspektory, Bill Clinton nechal vypálit na Irák 450 střel (to je víc než za celou válku v Perském zálivu) a předložil Kongresu "Zákon o osvobození Iráku", který byl schválen převážnou většinou obou stran. Navzdory jeho jménu zákon opravňoval vládu pouze k poskytnutí vojenské pomoci iráckým silám, které usilovaly o Saddámovo svržení. Nepřidělil tento úkol americké armádě. Clinton chápal hrozbu, kterou představoval Saddám Husseiun pro světový mír, byl pro jeho odstranění a nijak se tím netajil, protože Saddám zmařil příměří. Ignorováním podmínek příměří se stal bezprostřední hrozbou svým sousedům i světu. Clinton ten úkol nesvěřil armádě, protože v r. 1998 měl příliš mnoho problémů na domácí půdě a nebyl schopen naplnit svou roli nejvyššího velitele.\nToho roku 1998 Clinton přinejmenším pochopil, stejně jako John Kerry, Tom Daschle a Al Gore, že Saddám porušil mezinárodní právo a stal se hrozbou míru. Potvrdil, že hodlá obcházet inspekce OSN a dohodu o odzbrojení, kterou podepsal. Každému - to jest každé výzvědné službě na světě - bylo jasné, že Saddám usiluje o prolomení sankcí OSN a získání zbraní hromadného ničení. Jaký jiný smysl mohlo mít vypovězení inspektorů? (Známá Duelferova zpráva to také skutečně potvrdila.)\nSaddám svému odporu vůči Spojeným státům dal průchod nesčetněkrát, mezi jiným též pokusem o zavraždění presidenta; jako jediná hlava státu si otevřeně pochvaloval zničení Světového obchodního centra 11. září. Přestože levičáci tvrdí opak, mezi všemi čelnými mezinárodními teroristy existovaly čilé kontakty, včetně Saddáma a al-Kajdy. Můžete si o tom přečíst knihu "The Connection" (Spojení) od Stephena Hayese. Jedním z pozitivních Saddámových gest vůči islámskému džihádu bylo doplnění irácké vlajky heslem "Alláh akbar". Tuto mantru islámských bojovníků nepřijal z důvodu nějakého náboženského osvícení, ale proto, že islámští teroristé toto heslo učinili svým válečným pokřikem a Saddám se k jejich válce toužil připojit.\nMezi Saddámem a jeho zlovolnými ambicemi stála na podzim r. 2002 nejistá moc Spojených států. Nejistá proto, že se americké vládě nepodařilo Saddáma na konci války v Zálivu odstranit a Clintonovu vládu příliš brzdila ideologie a okolnosti, když se náprava této chyby ukázala nevyhnutelnou. Clinton vypálil na Irák stovky střel, ale tyrana Saddámova druhu nelze zastrašit pouze raketami vzduch-země. Na to je potřeba vyslat pěchotu a ovládnout území zločineckého státu. Saddám, ačkoli byl v Zálivu poražen, se ještě i potom chvástal, že Amerika dokáže sice vést studenou válku, ale nespolkla by deset tisíc obětí. Po americkém debaklu v Somálsku r. 1993 prohlásil Usáma bin Ládin něco podobného: Amerika může uspět ve studené válce, nikoli však ve válce horké. Jakmile narazí na islámské válečníky, vezme do zaječích.\nPodle Saddáma byla Amerika jen papírový tygr. V tom se ale přepočítal a to vedlo k druhé válce v Zálivu. Nicméně až do 11. září se tak Amerika skutečně jevila. Toho dne se však svět změnil. Změnil se proto, že se změnilo vnímání amerického presidenta. Bush pochopil, že tento akt byl ve skutečnosti vyhlášením války Spojeným státům. Pochopil, že svět, ve kterém žijeme, je světem, kde teroristé, podporovaní teroristickými režimy jako je Husseinův, mohou získat zbraně hromadného ničení včetně nukleárních, propašovat je na území Spojených států a způsobit nedozírné pohromy. Pochopil, že Amerika nesmí s odpovědí na hrozbu, jakou tyto režimy představují, čekat až do chvíle, kdy bude napadena. Důsledky by byly nepřijatelné. Proto bylo nutné udeřit předem. Museli jsme to udělat pro podporu demokracie v muslimském světě, nebo riskovat zrození dalších režimů Saddámova druhu, které budou trvalou hrozbou naší bezpečnosti a míru. To je Bushova doktrina. Přijali jsme válku, kterou nám vyhlásili teroristé a země, které jim poskytly zázemí: Irán, Sýrie, Lybie, Severní Korea a další.\nMáte-li o moudrosti této strategie pochybnosti, zamyslete se na chvíli na tím, zda Bushova politika po 11/9 k vaší bezpečnosti přispěla či nikoliv. Uvažujte: 12. září by byl nikdo nevsadil ani zlámanou grešli na to, že Amerika se v průběhu dalších tří let nestane terčem dalšího útoku. Proč? Protože dobře víme, že proti odhodlanému a fanatickému teroristovi žádná obrana neexistuje. Nemáme totiž žádné neprodyšné hranice. V Americe žije 11 mil. ilegálních přistěhovalců, které neznáme a neznáme ani místo jejich pobytu. Z těchto cizinců pochází nejméně 100 000 z teroristických zemí Středního východu. Naše společnost je poměrně otevřená a možných "nechráněných cílů" je nepočítaně. Jediným důvodem, proč po 11/9 už žádný další útok nenásledoval, je to, že George Bush a Dick Cheney a Donald Rumsfeld přenesli boj do tábora nepřítele.\nGB rozpoznal, že jedinou obranou, která má v takovéto válce šanci na úspěch, je útok. Bushově vládě se podařilo zlikvidovat tři čtvrtiny bojovníků al-Kajdy a zbývající čtvrtinu odříznout od zdrojů a zahnat na útěk. Proto se nezmohli na další útok. Naším protivníkem ovšem není pouze al-Kajda. Je to celý radikální islám - stoupenci Zarkávího, Zaváhirího, Hamnás, Hizballáh, palestinský Islámský džihád a další - a ti jsou momentálně vyvedeni z rovnováhy, protože v ofensivě jsme my.\nVe svých útocích na presidenta protivníci války a dokonce i demokratičtí předáci, kteří kdysi byli rozumnější, prohlašovali, že Irák "nepředstavoval žádnou hrouzbu". Ale jestli Irák hrozbou nebyl, proč Afghánistán byl? Je to mnohem chudší země než Irák. Nemá žádnou ropu. Nechystal se uzavřít se Severní Koreou žádnou dohodu o nákupu jaderných zbraní "ze skladu" jako Saddám Hussein, když jednotky Spojených států překračovaly jeho hranice. Byl však hrozbou, protože poskytl teroristům základnu a z této základny byli schopni zasadit Spojeným státům ničivý úder.\nJelikož Afghánistán hrozbou byl, tím spíše jí byl Irák, ale také Írán. Někteří chytráci na levici namítají, proč jsme tedy nezaútočili na Írán nebo na Severní Koreu. Mimochodem titíž lidé, kteří tvrdí, že útok na Irák byl neoprávněný, nezákonný. Je to čirá poťouchlost, ale odpovím. Rozdíl mezi Severní Koreou a Irákem je v tom, že jakkoli je Severní Korea nepřátelská, není součástí islámského džihádu, k němuž náleží al-Kajda a Hamás a k němuž se připojil Saddám Hussein. (70 miliard dolarů, které z fondu "Ropa za potraviny" ukradl Hussein s pomocí úředníků OSN, šly rovnou na podporu Hamásu, například.) Rozdíl mezi Íránem a Irákem je v tom, že s Irákem jsme ve skutečnosti ve válce už od r. 1991. Nebo jste si nevšimli, že naše letadla denně hlídkovala nad bezletovou zónou v Iráku, aby znemožnila Saddámu Husseinovi používat ze vzduchu otravné plyny proti Kurdům? Deset let jsme válku se Saddámem udržovali na "vlažném" stupni, abychom jej donutili respektovat omezení uložená rezolucemi OSN. Tato forma války však nesplnila svůj účel, proto ji bylo nutno obnovit naplno a nedodělanou práci dokončit.\nDuelferova zpráva, vydaná po svržení Saddáma, potvrzuje, že hlavním Saddámovým cílem bylo anulování sankcí OSN, odstranění inspekcí a obnova vývoje zakázaných zbraní. O toto a o nic jiného šlo v této válce. Po 11. září George Bush usoudil, že Irák se vymkl kontrole, a tím se stal hrozbou. Na Saddámovu adresu řekl: "Stali jste se součástí osy zla a porušili jste dohodu o příměří z r. 1991. Buďto se podřídíte podmínkám příměří, jež jste podepsali a rezolucím OSN, odzbrojíte, umožníte přístup inspektorům OSN a vzdáte se snahy o získání zbraní hromadného ničení - nebo ponesete důsledky." První takové ultimatum zaznělo ve zprávě o stavu unie v lednu 2002. To bylo více než rok před invazí.\nKdyž senátor Kerry říká, že USA se "vrhly do války", nemůžete se ubránit otázce: o čem to proboha mluví? Krátce po Bushově vystoupení v lednu 2002 Al Gore ve svém prvním zahraničně politickém projevu po volbách v r. 2000 ocenil Bushovu jasnou řeč a jeho stanovisko k Iráku. Reagoval tím na kritiku, která se po tomto prohlášení snesla na Bushovu hlavu a rozhodl se presidenta podpořit. Saddámův režim byl skutečně hrozbou míru. Gore řekl, že Amerika musí učinit potřebná opatření proti této hrozbě a to i za cenu, že nezíská souhlas spojenců.\nJe Gorovou hanbou, že se zpronevěřil svému tehdejšímu přesvědčení a raději riskuje životy Američanů. Je hanbou vedení Demokratické strany, že se otočilo zády k válce, kterou podepsalo, jenom pro politický zisk. Hanba jim, že podvádějí Američany, kteří věří jejich slovu ve věci státní politiky a národní bezpečnosti. Ať volby dopadnou jakkoliv, Demokratická strana obětovala bezpečnost 300 milionů Američanů politickému zisku. Hanba jí za to.\nDo války se nikdo nehnal. V září 2002, šest měsíců před válkou, vystoupil president v OSN a prohlásil, že buďto OSN dokáže své rezoluce o Iráku prosadit, nebo se ocitne "na vedlejší koleji". Jestli se Rada bezpečnosti nevzchopí, aby dostála své povinnosti vynutit si dodržování svých rezolucí a bránit mír, učiní to Spojené státy místo ní. Spojené státy už začaly vysílat první jednotky do Zálivu, což Saddáma donutilo okamžitě povolit vstup inspekcím. Během těch měsíců americký president více než jednou vzkázal Saddámovi: "Buďto odzbrojíte sami, nebo vás odzbrojíme my." To nebyl žádný spěch do války, ale velmi uvážlivý postup k okamžiku pravdy, kdy Saddámovy úmysly budou podrobeny konečné prověrce: odzbrojte, umožněte inspektorům OSN neomezený přístup - jinak...\nV říjnu, po svém vystoupení v OSN, předstoupil Bush před Kongres a dostal souhlas k použití síly proti Iráku, jestliže Saddám bude pokračovat v politice uhýbání a obstrukcí, již sledoval celé desetiletí. Získal v senátu 77 hlasů proti 23, jasnou většinu na obou stranách uličky. 9. listopadu získal jednomyslný souhlas Rady bezpečnosti pro rezoluci č. 1441, která ukládala Saddámovi: "Odzbrojíte a podáte podrobnou zprávu o svých zbraních hromadného ničení, jinak ponesete těžké důsledky." Pro splnění tohoto požadavku byla stanovena třicetidenní lhůta.\nČetl jsem knihu "Odzbrojení Iráku" od vrchního zbrojního inspektora OSN. Hans Blix je švédský levičák, který byl dle vlastního přiznání odpůrcem války za všech okolností. I on však přiznává, že rezoluce 1441 byla v podstatě diplomatickou řečí obaleným válečným ultimatem. Termín měl vypršet 7. prosince 2002. K tomu datu dodal Saddám zprávu o 12.000 stranách, která nebyla ničím jiným než kouřovou clonou. Tak ji hodnotil sám Hans Blix: žádné nové informace, jen kopie dřívějších zamlžujících zpráv; tisíce zbraní, o kterých zde nebyla ani zmínka; haldy bezcenného potištěného papíru. Podmínky stanovené Radou bezpečnosti splněny zkrátka nebyly.\nZde si musíme položit otázku: kolikrát si může OSN - o Spojených státech ani nemluvě - dovolit říci "Uděláš to a to, nebo...", aniž následují nějaké důsledky? Jestli nikdy nedojde na žádné "nebo", kdo bude vůbec brát OSN vážně? A co hůř - kdo bude brát vážně Spojené státy? Jestli výstraha Spojených států nebude mít v budoucnu žádnou váhu, jedinou cestou jak odvrátit budoucí hrozbu bude vytáhnout do války. Nepodřídit se rezoluci OSN č. 1441 znamená otevřené pohrdání mezinárodním právem (jak premiér Tony Blair zdůraznil Francouzům) a zvyšuje pravděpodobnost budoucích válek, s mnohem těžšími důsledky než ta v Iráku.\nKerry a další kritikové na levici prohlašovali, že Saddám by se byl dal zvládnout, že inspekce by nakonec byly dostačující. To se jim ovšem krásně mluví. Kdyby byl president Spojených států neposlal na hranice Iráku 200.000 vojáků a Saddámově vládě nehrozil pád, inspektoři by v Iráku nebyli. A jak dlouho myslíte, že by si Spojené státy mohly dovolit takové nákladné manévry, jen aby zajistily, že Saddám dodrží své sliby? To by znamenalo paralyzovat schopnosti Spojených států v celém zbytku světa a zatížit je miliardou dolarů týdně jen proto, aby 200.000 vojáků sedělo jako živé terče v Arabské poušti. A to všechno kvůli tomu, aby Saddám konečně přestal s tou hrou na kočku a na myš, kterou deset let hrál s podporou Ruska, Německa, Francie a Číny. Nevedlo by to nikam a bylo by to nebezpečné.\nKerry tvrdil, že má jiný plán. Nesmysl, nic jiného nemůže fungovat. Diktátora buďto svrhnete, nebo ho zkoušíte donekonečna usmiřovat a jen mu tím nahráváte. Znovu potvrdíte, že Amerika nemá dost kuráže jít do války na obranu svých životních zájmů, že je to národ notorických ústupkářů. Demokratická strana se stala stranou ústupkářů. Chce setrvávat v sebeklamu a pštrosí politice před tím, co je nezbytné pro porážku teroru. Je to patrně jeden ze základních psychologických jevů - zavírání očí před těžkou volbou, v tomto případě před volbou, zda diktátora porazit v březnu 2003, nebo to odkládat na později, až bude ještě lépe připraven.\nNa Saddámově cestě k okamžiku pravdy byla ještě jedna oklika. Když vypršel termín 7. prosinec, pouze Amerika a Británie byly ochotny nahlédnout, že Saddám se Spojeným národům už po sedmnácté vysmál a drze se vzepřel mezinárodní pospolitosti. V lednu na popud britské levice protestovalo v londýnských 750.000 demonstrantů proti válce. To by odpovídalo nějakým čtyřem miliónům ve Washingtonu. Účelem bylo přimět hlavního amerického spojence, Tony Blaira, aby přešel do tábora usmiřovačů a odmítl se podílet na vynucení rozhodnutí OSN.\nDokonce ani čtyři miliony Američanů by nebyly ekvivalentem demonstrantů proti Blairovi, protože to byli jeho vlastní straníci, kdo vytáhl do ulic. Ekvivalentem by byly čtyři milióny republikánů, kteří by se snažili donutit Bushe odvolat slib, že jednomyslné rozhodnutí Rady bezpečnosti prosadí silou. Tony Blair apeloval na Bushe, aby Radě bezpečnosti ještě jednou předložil další zbytečnou rezoluci. Protože Blair byl jinak loajálním Bushovým spojencem - a patrně také pod tlakem Collina Powella - Bush na Blairův požadavek přistoupil. Neměl to dělat - ze dvou důvodů: předně, jak Francouzi Powella dodatečně informovali, pro válku by ruku jejich zástupce nezvedl "za žádných okolností". Dnes už také víme, že Francouzi byli podplaceni miliony ukradenými z fondu "Ropa za potraviny" a slibem miliardových kontraktů od Saddáma. Kromě toho byli Francouzi Saddámovými spojenci tak jako tak.\nŽádat od Rady bezpečnosti nadbytečné potvrzení rezoluce 1441, jejíž termín vypršel, bylo špatným nápadem ještě z jiného důvodu. Aby přesvědčil tvrdohlavou levici, Collin Powell vystoupil v RB s argumentem, že Sadddám vlastní zbraně hromadného ničení, a proto je nutné jej odstranit. Bylo to toto vystoupení C. Powella - k odůvodnění války naprosto nadbytečné a zacílené výlučně na přesvědčení levice - jež potom levici umožnilo napadnout presidenta za "podvedení národa" falešným argumentem o zbraních, jež se nikdy nenašly.\nVálku v Iráku nevyvolaly zbraně hromadného ničení; vyvolalo ji Saddámovo desetileté vysmívání mezinárodnímu právu, jeho zjevné odhodlání vykroutit se z rozhodnutí OSN o kontrolách a opatřit si zbraně hromadného ničení. Do války se nikdo nehnal, spíše to byl uvážený pochod k válce schválené oběma politickými stranami a jednomyslným rozhodnutím Rady bezpečnosti (které ovšem Francie, Rusko ani Čína neměly v úmyslu realizovat). Nebyla to akce jednostranná a nešlo tu o "neexistující bezprostřední ohrožení". Ve své zprávě o stavu unie v lednu 2003, těsně před zahájením invaze, prohlásil president docela jasně, že nehodlá čekat, až se hrozba představovaná Saddámem Husseinem začne naplňovat, až Saddámovy zbraně budou v plné pohotovosti a přípravy k útoku v plném proudu. Nebudeme čekat, až udeří jako první.\nTo bylo řečeno naprosto jasně a zevrubně. Saddám se musí podřídit ultimatu OSN. Buďto dozbrojí a předloží o tom dostatečné důkazy, nebo ho odzbrojíme my. Bushova doktrína vychází z této skutečnosti: ve světě, kde teroristé disponují prostředky, jež jim umožňují usmrtit jediným útokem 3000 Američanů, nemůžeme čekat, až nepřítel rozptýlí i poslední pochybnost, že nám chce opravdu uškodit.\nTady je vhodné položit si otázku, jak se stalo, že Demokratická strana se stala stranou usmiřovačů v postoji k válce a jejím sabotérem, když válka probíhá. Jak se stalo, že demokratičtí předáci porušili padesátiletou tradici dvojího stranictví v zahraniční politice a v otázce války nebo míru? Jak se mohla dostat pod tak mocný vliv historicky protiamerické levice, že dopustila, aby její presidentskou politiku ovládla tato levice? Stručná odpověď by zněla, že skluz Demokratické strany doleva začal Mc Governovou kampaní, když odpůrci vietnamské války napochodovali do jejích řad a ovládli vedoucí pozice v její kongresové straně. Okolnosti irácké války a hnutí proti ní mají také zřejmou souvislost s kampaní Howarda Deana, která byla financována touto levicí a hnána jejími vášněmi a jejíž úspěch v primárkách otočil Johna Kerryho a Johna Edwardse proti válce. ... McGovernova kampaň byla "protiválečná" a požadovala, aby Amerika opustila své spojence ve Vietnamu a stáhla se z bojiště. Prakticky všichni odpůrci irácké války, včetně většiny vůdců Demokratické strany, jsou veterány protivietnamské kampaně nebo jí byli ovlivněni. Levice se ani trochu nepoučila z vietnamské lekce, jak podtrhuje způsobem, jímž Dean, Kennedy a odpůrci války připomínají vietnamskou historii na důkaz, že oni mají pravdu. ... Když president Nixon v r. 1973 podepsal příměří ve Vietnamu a stáhl vojáky, Kerry a Fondová a Hayden přesvědčovali demokraty v Kongersu, aby zastavili veškerou pomoc Jižnímu Vietnamu a Kambodže. Po Nixonově pádu v důsledku Watergate prvním legislativním aktem demokratů bylo zastavení této podpory. To bylo v lednu 1975. V dubnu se zhroutil jihovietnamský i kambodžský režim. To je obzvlášť dobře si pamatovat, protože přesně totéž doporučuje Terry McAuliffe dnes v Iráku: sbalit kufry a odtáhnout. Ve Vietnamu i v Kambodži to mělo osudné důsledky: komunisté tam zvítězili. Během tří let povraždili 2,5 miliónů lidí. Krev těch obětí padá na hlavu Kerryho, Kennedyho a Deana, a také moji. Rozdíl mezi námi čtyřmi je v tom, že já teď chápu, co jsme tehdy provedli, kdežto oni zřejmě ne.\nPokud z Iráku odtáhneme, bude tam následovat krvavá lázeň. Islámští džihádisté podřežou krky našim přátelům, spojencům a všem Iráčanům, kteří usilují o svobodu. Ta krvavá lázeň se pak odtud přelije do ulic New Yorku, Washingtonu a možná do každého většího amerického města. Islámisté se zapřisáhli, že nás všechny pobijí. Kdo si myslí, že Amerika je nezranitelná, že může beze všeho prostě opustit toto bojiště, nepochopil vůbec, v jakém světě dnes žijeme.\nÚtok 11. září stál americkou ekonomiku 600 mld. dolarů, přivedl ke krachu leteckou dopravu. Hotelový průmysl se tak tak vzpamatoval. Představte si, že by byli teroristé udeřili znovu. Že by si vybrali za cíl největší obchodní domy o vánoční sezóně, jak vyhrožovali. Kdybychom to dopustili, celá americká, a potažmo i světová ekonomika by se zhroutila. Vlády by padaly jedna za druhou. Jednou z nich by mohla být i pákistánská vláda, nukleární mocnost se silnou radikálně islámskou populací. Kam nás to chtějí dovést vůdci Demokratické strany svou politikou spálené země vůči současnému presidentovi?\nV tomto politickém procesu, jak jsem už zmínil, odvedli Carter s Gorem opravdu ničivou práci hned po Bushově vystoupení v OSN v září 2002. Otrávili politické debaty o americké válečné politice a zaseli národu do duše jedovaté semeno. Díky jim se teď musíme potýkat s teroristy a rozštěpením národa v postoji k válce. A tak už to na světě chodí, že národ, který je vnitřně rozdělen, prohrává.\nNaše domácí válka\nStěžejní příčinou rozdělení v této válce, stejně jako při válce ve Vietnamu, je rozchod levice s našimi národními zájmy. Byla to levice, kdo za studené války morálně a politicky podporoval nepřátelské komunisty a v této válce se spřáhl v nesvaté alianci s radikálním islámem. Tato levice nejen vyhlásila boj našim snahám v Iráku, ale i naší domácí bezpečnosti. Možná vás překvapí, že více než 350 amerických měst pod vlivem levicové propagandy podepsalo petici proti spolupráci s úřadem vnitřní bezpečnosti, obzvláště pokud jde o ochranu našich hranic. Georgetownská univerzita, kde dnes mluvím, je čelným hráčem v této odbojné partii. David Cole je profesorem práv na této univerzitě a intelektuálním vůdcem jak hnutí proti ochraně hranic, tak proti Zákonu o vlasti (Patriot Act), naší první obranné linii. Není náhodou, že současně také obhajuje obžalované teroristy.\nInspirátorem hnutí proti Zákonu o vlasti, které vyvíjí činnost ve jménu občanských práv, je Sami Al-Arian, bývalý profesor na Jihofloridské univerzitě. R. 1996 založil Al-Arian organizaci nazvanou Národní koalice za politickou svobodu, odmítající zákon proti terorismu. Al-Arian jej odmítal, protože umožňoval proti teroristům svědčit anonymně.\nSkutečnou motivací jeho odporu byly sotva důvody. ústavního rázu. Pravým důvodem, proč mu tento zákon vadil, byla skutečnost, že umožnil zatčení jeho švagra. Al-Arian i jeho švagr byli vůdci Palestinského islámského džihádu, teroristické organizace odpovědné za sebevražedné atentáty, které si vyžádaly více než 100 obětí.\nAl-Arian není zdaleka sám. Také Lynne Stewartová, zástupkyně Národní advokátské komory, byla obviněna Johnem Ashcroftem. Katedra pro studium Středního východu při této univerzitě celé roky vyráběla kouřovou clonu kolem teroristických seskupení, hájila teroristické vůdce jako Sam Al-Arian, předstírala, že nejsou pro Ameriku žádným nebezpečím a tvrdila, že hlava Palestinského islámského džihádu je Ashcroftem stíhána jen proto, že je to muslim a Palestinec.\nStewartová je obviněna, že svému klientovi, slepému šejkovi Abdelu Rahmánovi, který zosnoval první bombový útok na Světové obchodní centrum, pomáhala v řízení teroristických operací v Egyptě. Stewartová řekla do protokolu, že teroristé jsou podle ní ve skutečnosti bojovníky za národní osvobození. Neváhala spolupracovat se slepým šejkem na jeho teroristických akcích. Je hrdinkou levice mezi právníky, cestuje po právnických školách a přednáší jako host na jejich katedrách. Než by se takového pozvání dočkal John Ashcroft, to dřív bude v pekle mrznout.\nJak je možné, že lidé, kteří se sami pokládají za obhájce sociální spravedlnosti, propůjčují se k pomoci islámským radikálům, kteří lidem usekávají hlavy a ženy podezřelé z cizoložství rozstřílí z kalašnikovů? Jak mohou tito rádoby pokrokáři strávit něco takového a bratřit se s takovými lidmi? Vede je k tomu logika "nepřítel mého nepřítele je mým přítelem", a jejich nepřítelem jsou Spojené státy. Podléhají bludu, který je společný všem radikálům. Je to radikální analogie 72 panen čekajících v nebi na džihádisty. Považte, jak chorobně smýšlí náš nepřítel.\nMuslimští mučedníci v Palestině obětují své vlastní děti, dělají z nich živé bomby a namlouvají jim, že když se vyhodí do vzduchu společně se židovskými dětmi - a mají to štěstí, že jsou mužského pohlaví - půjdou přímo do nebem kde je bude obšťastňovat 72 panen. Hromadná vražda je pro ně vstupenkou do ráje. A přesně tohle dělá u nás levice. Proč chce levice zničit Ameriku? Aby zřídila ráj na zemi. Je jedno, zda mu říkají socialismus, komunismus, sociální spravedlnost. Vidina toho ráje je tak strhující, že ospravedlňuje jakýkoli zločin k jeho dosažení.\nRadikální levice nechápe, že hlavní příčinou společenských problémů je naše lidství. Sociálně spravedlivý svět je nedosažitelný, protože mu vždy budou vládnout jenom lidské bytosti, od přirozenosti zkažené, sobecké a omylné. Pokud tohle nechápete, žijete v ilusi a sebeklamu. Levicoví radikálové a džihádisté mají stejný cíl: ráj. A mají stejného nepřítele, "Velkého Satana", to jest nás. Není možné přečíst si jedinou stránku od Noama Chomského, Howarda Zinna nebo Michaela Moora a nedojít k závěru, že Amerika je Velký Satan, kořen všeho zla na světě, hodný ničeho menšího než zničení. To je víra, která ukovala onu nesvatou alianci.\nChceme-li čelit nepříteli, musíme vnímat svět opačně než on. Mantrou levice je "nepřítel mého nepřítele je můj přítel". My si musíme, už jenom z pudu sebezáchovy, osvojit jiný pohled: přítel mého nepřítele je i můj nepřítel.


Co je nového ve Windows 10 Creators Update? – @365tipu\nCo je nového ve Windows 10 Creators Update?\nV Jak stáhnout Windows 10 Creators Update? zjistíte, jak se ke Creators Update dostat dříve, než na vás přijde řada. Druhou velkou aktualizaci Windows Microsoft veřejné začne zpřístupňovat od 11 dubna 2017 (číslo buildu je mimochodem 15063). Změn je hodně, některé najdete v samostatných tipech, některé zde v tomto souhrnu přímo.\nPokud máte více jak 3.5 GB paměti, tak se budu Windows chovat jinak a pro každou službu použijí samostatný proces – což může být velmi výhodné v tom, že se vám desítky služeb přestanou schovávat za svchost a budete moci lépe poznat, která z nich (například) zatěžuje systém. Což má výhodu i v tom, že pokud některá ze služeb padne, tak nesetřeli ty další.\nCo se nezměnilo? To, že stále nemůžeme v Česku mít k dispozici Cortanu. Ta neumí česky, ale nepomůže vám ani to, že byste ji mohli používat v angličtině. Cortana má v Creators Update nějaké novinky – třeba to, že umí vypnout, restartovat či uzamknout počítač, nabízí plno-obrazovkové rozhraní čitelné z větší vzdálenosti či umí nastavit hlasitost.\nPrůzkumník souborů (File Explorer) vám stále bude ukazovat inzeráty, ale pokud se dostanete do Nastavení tak tam najdete Zobrazit oznámení zprostředkovatele synchronizace/Show sync provider notifications a můžete to vypnout. Což zruší právě a jen inzeráty.\nHodně se změnil Windows Defender, ale o tom detailněji v samostatném tipu: Co je nového u Windows Defenderu ve Windows 10 Creators Update?\nUniverzální aplikace mohou nyní využívat „picture-in-picture“, tedy ukazovat se v malém okně nad oknem, ve kterém právě pracujete. Microsoft tomu říká Compact Overlay a největší smysl to asi bude dávat pro chatovací aplikace.\nZobrazování fotografií je stále stejná katastrofa, byť jde o novou verzi. Navíc se neznámo proč po upgrade ztratily asociace, takže Windows 10 CU neví jak otevřít JPG ani PNG. Samotné otevření přes Fotky je navíc stále stejně pomalé. Hezká novinka je možnost na fotce rovnou kreslit a k dispozici jsou i různorodé úpravy.\nWindows 10 nově obsahuje i Motivy – tam jde je nastavujete (Win+I -> Přizpůsobení -> Motivy) nově najdete i Získat další motivy ve Storu.Je jich tam možná už i pár stovek a nečekejte, že by se v tom dalo nějak vyznat.\nNoční režim (viz Windows 10 Creators Update umožňují zapnout noční režim (night light)) klasicky potlačuje modrou barvu.\nHyper-V by konečně mělo umět automatickou změnu velikost okna a zoom. Možná opět dobrý důvod zkusit zda to lépe nahradí jiné virtualizační software.\nNové gesta pro Touchpad, například pro vytvoření a a ručení virtuálních desktopů.\nMezi přihlašovací mechanismy přidán Dynamic Lock, viz Co je to Dynamic Lock/Dynamický zámek ve Windows 10 Creators Update. Ale je to tedy spíše odhlašovací mechanismus.\nJe možné nastavit Windows tak, aby instalace aplikací byla možná pouze z Microsoft Store. V základní podobě viz Win+I -> Aplikace -> Aplikace Funkce. Trochu jinak ještě v Win+I -> Aktualizace a zabezpečení -> Pro vývojáře a tam volby hned nahoře.\nByla doplněna podpora pro Native USB Audio 2.0.\nPokud použijete Win+Shift+S tak můžete na obrazovce vybrat obdélník a jeho screenshot se uloží do Clipboardu. Užitečné, ale osobně dám stále přednost něčemu jako Greenshot. Viz Jak na screenshoty ve Windows (a nejen Windows 10)?\nEdge má poměrně hodně novinek, ale o tom samostatně v Co je nového v Edge ve Windows 10 Creators Update\nS předchozím mírně souvisí, že si ve Store můžete kupovat knihy a poté je číst v Edge. Protože Edge umí EPUB.\nMalování sice ve Windows 10 stále najdete ale nově je tam Paint 3D (Malování 3D).\nGame Mode vypadá jako užitečná funkčnost, byť od toho žádné zázraky nečekejte, viz Jak funguje Game Mode (herní režim) ve Windows 10 Creators Update?. A když už jsme u her, tak Game Bar má rozšířenou podporu pro 88 her v celoobrazovkovém režimu.\nStart Menu umí nově vytvářet složky s dalšími dlaždicemi ale je to neuvěřitelně bídně provedené. Je tam i pár dalších novinek, více viz Co je nového ve Start Menu ve Windows 10 Creators Update?\nNa dotykových displejích je možné si zobrazit touchpad. Ano, touchpad na displeji.\nWindows Update umožní zvolit vlastní čas aktualizace a přestane být tak enormně dotěrné, byť s prioritním bezpečnostními opravami se stále může vnucovat více než se vám bude líbit (bezpečnostní a kumulativní opravy půjde odložit na maximálně sedm dní, mimo Home verzi to vypadá i na delší dobu). Velikost stahovaných aktualizací by navíc měla být tak o třetinu menší.\nOdinstalované či jinak potlačené aplikace se vám nebudou vracet při každé aktualizaci.\nPřepnutí do vývojářského režimu (Developer mode) nevyžaduje restart počítače.\nK VPN je možné se připojit přímo z Network/Síť. Tedy z onoho panelu, co vyskočí po kliknutí na ikonku sítě v liště. Co se tlačítek v Centru akcí týče, jsou stále stejně k ničemu, žádný strach.\nNové rozhraní pro Sdílení i nová ikona pro Sdílení.\nNové aplikace – Inbox „Quick Assist“ pro získání vzdálené podpory (funguje dokonce i v Home verzi) či Mixed Reality. Je ale velmi pravděpodobné, že toho nového bude více.\nHodně změn je v Settings/Nastavení, ale k tomu se opět vrátím v samostatném tipu (či spíše tipech). Například:\nWindows 10 Creators Update umí uklízet disk, musíte si to ale zapnout a hodit s eto bude, jak známo Windows byly vždy dobré v usilovném zaplňování Temp/Tmp složky\nPomůcka pro výstřižky (Snipping tool) je použitelná bez myši.\nNezapomeňte na velkou novinku v podobě WSL (Windows Subsystem on Linux) kam si můžete pořídit třeba i Bash a spouštět Linuxové binárky přímo z Windows pomocí „bash.exe -c příklad„. Z WSL příkazové řádky mimochodem můžete spouštět i Windows binárky.\nTIP: Pokud WSL ve Windows nemáte, tak musíte mít 64 bitová Windows, zapnut Vývojářský režim (Developer Mode) a ve Funkce systému Windows si ho musíte zapnout – je k nalezení až na konci. Přidání vyžaduje restart systému, bohužel. Podrobněji viz Windows Subystem for Linux aneb Ubuntu Bash na Windows 10 Creators Update\nVe Start menu možná místo příkazové řádky najdete Powershell. Což vám vcelku nemusí vadit, ale v Nastavení si to můžete vrátit zpět. Změna se týká i kontextových menu a Win+X. Hledejte přes Win+I -> Přizpůsobit -> Hlavní Panel a tam Při kliknutí pravým tlačítkem na tlačítko Start ….\nPokud máte v notebooku precision touchpad tak bylo zlepšeno rozpoznávání kliknutí, doteků dvěma prsty, pin-to-zoom, tap dvěma prsty a gestur založených na použití tří prstů.\nPřidáno Wi-Fi calling.\nV Registry Editoru je k dispozici adresní řádka.\nNarrator/Předčítání nově má k dispozici i český hlas, upozornil na Twitteru Jakub Šivic. Narrator je předčítání, velmi užitečné pro ty co to opravdu potřebují, ale mohlo by být zajímavé třeba i pro e-knihy.\nV Kde ve Windows najdete Poradce při potížích (Troubleshooters)? zjistíte, že i tohle se v Creators Update mírně změnilo. Najdete je stále na původním místě, ale také konečně v nové Win+I (Nastavení).\nOvládací panely (Control Panels) už není možné vyvolat přes menu na Start tlačítku. Je tam jenom Nastavení/Settings vedoucí na nové rozhraní (Win+I).\nZjednodušilo se vytváření symbolických odkazů (symbolic link).\nSnad je to všechno, nebo alespoň tedy všechno podstatné. Pokud jste našli něco podstatného a není zmíněno, dejte vědět. A klasicky, Vše co jste chtěli vědět o Windows 10 je tu s dalšími stovkami tipů a triků pro Windows\nPublikováno: 9 dubna, 2017 17 června, 2017 Autor: 365tipuRubriky: Linux, Microsoft, Software, WindowsŠtítky: Linux, Microsoft, Microsoft Windows, Software, Windows, Windows 10, Windows 10 Creators Update\nPředchozí Předchozí příspěvek: Jak mohu importovat do Microsoft Edge záložky (oblíbené) z jiného prohlížeče?\nNásledující Následující příspěvek: TIP#761: Jak zapnout dvoufaktorové ověření přihlášení na Instagramu. Chraňte si účet!


Waterboarding: sarkastické kličky místo gólů - #kopejzaknihu\nZa názvem knihy by málokdo hledal příběh z fotbalového prostředí, ovšem Waterboarding z pera Ondřeje Přikryla nabízí ironií a sarkasmem překypující cestu talentovaného útočníka Michala Studánky ze Zlína až do bundesligy, která se bláznivě zamotá.\nMichal Studánka, všemi přezdívaný Sťu, má dostatek fotbalového talentu, aby mezi svými vrstevníky vynikal, ale pak je tu taky jeho temnější stránka osobnosti. Je odkojený tvrdým životem na internátu, vychován ulicí a problémy přitahuje víc než Martin Škrtel vlastní góly.\nPřestože už jako dorostenec holduje alkoholu a protáčí automaty, všimne si jeho umění německý klub SC Freiburg a po úspěšné zkoušce jej angažuje. Před Sťuem se otevírá možnost hrát bundesligu, možnost vydělat miliony.\nJenže to by nesměl být on…\nDo děje vstupují jednak jeho nepříliš povedení spoluhráči z mladých fotbalových let, jednak mu začne po krku dost nevybíravým způsobem jít také mafie. Slibná kariéra se tak rázem ubírá naprosto nečekaným směrem a Sťu se ocitá v situaci, kdy přemýšlí, jak si vůbec zachránit život.\nPříběh má čtivý spád, ovšem nebylo by na škodu ho ještě doladit. Trochu zmatek působí zejména časové ukotvení, jelikož na jednom místě se děj odehrává „po revoluci“ a na druhém Sťu vypráví o počtu přátel na facebooku, tedy dvou časově neslučitelných věcech. Události z děje spíš opravdu napovídají 90. létům minulého století, ale celkově jsou časové nesrovnalosti rušivým elementem.\nVytříbeně naopak působí smysl pro sarkasmus a ironii hlavního hrdiny. Budete kroutit hlavou a smát se, kdykoliv Sťu otevře pusu. Nejdřív totiž mluví, potom myslí. Jeho povaha trochu koresponduje s celou knihou – potřeboval by vybrousit.\nčeský fotbalfikceněmeckorating 5/10\nFotbal v chapadlech korupce: jabka, kam se podíváš\nSlavia Prague v Arsenal (1-1 on agg): Gunners wait on Pierre-Emerick Aubameyang & Martin Odegaard fitness


Pomazánka z kořeněné cizrny a lilku - Orient-Food.cz\nDomů / Inspirace / Pomazánka z kořeněné cizrny a lilku\nLilek rozkrojte na polovinu a uřízněte konce, poté ho položte na plech, pokapejte olejem a posypte solí, ve troubě nechejte zruba 35min (200 stupňu) dokud nezměkne.\nJakmile je lilek upečen, vytáhněte h z trouby a nechte vychladnout.\nOdstraňte slupku, dejte lilek do mixéru, přidejte tahini, olivový ole, česnek, citrónovou šťávu, vodu, cizrnu, kmín, chilli prášek, skořici, javorový sirup a sůl.\nPoté přidejte vinegar a přelijte do uzavíratelné sklenice.\nMíchejte dokud se nevytvoří hladká konzistence, poté dejte do mísy aby se uložila a můžete servírovat.


Puri Bagus Manggis Hotel - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Bali\nDesa Manggis Karangasem Bali Indonesia, Candidasa, Bali, Indonésie, 80801 - Zobrazit na mapě\nPuri Bagus Manggis Hotel – podrobnější informace\nPuri Bagus Manggis Hotel je vhodná volba pro hosty na služebních cestách i na dovolené. V destinaci Bali vás navíc potěší třeba památky, pláž, romantika a další. Ubytování ve vzdálenosti 1. Km od centra města je naprosto ideální na poznávání všech atrakcí, které město nabízí. Zařízení je díky své poloze ideální základnou pro návštěvy hlavních památek a atrakcí (Anom Beach, Geko Dive, Water Worx Dive Center).\nPuri Bagus Manggis Hotel vyniká charakterem, který se odráží v každém z pokojů. Ve většině z nich se nachází například oddělený obývací pokoj, nekuřácké pokoje, klimatizace, budicí služba, stůl a další vybavení. Díky vybavení, jako je například turistické stezky, venkovní bazén, lázně, masáž, zahrada a další, je zaručeno, že pobyt zde bude pro vás představovat příjemně strávený čas. Zařízení Puri Bagus Manggis Hotel je skvěle situováno a nabídne vám opravdu mimořádné služby.\nZůstal 4 nocí v prosinec 2008


Verze z 12. 1. 2009, 04:09 (editovat)\nVerze z 12. 1. 2009, 04:10 (editovat) (zrušit editaci)\nVerze z 12. 1. 2009, 04:10\nPrůběh jevu u dimiktických nádrží\nSvrchní vrstvy se výrazně oteplují a ustálené klima umožní vznik teplotní stratifikace. Prohřátá voda na hladině má nižší hustotu a nemíchá se s chladnější vodou ve větší hloubce. To vede k vytvoření dvou vodních vrstev,epilimnionu a hypolimnionu, oddělených tzv. teplotní skočnou vrstvou (metalimnion) neboli termoklinou. Ta je definována jako vrstva vody, kde dochází k teplotnímu gradientu minimálně 1 0C/m. Nejprve se tvoří jako nejasná hranice ve větších hloubkách. V létě, kdy Slunce dodává nejvíce tepelné energie se horní epilimnion rozšiřuje. Termoklina pod ním chrání spodní chladný hypolimnion před rázovými vlivy z hladiny a tedy prolnutím s teplou vrstvou. S poklesem průměrné teploty dochází k promíchávání a ochlazování uvnitř epilimnia a později vlivem dalšího poklesu teploty v nádrži a větru se promíchá celý vodní sloupec a dojde k podzimní cirkulaci.\nVlivem anomálie v závislosti hustoty vody na teplotě, kdy nejtěžší voda není těsně před bodem mrazu, ale ta o teplotě 3.96 C, je vrstva na dně s přibližně touto teplotou oddělena od postupně mrznoucích horních vrstev nádrže. Tato zásadní vlastnost vody umožňuje organismům přežití i když je teplota okolí nádrže dlouhodobě pod nulou.\nCitováno z „https://www.enviwiki.cz/w/index.php?title=Teplotní_stratifikace_vodních_nádrží&oldid=7580“


Soud: Martin natíral ženy výkaly a močil na ně, může na svobodu! - tn.cz\nAktualizováno 16.11. 2017 14:56\nSoud: Martin natíral ženy výkaly a močil na ně, může na svobodu!\nMartin Macko měl v roce 2015 útočit na ženy fekáliemi i močí a ačkoli sám vinu dříve přiznal, teď ji popírá. Soud v Bratislavě mu nyní dal osmiměsíční podmínku s více než ročním odkladem a byla mu nařízena sexuální léčba. I přes nepříliš tvrdý trest se muž na místě odvolal a tvrdí, že je nevinný.\nTakzvaný "fekální fantom z Bratislavy", jak mu některá média ráda přezdívají, má na svém kontě několik nechutných útoků na ženy. Všechny se odehrály v roce 2015 v Bratislavě.\nMuž podle obžaloby přistupoval k ženám, které si předem vytipoval, a pak (většinou zezadu) je natíral fekáliemi, případně na ně močil. Většinou si vybíral krásky s dlouhými vlasy, past sklapla v listopadu, kdy policisté oznámili, že útočníka dopadli.\nMacka zadrželi na tramvajové zastávce v bratoslavské Karlové Vsi. Při zatčení byl celý zašpiněný od výkalů a pod vlivem alkoholu, informují tvnoviny.sk. Prokurátor ho obžaloval z trestného činu opakovaného výtržnictví.\nMacko se ke svým činům přiznal a bratislavský soud ho letos v únoru nejprve osvobodil. Teď ten stejný soudce rozhodl o jeho vině - udělil mu podmínku. Nyní ale úplně otočil.\n"Skutky, které jsou mi dávané za vinu, jsem nespáchal. A budu to tvrdit stále. Proces trvá už dva roky, což má negativní vliv na mou psychiku a chtěl bych, aby to už skončilo," sdělil u soudu. I přesto si vyslechl trest, kromě jiného má nařízené sexuální léčení. Macko se odvolal, rozsudek tak ještě není právoplatný.\nvýkaly, fekálie, moč, močení, soud, zahraničí, kuriozity, Bratislava, exkrement


Zlatá stuha - Panáček, pecka, švestka, poleno a zase panáček\nÚvodní stránka > Archiv 2018 > Panáček, pecka, švestka, poleno a zase panáček\nPinocchio, neposedný a zlobivý dřevěný panáček Carla Collodiho, musí projít mnohým dobrodružstvím, než přijde k rozumu... Co ale musí absolvovat taková pecka, než se stane panáčkem? Dobrodružné a komické vyprávění jednoho mluvícího polena sleduje životní příběh švestkové pecky plný zákrut a eskapád. Vojtěch Mašek prokazuje cit pro živé až divadelní vyprávění a vrací na českou literární scénu pro děti smysl pro absurdní humor a uštěpačný spisovatelský nadhled. Bohaté linorytové ilustrace grafika a výtvarníka Chrudoše Valouška jsou jako vždy strhující. Některé výjevy jsou pojaté jako dynamické obrazy, jiné připomínají obrazové tabule a v knize najdeme i řadu komiksových čísel. Chrudoš Valoušek a Vojtěch Mašek zkrátka nenechávají čtenáře na pochybách o tom, že Poleno se stalo novou zásadní postavou českých knižních dějin.\n„Ilustrace textu Vojtěcha Maška od Chrudoše Valouška a v grafické úpravě Juraje Horvátha dělají z knihy takový malý zázrak poněkud větších rozměrů. Zdánlivá brutalita Valouškova linorydla spolu se sebejistou Horváthovou typografií – jistě, pár drobností bych jako známý hnidopich v typografii opravil – způsobily, že knihy se může s vervou chopit jak dospělý čtenář, tak nedospělý ještě nečtenář, a nemusejí mít strach, že jí či sobě nějak ublíží. Dítě s ní může mlátit staršího bráchu po hlavě, táta na ní může dětem nosit snídani a všichni z ní můžou mít radost, pokud nikomu – ani mámě – nebude vadit, že se nikam nevejde a všude trčí. Ale to je přece na knihách to nejlepší, že se jich jen tak nezbavíte, když je máte rádi.“ Citace z výroku porotců Zlaté stuhy k oceněné knize.\nKniha získala první místo v soutěži Nejkrásnější česká kniha roku 2017.\nVojtěch Mašek (*1977), výtvarník, komiksový a filmový scenárista. Vystudoval scenáristiku na FAMU. S Džianem Babanem je autorem komiksové trilogie Monstrkabaret Freda Brunolda uvádí (2004–2008), Pandemonium aneb Dějiny sousedství (2008), Hanka (2009), Ve stínu šumavských hvozdů (2011, výtvarník J. Grus) a Hovory z rezidence Schlechtfreund (2013). Pracoval na komiksech O přibjehi (2010, s M. Bořkovcovou a M. Hajskou) a Chyba (2011, scénář s M. Šindelkou, výtvarník M. Lipavský a Pure Beauty). S Džianem Babanem je autorem divadelních představení Jožkalipnikjebožíčlověkaneumílhát! 1–15 (2004–2014). S Karolinou Voňkovou přišel s nápadem tzv. Recykliteratury (Lipnik, 2015). Jedná se o kombinování fotografií a textů nalezených v knihách a časopisech, čímž vznikají zejména krátké anekdoty, často absurdní, které se občas mohou spojit v ucelený příběh. Je autorem knihy Panáček, pecka, švestka, poleno a zase panáček (Baobab, 2017), která získala Zlatou stuhu a cenu Nejkrásnější kniha roku 2017.\nChrudoš Valoušek (*1960), grafik a ilustrátor, vystudoval VŠUP, ateliér užitá malba v architektuře. Vytváří linoryty, v nichž propojuje výraznou černou konturu s barevnými plochami. Je nositelem ceny za linoryt udělované v rámci soutěže Grafika roku (1998). Za svou ryze autorskou knihu Chrudošův mix přísloví (Baobab & GplusG, 2008) získal prestižní ocenění v soutěži Nejkrásnější knihy světa, která se pořádá v rámci mezinárodního knižního veletrhu v Lipsku. Ilustroval například knihu O Zlaté mrkvi (Baobab 2003), Zazi v metru (Albatros 2010), Žaloudění v Kundibále (Arbor Vitae 2010), Hrábky, drábky, odpadky (Albatros, 2012) a další tituly. Kniha Panáček, pecka, švestka, poleno a zase panáček (Baobab, 2017), kterou ilustroval, získala Zlatou stuhu a cenu Nejkrásnější kniha roku 2017. Vystavuje v Čechách i zahraničí, jeho práce jsou zastoupeny ve veřejných sbírkách.\nMartina Siwek Macáková, iliteratura.cz, 6. 9. 2018, dostupné zde.\nFormát knihy: 285 x 345


Můj strýček Archimedes (2018) | ČSFD.cz\nMein Onkel Archimedes (více)\nMy Uncle Archimedes (festivalový název) (méně)\nČesko / Francie / Německo, 2018, 90 min\nPetr Hudský, Georgis Agathonikiadis\nOndřej Vetchý, Miroslav Donutil, Dana Černá, Veronika Freimanová, Tadeáš Štourač, Petr Štěpán, Stanislav Zindulka, Tomáš Töpfer, Jiří Dvořák, Ivan Lupták, Kristýna Boková, Jaromír Dulava, Vladimír Hauser, Oldřich Navrátil, Martin Havelka, Kostas Zerdaloglu, Zdena Herfortová, Kristýna Štarhová, Daniela Zbytovská, Ivana Hloužková, Monika Maláčová, Igor Ondříček, Viktor Skála, Jan Kolařík, Pavla Vojáčková, Pavel Zatloukal, Adéla Špulková, Barbora Dvořáková, Monika Matoušková, Petr Tuček, Marie Švestková (více)\nOndřej Hokr, Jakub Freiwald\nMiroslav Donutil a Ondřej Vetchý jako nerozluční přátelé v příběhu o velké odvaze a vlastenectví. Film o řeckém migrantovi z konce 40. let minulého století, který přijel do Československa, aby uprchl před občanskou válkou a našel zde svůj nový domov.\nHlavní hrdina Archimedes (O. Vetchý) je jedním z vojáků, kteří do Československa přijíždějí v první migrantské řecké vlně. Děj je vyprávěn očima dnes již dospělého chlapce Arise, synovce Archimeda, který vzpomíná, jak se útěkem z Řecka do tehdejšího Československa jeho strýci změnil život. Archimedes nachází brzy po příjezdu velkou oporu v sousedovi Novákovi (M. Donutil), který svým zapšklým přístupem k bolševikům nejprve Archimeda moc nechápe, i když ho má rád, ale je nakonec jediný, kdo mu porozumí. Jejich společná snaha o to, aby se Archimedes v Československu dobře usadil, ale i následná snaha o to, aby mohl zase emigrovat zpět do Řecka, navozuje roztomilé, dojemné i komické situace. Ty jsou důkazem toho, že když je někdo dobrým člověkem, je nepodstatné, kde se narodil nebo žil, jak vypadá a jakou řečí mluví. Scénář Petra Hudského vznikl na základě autobiografických vzpomínek režiséra George Agathonikiadise. (Česká televize)\nMiroslav Donutil a Ondřej Vetchý jako nerozluční přátelé v příběhu o velké odvaze a vlastenectví. Film o řeckém migrantovi z konce 40. let minulého století, který přijel do Československa, aby uprchl před občanskou válkou a našel zde svůj nový domov. Hlavní hrdina Archimedes (O. Vetchý) je jedním z vojáků, kteří do Československa přijíždějí v první migrantské řecké vlně. Děj je vyprávěn očima dnes již dospělého chlapce Arise, synovce Archimeda, který vzpomíná, jak se útěkem z Řecka do tehdejšího Československa jeho strýci změnil život. Archimedes nachází brzy po příjezdu velkou oporu v sousedovi Novákovi (M. Donutil), který svým zapšklým přístupem k bolševikům nejprve Archimeda moc nechápe, i když ho má rád, ale je nakonec jediný, kdo mu porozumí. Jejich společná snaha o to, aby se Archimedes v Československu dobře usadil, ale i následná snaha o to, aby mohl zase emigrovat zpět do Řecka, navozuje roztomilé, dojemné i komické situace. Ty jsou důkazem toho, že když je někdo dobrým člověkem, je nepodstatné, kde se narodil nebo žil, jak vypadá a jakou řečí mluví. Scénář Petra Hudského vznikl na základě autobiografických vzpomínek režiséra George Agathonikiadise. (Česká televize)\nArchimedes (Ondřej Vetchý) je jedním z řeckých partyzánů, kteří přijíždějí do Československa, aby uprchli před občanskou válkou. Nachází přítele v sousedovi Karlovi (Miroslav Donutil). Nejprve se Karel snaží, aby se Archimedes a jeho rodina dobře usadili. Posléze se snaží najít způsob, jak by mohli emigrovat zase zpátky do Řecka. Dojemně komické situace o přátelství navzdory odlišnosti. Scénář Petra Hudského vznikl na základě vzpomínek režiséra George Agathonikiadise. (Finále Plzeň)\nVelice dobrá záležitost, což jsem vzhledem ke zkušenostem režiséra Agathonikiadise s hranou tvorbou nečekal. Miroslav Donutil více civilní, jen je škoda rychlého konce a některých nepřítomných dramaturgických zásahů (padesátá léta - menší selanka, Karlova nepřítomnost by měla vyvolat nějaké reakce, trošku více se orientovat na osudy synovce). 70%. ( 15.01.2018 )\nDocela vážné téma, které bylo zpracováno hodně komediálně zejména postavy a jejich dialogy byly napsány na humor. Ondra Vetchý se svým emotivním hereckým projevem a Miroslav Donutil s vesnickým hereckým projevem se hezky doplňovali. Bylo vidět, že budget filmu nebyl úplně bezedný, takže žádný skvostný záběry se moc nekonaly. Je to někde na hraně mezi 3-4, ale dám čtyři, protože jsem se až nečekaně často usmíval a vždy ocením ukázanou tvář našich soudruhů v minulosti. Ještě bych se chtěl pozastavit nad 140 uživateli, kteří hodnotili dříve než film skončil na nich je jasně vidět že lidská hloupost opravdu nemá hranice. ( 14.01.2018 )\nO poznání vtipnější a svižnější než Podzimní návrat. Oba filmy mají společného nejen režiséra, ale i poslání - vysvětlit příběh řeckých utečenců v socialistickém Československu. U obou jsem měla velmi silný pocit, že jde o ryze osobní zpověď, jakousi satisfakci, vyrovnání se s minulostí. Samo o sobě to nemusí být špatné a může to velice prospět, ale jen potud, pokud má výpověď nějaký přesah. Film by neměl sloužit jako osobní terapie, leč stává se to. Vzniklo tu drama nedrama, krotká komedie, která asi nikoho neurazí, ale nikomu příliš neutkví v paměti. Jako televizní film je určitě únosnější než filmová prvotina Podzimní návrat. ( 14.01.2018 )\nTo, že je film spíše legrační, než vážný, mu jde určitě k dobru. Vážné téma tu tvůrci totiž zpracovali poměrně zábavnou formou, že některé momenty si moc rádi připomenete i na druhé shlédnutí. V tomto filmu se totiž objeví Ondra Vetchý coby zarytý řecký komunista a Miroslav Donutil coby typický Čech. Zpracováno je to na televizní film opravdu dobře. Jen závěr byl na můj vkus až moc vážný. Určitě nebyl špatný, ale do samotného vyznění filmu mi nesedl. Na televizní poměry se ale jedná o hodně slušně natočený film, který si rozhodně zaslouží větší pozornost. ( 21.01.2018 )\nKdejaký nový televizní film má propagaci jako hrom... A výsledek je přinejlepším rozpačitý. A potom se zdánlivě odnikud objeví Můj strýček Archimedes, mile lidská podívaná s perfektní ústřední dvojicí, která mohla snadno být dalším tíživým komunistickým dramatem, ale zaplaťpámbu jím není. Vsadilo se na komediální notu, pečlivě napsané dialogy a odlehčené útěkářské scény málem jako z Haló, haló!, a ta sázka vyšla. ( 14.01.2018 )\nPhoto © Česká televize / Pavel Nesvadba\nOndřej Vetchý, Miroslav Donutil\nTanec, který řečtí partyzáni tančí s dívkami z nevěstince, je tanec Sirtaki, známý též jako Zorbův tanec. (majky19)\nScény z husí farmy se natáčely v Křižanově. Úřad, ve kterém soudruzi jednají o ubytování řeckých partyzánů je budova Divadelní fakulty JAMU v Brně. Nevěstinec, ve kterém jsou ubytování řečtí partyzáni, je situován do Zámku Hoštice. Scéna na nádraží, kam řečtí partyzáni přijíždějí, byla natočena na nádraží v Lednici. Scéna, kdy má Archimedes (Ondřej Vetchý) s Penelopou (Dana Černá) rande, se odehrává v Denisových sadech v Brně. Svatba Archiméda a Penelope je natáčena v Kostele Nejsvětějšího srdce Páně v Brně-Husovicích. Dům, kam se Archimédes společně s rodinou nastěhuje, sídlí na ulici Františkánská v Brně. Scéna, kdy Karel (Miroslav Donutil) říká Archimédovi, aby na něj počkal před hospodou, se natáčela v Brně na Petrově. Scéna, kdy Goldstein (Tomáš Töpfer) uprchne horkovzdušným balónem, se natáčela v Lesním lomu v Brně-Líšni. [Zdroj: Filmovamista.cz] (majky19)\nPíseň, kterou píská Archimédes (Ondřej Vetchý) společně s jinými soudruhy na schůzi, je Internacionála – hymna dělnického hnutí. (majky19)\n14.01.2018 Česká televize\nČesko / Řecko, Drama\nHrají: Jiří Bartoška, Vilma Cibulková\nkomunismus, přistěhovalci, emigrace, StB


Dvojnásobný šampion Adamský ukončil v 39 letech hráčskou kariéru - Sport.cz\nSport.czHokejTipsport extraligaDvojnásobný šampion Adamský ukončil v 39 letech hráčskou kariéru\nTřinecký hokejista Martin Adamský. Foto: Petr Horník, Právo\n"Končím, teď už je to definitivní. Hlavním důvodem bylo zranění, které mě už trápilo v roce 2019, kdy jsem tady v Třinci onemocněl vyhřezlou ploténkou. Během působení v Havířově se ty problémy znovu vrátily. To zranění opravdu není taková sranda, jako když člověk má třeba zlomený prst. Je to opravdu na hraně zdraví a člověk riskuje, že už ani nebude chodit," uvedl Adamský na webu Ocelářů. Rozhodnutí oznámil se slzami v očích ve vysílání Dračího studia, které doprovází zápasy Třince v play off.\nAdamský byl vyhlášený bruslař a patří i mezi historicky nejlepší hráče slezského klubu. V průběhu deseti let odehrál za Třinec 554 utkání, ve kterých nasbíral 285 kanadských bodů. Dvě sezony byl i kapitánem Ocelářů.\n"Na magnetickém vyšetření mi potvrdili, že to zranění je v daleko horším stavu. To byl hlavní důvod pro ukončení kariéry. Zranění přišlo až v závěru kariéry, což je lepší varianta, než kdybych musel s hokejem seknout třeba ve třiceti letech," uvedl Adamský. Extraligu hrál i za Plzeň a České Budějovice, v nejvyšší soutěži nasbíral celkem 413 bodů (223+190) v 937 utkáních.


Vítejte v Tylovicích... - Aktuality - Devátý ročník soutěže v požárním útoku O pohár starosty města Rožnov pod Radhoštěm je minulostí!\nÚvod » Aktuality » Devátý ročník soutěže v požárním útoku O pohár starosty města Rožnov pod Radhoštěm je minulostí!\nLetošní ročník navštívilo dvacet devět soutěžících družstev. Konkrétně patnáct družstev mužů, deset družstev žen a čtyři družstva mužů nad pětatřicet let. A ani letos nás nezklamali naši slovenští kolegové a dobří přátelé z DHZ Makov. Bohatá účast pořadatele mile překvapila.\nSlavnostního nástupu se účastnil starosta města Ing. Radim Holiš, náměstek starosty okresního sdružení hasičů Vsetín Vladimír Gába a také starosta pořádajícího sboru Jan Křenek. Po slavnostním zahájení se konala porada velitelů družstev s rozhodčími a před půl třetí se začalo závodit. Ti nejlepší se později mohli těšit z pohárů, věcných cen a peněžních odměn.\nV průběhu soutěže byla k vidění spousta krásných požárních útoků. Nejlepšího času celého dne v kategorii mužů docílilo družstvo z Podhradní Lhoty, které předběhlo muže z Ratiboře a po roční pauze opět dosáhlo na stupínek nejvyšší. Pohár vítězů tak odcestoval do okresu Kroměříž. Krásné třetí místo k velké radosti pořádajících pak obsadili domácí kluci z Tylovického „A“ týmu. Radost domácím udělalo i druhé družstvo Tylovice „B“, které si pěkným požárním útokem vybojovalo celkové čtvrté místo.\nV ženské kategorii zvítězilo družstvo z Ratiboře. Druhé místo obsadilo družstvo z Hostašovic a třetí pak zůstaly holky z Velkých Karlovic. Kategorii mužů nad pětatřicet let ovládlo družstvo z Krhové. Druhou příčku obsadili pánové z Pozděchova a třetí místo si vybojovali pánové z Velkých Karlovic. Po hodnocení družstev byli tradičně oceněni nejrychlejší proudaři. Cena pro nejrychlejší proudařku putovala do Ratiboře, cena pro nejrychlejšího proudaře pak do Podhradní Lhoty.\nCelková atmosféra i díky krásnému letnímu počasí byla skvělá stejně jako výsledky soutěžních družstev. Pořádající sbor dobrovolných hasičů z Tylovic moc děkuje všem zúčastněným, jak fanouškům, tak i soutěžícím, a v neposlední řadě všem, kteří se podíleli na organizaci této soutěže. Poděkování patří také městu Rožnovu pod Radhoštěm za to, že umožňuje pořádat pohárovou soutěž na tak krásném a pro požární sport velmi neobvyklém a atraktivním místě. V příštím konání se budeme moc těšit na vaši účast i podporu.\nText:Ondřej Jurča, SDH Tylovice, foto:Martin Jurajda\nDomácí družstvo Tylovice "A" a jejich vydařený útok. Výsledný čas 15,86 s znamenal konečné třetí místo v kategorii muži a velkou radost domácích. Složení družstva: Jan Solanský (koš), Ing. Ondřej Jurča (savice), Stanislav Gajdůšek (strojník), Jiří Koláček (béčka), Dominik Holub (rozdělovač), Bc. Michal Kulišťák (levý proud) a Ing. Vojtěch Jurča (pravý proud).\nSpolečná fotka pořadatelů a zároveň soutěžících, rozhodčích a starosty města Rožnova pod Radhoštěm. Nastávajícímu desátému ročníku třikrát zdar!\nFotoreportáž z hasičské soutěže můžete zhlédnout na Facebooku Jirky Škrobáka.


Jasné záblesky v očích: příčiny a léčba - Glaukom\nBlesk před očima se objeví před jedním nebo těsně před dvěma očima. Často jediný příznak. V některých případech se kombinují s následujícími příznaky 3,8 / 5\nProč létají mušky před očima?\nDůvodem je však vždy a je nutné ho stanovit k odstranění vážných patologií s krevními cévami nebo očima. Častěji s takovým problémem čelí v dospělosti. Někdy dokonce ani vidění nespadá a mouchy se stávají čím dál více.\nProč létají mušky před očima? Zkusme to dnes zjistit.\nBlikající mušky před očima příčiny\nMigréna. V této situaci jsou jasné a před vašimi očima blikají, jako kdyby před očima proběhl had.\nTlak je jedním z častých pachatelů mouch před vašimi očima, vysokými nebo nízkými. Objeví se s prudkým stoupáním z postele a přikrývají. Takže pokud jsou před vašimi očima jasné tečky, změřte tlak.\nOtrava. Někdy může být příčinou otravy, mouchy objeví z důvodu nemoci, vícenásobný věci před očima, zvracením, bolestmi hlavy.\nKraniocerebrální poranění, poškození, zánět očí může také způsobit vzhled světlých bodů v očích.\nSelhání metabolických procesů, především diabetes mellitus.\nSnížení počtu červených krvinek, hemoglobinu v krvi.\nCervikální osteochondróza v těžké formě s oběhovými problémy.\nMouchy před očima se mohou objevit bez důvodu, které nesouvisí se zdravím. Existuje zničení skleněného humoru - DST. Co je to skelné tělo? Toto želé je podobná látka umístěná v oku, jejíž složení je užitečné:\nKdyž dojde k stárnutí organismu, mikročástice vstupující do této látky se začnou rozkládat a dochází k oslabení. Takový stav je charakterizován tmavými skvrnami nebo pavouky, které se pomalu vznášejí před očima. Zvláště jsou dobře viditelné ve světle.\nDST prakticky není ošetřováno, existují pouze pomocné prostředky pro zlepšení průhlednosti skloviny.\nMouchy před očima a další příznaky\nJe nutné okamžitě se obrátit na lékaře, pokud se mu ještě přidává:\nOstré snížení vidění;\nProtahování věcí před očima;\nOblačnost, vize jako v kouři;\nBolest a další rušivé pocity v očích;\nObrovské množství hvězd, které zatmění světlo;\nPrudká bolest hlavy;\nPoranění hlavy nebo oka, dokonce i mírné.\nPokud narazíte na takový problém, potřebujete:\nPři konzultaci s oftalmologem nebo retinologem, lékařem na očním hřišti;\nNepoužívejte kapky nebo jiné léky;\nsnažte se jíst více produktů užitečných pro oči;\nnení třeba škrábat, dotýkat se, otírat oči;\nnezapomeňte dělat cvičení pro oči.\nJak léčit plovoucí mušky před očima?\nPokud jsou mouchy před očima spojené s onemocněním, pak mohou být vyléčeny z toho, že jsou vyléčeny. Ale pokud jsou mouchy spojeny s DST, nemůžete nahradit mlhavé sklovité tělo. Nejmodernějším způsobem je použití bioregulátorů. Jsou získávány z peptidových tkání, působí pouze na orgány, ze kterých byly extrahovány.\nBioregulátory obnovují poškozené tkáně, včetně skelného těla oka. Samozřejmě potřebujete vitamíny pro oči předepsané lékařem.\nPoužijte cvičení: sedněte si na židli, držte hlavu rovně, vaše oči směřují k vám. Rychle posuňte oči doleva a doprava doprava. Mouchy mohou projít.\nNěkdy destrukce může vést ke snížení vidění, pak se chirurgický zákrok používá k zpomalení procesu a návratnosti jasnosti, rozhodně ne úplně.\nVitreolisis je metoda laserové akce, která rozdrtí zamračené oblasti na malé. Tato metoda se ale používá zřídka kvůli vedlejším účinkům a špatnému výkonu.\nVitrektomie - odstranění oblastí s zakalenými oblastmi, jejich nahrazení solným roztokem. Tato metoda je zřídka používána, pouze pokud je možné slepotu, protože má mnoho vedlejších účinků.\nDekstruktsiyu lépe varovat než léčit.\nZávěr: letky před očima nejsou vždy bezpečné, aby se zabránilo nebezpečným onemocněním, je lepší jít k lékaři.\nLightning v očích člověka se nazývá vědecky fotopsie, to může projevit v podobě imaginární pocit jiskry v očích, světlice, zářící linky, skvrny, prsteny všech druhů kličkování nebo požárních ploch. Takové situace jsou způsobeny nevhodnou stimulací neuroreceptorů retikulární membrány a dalších částí vizuálních analyzátorů. Tento jev je druh vizuálního jevu, který spojuje společné jméno "entoptické".\nBliknutí v očích blesku je vysvětleno podrážděním neuroreceptorů sítnice, dalších částí vizuálních analyzátorů. Typ stimulačního účinku může být elektrický (tj. Fosfeny) nebo mechanický. Podráždění elektrického typu jsou pod tlakem na vnitřní nebo vnější koutky očí a mechanický - při náhlé pohyby oční bulvy, a to způsobuje výkyvy sklivce.\nPokud po vyšetření nic nebylo nalezeno, ale mouchy se stále objevují, pak lze tento problém odstranit pomocí očních cvičení a pozorováním správného způsobu života. Dále pacient potřebuje užívat vitamínové komplexy a dobře jíst, pít spoustu tekutin, vylučovat silný fyzický nebo duševní stres a upustit od takových škodlivých návyků, jako je kouření a pití. Aby mozku dostalo dostatek kyslíku, stojí za to provést preventivní opatření proti chudokrevnosti a více k procházce na čerstvém vzduchu.


Tým makléřů | Pro prodávající\nSpolečně uzavřeme zprostředkovatelskou smlouvu. Domluvíme se na podmínkách (kupní cena nemovitosti, garantovaný rozsah našich služeb a provize za zprostředkování). Naše provize za zprostředkování je splatná až po dokončení obchodu (zápisu na nového vlastníka na Katastru nemovitostí nebo převodu členského podílu v Bytovém družstvu). Do té doby pracujeme ve své režii. Pokud nemovitost neprodáme, jsou pro vás naše služby zdarma.\nDo 24 hodin od podpisu zprostředkovatelské smlouvy zalistujeme vaši nemovitost do systému RE/MAX, která sdružuje všechny makléře naší sítě (1293 makléřů – k 25. 9. 2018). Nemovitost se začne párovat s poptávkami našich kolegů z celé ČR, kteří vyhledávají pro své klienty možná právě vaši nemovitost.\nZpracujeme prezentaci vaší nemovitosti. Kvalitní fotodokumentace a popis nemovitosti jsou základem úspěšného prodeje. Zpracování půdorysů ke každému bytu a domu je naším standardem. Nemáte-li k dispozici dokumentaci, zaměříme si nemovitost sami.\nInzerujeme na našich stránkách re-max.cz a dále na nejnavštěvovanějších českých realitních serverech. Využíváme také další možnosti (inzerce v tisku, roznos letáků s popisem vaší nemovitosti do schránek v okolí, reklamní poutač na nemovitosti, atd.)\nProhlídky nemovitosti provádíme ve dvou, váš majetek tedy lépe ochráníme. Pokud by přesto nastal nějaký problém, jsme dobře pojištěni. Všichni zájemci mají dostatečný prostor si nemovitost prohlédnout i opakovaně. Nic neskrýváme, protože za skryté vady nemovitosti ručí po dobu tří let od prodeje prodávající a nechceme vás dostat do potíží.\nRezervace. Po nalezení vhodného kupce uzavíráme trojstrannou rezervační smlouvu, kde se zájemce zavazuje nemovitost koupit a na důkaz toho skládá zálohu. Tu uchováme na depozitním účtu (odděleně od provozního účtu kanceláře) až do ukončení celé transakce.\nNásleduje příprava smluvní dokumentace (Kupní smlouva, Smlouva o advokátní úschově, Smlouva o převodu členských práv). Tuto práci zadáváme odborníkům, kteří kromě znalosti obchodního práva musí splňovat podmínky nastavené naší společností tak, aby úschova vašich peněz byla co nejbezpečnější (pojištěný depozitní účet, který je samostatný pro každý obchodní případ, autorizace každé výplaty od 2 advokátů). Návrh smluvní dokumentace je zaslán oběma stranám ke kontrole a připomínkám.\nPodpis smluvní dokumentace včetně ověření podpisů. Poté, co se s kupujícím na znění smlouvy shodnete, přistupujeme k podpisu v Advokátní kanceláři. Pokud kupující financuje nemovitost prostřednictvím hypotéčního úvěru, je ještě před Kupní smlouvou podepsána Zástavní smlouva.\nSložení kupní ceny do advokátní úschovy. Po podpisu smluvní dokumentace skládá kupující sám nebo prostřednictvím úvěrující banky kupní cenu do advokátní úschovy. Tam zůstane uložena až do převodu vlastnického práva na Katastru nemovitostí.\nNávrh na vklad. Po složení kupní ceny, není-li dohoda smluvních stran odlišná, podáváme návrh na vklad vlastnického práva místně příslušnému Katastru nemovitostí.\nVýplata kupní ceny na váš účet. Po zápisu vlastnického práva na nového vlastníka, na základě aktuálního Listu vlastnictví, bude z advokátní úschovy vyplacena kupní cena na váš účet.\nPředání nemovitosti. Připravíme předávací protokol a formuláře pro převod energií. Na místě vše potřebné sepíšeme a převody energií za vás u dodavatelů zařídíme.\nOdhlášení poplatníka. V souladu s planým zákonem vás odhlásíme jako poplatníka Daně z nemovitých věcí na Finančním úřadě.


Co byste ve vztazích před deseti lety dělali jinak? Odpovídala Katarzia i terapeut Honza Vojtko | Radio Wave\nVíc si věř a neboj se v sexu experimentovat. Pusťte si odpovědi Honzy Vojtka, Josefiny Bakošové, Petra Marka, Ester Geislerové a Katarzie, co by poradili svému mladšímu já dělat ve vztazích jinak\nExistuje spousta různých návodů, jak si správně vybrat partnera, abyste měli co nejkvalitnější a nejdelší vztah. Zaujaly mě rady, že randění ve třiceti je lepší a zábavnější než ve dvaceti, protože lidé už mají víc zkušeností a poučili se ze svých chyb. Rozhodla jsem se tedy ověřit, jestli je pravda, že kdo víc zažil, víc ví, a ptala jsem se, co by takoví lidé poradili svému o deset let mladšímu já, kdyby ve svých prvních vztazích mohli udělat něco jinak.\nOdpovědi se dost různily. Například Josefina Bakošová, designérka, módní návrhářka a hlavně členka kreativního dua Ester a Josefina, které na Facebooku sbírá bizarní párové zprávy, by prý neměnila vůbec nic, protože se svým tehdejším partnerem je doteď. Byla to láska na první pohled a trvá dodnes. Slovenská zpěvačka Katarzia naopak mladým lidem doporučuje, aby si zkrátka víc užívali, nevázali se hned tolik na jednoho člověka a nebáli se vyzkoušet třeba i homosexuální vztahy. Filmař a člen kapely Midi Lidi Petr Marek zase vysvětluje, jak během let odstoupil od tzv. vlastního fašismu. „Uvědomil jsem si, že každý, včetně mě, bude mít a má nějakou nepřekonatelnou vadu,“ říká.\n„Já asi nebudu mít žádnou konkrétní radu, ale – a teď to bude znít asi jako klišé – řekla bych si, abych se víc poslouchala. Abych poslouchala, co chci, co cítím, abych byla míň svázaná nějakými stereotypy, ať už jde o představy rodičů, nebo moje vlastní přesvědčení o tom, co by žena nebo muž měli ve vztahu dělat,“ odpověděla Bára Šichanová, autorka a moderátorka pořadu Kvér na Radiu Wave.\nPárový terapeut a lektor Honza Vojtko doporučuje naslouchat své intuici a emocím, ale taky upozorňuje, že city musí být vždycky v rovnováze s racionálním myšlením, a jeho hlavní rada zní: „Ověřuj! To, že něco cítíte, neznamená, že to je pravda. Je dobré trochu odstoupit od toho, co se ve mně děje.“ Shrnuje, že spontaneita je skvělá a k mládí patří, ale svět je dnes natolik složitý a krutý, že se od pětadvacetiletého člověka očekává, že se bude chovat naprosto dospěle.\nJakou má Honza Vojtko konkrétní zkušenost, co by si poradila Ester Geislerová nebo co to vlastně znamená osobní fašismus, se dozvíte, když si pustíte celou reportáž Hany Merkové.


Jedničky ve snu / Diskuzní fórum - Vestirna.com Online\nJedničky ve snu\nProsím,kdo by mě mohl říct,co znamenají jedničky ve snu.Viděla jsem jich několik ve zlatém rámečku,který velmi silně vyzařoval zlatou barvu.\nIP: 213.151.77.* Někde jsem to tady minulý týden psala...\nDracizeno,ale já to memůžu nikde najít.Odpovězte mi,prosím.\nIP: 89.203.174.* Ahoj Mariko, jednička je v podstatě KLÍČ k novému začátku, odemyká tajemnou bránu nebo dveře, za nimiž se ukrývá nová cesta nebo skryté poselství Tvojí duše. Nejspíš ty zámky, které musíš odemknout, jsou tři. Symbolizuje to tvé schopnosti, které musíš nejprve odhalit, což se skrývá ve zlatém rámečku. Klíče i zlatá barva jsou mužské symboly, a proto hledej muže, které má tyto tři jedničky a ví, ke kterým dveřím patří. Tento člověk existuje, ale jméno ti sdělovat nebudu, ale pokud budeš hledat, tak ho určitě najdeš. Může ti pomoci ukázat správnou cestu životem.\nMěj se hezky a přeji ti ať najdeš ty správné dveře, které ti odemknou cestu k Tajemství lidstva.