Až mi hrábne, tak mi řekněte. A nebo už se stalo? – Inspirováno životem\nAž mi hrábne, tak mi řekněte. A nebo už se stalo?\nPublikováno 27. 9. 2020 27. 9. 2020 , autor: K.\nNemám pojem o čase. Ačkoli se snažím jako člověk fungovat a nepřestávám věřit, že tyhle sračky jednou skončej, pořád si připadám jak součást šílenýho zkurvenýho snu, kterej je nejposranější za celej můj život. A že už jsem takových období taky pár měla.\nA aby toho nebylo málo, asi jsem neustálým škemráním u vyšších mocí způsobila, že mi opravdu do tý reality sestoupili… A nebo už je to hrábnutí tady? Ani nevím jak souvisle to sepsat. Ale řekla jsem si, že dneska si udělám večer sama pro sebe a dám si od práce oraz. Tak proč se řídit nějakou hloupou souvislostí. Budu to sem sypat, jak mi to přijde na mysl… A ten večer jsem to nedopsala, tak se v tom jdu vrtat dnes a o to víc nesouvislejší to asi bude. Na to sere pes.\nChtěla bych všem poděkovat. Ty komentáře jsou hrozně hezký, nečekala jsem takovou vlnu podpory. Je to hezký, děkuju. Tak moc bych vám chtěla napsat: „Jupí, bouchněte šáňo, K. už je zas hepy jak ty grepy, který jsme si mačkali do vody…“ Nenapíšu, zatím ne. Ale můžu vám napsat o tom hrabání, to vás třeba taky pobaví.\nVšichni mi říkají, že všechno, co se děje, má nějaký smysl. Že to tak Bůh chtěl. Jsem se začala normálně modlit. Pak mi se ale do mysli vkrade: „Bůh je pěknej hajzl, kdyby chtěl šťastný bytosti, tak nemůže působit tyhle hrůzy!“ A tím nemyslím to, že mě Ňuf kopl do zadku a skončila jsem zase na pracáku. I když taky trochu… Ale i ty šílenosti, co vidím kolem sebe. Když jsem byla u našich ten první týden, šly jsme s T. zapíjet žal do Sokolovny. A T. tam na WC potkala paní, co plakala, že jim v rodině umřelo roční miminko. A to je všude – nemocný děti, týraný zvířata, důchodci co nemaj ani na chleba, celý to haló kvůli nějakýmu dementnímu viru, nacpaný pracáky…\nNo nicméně nalejme si čistýho vína, jestli tohle celý vedlo opravdu k něčemu dobrýmu, tak je to Obchůdek. Už když jsem vylezla ze střední, tak jsem si chtěla vydělávat autorskou bižuterií. Naši mi tehdy dali i peníze na materiál, něco jsem vytvořila, hodila to na Fler, prodala dvoje náušnice po padesáti korunách a tím můj sen o byznysu skončil. Pak se začal v hlavě formovat nápad. Tehdy jsem udělala pár čtyřlístkových náhrdelníků. Byl u mně v pokoji Er. a hrozně se mu to líbilo. To bylo asi před 3 lety. Chyběla mi sebedisciplína. Buď jsem byla vyřízená z práce nebo jsem žila bohémský život. Až teď díky nouzovýmu stavu jsem se do toho pustila, ale pořád zbývalo víc práce než času. S Ňufem jsme hodně cestovali a víkendy byly zabitý. Neměla jsem na to dobrý prostředí, v centru Prahy je dost prachu a často jsem s výsledky nebyla spokojená. Až u našich jsem se do toho opravdu obula.\nKdysi jsem si napsala seznam přání. Obchůdek na Fleru. Zasnila jsem se… Jo, kdybych tak mohla místo prodejního profilu na týhle handmade stránce mít vlastní opravdový eshop! Nojo, ale jak to udělat, bez znalosti programování… Už někdy v květnu jsem si vyhledala sympatický stránky pro lidi, jako jsem já. Eshop, který zvládne i amatér. Tak jsem se vykašlala na celej Fler a začátkem září to prubla. Je 21. 9., pro cizí oči je stránka zatím skrytá. Momentálně se na ní nachází celkem 1120 produktů vlastní výroby a nějaké zbytečky čekají na nahrání. Sedím u toho denně. Prakticky nonstop. A makám. Je pravda, že bez toho rozchodu bych to asi takhle daleko nedotáhla. Myslím u toho na něj. Co by na to asi řekl. Byl nadšenej i z toho mála, co jsem měla hotový u něj. Líbil se mu příběh, který celou věc doprovází. Myslím, že by byl na mě pyšnej.\nZatímco tento článek sepisuji, slyším dech. Ne, můj dech to fakt není. Takhle nefuním… A ne, nejsem opilá. Hrabáníčko, hrabání… Nebo?\nDneska je o týden později. Na eshopu už mám všechno zboží, co jsem chtěla. Na rozjezd se jedná o cca 1300 produktů – můžete se těšit na placky s autorskými fotkami – konkrétně špendlíky, magnetky, zrcátka do kapsy a otvíráky na klíče. Stejné fotky jsou pak součástí kolekce fotošperků – tam jsou zatím brože, prstýnky a náhrdelníky. Doplňková oddechová série jsou náušnice z korálků a lepených skleněných kabošonů + k tomu jsou i prstýnky. A nejklíčovější a nejzásadnější kolekce je samozřejmě ta čtyřlístková – odznáčky, brože, prstýnky, náhrdelníky, záložky do knih se zalitými lisovanými čtyřlístky.\nV zásobě si pak schovávám pár dalších druhů, ale tak to tam budu sypat postupně, ať se máte na co těšit. Nějak se mi tomu furt nechce věřit. Abych si rozšířila dosah, nahrávám teď i menší ochutnávku na ten Fler. Mám služební číslo, vizitky, vlastní emailovou adresu – takový to když absolutně netušíte, co je to DNS záznam a váš kamarád ajťák tápe, jak to správně nastavit, tak se na něj vyprdnete a uděláte to sami – a najednou bum, začne to fungovat! Povedly se mi ilustrace, má to hlavu a patu a fakt v to věřím, i když chápu, že dnešní doba není přílišnému utrácení za nezbytnosti nakloněna. A tak teda asi můžu prozradit, že pokud se nic neposere – a že jestli jo, tak si to už vážně půjdu někam hodit – tak 10. 10. to celý vypukne.\nObčas si chodím večer sednout ke hřbitovu. Je tam klid. Sednu si na lavičku, otevřu birella a kouřím jednu za druhou. A čumím. Přestala jsem dokonce poslouchat i muziku v mobilu. Mám tam asi 7 písniček, který miluju a zároveň mi začínají lézt na nervy, ale nejsem schopná si tam natahat nějaký nový. Celkově mám s hudbou dost problém, každá oblíbená písnička mi ho připomíná, protože jsme byli poměrně muzikálně založení a často jsme si dělali zpěvavý večery. A tak sedím a poslouchám akorát šum aut a puberťáky z louky.\nV Hospůdce byl jeden chlap. Já ho teda osobně neznala, ani si ho od vidění nevybavuju, ale Ňuf se s ním kámošil. V době, kdy jsme se začali vídat, se ten kluk oběsil. Když jsem si do Hospůdky pro Ňufa ve středu „před“ šla, ptali jsme se jednoho známého, jestli neví, kde je pohřbený. Prý tady. Snažila jsem se ho tam jednou najít, to když jsem víkend „po“ šla zakopat prsteny od Er. a napsala první smsku, která jsem doufala, povede k (u)smíření. Ale protože brácha se psem na mě čekali venku, proběhla jsem jen pár hrobů a vzdala to. Třeba to ten opilej člověk spletl, vždyť to byl můj první tip a on mi ho hned odkejval. Nedalo mi to. Šla jsem tam, že zavolám babičce dojmy z pohovoru a zarelaxuju si. Bylo hezky. Vstoupila jsem na hřbitov a přemýšlela kudy se vydat. Tušila jsem, že bude v té levé části, ale kde přesně. Blesklo mi hlavou: „Tak buď si to můžu ošmelit a půjdu rovnou nahoru. A nebo si tu cestičku poctivě vyšlápnu postupně…“ A začala jsem tudíž dole. Jasně že byl až nahoře. Ale našla jsem ho. Pohled na tu jeho fotku mi vehnal slzy do očí. Takovej hezkej mladej kluk. Achjo. Ale už je ti snad dobře, ať tě trápilo cokoli.\nDruhý den jsem se sešla s A. Bylo mi mizerně, předchozí večer mě máma hrozně naštvala, všechno na mě padlo a poprvý jsem si ublížila. Ne nějak moc, dala jsem si pár facek, ale ta bezmoc, ta bolest. Co se to všechno kurva děje a proč. Chci od toho života tolik? Chci mít parťáka, i když mě někdy fakt sral, tak byl pro mě všechno. Chci mít domov a nějakou normální práci. Fakt, nemám ve svym okolí nikoho, kdo by měl takhle podělanej život po všech stránkách. Jo, znám lidi co neměli nikdy vážnej vztah. Ale mají aspoň stabilní práci. Já se celej život snažím bejt dobrá – bejt nejlepší – dobře a kvalitně pracovat, být dobrá a oddaná partnerka. A jak to dopadá? A když jsem to naposled s tou prací tak nehrotila a nedělala nic nad rámec, tak mě stejně po měsíci vyrazili.\nS A. jsme si udělali hezkou procházku. Trasa vedla kolem hřbitova, tak jsem koupila svíčku a na louce natrhala květy. To si Ňuf přál. A šla jsem pozdravit svého kolegu z Hospůdky. Představila jsem se mu a řekla mu o tom, co se stalo a že třeba někdy přijdeme i s Ňufem. Pak jsme vylezli na vyhlídku, tam popíjeli víno a stěžovali si. A plakali. A. na mě koukal: „Tys byla tenkrát z toho Er. tak v háji, jsem myslela že už to žádnej nepřekoná. A ono jo.“\nJe to hrozný. Furt nedokážu jít dál. Nechci jít dál. Chci jít dál s ním. Jo, Er. jsem milovala taky jako blázen, ale tohle se nedá srovnávat. Nechápu, jak si mohl myslet, že bych ho kopla kvůli Er. do zadku, kdyby se mi ozval. Udělala bych všechno na světě, abych napravila, co jsem pokazila. A že toho taky bylo dost. Já to vím, všechno jsem si to uvědomila a srovnala. Ale je mi to prd platný zatím. Nevěřím, že po tom všem, co jsme za ten rok zažili – jo, blbej rok, není to zas taková doba, ale stalo se toho opravdu mnoho, to dokáže takhle pohřbít. Takhle chladnokrevně zahodit. Vždyť sám musí vědět, že na tom nese taky pěknej podíl viny. Že kdyby nechlastal tak, že si druhej den nepamatoval, co dělal, že se motal v tom, že neví co chce – aneb potřebuju čas pro sebe – a když jsem šla s kámoškama, tak mi vypisoval, jak je doma opuštěnej. A já mu to všechno odpustila, neměl to se mnou snadný. Ale sakra tak ví, jak jsem na sobě pracovala a že jsem od dubna byla v klidu, jeho záchvaty jsem zvládla v pohodě, nikdy jsem mu nic nevyčítala, ještě jsem mu nosila druhej den paraleny. A pak se jednou neudržím, rupnou mi nervy a skončí to takhle. Pět dní před tím jsme si plánovali jak se vemem a založíme rodinou. A on mi pak v sobotu řekne do očí, že už mě nemiluje. Vždycky když si na ten moment vzpomenu, jak kdyby mě probodl. A pak zas vím, co všechno hnusnýho v afektu jsem mu ten den řekla já, ačkoli jsem to tak nemyslela. A ono to nejde vzít zpátky.\nDala bych cokoli za další šanci. Abychom si dokázali, že jsme to všechno mysleli vážně. Že jsem si za ten skoro čtvrt rok (to je šílený, ŠÍLENÝ!) srovnala priority a jsem připravena na změnu. Leze mi to tady na nervy čím dál tím víc, odstěhovala bych se naprosto kamkoli – ano, pro začátek spíš v rámci republiky, abych mohla pracovat. Vysadila jsem prášky, takže chce miminko? Oukej, pojďme si nějaký udělat! I tu polštinu jsem se začala učit, to abychom časem mohli vzít to udělaný miminko a odjet do Gdaňska. Teď jsem někam šla a na botníku viděla pohledy, co našim přišly za poslední rok. A tam pohled od nás, právě z Gdaňska. Píšu tam, že je tam nádherně a že bych tam chtěla zůstat. Kurva, vždyť to podepsal! Tak snad ví že jsem tomu byla otevřená, i když mi v tom dost bránil strach…\nJestli myslel vážně to, že je na mě zlej a že už takhle nechce mi dál ubližovat (jelikož jsme pár dní před tím měli střízlivou debatu o tom, jak mu občas v opilosti mrdne a začne na mě bejt fakt hnusnej a nespravedlivej a že to nehodlám dál tolerovat, tak možná to nebyla úplně fráze, aby se mě taktně zbavil) tak sakra ať vyndá hlavu z prdele a podívá se i na všechno to dobrý, co pro mě celej rok dělal. Jak mě podporoval, když jsem byla v prdeli z krámu, jak mě podporoval pak na nemocenský, jak mi nosil čtyřlístky a všude se chlubil, jak má šikovnou holku. Jak mlaskal s vděkem u jídla, který jsem vařila. Na ty Vánoce, Valentýna, narozky a výročí, který mi udělal nejpěknější, co jsem kdy měla. Jak mi v Tescu koupil tu božskou mikinu a měl radost, že mám radost, bral mě na ty nejskvělejší výlety a sportovat. Když jsem byla nemocná, mazal mi starostlivě ty odporný rozdrápaný ekzémy, kdykoli mě chytla záda, tak vstal i uprostřed noci, slezl pro Alpu a mazal mi je. Jednou šel dokonce i do lékárny a tam lámanou češtinou magistře popisoval, jak jeho holka furt sedí na záchodě. A přinesl léky, který mi konečně ulevily…\nJsem student. V sobotu jsme měli první přednášku. Jela jsem tam s knedlíkem v krku. Já vím, že jsem to nedělala kvůli němu, vždycky jsem chtěla studovat, ale když si vzpomenu jak jásal, že bude mít studovanou holku. Těšila jsem se, jak mu pak budu vyprávět a budeme chodit po muzeích a výstavách… Bylo to celkem fajn, měla jsem z toho dobrý pocit, i když mi to dost překazil email, že mě nevybrali do práce, kde jsem si docela fandila. A pořád jsem se dojímala u antiky, protože v Kolíně jsme byli na takový podobný výstavě. A prostě vzpomínky. Mám je všude. Kamkoli jdu, tam vidím něco, co jsme zažili spolu.\nCelou cestou v tramvaji jsem brečela zas jak malá. To se nedá. Kdy už to skončí. Prej za tím vězí i to vysazení antikoncepce, že se ty hormony musej ustálit, nebo co. Ale mně už ta horská dráha opravdu unavuje. Šla jsem na párty. Moc se mi tam nechtělo, bála jsem se, že si dám víno a rozesmutním se. Kupodivu to bylo v klidu, smutnili jiní, já se celkem dobře bavila. Vyprávěla jsem o škole, ukazovala eshop a nepřipadala jsem si jako totální lůzr. Jo, taky jsem si nakonec brekla, ale až ke konci a když jsem pak Ra., kterej si toho všiml, řekla že jsem dostala kopačky a padáka, tvářil se dost chápavě.\nNeděli jsem pak trávila pracovně, jak jinak. Pondělí asi taky… No a v úterý jsem se vypravila s bráchou a Li. do Hospůdky. Díky tomu jsem mohla splnit svůj poslední vědomý rest. Předala jsem slíbený půllitr a celkem se mi ulevilo. Potkala jsem se tam s Kominíkem (kterýmu jsem napsala, ať se staví – takže to beru i jako splněný rande, i když jsme byli moc střízliví a unavení… Ale objetí a pusu na tvář jsem si nakonec vysloužila.), jeho tátou, Výpitkou… Byla celkem sranda. Tentokrát jsem neseděla v koutě zadumaná. Naopak. Poprvý od tý doby jsem se pořádně vyfikla, namalovala se, udělala si nehty, vlasy a šla na to. S Li. jsme zůstali ještě chvíli sami, ale už jsem teda usínala. Padlo to na mě až cestou domů. Roušky mají výhodu, že si do nich můžete bulet a nikdo nevidí, jak se vám křiví huba. Horší je, že si do ní nanudlíte a to je trochu ekl.. Ale tak na to sere pes.\nNaši ráno jeli na chatu a mě čekalo pár opuštěných dní. Říkala jsem si, že si zamedituju, zkusím se s tím vesmírem spojit a hlavně dotáhnu ten eshop k finální podobě. Možná mě tím ten osud opravdu chtěl dokopat k tomu, abych to dodělala. A pak… Pak kdo ví.\nZačala jsem cestou do bývalé práce pro stravenky. Jak mě vyrazili, že teda tu kolegyni si nakonec nechali na plnej úvazek a pro mě tam tudíž nezbylo místo, tak frajerka odešla týden po mně sama od sebe na hodinu. Paráda. A na recepci si už hověla nová paní. Mně to jako ani nevadí, fakt jsem tam nechodila s chutí. Asi by to bylo jiný, kdybychom byli s Ňufem spolu, ale po čase by mě to stejně nebavilo. Bylo mi vedro, na sobě jsem měla ještě napatlanej makeup z večera a nemohla se dočkat, až si nakoupím něco k „snídani“ a skočím do sprchy. To se tak stalo kolem dvanácté.\nOdpoledne se měla stavit kamarádka, ale nakonec nedorazila. Ani mi to nějak nevadilo, ačkoli jsem teď zodpovědný alkoholik a když už piju, tak k tomu míchám i dost nealka, nějak mě rozbolela hlava. Blbý je, že jsem noční tvor, takže vždycky nějak přetrpím den a se setměním se začnu probírat. Teď to bylo podobný. Uklidila jsem, nahrávala na eshop náhrdelníky a trochu usínala. V 9 večer to bylo lepší, otevřela jsem si lahvinku a makala a makala. A protože mi fakt šibe, dost často si povídám. S něčím. Věřím na anděly, jednou se mi i jeden zjevil, tak to směřuju jim. Protože jsem přesto všechno dost vyčerpaná, chodila jsem si dávat cigárko na balkon, abych se trochu probudila. Nebyla ještě ani 1 hodina ráno, seděla jsem na lavičce a říkám andělům, aby mě ten osud už netrápil, aby se to všechno spravilo. Většinou takhle žvaním a pak když to zakončím tím, že chci znamení, něco v bytě hrozně práskne.\nTeď taky. Jasně, nábytek křupe, to slyším i během dne. Ale tentokrát to byl úplný orchestr. Ozvalo se asi 15 ran hned za sebou. Páni. To je hodně velký znamení! Píšu kámošovi, že mi duchové začali řádit v obýváku. Zpráva nejde odeslat. Vypla WiFi. Vypla data. Seděla jsem a měla takovej zvláštní pocit. Snažila jsem se připojit k jedný ze dvou wifin, který máme. Asi 40 minut jsem se s tím prala, nešlo to. A najednou mi vyběhlo oznámení, že příště se bude připojovat automaticky… nojo, na tom by nebylo nic divnýho, kdyby to nebyla Ňufova wifi!!! Kolikrát procházím kolem domu, kde jsme bydleli, chodím tudy na terapie a do Hospůdky. A nikdy mi mobil nereaguje. Ale sedím s notebookem 8 km daleko a on se začne připojovat? A to jsem ještě předtím koukala na seznam co mi to všechno nabízí a říkala jsem si, že už ani nevím, jak se nám to jmenovalo doma…\nChvíli se nic nedělo, zaplavil mě hodně, ale opravdu hodně zvláštní pocit. Potom se mi to konečně povedlo, jen ta zpráva o tom, jak mi duchové dělaj mejdlo v bytě, nešla odeslat. Doufám že mě nepotrestaj, že vám to sem píšu…\nPak jsem nějak už šla spát, celkem mě to vyčerpalo. Byla divná noc. Nedávno mi jedna holka na vintedu psala, že andělé používají krom mincí, hudby, světel, pírek a dalších věcí jako znamení zvuky, které slyšíte těsně před probuzením. A jak si tak v klidu spím, uslyšela jsem bušení na dveře a na to jsem se probudila. Samozřejmě ticho. Co to sakra bylo? Strašně jsem se lekla. Povedlo se mi naštěstí usnout a pak se mi zdál živej sen o nás. O tom jak jsme byli doma, řešili co se všechno stalo, já z něj mezitím sundavala oblečení, líbala ho… Tak moc živý to bylo. Pak seděl na židli a chtěl, abych mu dokázala, že ten rodinnej život myslim vážně a pověřil mě, abych Juniorovi zaskypovala já. A tak jsem do toho šla! Dokonce jsem v tom snu mluvila i polsky.\nZdá se mi o něm pořád. Nikdy se mi takhle o nikom nezdálo. Vždycky se v tom snu k sobě vracíme a opravdu navazujeme na to, co bylo. Minule jsem mu říkala, že zarezervuju badminton a konečně vyvoláme fotky do alba. Včera to bylo taky hustý, zdálo se mi, že čekáme dvojčata, stěhujeme se a řešíme u manželský postele, na jakou stranu dáme postýlku, abych to k ní v noci měla pohodlně. Dneska to bylo teda horší, to se mi zdálo, že bydlel v garsonce vedle našich a dařilo se mu mi vyhýbat.\nDalší den byl podobný. Co taky jinýho dělat. Ráno hledat normální práci, poslat pár CV a pak se věnovat eshopu. U toho do sebe lejt birelly a další ochucený nealka pivča, který teď testuju a pak jsem usnula. Ještě ráno jsem koukala na status, co jsem psala před pěti lety. Byla to citace z Racka. „Až budeš potřebovat můj život, přijď a vezmi si ho.“ Líbilo se mi to, sdílela jsem si ho na zeď a k tomu hodila Klusovu Ninu. „Dnes v noci jsem ze spaní křičela tvoje jméno…“ Ušklíbla jsem se, že tak špatně na tom ještě nejsem. No a jak s tak odpoledne chrápu, tak mě vzbudí, jak kňourám jeho jméno. Paráda!\nVečer mě čekal šok. Říkala jsem si, že si zapnu tátův pracovní počítač, že se mi tam bude lépe editovat a k tomu si pustím nějaký polský fláky. Z notebooku mi to tak dobře nehraje, jsem líná sundat bedničky a když jsem v pokoji, nonstop mi tu hrajou ty samý seriály a už mi z toho taky šibe. Ale nějak nemám sílu koukat na něco jinýho. Tak jsem ho zapla a ono to nešlo. Pořád to hlásilo nějakou chybu, sakra. Gůglila jsem co to může být a podle lidí na netu byl jednoduše s počítačem ámen. Paráda, teď to bude určitě na mě, posledně jsem tam byla celou dobu a naši o tom věděli. A zatloukat neumím, když se zeptá jestli jsem tam šla… Kurva, proooooč.\nTakže zas zbývá jen se modlit. Opět jsem pracovala jako blázen, v pátek jsem pak večer zašla s T. a jejím přítelem do hospody, jelikož měli oba narozeniny a chtěla jsem jim pogratulovat. A před sebou jsem měla divnou sobotu.\nPůvodně jsem slíbil Fí., že zajdeme někam třeba do Riegráčů. Bylo ještě teplo, tak proč to nevyužít. Ale strašně se mi nechtělo. I když je můj život teď poměrně stereotypní – pořád čumím do eshopu, ne vždycky uvítám možnost někam vypadnout. Kor když naši nejsou doma. Tentokrát jsem si správně přála, Fí. mi krátce po šesté večer napsal, že mu není dobře a že to teda necháme na jindy. Byla jsem za to celkem ráda, aspoň dodělám editaci popisků a tak nějak si užiju poslední opuštěný večer.\nPracovala jsem opravdu pilně. U toho jsem chodila poklízet a kouřit. Žádný extra duchařiny se neděly, tak jsem na to měla aspoň klid. Kolem páté ráno jsem finišovala. Šla jsem si pak sednout na balkon. Koukala jsem na barák, který máme naproti. Je to vysoký panelák plný oken, balkony má z druhé strany. Sledovala jsem, jak se v jednom okně odráží světlo televize. Zajímavý na tom bylo, že kdykoli jsem odvrátila zrak, světlo se rozzářilo. A když jsem se podívala zpátky, ztemnělo a kdybych nevěděla, že tam ta televize je zaplá, myslela bych si, že je tam tma. Takže jsem takhle kroutila hlavou sem tam a snažila se přijít na to, co to je. Že by zas nějaký znamení? Pak jsem si vzpomněla, jak jsem kdysi stála z druhé strany toho baráku. Byla jsem tehdy v hospodě, bylo po Vánocích, Er. byl někde zmizelej a já v prdeli. Koukala jsme přesně do těchto míst, akorát na balkony. A svítil tam jeden balkon modrozeleně a hned vedle se rozzářil jeden červeně. Takový naše oblíbený barvy a já si tehdy řekla, že je to jasný znamení, že se ještě někdy uvidíme.\nPřemýšlela jsem. Že by i tohle bylo znamení, že se s Ňufem ty naše cesty ještě mají šanci spojit? Mají tu šanci? Všechno jsou to jen domněnky a co by kdyby. Vyčítám si co jsem provedla. Terapeutka mě chlácholí, že na mý straně ta chyba není. Jak by mluvila, kdyby si vyslechla i jeho verzi? Co všechny ty moje opilecký vyděračský kecy, záchvaty paniky, protivný nálady. Moje řeči že nemá rád vlastní dítě. Neustálý řešení toho, co dělá blbě a neprakticky. I když jsem se snažila chválit, být podpora, opora a všechno. Asi mi to nešlo, jak by mělo. Kdybych neodešla… Kdybych prostě počkala až se vrátí a urovnala to… Já místo toho v panice sbalila i těstoviny a rejži ze skříně. Jo, na jednu stranu proto, že jsem byla skoro bez peněz a chtěla jsem nějak přežít, za druhý jsem poslechla jeho radu… Ale už ten večer jsem věděla, jak moc hloupý a trapný to bylo.\nPod tím modrým oknem se náhle rozsvítilo červený. Podívala jsem se na hodinky. 5:55. Podle andělských výkladů to znamená, že modlitby byly vyslyšeny, přání se splní.\nA tak jsem šla do pokoje a zkusila ještě jeden fígl. Protože toho času teď mám dost, zajímám se o tyhle čáry máry, je to celkem sranda. Narazila jsem na techniku, kdy si přání manifestujete pomocí bobkového listu – napíšete na něj, co chcete a pak ho spálíte, nebo někam schováte, třeba pod polštář. Lidi tam psali, že jim list často zmizí a v tu chvíli se to přání začne plnit. Tak jsem si napsala celkem 4 přání a dala pod polštář. Je fakt, že jeden list mi hned někam zapadl. A je to zatím z těch 4 přání jediné, které se blíží ke splnění. Náhoda? Minule jsem tu něco hledala pod postelí a máchala jsem schválně dost hrubě peřinou i polštáři a ty 3 se prostě ani nehly. A taky se neplněj no.\nNicméně jedna modlitba vyslyšena opravdu byla. Po nedělním návratu rodičů z chaty jsem poměrně trnula. Táta ví, že na ten počítač, když jsou pryč, chodím. A teď nebude fungovat, tak na koho to asi bude. Přátelé, on funguje. Pak že se zázraky nedějou.\nByla jsem v pátek teď na terapii. Doktorka mi vyjádřila obdiv, že ačkoli jsem teda pořád totálně v hajzlu, nevzdávám se. Že plno lidí by rezignovalo, já i přesto zatla zuby a dělám aspoň na tom eshopu, u toho nenásilně hledám normální práci a začala jsem se zas česat a upravovat. Momentálně se snažím i najet na zdravější a střídmější stravování, asi i to nese první ovoce, přestaly mě škrtit rukávy u bundy. Když jsem šla s pravdou ven, že i přesto všechno mě napadají myšlenky, že by bylo lepší to všechno zabalit, byla mi nabídnuta antidepresiva. Ty jsem prozatím teda odmítla, tak uvidím, jestli mi ty zatlý zuby vydržej dál.\nChtěla bych se volně nadechnout a tu šanci dostat. Nevím, kde je. Jestli odjel do Polska a zůstává tam. Blbá corona. Fakt. Ještě když jsme si z toho dělali na jaře srandu, ani ve snu mě nenapadlo, že to bude mít vliv i na nás. A asi mělo, komu by nešibalo, bejt takovou dobu zavřenej doma. Já tu mám aspoň kamarády a rodinu a nějak extra vliv to na mě nemělo. Začala jsem se učit. Polštinu z angličtiny. Jsem odhodlaná z Prahy odejít. Pro začátek bych šla teda raději někam po ČR, třeba do Ostravy nebo Olomouce, to by měl blízko domů a já bych se mezitím mohla doučit jazyky, rozjet ten eshop… A pak by se vidělo. Gdaňsko, nebo jeho rodný město. To bych měla blízko do Čech. Jenže je mi to prd platný. Psala jsem mu to v dopisu, který nevím jestli četl. Možná mi to nevěří. Chápu, taky bych si asi na jeho místě nevěřila, bála bych se lsti. Můj názor na stěhování z Prahy byl dost radikálně odmítavý. To samý děcka. Ono to není že bych vyloženě nechtěla, ale ten strach, že budu mizerná matka. A tak místo toho budu asi do konce života sama.\nNevím, co by se muselo objevit, abych tomu padla do náruče se stejnou důvěrou a vášní jako Ňufovi. Dala bych cokoli za to, aby přestal pít, což podle chlapů z Hospůdky prý asi udělal, přestal trucovat a odpustil nám. Abychom udělali za touhle minulostí tlustou čáru, vzali si z ní jen to hezký a začali někde na neutrálním území znova. A tam naplnili všechny ty naše sny a plány.\nVšichni mi říkaj, že mám navíc. Že je to blbec, co si mě nevážil a vyměnil mě za chlast. Že to byl manipulátor a když viděl, že se mnou nehne, tak sprostě utekl. Já nevím no, jako udělal plno bot a kolikrát jsem fakt brečela a ptala se ho proč se chová takhle, že si to nezasloužím, ale sama vím, že se mnou není snadný vyjít a vydržet, takže v tomhle ohledu si nemáme co vyčítat.\nPřipadám si hrozně sama. Chybí mi, když jsem šla kolem jeho pracovního stolu, jak jsme si vždycky dali pusu a objali se. Jak se vždycky v noci probudil a ptal se mě, jestli je vše v pohodě, když viděl, že nespím. Jak mu ráno zazvonil budík a pak ho posouval a chtěl se tulit. Když jsem ještě chodila do práce, jak jsem se za ním vracela do postele na tulení. Kupodivu mi chybí i ty píčoviny, na který koukal v televizi, už jsem fakt dlouho neviděla žádný příšerný scifi. Chybí mi to nadšení, ten drajv, jak jsme jezdili na výlety a všechno se mu líbilo, ty naše labužnický okamžiky, záchvaty smíchu při milování, to jak komolil texty českých písniček a zpíval si je po svym. Vidím ho jak se plazí a sbírá čtyřlístky a plno dalších věcí…\nMám pořád takovej ten pocit. Úplně stejnej, jako tehdy u Er. Všichni říkali, že už je to passé. Že už ho nikdy neuvidím. A i když to zní racionálně, tak úplně cítím, že to není pravda. A tehdy jsem tu pravdu měla. Sice to trvalo 8 měsíců, z toho 4 měsíce bez žádného kontaktu, ale vrátil se. Neříkám, že to vedlo k něčemu dobrýmu, ale ten můj pocit mi nelhal.\nSe v tom tady plácám pořád dokola. Je to pro mě taková forma terapie. Momentálně se chystám ven, kamarád má párty, tak se hodlám trochu odreagovat. Ve středu jsem byla v divadle, to bylo fajn. Ve čtvrtek jsme šly na oběd a procházku s kámoškou. V pátek v Hospůdce. Sedělo tam několik párů, kteří tam chodívali s náma. Jim to vydrželo. Nikdy jsem je neviděla na sebe hulákat a bejt sprostý. Proč my byli takový kreténi.\nBabička mi řekla, že se jenom lituju. Nelituju. Pořád bojuju, jak můžu, i když nemám chuť existovat. Mám vztek. Mám vztek na to, že celej život hledám – stabilní práci a vztah. A co? Po maturitě jsem se odstěhovala, protože se to doma nedalo vydržet, Ex. se choval jak mamlas, práci jsem nenašla, protože to byla blbá doba. Tak jsem šla aspoň uklízet. Pak jsem toho na jeho popud po necelém roce nechala, situace na trhu práce se nějak nezměnila, furt mě nikde nechtěli. Pak se naštěstí podařilo, získala jsem fajn placenou stáž v kanclu, toxický vztah jsme utli, já se vrátila k našim. Pak jsme se k sobě teda ještě na chvíli vrátili, já si udělala konečně praxi, pak prázdniny a od září jsem nastoupila do vydavatelství. Tam bych byla dodnes, kdyby mi šéfka neplatila usmolených 10 tisíc čistýho za tu otrokařinu. Vztah skončil definitivně, před Vánoci jsem poznala Er. „Vy si vybíráte stejné typy. Závislé…“ Nojo, ale Er. v době kdy jsme spolu začali ani nepil, to já byla ten ochlasta. Začal lejt až po těch 8 měsísích, co přijel. A fetovat.\nNo, tak jsem bouchla do stolu, odešla z práce, kde si mě nevážili a kde jsem neměla žádnou pořádnou výplatu, ukončila jsem to i s Er. a rozhodla se odvážně pro nový začátek. Bylo to těžký, ale byla to dobrá volba. Po 3 měsících nás ze skladu vyházeli. Ale dobrý, tak jsem šla na brigádu a pracák a za měsíc nastoupila do papírnictví. Tam to taky bylo dobrý, relativně. Alespoň platově to šlo. První kolegyně utekla po měsíci a půl, já si pak snažila zacvičit druhou kolegyni, kterou jsem považovala za skoro nelepší kamarádku. Čistě náhodou jsem poznala Ňufa, v práci se to začalo hroutit a ani ve snu mě nenapadlo, jak se to tam celý dohroutí, že se kolegyně zblázní a já v tom blázinci málem doopravdy skončím. Bylo to hrozně těžký, každej den jsem doma brečela, že tam druhej den nechci, nebo že jsem přišla domů a co se tam stalo. A Ňuf to všechno snášel, i když mi říkal, že ho to taky vyčerpává. A pak jsem se sesypala a skončila na neschopence.\nTak jsem se dala dohromady a hledala nenásilně něco novýho, makala na Obchůdku, vztah byl až na občasný bouřky prima. Tak jsem si řekla že hurá, konečně ve svých 28 letech už mám to, co jsem chtěla. A zas bum prásk a nemám ani Ňufa, ani práci. A babička mi na to řekne, že je to normální, že člověk občas je dole a pak zas nahoře. Jako vážně je to normální? Mám jako do konce života procházet jedním rozchodem a výpovědí za druhou? Jako ryly? Fakt jsem tak nemožnej zlej člověk, u kterýho má být normální stav, že se nedokáže nikde usadit, mít stabilní příjem, domov a eventuálně i vlastní rodinu? Protože je to zkrátka normálka? To teda ne!\nNádech, výdech. Dělala jsem rituál. Takovej hezkej, magickej. Plno věcí do sebe začíná zapadat. Jsem přihlášená do jednoho kurzu, jak si správně manifestovat. Tu techniku znám, na plno absurdních a neuvěřitelných věcí mi to funguje ale na ty důležitý nějak ne. Tak třeba zjistím, kde dělám chyby. A je to i hezky načasovaný. Začíná to příští sobotu a je to na týden. A já tak nějak věřím a doufám a přeji si, aby spuštěním eshopu se srovnal i ten osobní život…\nZázraky se dějí. Vím to. Minule jsem propadla nějakým chmurům a řekla si o znamení. Bude to od toho 10. 10. zas dobrý? Podívala jsem se z okna a náhle začal ohňostroj.\nCo bych si přála? Klid. (U)smíření. Umím odpouštět. Snažím se odpustit sobě samé, že jsem neposlechla intuici a šli jsme do Hospůdky, i když jsem cítila, že to bude průser. Odpustím mu i tu trapnou srabáckou ignoraci. Přeju si prosperující eshop, hlavu plnou nápadu, energii na to je realizovat. Přeju si stabilní práci, kam chodím ráda, která je smysluplná a normálně ohodnocená. Přeju si vrátit se do formy, zatočit se závislostí na nikotinu, který jsem z nervů propadla, zhubnout a být fit. Přeju si domov. Ideálně s ním. Stálej, uzdravenej, s respektem, někde blíž přírodě. No a to ostatní pak přijde samo…\nAchjo, nějak nevím co se sebou. Chodí mi plno nápadů, ale neposlouchám je. Opět možná ta stejná chyba? Neposlechnout intuici? Ale bylo by to na úkor hrdosti. Jo, měla jsem nápady, že si půjdu sednout k němu před barák a prostě to setkání proběhne. Ale přišlo mi to už za hranicí. Co víc zmůžu. Dopis, kde jsem se vypsala, dostal. Uznávám, že to bylo psaný ještě dost v emocích, dneska bych ho napsala asi klidnějším tónem. Ale zas odmítám se měnit od základu. Když jsem nasraná a nešťastná, nebudu klidná. Těch nápadů v hlavě mi ještě pár hlodá, ale nedělám nic. Třeba si sám uvědomí, že mu chybím a že se mnou byla občas legrace. Já ty dveře ještě nezavřela, ať se stalo co se stalo.\nNevím jestli mám pokračovat v blogování. Těšila jsem se na náš společný blog, ten mi dával smysl a bavil mě. Nakonec zůstal nedokončený. Minule jsem otevřela složku s fotkama a… nešlo to. Prostě ne. Všechny ty vysmátý fotky, ty naše srandičky a zážitky. Kéž by to nebyl konec. Kéž bych ho mohla chytit za ruku a zadívat se do těch vysmátejch modrecjh očí. Prohrábnout ty jeho vlásky, drabkat ho na zádech a podivovat se, co se mu na těch zombíkách a vampírech líbí. A on by stejně kroutil hlavou nad tím, že se stále chechtám u Přátel a HIMYM, ačkoli jsem oba seriály viděla asi 30x za sebou…\nNevím co psát. Dneska jsem se teda rozepsala, ale co si budem, jsou to zápisky, který kdyby skončily ve wordu někde v utrobách notebooku, hovno se stane. I když mně to vždycky nakonec nedá a stejně sem něco hodím.\nRozhodně se můžete těšit na odkazy na Obchůdek. Eshop už je téměř hotový, chybí už jen takové kosmetické vychytávky, tak tomu se budu věnovat nadcházející dva týdny. A pak… Pak třeba budu moct napsat, že se vše zlepšilo. Že se ozval, že eshop frčí, jsem pro jistotu i zaměstnaná a konečně zas začínám žít.\nA když ne, tak si pořád můžu ještě nechat předepsat ty pilule. Aspoň se budu mít čím předávkovat. Hehe.\n2 komentáře: „Až mi hrábne, tak mi řekněte. A nebo už se stalo?“\n27. 9. 2020 (16:45)\nAhoj, padesátka ti napsala, že u nich v práci někoho hledají, zkusila jsi to? Měla bys tam hned kámošku, která ti fandí. Já kdybych o něčem věděla, tak ti dám taky typ. Dnešní doba je na hledání práce špatná,. Ale ještě máš rodiče, bratra, babičku, tak jsi na tom líp než když někdo nemá nikoho blízkého, mysli na ně,, mají tě rádi a jak by jim bylo kdyby …… Zase ti vysvitne sluníčko. Pro jedno kvítí…. Napadlo mě, co hledat práci v nějakém oboru kde je nadbytek mužů, třeba by se tam někdo našel…. Nebo uklízet v domácnostech,, o to je v Praze myslím zájem, tam bys třeba narazil na osamělého …. Nebo venčit psy ….., pracovat v útulku pro zvířata, ,… prodávat u stánku zmrzlinu … ale to už asi ne, je podzim….. tak objíždět pražské vánoční trhy se svými šperky …. asi jsou to nesmysly……\n29. 9. 2020 (14:16)\nTeď se momentálně soustředím primárně na ten eshop (ono se to nezdá, ale sedím u toho i 12-14 hodin denně, aby to bylo fakt pěkný). U toho teda samozřejmě posílám CV, ale zatím to beru jako no stres. Ale štve mě, když pošlu životopis na inzerát, kde splňuju vše, nikdo mi neodpoví a pak koukám, že ho zveřejnili znova. Po 10. 10. si už vybírat nebudu no, zatím si teda hraju s myšlenkou, že se odstěhuju někam na opačnej konec republiky, ale na to nemám sama takhle koule. A nebo klapne něco z toho, co mám aktuálně rozjednaný. Je fakt že jsem hrozně demotivovaná po tom všem a nic se mi nechce, to lhát nebudu.


Stropnický: Pojmenovat náměstí po Němcovovi je pitomý nápad – Forum24\nBoris Němcovmatej stropnickýRusko\nMatěji Stropnickému se nelíbí nápad pojmenovat náměstí před ruskou ambasádou po opozičním politikovi Borisi Němcovovi. Je to podle něj „hovadina“ a ti, kdo to navrhují, jsou „pseudohrdinové a geopolitičtí pidiratlíci“. Stropnický je klasická ukázka člověka, jehož názory není nutno nějak vášnivě vyvracet, stačí je jen citovat.\nNa svém facebooku se Stropnický rozjel opravdu hutným způsobem. Taková koncentrace nechutnosti se nevidí ani u Jiřího Vyvadila. Kdyby byl Vyvadil jednotkou, má tenhle příspěvek tak asi 6 až 7 Vyvadilů. Celým tím dílem se můžete pokochat na místě vzniku ZDE.\nVýběr „myšlenek“: „Plán přejmenovat pražské náměstí Pod kaštany, kde sídlí ruská ambasáda, po zavražděném opozičním ruském politikovi Borisi Němcovovi je asi nejpitomější projev kulturních válek – náhradní politiky, jak tomu říkám, který se dosud objevil… Ten pán nebyl jen obětí atentátu, který nepochybně nikdo neschvalujeme. Ten pán také celá devadesátá léta umetal cestu neregulovanému kapitálu, privatizoval cokoli, mu přišlo pod ruku, o jeho guvernérování N. Novgorodu si nedělám iluze vůbec žádné, když ho za něj chválila i Thatcherová… Jo, pak proti Putinovi léta protestoval, abych nezapomněl… Vím, že část společnosti se u nás Ruska bojí, někteří ho dokonce nenávidí, jiní jen Putina. Myslím si o tom své… Ne, ti, kdo tuhle hovadinu navrhují, a ti, kdo ji chtějí schválit, tihle pseudohrdinové a geopolitičtí pidiratlíci (to je pro tuto příležitost smyšlený druh ratlíka nejmenšího) si to dovolujou jenom proto, že jsou pod deštníkem NATO, ve výběhu, že vědí, že nic neriskují, že jim se nic stát nemůže. Nejraději by naťácké svalstvo ještě dotovali dalším zbrojením, aby se mohli producírovat ještě víc, základnami třeba. Proto to není žádná odvaha, ale pouze exhibicionismus.“\nA máme to v kostce. To jsou skutečně zámecké rady. (Ano, my víme, že zámek si Stropnický junior opravil taky vlastníma rukama, to ho šlechtí. Peníze půjčila maminka, která zdědila autorská práva po svém otci. Hodně pomohly peníze za muzikál Dracula. Ne, nesmějeme se, kdepak.)\nSalonní pidiratlík Stropnický ml. tedy žije pod „deštníkem NATO“ a naznačuje, že se to tady s Putinem jen tak přehání. Nebezpečí vidí ve zbrojení posilující „naťácké svalstvo“. Sám kůži nasadil v životě jen při opravě svého zámečku, jinak je to bojovník s tváří ošlehanou kavárenským větrákem. Kdyby měl být v Rusku v opozici, dostal by zažívací potíže.\nKdyž bude někdo chtít prověřit kádrové profily ruské opozice, bude to mít dost snadné. Najde tam lidi zapletené s vládnutím Jelcina, pankáčské výtržnice v kostele, zakladatele fašisticko-bolševické strany Limonova, konzumenty vodky a nikotinu v množství větším než malém, zneuznané básníky a malíře a spisovatele. Prostě celou tu plejádu lidí, kteří jako by vypadli z nějakého starého ruského románu. FSB by mohla dodat podklady, tam to všechno vědí. Kdyby Stropnický sepisoval čítanky, čehož snad děti budou uchráněny, měly by jedinou přednost: nebyly by moc dlouhé.\nNic nám po tom není, ať si junior z lepší rodiny skrytý pod deštníkem NATO vykládá, co chce. Ale hlavně ať opravuje ten zámek. To je (bez ironie) záslužné. Na politiku nepouštět, stejně jako se kdysi rozhodlo, že na saka nemají pouštět Biľaka.


... den je krásný: 10 věcí, které byste měli v roce 2013 vyzkoušet: #1 Just Pure Minerals\nFairyChain 20. ledna 2013 8:16\nBezva, jsem ráda, že na prvním místě se umístil minerální makeup! Zrovna po nějakých pokukuju, takže tenhle určitě vyzkouším, chci být hezčí celá já :)\nRena 20. ledna 2013 9:13\nJá jenom v rámci korektnosti dodám, že mi přijde, že tím celkově zkrášlujícím účinkem disponují spíše ty světlejší odstíny s růžovým podtónem (jinak pod celou recenzi se podepisuju). Ale jsem o dost tmavší jak trb (což je asi kdekdo) a navíc mám žlutý podtón pleti. Neutrální odstíny jsem ještě, bohužel, neměla, ale prostě ty s růžovým podtónem vypadají ve výsledku tak nějak líp. Nakonec jsem to řešila tak, že jsem nanesla jednu vrstvu toho žlutého v mém odstínu (už si nepamatuju název) a použila Cameo místo fixačního pudru a bylo to super.\ntrb 20. ledna 2013 12:13\naha. tak to jsem si ani nevšimla. sice jsem tmavší odstíny měla, měla jsem i ty žluté... ale tak nějak mě štvalo, že vypadám jak přisolárkovaná číňanka, takže jsem je sice vypotřebovala (pro ten pocit lehkosti na pleti), ale raději jsem se v zrcadle moc neprohlížela.\nrozhodně odstín cameo... hledám správný český výraz... nenacházím... takže... rulez! alabaster mi přijde úplně stejný, osobně na pleti nevidím rozdíl mezi alabastrem a cameo. došlo mi plné balení cameo, měla jsem za to, že jasně... koupím si teď alabaster to bude lepší jakože neutrální. ale teď fakt nevím... asi si koupím oba, jeden v refillu a jeden s pikslou. jen si počkám, jestli jpm nebudou mít nějakou pěknou slevovou akci.\nEvelína 20. ledna 2013 9:14\nOk. Taky jsem MMU propadla. Sice mám na cestě zrovna zásilku z Lucy Minerals (Ty její akce nelze nevyužít a odolat se dá asi leda, když má člověk alergii, že.) No ale MMU asi nikdy není dost. Nějak si nedokážu představit, že bych na sebe ještě plácala něco tekutého, zvlášť když mi většina ucpává póry, což mi s Lucy absolutně nehrozí. A protože ty jsi má minerální guru a protože to balení je tááák roztomilé a protože chci být taky krásná a protože mám paypal (díky Tvému kdysi vyzývacímu článku)... Haló, Etsy ?!\nEvelína 20. ledna 2013 10:10\nJéjejééé, to poštovné mě sice málem zabilo, ale balíček vzorečků makeupu, tvářenek, rtěnek i očních stínů je na cestě ;). Uff, tak třeba ten topten letos splním ;).\ntrb 20. ledna 2013 12:21\njo to máš pravda, že když si nakoupíš větším množství vzorků... tak se to poštovné nasbírá. tvářenky mám doma taky a moc mě tedy neberou. rtěnku mám ve vzorku, ale ještě jsem nezkoušela, možná bych měla, nedávno jsem narazila na jednu recenzi, která tuhle rtěnku naprosto vychválila. pak mám doma ještě korektory a ty mi přijdou suprové.\nRena 20. ledna 2013 9:15\nA jen pro pořádek - nemám ráda čokoládu :-)\nAdriana Stoklasová 20. ledna 2013 10:21\nKeď budú prachy vyskúšam :)Toto ma celkom nalákalo. A mua lícenky idem objednávať tiež :)\nMeduňka-B 20. ledna 2013 11:25\nty to umíš tak krásně popsat! já teď zkouším EDM, včera si mě přítel obdivně prohlížel a říkal, jak pěkně vypadám, takže to asi funguje :) jen mám pocit, že by mi na obličeji nevydržel celý pracovní den...no, zatím testuju jen o víkendu. Pokud se mi osvědčí, tak vyzkouším i tento!\nS. 20. ledna 2013 11:36\nTak, z celá top 10 mám jenom MUA tvářenky a Paypal! Hennu nechci, BB krémy mi nesedly, YR, beauty sprej a zapečený linky jdou mimo mě, kule bych sice brala, ale kvůli ceně si (zatím) musím nechat zajít chuť. Když jsem naposled stála v drogerce u Kate, tak se mi zdálo, že žádný z těch odstínů nepotřebuju, no ale beztak ji vyzkouším, když je všude tak chválená. A na minerální make-up jsi mě úplně ukecala!\nAnonymní 20. ledna 2013 12:17\nShrnu to, aby sis mohla udělat pořádek v černých puntíkách.\npaypal - mám\nhenna - používám\nbb krémy - mám několik, používám, miluju\ntvářenka mua - příležitostně možná zkusím...\nYR - ne\nbeauty spray - ne\nrtěnka Kate - mám jednu, nepoužívám, nemám ráda\nmeteority - ne, já na pudry obecně nejsem\nzapečené linky - možná zkusím\nJPM - ne; zkoušela jsem mmu lily lolo, silk naturals a lucy minerals; mi přijde, že s mou suchou pletí mmu prostě nekamarádí, navíc je moje pleť ještě ke všemu dost citlivá a občas ji po použití nějakého make-upu (nebo krému, pěstící kosmetiky obecně) musím celý týden zklidňovat a dávat do pořádku, takže zůstanu o bíbíček, které ji nedráždí.\ntrb 20. ledna 2013 12:26\nvšem moc děkuji za komentáře. myslím, tedy doufám, že ten, kdo si koupí tento mmu, zklamaný nebude. já ho totiž fakt miluji.\nPetro: děkuji za shrnutí, už si to znamenám!\nS: alespoň, že minerální makeup jo!\nMeduňka: jpm je lepší než edm. jen bohužel míň kryje. takže možná občas je lepší edm.\nFairyChain: doufám, že bude vyhovovat.\nAdriana Stoklasová: na mua jsme se dočkaly 50%, takže v pondělí zvesela kupujeme asi všechny!\nMeduňka-B 20. ledna 2013 12:50\njá vím, že je to asi úplně debilní otázka, ale dáváš přes minerání makeup ještě pudr? nebo spíš dělá se to?\nJá zkouším ten matte a už tak po 2 hodinách se lesknu na T zoně...\ntrb 20. ledna 2013 13:16\ndělá se to, ale já to nedělám, přijde mi to zbytečné. lesk pleti většinou není můj problém.\nmůže to být způsobeno tím, že ti ten matný nesedne. jakože tě vlastně vysušuje, takže se pleť brání větší mastnotou. ale nevím, lesknutí pleti jsem nikdy extrémně neřešila, takže ani nemám řešení.\nMeduňka-B 20. ledna 2013 13:47\nškoda :) vyzkouším ten pudr, ještě mám vzorek toho semi matu, tak vyzkouším i ten, uvidíme\nSellina Blacksun 20. ledna 2013 13:26\nJo, tohle nebude problem... spis me zabije Guerlain, jak se tak znam, urcite nezustanu jen u meteoritu :( :D\nIn your face! 20. ledna 2013 13:49\nTak dobrý, celý seznam jsem projela a co jsem neměla, to stejně plánuju :). JPM make-up je skvělý, ted jsem sice nějakou dobu používala TANF, ale chci něco jemnějšího, takže vzorečky JPM to jistí.\nviennettka 20. ledna 2013 14:53\nTak já ty vzorky teda někde vyhrabu a zkusím... Svého času jsem testovala ty tvářenky, ale nebavilo mě to, mě totiž obecně moc nebaví používat vzorky z těch hloupých pidi krabiček (a ještě horší jsou sypké věci v pytlíčcích), takže ač se mi to doma válí, nemám na to vlastní názor, což je asi škoda...\nBeauty of Body and Mind 20. ledna 2013 15:46\nMě se Tvoje desítka moc líbila, BB krémy už mám na seznamu přání pro tenhle rok a PayPal si taky zařídím :)))\nKáťa a Bibi 20. ledna 2013 17:59\nTeď mě mrzí JPM makeup ještě víc. Dokonce mě tenhle článek donutil vytáhnout ty poloprázdné kalíšky a znovu ho na sebe navrstvit, že když je ta zima, tak to bude fungovat určitě líp než v létě a... pořád nic. A přitom na něj na všech blozích pějí ódy. Asi jsem divná:)\nOsamělá cyklistka 20. ledna 2013 18:52\nJust Pure Minerals jsem nezkoušela, i když na ně u Tebe četla jen chválu. Pamatuju si, že mně přišlo nějaké komplikované objednávat je přes etsy. Tak třeba někdy :) Minerální makeup je podle mě nejlepší vynález posledních let, co se kosmetického průmyslu týče, k tekutému makeupu se vracím jen občas.\nCo se týče desítky, používám jen PayPal, ostatní věci kromě jedničky se nevejdou do mého přírodního rámce... :)\nZrovna dneska jsem dopsala článek taky o MMU, od Meow Cosmetics.\ntrb 21. ledna 2013 10:08\nhele... ale tak šípkový olej by se vešel. a zapečené linky se taky dělají v přírodní variantě.!\nOsamělá cyklistka 22. ledna 2013 18:02\nLinky moc nemusím, abych se přiznala, kór ne tmavé. Když už mám náladu, tak mám v zásobě linky v prášku od LM. A šípkový olej určitě! Jednu dobu jsem po něm strašně prahla, pak touha ustala. Ještě BB cream by se dal sehnat v přírodní variantě, ale cena je nestoudná...\ntrb 22. ledna 2013 23:13\njo bb krém. ty přírodní jsou fakt mastné. a navíc mi přijde, že ty přírodní ani nejsou stoprocentně přírodní, protože na to si v asii nehrají (ale tady těžko říct, protože složení je většinou jenom v obrázcích... je ovšem pravda, že jsem se po tom moc nepídila). takže to je pak většinou spíš jakýsi paskvil sice přírodní, ale ne tak moc bíbíčkový.\ntrb 21. ledna 2013 10:07\nděkuji všem za komentáře. a pokud jste někdo koupili, tak doufám, že budete stejně spokojené jako já.\nAnonymní 21. ledna 2013 10:41\nObjednáno :-) Mám ráda tvoje postřehy na přírodní produkty a značky. O těch ostatních jsou zhruba všechny ostatní blogy a tak ráda sleduji zrovna ten tvůj ;-)\ntrb 21. ledna 2013 22:28\nděkuji. doufám, že budeš spokojená.\nKejtyna 5. února 2013 21:44\nVypadá to úžasně, ale škoda toho krytí. To bohužel fakt potřebuju, ale jako fixační pudr bych ho možná taky využila, takže ho nejspíš objednám.


Multifunkční nůžky Multi-Cut 3v1 | Bonyplus.cz\nPraktický řezací nástroj - nůžky 3v1, který nahradí 3 různé nářadí a poradí si i se stříháním a krácením nejrůznějších materiálů. Nůžky mají také pojistku proti nechtěnému otevření. Ergonomicky tvarovaná protiskluzová rukojeť. více\nMultifunkční nůžky 3v1, s integrovaným nožem na řezání, se kterými nahradíte hned tři nástroje.\nNa řezání, stříhání a dělení různých materiálů od papíru až po kov.\nPraktický řezací nástroj, který si poradí se stříháním a krácením nejrůznějších materiálů. Ostří se skládá z čepele a posuvné základny, její vtažením dovnitř získáte ořezávací nůž. Navíc obsahuje speciální štípací čepele na krácení kabelů.\nČepele pro vysoké zatížení - čepele jsou tepelně upravené a tvrzené z uhlíkové oceli a jsou extrémně stabilní.\nNůžky mají také pojistku proti nechtěnému otevření.\nOstrá čepel vytváří neuvěřitelnou řeznou sílu, za každých okolností zůstává neskutečně ostrá.\nMultifunkční nůžky Multi-Cut 3v1 jsou nezbytným pomocníkem jak do dílny či garáže, či na zahradnické práce.\nS jejich pomocí snadno nařežete také sádrokarton, koberec či lepenku. Můžete také stříhat kabely, dráty i kůži.\nStejně je můžete bezpečně použít na gumu, hliník, plasty a na odstranění drobných větviček.\nErgonomicky tvarovaná protiskluzová rukojeť.\nV rukojeti 3 náhradní čepele.\nPojistku proti nechtěnému otevření.\nŘezačka drátů s odolným povrchem.\nUchovávejte mimo dosah dětí - čepel je velmi ostrá!\nNahradí: nůžky, kleště, nožík + 3 náhradní čepele\nMateriál: ocel, hliník, PVC\n» Dárky 300 - 699 Kč » Dárky pro muže » Dílna » Dům a zahrada » Katalog dárků komplet » Novinky v sortimentu\nSolární 190 LED světlo s detekcí pohybu a nouzovým režimem CL-S190\nPřísavný držák na sklo dlažbu\nVyplétaná houpačka čapí hnízdo křeslo 80 cm\nPlašič ptáků sokol - maketa dravce 40cm\nUniverzální klíč - 48-v-1 Tiger Wrench\nZahradní solární fontánka\nPřenosné bezdrátové světlo LED COB 3 W 2 ks\nVodotěsná extra lepicí páska, multifunkční


Kolaps zlínských volejbalistů. Doma nestačili na „odpadlíka“ - iDNES.cz\nZamyšlení zlínští volejbalisté | foto: Luděk Ovesný, MAFRA\nBylo vítězství volejbalistů Fatry Zlín v posledním zápase loňského roku v Ostravě příslibem lepších zítřků, nebo výjimečným výsledkem po sérii šesti porážek?\nÚvodní extraligový duel nového roku ukázal, že platí druhá varianta. Tým trenéra Romana Macka prohrál doma nečekaně proti předposledním Benátkám nad Jizerou 1:3.\n„Že ztratíme všechny body s Benátkami, to by mě ani ve snu nenapadlo,“ kabonil se Macek.\nTahle varianta byla málo pravděpodobná. Hosté se před cestou do Zlína zmohli na jedinou výhru ze třinácti kol proti poslední Odoleně Vodě, navíc po pětisetovém boji.\n„Podcenili jsme je,“ uznal smečař Jiří Vašíček.\nPohodový začátek a snadné vedení o šest bodů umocnily pocit zlínských hráčů, že se nemůže nic stát. Přestože šli domácí do koncovky první sady s tříbodovým náskokem, po maratonském průběhu ji prohráli 36:38.\n„Soupeř měl dostat dardu, ale nesmyslně jsme polevili,“ štvalo Macka. Ještě horší kolaps předvedl jeho celek ve čtvrté sadě, ve které prohrál 32:34 ze stavu 21:16.\n„Volejbal je kolektivní sport, ale první set je celý můj a čtvrtý také,“ vzal na sebe porážku Vašíček, jehož úspěšnost na útoku byla tristních 26 %.\nZlín táhl celý zápas bodově univerzál Kolář, v kritických okamžicích ho však nahrávač Barták až příliš často vynechával.\n„Na nahrávce jsme to takticky nezvládli,“ zlobil se Macek na dirigenta hry.\nDomácím však v sobotu scházela nejenom volejbalová kvalita, ale také základní atributy – nasazení a bojovnost. „Volejbalový bůh někde je, a když se do toho nejde naplno, tak se pak stávají takové průšvihy,“ podotkl Macek.\nPřekvapivou porážkou si jeho tým zavařil v boji o předkolo play-off, do něhož postoupí týmy na 7. až 10. pozici. Místo aby Benátkám odskočil na 11 bodů a ještě se pokusil zaútočit rovnou na čtvrtfinále, smrskl se mezi nimi odstup na pět bodů.\nZlín se tak musí najednou obávat i příštích dvou domácích duelů s desátou ČZU Praha a poslední Odolenou Vodou.\nTémata: Zlínský kraj, Fatra Zlín - muži, TJ Ostrava - ženy, Aero Odolena Voda - muži, Karbo Benátky nad Jizerou - muži, Maraton, Jiří Vašíček, Výsledky Volejbal\nZ devátého místa se v závěrečných dvou kolech základní části extraligy s největší pravděpodobností už nepohnou....


Sherlock Holmes Tři Garridebové, Umírající detektiv - Arthur Conan Doyle — Kniha.cz\nÚvod Média Audiokniha na CD Sherlock Holmes Tři Garridebové, Umírající detektiv\nPo loňském úspěšném titulu přichází pokračování dramatizací povídek Sira A.C.Doyla z archivu brněnského rozhlasu. V hlavních rolích povídek Tři Garridebové a Umírající detektiv opět Jiří Tomek a Jaroslav Kuneš. V první z nich... Více\nPo loňském úspěšném titulu přichází pokračování dramatizací povídek Sira A.C.Doyla z archivu brněnského rozhlasu. V hlavních rolích povídek Tři Garridebové a Umírající detektiv opět Jiří Tomek a Jaroslav Kuneš. V první z nich Sherlock rozplétá podivný příběh podmíněného dědictví. Ve druhé se ocitá na pokraji smrti. Opravdu nebo je to jen jeho další úspěšná lest?


Litva jako les – H7O\n30/05/2020 | poezie | Aneta Fidrichová\nLitva jako les\nV českém prostředí není litevská poezie (a ani literatura obecně) nikterak známá. Což je škoda, neboť i v Pobaltí vznikla a stále vznikají hodnotná díla. Tento dvojdílný článek si klade za cíl tuto neznalost napravit.\nAbychom představili litevskou poezii jako celek a přiblížili okolnosti jejího vývoje, vraťme se do druhé poloviny 19. století. Litva byla následkem trojího dělení Polska od konce 18. století součástí carského Ruska. Literatura se v té době sekularizovala, do popředí se dostal národní romantismus a zájem o národní tradice, historii národa a jazyk. Rozvoj kulturního a literárního života však zpomalovala postupná rusifikace a pomyslný hřebíček do rakve v podobě zákazu latinky v letech 1863—1904, který byl uvalen jako trest po druhém proticarském povstání.\nSocha pašeráka knih v Kaunasu, foto: vlastní archiv\nPodnikavého ducha Litevců tento stav věcí ale nezastavil a dal vzniknout nové „profesi“ — pašerák knih (lit. knygnešys). Základní kámen pašeráctví knih položil katolický kněz Motiejus Valančius, jenž inicioval tisk knih v tzv. Malé Litvě (část Východního Pruska, kde žili Litevci) a jejich následné propašování přes hranice na území Litvy. Paradoxní, ale možná ne tolik překvapivé je, že právě v tomto období a tímto způsobem „po pašerácku“ spatřilo světlo světa vrcholné dílo národního romantismu, a to sbírka Pavasario balsai (Jarní hlasy, 1895) kněze-básníka Maironise (vl. jménem Jonas Mačiulis).\nVe svých básních se snažil vytvořit „dokonalý literární jazyk“ a hojně využíval možností, které litevština nabízí (např. pohyblivý přízvuk), a dále rozvíjel pro litevskou literaturu specifickou metaforu historické Litvy jako lesa, kterou zavedl již Antanas Baranauskas ve své poémě Anykščių šilelis (Anykščiaiský bor). Dodnes je Maironis právem považován za jednoho z největších litevských básníků, k němuž se Litevci rádi vracejí; kupříkladu báseň „Trakų pilis“ (Trakaiský hrad) se dokonce dočkala hudebního ztvárnění vilniuským divadelním souborem Keistuoliai (Podivíni).\nPočátek 20. století přinesl do litevského kulturního života svěží vítr — postupné uvolňování poměrů a zrušení zákazu latinky způsobily dynamický rozvoj litevského tisku a literatury, která se vyvíjela dvěma směry. Jedni autoři zůstali věrni vlasteneckým idejím a tradicím litevské literatury, kdežto nová generace, nastoupivší na scénu po revoluci v roce 1905, chtěla aplikovat principy moderních směrů ze Západu.\nPionýry moderny byli Juozapas Herbačiauskas, jehož kniha Erškėčių vainikas (Trnový věnec) je považována za manifest modernismu, a Sofija Čiurlionienė, manželka hudebního skladatele M. K. Čiurlionise a autorka sbírky esejí o modernismu v umění Lietuvoje (V Litvě). Hledání nových cest pokračovalo během první světové války i po ní. Jako první se uchytil symbolismus, v jehož čele stáli představitelé jako Balys Sruoga, Vincas Mykolaitis-Putinas či Jurgis Baltrušaitis.\nV roce 1922 vznikla první literární skupina modernistů Keturi vėjai (Čtyři větry). Jejich hlavou byl Kazys Binkis, jenž se během studií v Berlíně zhlédl v tamějším expresionismu. Po návratu do Litvy pořádal pravidelné dýchánky, kde v úzkém kruhu dalších básníků rokovali nad aktuální situací na literárním poli.\nTitulní strana manifestu Prorok čtyř větrů, foto: epaveldas.lt\nVýstupem jejich diskusí byl manifest Keturių vėjų pranašas (Prorok čtyř větrů), v němž „vyhlásili válku“ staré literatuře, vybízeli k odpoutání se od klasické literatury, která již mladé generaci nemá co nabídnout, stejně tak i od hravého symbolismu či náladového impresionismu. Jednoduše chtěli, aby šla literatura s dobou a odrážela životní styl člověka 20. století. Následně skupina Keturi vėjai, kam vedle již zmíněného Binkise patřili například i básník Juozas Tislava a prozaik Petras Tarulis, vydávala mezi roky 1924—1928 stejnojmenné literární revue.\nKoncem 20. let se na scéně objevili neoromantici — nová generace autorů mladé republiky, kteří hořeli vlastenectvím a hlásali, že „budou těmi, kdo vrátí Vilnius Litvě“. (Vilnius v letech 1920—1939 náležel k Polsku, prozatímním hlavním městem Litvy byl Kaunas.) Za svůj literární cíl si kladli propojit modernismus s katolickou tradicí. Hlavními představiteli neoromantismu byli Bernardas Brazdžionis, Antanas Miškinis, básnířka Salomėja Nėris či Jonas Kossu-Aleksandravičius, po válce vystupující pod jménem Jonas Aistis.\nTitulní strana pátého čísla Třetí fronty, foto: epaveldas.lt\nVe 30. letech se zformovala další skupina literátů, nesoucí název Trečias frontas (Třetí fronta), a hlásili se k ní autoři jako Kazys Boruta, Petras Cvirka, Antanas Venclova nebo výše zmíněná Salomėja Nėris. Jejich tvorba se ubírala směrem realismu spojeného s expresionismem a futurismem. Kromě literatury ale autory spojovalo i politické, převážně levicové přesvědčení, což se skupině stalo osudným — páté a zároveň poslední číslo časopisu bylo zakázáno, protože se neslo v příliš protistátním, bolševickém duchu. Někteří z autorů se pak stali členy komunistické strany a opěvovali režim, někteří se stáhli do ústraní (a později do exilu).\nPo následující dekády čekaly Litvu a její obyvatele tvrdé časy, což se samozřejmě promítlo i do literárního života. O další cestě litevské literatury, která vede až k vytoužené nezávislosti, si povíme v druhé části článku.\nAutorka studuje litevskou filologii na Masarykově univerzitě v Brně. V budoucnu by se ráda věnovala překladatelství.


MOBA hry aneb královny gamingy\nst., 23. červen 2021 12:50\nHráči Damwon Gaming zvedají nad hlavu Summoner´s Cup Zdroj: tryhard.cz\nMezi nejsledovanější e-sporty musíme určitě zařadit MOBA hry. Hry jako League of Legends, DOTA2, Smite či Heroes of the Storm se těší veliké oblíbenosti. Jsou extrémně sledované a v poslední letech i velmi dobře finančně garantované. Finálové turnaje se konají v halách pro tisícovky diváků a streamy sledují miliony lidí po celém světě.\nCo je to vlastně ale MOBA hra? Jedná se o „multiplayer online battle arena“ hry. Sledujeme tedy bojovat dva týmy, kde má každý tým pět hráčů. Každý hráč si před hrou vybere svého šampiona či hrdinu, kterého ovládá. Hrdinové mají každý jiné statistiky (zdraví, útok, obrana, …) a také jedinečné schopnosti, které ho odlišují od ostatních a pomáhají mu při souboji. Většinou vidí hráč z pohledu shora (z ptačí perspektivy), ale jako vždy i tady platí výjimka – hra Smite, kde hráč vidí vše z pohledu třetí osoby. Cílem hry je zničit protihráčovu budovu, která se nachází na druhém konci mapy, na které bojují s protivníky. K tomu používají své šampiony, hrdiny či bohy, kterým kupují předměty. Ty kupují za zlaťáky, jenž získávají ničením neutrálních monster či poskoků.\nHra z dílny Riot Games vznikla v roce 2009. Byla vytvořena na motivy původní Doty. Cílem hry je zničit soupeřův Nexus, hráči si volí šampiony. Dnes se hraje na 17 serverech po celém světě. Patří mezi nesledovanější e-sporty, a dokonce finále Mistrovství světa v roce sledovalo 2018 sledovalo přes 200 milionů lidí. Ovlivněno především masivní čínskou fanouškovskou základnou, čínský region dLeague of Legends stále roste a získává stále více a více diváků. Jedná se o velmi oblíbený e-sport i na české scéně. V České republice se hraje československá liga Hitpoint Masters, odkud vždy minimálně vítěz postupuje do Evropské ligy EU Masters. Sezóna v League of Legends se dělí na dva splity – jarní a letní. Důležitější je split letní hraný od června do září, ti nejlepší z regionálních lig (Korea, Čína, Evropa, USA, Hongkong, …) pak postupují na mistrovství světa. To se koná vždy v průběhu října a listopadu. Vítěz tohoto turnaje vyhrál v roce 2020 přes půl milionu dolarů. Vítěz pak vyhraje Vyvolávačův Pohár, který je netěžší trofejí, kterou může sportovní tým vyhrát, neboť váží 32 kg.\nDOTA 2 je hra z dílny vývojářů Valve a vyšla roku 2013 jako nástupce hry DotA (Defense of the Ancients). Hráči si vybírají své hrdiny a cílem hry je zničit soupeřův Ancient. DOTA2 patří mezi velmi oblíbené e-sporty, a především pak velice štědře dotovaná hra. Co tří měsíce se koná velký turnaj, kterým se říká Major a hlavní turnaj sezóny se jmenuje The International. Ten se v roce 2020 nekonal, posledními vítězi tak stále zůstávají hráči evropského týmu OG. Ti si svou výhrou v The International 2019 vydělali přes 15 a půl milionů dolarů.\nTato hra od vývojářského studia Blizzard Entertainment vyšla v roce 2015. Hráč si zde může vybírat hrdiny, kteří se objevili v jiných hrách od tohoto vývojářského studia. Cílem hry je zničit soupeřovu základnu. Na rozdíl od ostatních MOBA her je Heroes of the Storm specifická v tom, že obsahuje několik map, které se náhodně střídají. Také zde neexistují zlaťáky a předměty vše je více založeno na týmové hře. Heroes of the Storm je však zatím stále v pozadí dvou gigantů na poli MOBA her. Nemá tedy zatím pořádně stabilizovanou e-sportovní složku.\nNaposledy upraveno: po., 28. červen 2021 15:29


Nejlepší řidiči? Ti, kteří dělají autoškolu v Praze během zimy | Online Praha\n1 Nejlepší řidiči? Ti, kteří dělají autoškolu v Praze během zimy\nNejlepší řidiči? Ti, kteří dělají autoškolu v Praze během zimy\nZkušení instruktoři mající za sebou dlouhá léta praxe tvrdí, že současní absolventi autoškoly nejsou ani zdaleka tak dobří jako ti, kteří si dělali řidičák v minulosti. Mladí řidiči a řidičky více hazardují a jen neradi uznávají chyby. Samozřejmě ne všichni – stále je dost takových, které lze již bezprostředně po absolvování kurzu označit za zodpovědné motoristy s dobrými návyky. Ideální podmínky po výcvik jsou ve velkém města, a to v průběhu zimních měsíců.\nDělat řidičské oprávnění v zimě vám možná připadá jako špatný nápad, ale opak je pravdou. Naučíte se mnohem více než za prosluněného letního počasí. Dostanete se do situací, jejichž řešení je mnohem složitější, ovšem právě díky tomu získáte potřebné zkušenosti.\nKurz autoškoly v zimě charakterizují zhoršené podmínky. Setkáte se s náledím a sněhem, pravidelně si zařídíte na mokré vozovce, a navíc budete jezdit i za tmy. To vše z vás udělá řidiče, který bude v provozu mnohem ukázněnější než absolventi kurzů za ideálního počasí.\nAutoškola v zimě odbourá případný strach z řízení. Zatímco ostatním řidičům naskáče při pomyšlení na sněhovou kalamitu husí kůže, vás nic takového nerozhází. Nebudete mít obavy ze zimního provozu a za volantem si budete počínat mnohem jistěji.\nAle proč byste měli dělat jízdy v hlavním městě? Autoškola Praha je náročnější než v menším městě nejen z hlediska provozu, ale i různorodosti prostředí. Nikde jinde nezažijete tolik dopravních situací jako právě zde. Spletité křižovatky, zapadlé uličky, parkování na nepřehledných úsecích – to vše se vám pak bude hodit během budoucího šoférování.\nNavzdory výše uvedenému není důvod k obavám, protože v Praze jsou během zimy dobře upravené silnice a podstatně nižší provoz než po zbytek roku. Jízda je o poznání pomalejší a řidič má více času na rozhodování.\nA na koho se obrátit? Vyžadujete-li naprostou profesionalitu a zároveň lidský přístup ze strany instruktorů, bude se vám zamlouvat renomovaná Autoškola KING.\nPředchozí článekV jakých autech se ženám jezdí dobře (nejen po Praze)?\nDalší článekNejlepší kurzy eura v Praze nabízí směnárna Auraaktiv


Strana 148 / 196\nVysílání č. 2010 / 49\n1. Vznikne v Bohumíně sportovní nafukovací hala? 2. Začala oprava kostela ve Skřečoni 3. Stavbaři otevřou podélnou cestu u dálnice 4. Rekonstrukce kanalizace v ul. Dělnická Krátké zprávy TIK Bohumín 5. Soubor Impuls je mistrem světa 6. Silničáři bojovali s přívaly sněhu 7. Vyhodnocení projektu Talent roku 8. Stavbaři vysunuli most ve Skřečoni 9. Hokejový zápas dorostu HC Bohumín 10. Vánoční trhy K3 Bohumín 11. Rodinné centrum Slůně má ...\nKdo ví, odpoví29.11.2010\nKdo ví, odpoví (listopad 2010)\nZačátkem prosince bude čertů rej. Pekelníci doprovodí Mikuláše a anděly na cestě za dětmi. Náš čert si ale bere na mušku i dospělé a pokusí se vás pekelně napálit. Použije k tomu pět známých míst v Bohumíně. Více se dozvíte v listopadovém vydání soutěžního magazínu Kdo ví, odpoví, v němž hrajeme o zajímavé a praktické ceny. Čertovským dílem provází Lucie Semančíková. Na otázku můžete odpovídat od 27. listopadu do 10. prosince 2010.\nBasketbal Bohumína a Českého Těšína\nBez jediné porážky zatím procházejí bohumínští basketbalisté základní částí okresního přeboru. Mají za sebou 6 zápasů a z každého vyšli jako vítěz. Platilo to i v pondělí 22. listopadu, kdy v tělocvičně na Faji uvítali hráče Českého Těšína. Naši se museli obejít bez dvou klíčových hráčů, přesto nakonec uhájili těsnou výhru 60:57.\nDění ve městě27.11.2010\nVysílání č. 2010 / 48\n1. Strakapoudi berou fasády útokem 2. Úsporné veřejné osvětlení v Kopytově 3. Cvičení integrovaného záchranného systému v Bochemii 4. Stavební suť ve sběrném dvoře s omezením Krátké zprávy TIK Bohumín 5. Výsadby nových stromů 6. Skoro rekordní počet bytů k licitacím 7. Dokončili kanalizaci v ul. Na Výsluní 8. Memoriál Miloše Freitaga ve stolním tenisu 9. Černobílý kos u náměstí Budoucnosti 10. Staré autolékárničky sbírají ...\nDění ve městě20.11.2010\nDění ve městě13.11.2010\nZasedání zastupitelstva města10.11.2010\nDění ve městě6.11.2010


Materiály a studie - Strana 3\nInteriér svépomocného přírodního domu - Materiály a studie\nProjekt interiéru svépomocného přírodního domu pokračuje ve filosofii jednoduchých a levných systémů z přírodních materiálů, které napomohou vytvoření příjemného a zdravého vnitřního prostředí. Prostředí, kde si člověk dokáže odpočinout, načerpat sílu i najít inspiraci. Interiér, který má svého genia loci. Domov, který má srdce.\nDalším aspektem zdravého vnitřního prostředí je dobrá kvalita vzduchu, zajištěná díky jeho přirozené výměně. Obvodová konstrukce v projektu dům dokonale neutěsňuje, není zde potřeba umělého systému větrání. Dům je vhodné přirozeně provětrávat okny, v chladnějších obdobích přes předehřátý prostor zimní zahrady. Jedním z příznivých faktorů vzduchu s přirozeným složením je koncentrace lehkých záporných iontů. Záporné ionty působí pozitivně na dýchací soustavu, omezují respirační potíže astmatiků a alergiků, snižují krevní tlak, stimulují nervovou činnost, zlepšují paměť a optimalizují složení krve. Dle měření je jejich koncentrace v běžných budovách výrazně nižší než ve volné přírodě. Cestou ke zlepšení podmínek iontového mikroklimatu v interiéru je používání především klasických přírodních materiálů, dostatečné přirozené větrání místností, případně vybavení interiérů rostlinami, příznivě ovlivňující ionizaci ovzduší. (03, 25)\nSprávným návrhem a hlavně minimalizací elektrospotřebičů a elektrorozvodů dosáhneme přijatelného omezení umělých elektromagnetických polí. Tzv. elektrosmog má u citlivějších lidí za důsledek např. nekvalitní spánek. V projektu se počítá se samostatným, tzv. ostrovním systémem pro zajištění elektrické energie, s rozvodem 12V. Při tomto stejnosměrném napětí je elektrosmog zanedbatelný. V návrhu jsou použity pouze nezbytné elektrospotřebiče, které jsou soustředěny v kuchyňské lince, mimo odpočivné zóny.


úterý 22. øíjen 2019 - zahájení v 9:00 hodin (9:00 - 15:00 h)\nStátní zdravotní ústav, Praha, spoluautorka øady legislativních zmìn\nPracovnìlékaøské služby a související právní pøedpisy\n• výklad základních ustanovení souvisejících s poskytováním a zajiš�ováním pracovnìlékaøských služeb\n• doporuèené postupy v praxi\n• úèel, související práva a povinnosti\n• poskytování a zajištìní pracovnìlékaøských služeb\n• odborná zpùsobilost poskytovatele a lékaøe\n• vìcný obsah písemné smlouvy\n• úhrada pracovnìlékaøských služeb\n• pracovnìlékaøské služby a nemocenské pojištìní - spolupráce ošetøujících lékaøù, lékaøù pracovnìlékaøských služeb a zamìstnavatele.\n• úèel, druh, èetnost, rozsah, zajištìní, obsah vyšetøení\n• Žádost o provedení pracovnìlékaøské prohlídky – obsah.\nPosuzování zdravotní zpùsobilosti k práci\n• postup pøi posudkové péèi\n- lékaøské posudky - náležitosti, obsah, opravné prostøedky, související procesní problémy.\n• náležitosti a obsah, opravné prostøedky\nNemoci z povolání a pracovní úrazy\n• posuzování, uznávání nemocí z povolání, ohrožení nemocí z povolání\n• pracovní úrazy\n• hodnocení škody na zdraví vzniklé v souvislosti s pracovním úrazem nebo nemocí z povolání.\n• odškodnìní za bolest a ztížení spoleèenského uplatnìní.\nKURZ Pracovnìlékaøské služby a zdravotní péèe o zamìstnance aktuálnì 22.10.2019


Kniha: Spirituální inteligence - Ian Marshall; Danah Zohar | Knihy.ABZ.cz\nKniha: Spirituální inteligence - Ian Marshall; Danah Zohar\nKnihkupectví > Naučná literatura > Psychologie a sociologie > Typologie osobnosti > Spirituální inteligence\nKniha: Spirituální inteligence\nAutor: Ian Marshall; Danah Zohar\nVedle inteligenčního kvocientu, daného poměrem mentálního a fyzického věku, se v psychologické literatuře hovoří o emoční inteligence. Autoři této knihy, Dana Zohar a Ian Marshall, pojednávají v knize ... (celý popis)\nRok vydání: 28.08.2003\nNázev originálu: Spiritual intelligence, the ultimate intelligence\nSpolupracovali: přeložil Libor Válek\nVedle inteligenčního kvocientu, daného poměrem mentálního a fyzického věku, se v psychologické literatuře hovoří o emoční inteligence. Autoři této knihy, Dana Zohar a Ian Marshall, pojednávají v knize o inteligenci spirituální. Zabývají se vztahem mozkových center a náboženských prožitků. Jako je známé Broccovo centrum řeči, existuje i v mozku lolalizovatelné cetrum religiozity. Autoři toto "centrum religiozity" nazývají bodem Boha.


Vzhůru na Mars! - Astrodeník GJP\nVzhůru na Mars!\nDatum pozorování: 6. 2. 2010\nPodmínky: jasno, mráz\nAstrotechnika: Dobson Sky-Watcher 254/1200 mm, Refraktor ED 80/600 mm na azimutální montáži Vixen PORTA, okuláry WO SWAN 33 mm 2", SKY UWA 13 mm 2", SKY UWA 8 mm 2", okuláry SKY LE 5 mm 1.25", SKY LE 20 mm 1.25", SKY SUPER PLÖSSL 10 mm 1.25", SKY SUPER PLÖSSL 25 mm 1.25"\nÚčastníci: Ivo Rohlena, David Sochora, Jan Bezděk, Katka Píchová, Gábina Presová\nZáměrem tohoto pozorování (přizpůsobeným tomu, co se dalo z našeho stanoviště u GJP pozorovat) bylo několik vesmírných objektů.\n1) Prohlédnout si Mars, který je v těchto dnech velmi dobře pozorovatelný. 29. ledna 2010 nastala tzv. opozice Marsu se Sluncem a planeta tak byla pozorovatelná celou noc. Najdeme ji očima jako výraznou "hvězdu" mezi souhvězdím Raka a Lva a pohled do dalekohledu v době kolem opozice prozradí více než jindy. Ze Země je Mars pozorovatelný jako žlutý až načervenalý kotouček. Mars se k Zemi nejvíce přibližuje v období kolem své opozice se Sluncem, kdy díky tomuto přiblížení planety k Zemi máme lepší podmínky pro její pozorování, protože má větší úhlový průměr a můžeme tak lépe pozorovat útvary na povrchu planety. V dalekohledu se Mars jeví jako načervenalý kotouček s několika temnými útvary a bělavou polární čepičkou na té polokouli, kde právě vládne chladné roční období. Na povrchu Marsu můžeme ze Země vidět tzv. albedové útvary, které jen v některých případech odpovídají skutečným útvarům na jeho povrchu. Jde především o nápadné polární čepičky, bílou skvrnku Nix Olympica (odpovídá vrcholu nejvyšší hory na Marsu, vyhaslé sopky Olympus Mons) a kanál Coprates (odpovídá roszáhlé zlomové struktuře Valles Marineris, tedy Údolí Marineru, pojmenované podle sond Mariner). Menší útvary jsou ze Země nepozorovatelné a byly objeveny až kosmickými sondami.\n2) Pokusit se o kresbu a fotografii Marsu. Ke kresbě Marsu se Katka nakonec neodhodlala. Seeing nebyl dobrý, při úhlovém zvětšení 150x byl kotouček Marsu pro nezkušené pozorovatele stále příliš malý a výraznější detaily povrchu (polární čepička a albedové útvary) nebyly vidět. Pokus o jeho fotografii rovněž skončil nezdarem. Vyskytly se nám problémy se zaostřením a s nastavením samospouště na fotoaparátu. Než se nám vše podařilo připravit, byl Mars velmi vysoko. Rovněž nás přemohl mráz, kterému jsme vydrželi odolávat přes 3 hodiny. Myslím, že právě mráz je jeden z našich největších problémů. Moc se těším na letní pozorování, která budou určitě příjemnější.\n3) Podívat se na Velkou mlhovinu v Orionu (M 42). Zde jsme konečně ocenili velký objektiv 2. žákovského dalekohledu (Dobson), který posbírá mnohem více světla než ED 80/600 mm. S tímto dalekohledem jsem pracoval poprvé. Líbila se mi jeho možnost velkého zvětšení, ale zaměřování objektů je méně citlivé. Poprvé jsem rovněž mohl vidět mlhovinu. Moc se mi líbila, dokonce více než Mars. Všichni jsme byli z obrazu nadšení!\n4) Vedle těchto cílů jsme pozorovali i otevřenou hvězdokupu Jesličky (M 44). Její úhlový průměr na obloze je přes 1°, proto jsme ji pozorovali pouze hledáčkem dalekohledu.\nZkušenosti s fotografováním (ostřením) s ED 80/600 mm pomocí T-kroužku a redukcí T2/2":\na) Při fotografování v primárním ohnisku je vhodné fotit bez zenitového zrcátka, objímku tubusu ED nastavit tak, aby tělo DSLR s T-kroužkem a s T2 redukcí bylo co nejdál od objektivu ED (redukci nezasunout zcela do tubusu ED).\nb) Při fotografování negativní projekcí je prodloužena ohnisková vzdálenost objektivu pomocí optické soustavy se zápornou ohniskovou vzdáleností, kdy se nejčastěji používá Barlowova čočka. Prodloužením ohniskové vzdálenosti objektivu získáme zvětšení fotografovaného obrazu, a proto je vhodné ji použít na fotografování jasných objektů. Při použití Barlowova členu se jeví vhodné použít zenitové zrcátko a objímku na tubusu ED naopak co nejvíc zašroubovat, aby tělo DSLR s adaptéry bylo co nejvíce zasunuto směrem k objektivu ED.\n Článek Viditelnost planety Mars v letošní opozici (autor Vladimír Kocour): www.astro.cz/clanek/4132\n Článek Planeta Mars je nyní pozorovatelná po celou noc (autor Pavel Suchan): www.astro.cz/clanek/4143


Zulice.cz | Obrovská tragédie: blesk zabil stádo březích krav\nDomů/Z regionů/Obrovská tragédie: blesk zabil stádo březích krav\nObrovská tragédie: blesk zabil stádo březích krav\nBlesk na poli zabil 26 krav a telat. Reprofoto ČT\nObrovskou tragédii prožívá soukromý zemědělec z jižních Čech. Blesk mu na poli zabil celé stádo krav, primárně březích. Zahynula i mladá telata. Škoda je vysoká, ale jinak podle majitele v podstatě nevyčíslitelná.\nPo zásahu bleskem zahynulo u Michnic na Českokrumlovsku najednou neuvěřitelných 26 krav. Jak uvedla Česká televize, tragédie se stala v sobotu během noční bouřky. Škoda je skoro milion korun, pro chovatele, kteří se o dobytek roky starali, je však nevyčíslitelná…\n„Celkem 24 krav bylo březích krav, a blesk nám zabil i 2 telata. Ta byla stará 7 až 8 měsíců,“ uvedla chovatelka skotu Andrea Bergmüllerová.\nV době bouřky bylo na poli 47 krav. Ty se shlukly do blízkosti sloupu elektrického napětí. V momentě, když do něj uhodilo, nastala v podstatě řetězová reakce.\n„Jednalo se o křížence masných plemen Simentál a Angus, dojné krávy byly všechny plemena Simentál,“ dodala zoufalá majitelka, která s manželem chová celkem 220 kusů skotu.\nŠkoda, kterou pojišťovna snad zaplatí, je asi 1,3 milionu korun, jinak jde ale o nevyčíslitelné škody, protože práci a péči o zvířata jim nikdo neuhradí.\nKrávy zabila blízkost elektrického sloupu do něhož uhodilo. Reprofoto: ČT\nNepřehlédněte: Němci zavraždili v Hrabůvce zajaté piloty\nBlesk Bouřka Českokrumlovsko Jihočeský kraj Krávy Počasí Smrt


Možnosti volání Příznivých pro Proctor & Gamble\nProcter & Gamble je svět je největší spotřebitel-výrobky obří (NYSE:PG), a může nabídnout jen obchodníci pěkné technické příležitost pro nákup call opce.\nPředtím, než jít víc do detailů, je to stojí za zmínku, že akciové trhy zavřené na všech dob vysoká v pátek. Podobně, jak Dow a S&P 500 ve Spojených Státech ukázal, působivé zisky. Nicméně to nebyl případ pro PG jako cena akcií skončil v negativním teritoriu, když ve srovnání s předchozí obchodní den.\nTo pochází z technického hlediska jako PG akcie hit úroveň 93 na konci prosince 2015, pak se začala tvořit korekce, která trvala téměř dva měsíce.\nMěli bychom zacházet to jako je, a sice oprava: první abc směrem dolů by měl být výsledek krásná hlava a ramena vzor, viditelné na denním grafu stejně. Ze současných úrovní řekla bych, že máme prodloužený cik-cak již dokončena a nyní trh se snaží vybojovat nějaké dno.\nCo bych udělat, je přetáhnout trend line připojení 86.70 a 86.26 úrovně a čekat na to, aby se porušovala.\nPokud se to stane, než cena akcie vytvoří nové minimum, to znamená, že máme smluvní trojúhelník po cik-cak, a to je to, jak vzestupnou, jak to může být pro dvojici, vyzývající k pohybu nad 100 značka.\nPokud trh udělá nové minimum, a pak se přesune nad 86.30 oblasti, to znamená, že oprava je složitá, ale stále upřednostňuje vzhůru. Proto, možnosti volání by měly být obchodovány. Datum vypršení platnosti závisí velmi mnoho na prolomení výše uvedeného trendu. Chtěl bych poradit, koncem měsíce platnosti, pokud to přichází v únoru, a na konci měsíce, jako dobře, pokud to přichází v Březnu.\nHrát to bezpečné, dělá pěkný návratnost investice.\nMorgan Stanley je Dvakrát Upgrade Změní Ford Býčí


EnviWeb - Nečas vyloučil, že by ČR chtěla blokovat přetoky proudu z Německa Naše další projekty\nNečas vyloučil, že by ČR chtěla blokovat přetoky proudu z Německa Energie | Politika\n13.02.2012 | zdroj: ČTK | 34× přečteno vytisknout článek\nPremiér Petr Nečas dnes v Berlíně vyloučil, že by Česká republika zamýšlela vybudovat na hranicích transformátory, které by blokovaly přetoky elektřiny ze sousedního Německa. Česká přenosová soustava je jimi zatížena především při vysokém výkonu větrných elektráren na severu Německa a české síti kvůli tomu podle Nečase hrozí takzvaný black-out, tedy totální výpadek. "My jsme se vědomě rozhodli jít cestou posílení našich přenosových sítí. Chceme, aby v Evropě byl vytvořen jednotný energetický trh. Navíc bychom to viděli jako opatření, které je velmi krátkozraké," řekl Nečas českým novinářům k tomu, proč česká vláda neuvažuje o blokování přetoků proudu z Německa. O této možnosti před měsícem mluvil generální ředitel provozovatele soustavy ČEPS Vladimír Tošovský a takové transformátory už chystá Polsko. Česko chce podle premiéra v příštích letech investovat do posílení přenosové sítě dvě miliardy eur (zhruba 50 miliard Kč). "Současně ale očekáváme, že Německo bude řešit problém slabé přenosové kapacity mezi severem Německa a jihem Německa primárně na svém území, a nebude se tak dít na úkor české přenosové soustavy," upozornil. Premiér rovněž očekává, že v rámci budování jednotného energetického trhu v Evropské unii budou vypracovány principy poplatkové politiky při přeshraničním vedením elektrické energie. Bývalý šéf českého energetického koncernu ČEZ Martin Roman loni řekl, že Německo by Česku za přenos jeho elektřiny přes české území mělo platit až sedm miliard korun ročně. "Blokovací systémy nejsou evropskou cestou," podpořil dnes stanovisko Prahy evropský komisař pro energetiku Günther Oettinger, který se spolu s Nečasem v Berlíně zúčastnil energetické konference pořádané hospodářskou radou německých křesťanských demokratů (CDU) kancléřky Angely Merkelové. Na společné tiskové konferenci s českým premiérem se Oettinger vyslovil pro další propojování evropských přenosových sítí a zintenzivnění evropské spolupráce na poli energetiky. Český premiér při této příležitosti oznámil, že dostal kladnou odpověď na dopis, který v listopadu adresoval Merkelové a kancléřce v něm navrhl uspořádání veřejných diskusí na německém území k českému záměru vybudovat do roku 2025 další dva bloky Jaderné elektrárny Temelín. Ten zejména v hraničním Bavorsku vzbuzuje stále velkou nevoli a obavy tamních obyvatel. "Očekáváme, že v následujících týdnech ve spolupráci českého a spolkového ministerstva životního prostředí dojde k načrtnutí základních obrysů těchto veřejných debat," doplnil k tomu premiér. Stejné diskuse za účasti českých odborníků se mají konat i v Rakousku. Německo se loni rozhodlo do roku 2022 úplně upustit od výroby elektřiny z jádra, kterou má nahradit větší využívání energie z konvenčních a obnovitelných zdrojů.


Nezapomeň6 | Anime romantika a něco navíc\n1. května 2012 v 19:21\t| Kazuka Inuzuka\t| Nezapomeň\nNečekaně se odtáhla od mé náruče, i když jsem si ji k sobě tiskl dost pevně, abych neriskoval, že opustí mé objetí. Cítil jsem se tak nejistě, když necítil její teplo u sebe. Když necítil její neodolatelnou vůni. Podívala se na mě se smutným pohledem.\n"Už bych měla jít…….," oznámila mi s mírným odřeknutím. "Sbohem….," dokončila a hned se ke mně otočila zády, aniž bych ji stačil odpovědět. Proč mi tohle sakra dělá? Nejdřív to s Narutem a teď dokonce i její ignorování. Tohle nesmím jen tak nechat. Musím ji navrhnout to, co mě už pár minut trápí a co mě napadlo hned, jak mi oznámila její odchod na misi. Co kdyby se jí něco stalo? Přece nemůže jít sama. Je to nebezpečné. Měl bych ji zastavit dřív, než mi úplně zmizí z dohledu.\n"Mohl bych jít s tebou?" vykřikl na ni a ona se hned zastavila a zůstala jen zaraženě a nehybně stát. Zaskočila ji snad moje otázka? Proč se stále neotáčí a neodpoví mi? Kdybych tak věděl, co se jí právě honí hlavou. Konečně se ke mně otočila a dokonce přišla znovu až ke mně, aby se mi mohla dívat přímo do očí.\n"To nejde," vyslovila potichu. Čekal jsem to.\n"Předně nic o téhle misi nevíš a navíc musel by ses jít dovolit Hokage."\n"Jde jen o tohle? Nejde třeba o to, že bys mě nechtěla sebou?"\n"O to vůbec nejde. Ani nevíš, jak moc bych si přála, abys šel se mnou."\n"Tak teda půjdu. V čem je problém? Klidně zaběhnu za Hokage a budu zpátky coby dup. Určitě by mi\n"Už tak mám zpoždění. Bylo by jedno, jak moc rychlý bys byl."\n"Prosím, chci jít s tebou. Pár minut nás nezabije. Na cestě budeme teda dvakrát rychlejší, abychom neměli zpoždění." Hinata chvíli přemýšlela a já doufal, že se mi ji konečně podařilo přesvědčit. Chce to přece jako já, ne? Tak ať mě neodmítá. Avšak spletl jsem se. Najednou sklonila hlavu a prudce s ní zavrtěla.\n"Ne!" vykřikla, jak kdybych po ní chtěl, aby mě zabila nebo co. Co jí vadí? Copak asi tají? Hned jsem to poznal. Nejen z jejích slov ale taky z jejího pohledu. Co skrývá o téhle misi?\n"Co mi tajíš, Hinato?" Ve vteřině byla její hlava opět zvednutá a vyvalovala na mě ty její velké a mírně vlhké oči. Měla na krajíčku s pláčem. V téhle chvíli byly její oči plné záhad a tajemství. Vlastně skoro vždy skrývaly tajemství.\n"Nic ti netajím…….jen…………jen prostě…………tahle mise prostě není pro tebe….," odhodlala se mluvit.\n"Co tím myslíš, že není pro mě?"\n"Jen o ní nesmím mluvit. Je to tajná mise a já si sebou nesmím nikoho vzít a už vůbec o ní nesmím mluvit. Hokage by mě zabila." Je tohle snad to tajemství? Jen že je to tajná mise? Nic víc v tom není? Pořád jsem si tím nějak nebyl jistý. Pořád mi to připadalo divné a především jsem se cítil divně já. Navíc Hinata byla nervózní. Poznám to na ni okamžitě. Nejčastěji je nervózní, když lže. Druhý důvod je samozřejmě Naruto. Neuměla moc lhát. Ale rozhodl jsem se s ní o tom nemluvit. Měl jsem docela úplně jiný plán.\n"Dobře to si mi měla ale říct hned. Pak bych na tebe tak nenaléhal."\n"Nečekala jsem, že by si chtěl jít se mnou, to je vše. A nezbývalo mi teda nic jiného, než prozradit, že je to tajná mise. Ani tohle jsem totiž neměla říkat. Ale tobě věřím. Věřím, že to nikomu neřekneš a nezradíš mou důvěru."\n"Samozřejmě, že to nikomu neřeknu. Jen mi prosím něco slib." Mírně se usmála.\n"Cokoliv." Já ji mírný úsměv oplatil.\n"Buď na sebe opatrná." Teď se už doširoka usmála a mě to zahřálo u srdce.\n"Neboj, budu. To slibuji." Odměnil jsem ji širokým úsměvem. Chvíli jsme si vyměňovali jen pohledy. Byl to příjemný pocit. Nějak se nemohla odhodlat, odejít. Nakonec mě přece jen opustila. Ale před tím udělala něco dost nečekaného. Především do ní bych to nikdy neřekl. Byla vždy tak stydlivá a ne jen před Narutem. Začala šílet, když jsem se k ní přiblížil i já. Hned zčervenala a držela si bezpečný odstup. Tak jak to že se teď nestyděla? Jak to že dokázala udělat tak zásadní krok? Z ničeho nic se ke mně přiblížila a jemně a něžně mě políbila na tvář. Nebyl jsem schopen slova ani pohybu. Mé zorničky se rozšířily a jen zíraly dopředu. Ona zůstávala u mého ucha a něco mi do něho něžně zašeptala. Tak jako nikdy předtím. Ještě nikdy takhle nezašeptala a to ona šeptala tak často. Tohle však bylo jiné. Tak něžné až mi z toho naskočila husí kůže po celém těle. Pod jejím dechem jsem se celý zachvěl. Dováděla mě k šílenství. Ať mi tohle nedělá! Měl jsem takovou chuť odhodit jakékoliv zábrany a naplno se na ní vrhnout. Naplno a vášnivě se s ní líbat.\n"Děkuji…………..za všechno…….," vydechla a já cítil, že snad omdlím. Než jsem se stačil jakkoliv vzpamatovat nebo zareagovat, jako blesk se otočila a ještě rychleji zmizela. Já stačil zahlédnout jen její šmouhu. Co myslela tím za všechno? S čím jsem jí pomohl, že mi děkuje? Neměl jsem ani páru, proč mi poděkovala. Nebyl jsem schopný se vzpamatovat. Musím! Musím se co nejrychleji sbalit a rozběhnout za ní. Tohle byl totiž můj plán. Tajně ji sledovat a hlavně ji chránit před vším nebezpečím. Nikdy bych si neodpustil, kdyby se jí něco stalo. Vběhl jsem do domu do svého pokoje, kde jsem se hned začal balit. Sbalím si jen to nejdůležitější, ať se nezdržuji. Při tom jsem si k sobě ještě zavolal Akamara a ten byl samozřejmě ve vteřině u mě. Zaštěkal a tím se mě zeptal, co se děje.\n"Musíme jít na misi. Nemám čas ti to vysvětlovat. Vlastně o téhle misi nic nevím. Tahle mise je totiž Hinaty a ona se tam vydala sama. Chovala se divně a něco mi tajila. Nesmíme ztrácet čas a musíme se za ní rozběhnout dřív, než nám stačí zmizet. Chci za ní jít hlavně kvůli jejímu bezpečí. Chápeš to ne? Víc ti toho vysvětlím po cestě." Znovu vyštěkl a zeptal se, proč tak šílím. I kdyby měla před námi dost velký náskok, my přece nemáme problém ji vycítit a vystopovat. Měl pravdu. Uklidnil jsem se, sklonil se k němu a za odměnu ho pohladil.\n"Promiň Akamaru zase máš pravdu. Chovám se jako cvok. To jen kvůli ní. Nechci, aby se jí něco stalo. Moc mi na ní záleží, a proto se chovám takhle."\n"Já vím, miluješ ji," řekl mi svým zaštěknutím. To mě okamžitě postavilo na nohy a já se na něho díval jako by se naprosto zbláznil.\n"Co to tu sakra meleš?! Já ji nemiluji, ty cvoku! Jak tě to jenom napadlo?!"\n"Jak? Snadno. To jak se kvůli ní chováš a hlavně jak se na ni díváš. To by poznal i slepý. Já to vím už dávno, ale ty zřejmě pořád ne."\n"Akamaru přestaň! Prostě mi na ní záleží jako na nejlepší kámošce nebo sestře! Proboha vždyť je to moje týmová partnerka tak se musím starat o její bezpečí!"\n"Fajn jen se nerozčiluj. Ale pak za mnou nechoď a nedávej mi za pravdu, až ji sám zjistíš."\n"Hele nech si to! Nemám na to náladu! Jsem sbalený, takže můžeme vyrazit! Vydáme se po její stopě. Nebude těžké ji najít s naším čichem." Konečně štěkl jen na souhlas a já byl rád, že se znovu nevracíme k tématu o Hinatě. Tyhle řeči mě štvou. Já si svými city vůbec nejsem jistý, tak proč bych mu měl něco vykládat? I když je můj nejlepší přítel a je pro mě jako bratr, o tomhle se s ním nehodlám bavit. Co nejrychleji jsme se za ní rozběhli a stopovali ji podle našeho čichu. Její nádhernou vůni bych poznal kdekoliv a kdykoliv.\n"Kdo jsi?" zeptal se dost chladným hlasem. Tenhle hlas jsem neznala. Ještě nikdy nemluvil tak chladně skoro jako stroj. Drásalo mi to srdce. Především mě zabolela ta jeho otázka. Co se mu stalo? Co se sakra stalo s mým milovaným, šťastným, usmívajícím a optimistickým Narutem?! Kde je jeho nádherný úsměv, který mi tak chyběl, který jsem tak moc potřebovala a na který se tak těšila? Nechtěli mi zmizet mé rozšířené zorničky, které se tak na něho vyvalovaly od té doby, co ho zahlédly. Byla jsem tak v šoku ze všech těch velkých změn. Nejdřív uvidím, jak moc se vzhledově změnil a poté zjistím, že si mě ani nepamatuje. Je toho na mě najednou moc. Co mám teď dělat?! Mám se hýbat nebo na něho promluvit? Ale co mu mám říct? Mé ústa nebyly schopny ze sebe něco vypustit. Zůstala jsem jako paralyzovaná. Nebo mě možná Naruto nějakým způsobem zhypnotizoval. Co ale udělá, když mu neodpovím? Měla bych sebrat jakoukoliv odvahu. Když už jsem se však rozhodla odpovědět, předběhl mě a vykřikl rozzuřeněji než poprvé. Choval se skoro jako Kyuubi.\n"TAK SAKRA KDO JSI!! ODPOVĚZ MI KONEČNĚ, POKUD NECHCEŠ, ABYCH TĚ NA MÍSTĚ ZABIL!" Jeho chladný řev zapříčinil slzy na mé tváři. Jen jsem na sucho polkla a sevřela víčka, z kterých se spustily nahromaděné slzy.\n"J-j-á………………..Na-na-ru-to…………," dokázala jsem pro začátek ze sebe vykoktat jen tohle. Naštěstí ho to trochu uklidnilo a na chvíli vypadal zaraženě. Možná proto, že jsem vyslovila jeho jméno. Nečekaně mi přitlačil kunai na krk a já se jen natahovala, aby mě nepodřízl. Naruto by mi přece nikdy v životě neublížil. Ani facku by mi nedokázal vrazit, natož mi skoro podříznout krk. Nevím, kdo to byl, ale ten co stál přede mnou, rozhodně nebyl můj Naruto.\n"Odkud znáš mé jméno?!" Kde si Naruto? Asi jsem tě nenašla. Možná jsem našla tvé tělo, ale tvou duši ne.\n"Na-na-ru-to………...c-c-o se ti sta-sta-lo?" Vycenil zuby a znovu přitlačil na kunai.\n"Sakra nehraj si se mnou?!! Pokud nechceš zemřít, tak mi laskavě odpověz!! Já tu určuju pravidla! Já se ptám!!" Nesnažila jsem se to zadržet a dala průchod mým slzám, které se spustily jako vodopád.\n"Znám tvé jmé-jmé-no, pro-pro-to-že znám i te-te-be………………a ty mě znáš taky…….no tak Na-na-ru-to já jsem přece Sa-sa-kura…..tvá nej-nej-lepší pří-pří-telkyně……….." Pevně jsem doufala, že mě pozná. Že si vzpomene. Na chvíli se zamyslel, ale poté se na jeho tváři objevil znovu ten chladný pohled.\n"Já neznám žádnou Sakuru! A už vůbec nemám žádné přátelé! Můj přítel je akorát má síla, krev a zabíjení!!" Zarazil se mi dech. Píchalo mě srdce a já nemohla dýchat. Začala jsem zhluboka dýchat a snažila se to rozdýchat. Myslela jsem, že na místě umřu na zlomené srdce. Bylo to snad horší, než kdyby mi tam zabodl kunai. Na tváři se mu objevil úsměv ne však ten, který jsem znala a který tak milovala. Tenhle se mi ani trochu nelíbil a u něho nikdy neviděla. Tohle byl arogantní a falešný úsměv. Úsměv zabijáka. Přímo se mi vysmíval do obličeje. Sakra musím se nadechnout, jinak na místě umřu! Nešlo mi to. Pláčem jsem se zajíkala a kvůli němu ani nemohla dýchat. Jak mám teď asi mluvit, když ani nemůžu dýchat. Zřejmě nechtěl, abych se mu tady složila, jelikož odtáhl kunai z mého krku a nechal ho u něho jen mírně. Šáhla jsem si na krk a mírně ho promnula. Konečně jsem se cítila líp. Ale jen díky kunaii ne však díky Narutovi. Přestal mě bolet krk, ale srdce ne. Dokázala jsem se však nadechnout. Silně jsem se nadechovala a vydechovala. Když se cítila líp, hluboko se mu zadívala do očí a promluvila.\n"Já tě tak dlouho hledala, a když jsem tě konečně našla, nejsi to ty! Co ti sakra ty hajzlové udělali?! K čemu tě to dohnali?! Neříkej, že se z tebe stal vrah!"\n"No ovšem proč by ne?! Je to zábava, aby si věděla! Všechny ty chudáky ninji sprovodit ze světa! A koho myslíš tím hajzlové?! Neříkej, že mou rodinu?!! Nedovolím ti o nich takhle mluvit!" Co to povídá? Jaká rodina? To snad nemyslí vážně, že zabíjí ninji! Já už to snad nevydržím!\n"T-t-y za-za-bíjíš nin-nin-ji? Proč?! Jaká krucinál rodina?!!"\n"Zabíjím, protože musím! Oni všechno zavinili! Kvůli nim si nic nepamatuji! Kvůli nim jsem na všechno zapomněl! Mstím se jim! Rodina jsou lidi, kteří mě zachránili! Když jsem byl na pokraji smrti, ujali se mě a pomohli mi, abych kvůli mým zapomenutým vzpomínkám tak netrpěl! A co tobě budu vůbec vykládat?! Měl bych tě spíš zabít! Proč tu vůbec si? Abys mě zabila, že?! Ale to se ti nepovede! Já budu rychlejší!" Na-na-ru-to. Co ti to ti lidi udělali?! Ti, kteří tě unesli? Ti, kvůli kterým tady teď si?! Ti, kteří tě tak zblbli a nechali tě zapomenout?! Navykládali ti snad, že jsou tvoje rodina? Že ti pomůžou?! Co se to tady děje?! Kdo nebo co jsou zač?! Proč tohle dělají?! Měla jsem tolik otázek, na které zřejmě ani nedostanu odpověď a kvůli kterým se mi akorát motala hlava.\n"Nechci tě zabít. Chci ti pomoct. Já jsem tvá pravá rodina, která ti opravdu pomůže! Oni ti akorát navykládali lži! Navíc si ninji tak uznával! Jsi přece taky jeden z nich!"\n"To je lež! Já nejsem ten zpropadený ninja! Oni jsou jen fraška! Já je nenávidím! Jak bys mi mohla pomoct?! Ani tě neznám!" Zarazil se a zadíval se na mou čelenku. On si ji snad do této doby nevšiml? Samozřejmě čelenka ho rozzuřila mnohem víc a opět mi na krk přitlačil kunai. "Vidím, že ty si taky jedna z nich! To bych tě měl okamžitě zabít! A podle tvé čelenky si zřejmě ze Skryté Listové vesnice!"\n"Ne Naruto…….," dokázala jsem potichu vydat ze sebe jen tohle. Co jsem asi tak v tuhle chvíli měla dělat? Co jsem mu měla říct? Já měla na srdci akorát tolik otázek, na které jsem neměla odvahu ani sílu se zeptat. Chvíli váhal. Najednou se šibalsky usmál a jen jemně mě pohladil po tváři. Pod jeho dotekem jsem se celá zachvěla. Srdce mi bušilo jako o závod celou dobu, ale teď ještě zrychlilo a já měla pocit, že mi snad vyskočí z hrudi. Mé už uklidněné zorničky se daly znovu do pohybu a opět byly rozšířené. V krku mi uvízl knedlík a já nebyla schopna se ho zbavit.\n"No……i když……….," řekl a pohladil mě znovu tentokrát silněji. Nezůstal však jen u toho. Najednou se jeho teplé tělo přitlačilo na mé a tím se mé tělo tlačilo na zeď. Ale ani tak nesundal kunai z mého krku. Dával si však pozor, aby tím zároveň nepřitlačil i na kunai a tak mě zranil. Svůj obličej měl od mého asi jen pět centimetrů a já mohla cítit jeho silný, teplý, vzrušený a svěží dech. Srdce mi poskočilo a já znovu tak blízko cítila jeho nádherně teplé tělo a nádhernou vůni. Nemohla jsem si pomoct a prostě přivřela oči tím vzrušením. Ony se mi spíše automaticky samy přivřely a já je nemohla nějak ovlivnit, i když jsem se tomu tak bránila. Doléhalo na mě tolik emocí, že jsem myslela, že kvůli tomu umřu. Prolévalo mnou horko po celém těle. Prozkoumával můj celý obličej tím, že jeho rty od něho byly sotva jeden centimetr. Já jen čekala na jeho sladké a něžné rty a později na jeho vášnivé a nenasytné líbání. Má touha byla tak silná, že mě na místě zabíjela. Netrpělivě jsem čekala na jeho polibky. Připadalo mi to jako věčnost a on pořád jen prozkoumával mou tvář. Co jsem měla dělat? Měla jsem udělat první krok? Bála jsem se toho. Bála se, že by mi něco udělal. Raději to nechám na něj, ale jestli rychle něco neudělá, zešílím z jeho blízkosti, dechu a z jeho vůně. Zešílím z něho celého.\n1 Shizue Asahi | Web | 1. května 2012 v 19:40 | Reagovat\nmoc krásný díl :) těším se jak to bude pokračovat :)\n2 Terčík | 3. května 2012 v 14:44 | Reagovat\náááááááááááááááááááááááá to memyslíš vážně rychle sem dej další díl\n3 Anonymek | 9. května 2012 v 23:20 | Reagovat\nBomba ! :P Jako vždy , skvělá práce . Jen bych si přál aby si už Naruto v dalším díle vzpomněl na to kdo je a hlavně na Sakuru . :) ;)\n4 Arina-chan | 12. června 2012 v 20:13 | Reagovat\njaaaj to je taková složitá situace. doufám, že to Sakura nějak vyřeší s Narutem a že si on vzpomene. co mu to ti hajzlové nakecali ?!!! achjo, tohle nesnáším. je to ták napínavý....už se moc moc těším na další dílečeek !!! prosím prosím honem sem s ním !!!\nPS: píšeš suprově !!!\n5 naruto-vs-sasuke | Web | 21. října 2012 v 1:05 | Reagovat


Magická událost: Už v pátek přijde Modrý měsíc! Co to znamená? - tn.cz\nMagická událost: Už v pátek přijde Modrý měsíc! Co to znamená?\n"Měsíc má obvykle jeden úplněk a po 29 dnech následuje další. Někdy ale druhý úplněk nastane v tomtéž měsíci. K tomu dojde jednou za tři roky, letos to bude v červenci," uvedla americká vesmírná organizace NASA.\nPrvní úplněk přišel 2. července a druhý nastane 31. července. Právě tento druhý úplněk se nazývá Modrý měsíc. Ten bude tentokrát navíc ve znamení Vodnáře, které podněcuje ke změnám.\nJaká je BARVA vaší AURY? Spočítejte si ji ze dne narození\nToho, kdo chce ve svém životě něco zásadně změnit, by měla energie Modrého měsíce posunout správným směrem. Je to také příležitost zastavit se a uvidět svůj život v širších souvislostech. Tento výjimečný Modrý měsíc by s sebou měl přinést i mnoho šancí, které se objeví doslova jen jednou za život, a i když mohou vypadat trochu děsivě, neměli bychom se bát je chytit za pačesy.\nMěl by to být úplněk, který s sebou přinese v následujících týdnech výzvy na všech úrovních života. Dodá nám odvahu pustit se do věcí, které bychom ještě nedávno považovali za nemyslitelné.\nPokud jste v posledních dnech cítili podivný neklid a špatně se vám spalo, je to pravděpodobně právě kvůli blížícímu se magickému Modrému měsíci, který by s sebou měl podle astrologů přinést něco velkého.\nPředzvěstí konce světa! Umřeme už o víkendu?\nHIT INTERNETU: Policista baví holčičku, aby neviděla tělo mrtvého táty\núplněk, Modrý Měsíc, astronomie, zajímavosti\nHelena Šolcová TN.cz


Mzdy na Vysočině se vyšplhaly na necelých devatenáct tisíc - Třebíčský deník\nMzdy na Vysočině se vyšplhaly na necelých devatenáct tisíc\nTŘEBÍČ - Pracovníci na Vysočině během letošního třetího čtvrtletí roku pobírali v průměru 18 844 korun hrubého měsíčně a ve srovnání se stejným obdobím loni si polepšili o 1 300 korun.\nPodle údajů, které zveřejnil Český statistický úřad, činil meziroční růst mezd v kraji 7,4 procenta a přibližně odpovídal republikovému průměru. To se ale netýká výše mezd, které na Vysočině za průměrem v zemi zaostaly o 2 600 korun.\nOd letošního července do konce září byly nižší platy než na Vysočině vypláceny v pěti krajích. Nejmenší příjmy v zemi měli lidé v Karlovarském kraji, kde v průměru pobírali 17 990 korun hrubého. Zbývající čtyři kraje za Vysočinou ve mzdách zaostaly o několik stokorun. Nejlepší výdělky byly tradičně v Praze, a to 26 500 korun měsíčně.\nV uplynulých letech se Vysočina často objevovala mezi kraji s nejhůř placenými zaměstnanci, průměrné platy se v poslední době zvyšují především kvůli rozvoji nových velkých závodů na výrobu dílů pro automobilky.\nJihlavský Bosch Diesel, který je s 6 200 pracovníky největším podnikem na Vysočině, v letošním prvním pololetí v průměru vyplácel 26 371 korun hrubého, a to bez managementu.\nOd začátku letošního ledna do konce září se hrubé mzdy na Vysočině zvýšily o 7,6 procenta na 18 386 korun. Ve stejném období uplynulého roku kraj vykázal růst o osm procent na 17 089 korun.


CaseIH | NAVOS FARM TECHNIC s.r.o.\nÚvod Manipulační technika CaseIH\nMANIPULÁTORY FARMLIFT PŘICHÁZEJÍ S INOVACEMI\nNový pojezd a revize hydraulického systému pro manipulátory Farmlift do 120 koní.\nNový hydrodynamický měnič zlepšuje přenos momentu z převodovky a zlepšuje trakci ve všech podmínkách. Upravená převodovka s posíleným korunovým kolem a pozměněným pastorkem zabezpečuje ideální přenos síly na kola. Axiální pístová čerpadla nyní na všech modelech pro zvýšení efektivity provozu.\nCase IH inovoval 120 koňové čtyřrychlostní powershift modely čelních kolových nakladačů Farmlift. Výsledkem těchto vylepšení je posílení hydraulického okruhu a zlepšení systému pojezdu. Toto se nově týká modelů 632 (maximální výška zdvihu/maximální nosnost 6,1m/3,2t), 735 (7,0/3,5t) a modelu 935 (9,1m/3,5t) s převodovou powershift.\nTyto tři stroje umožňují přenášet vyšší točivý moment díky novému měniči točivého momentu a využít tak maximální výkon motoru. Pozměněné korunové kolo a pastorek je nově osazen na přední i zadní nápravě což zlepšuje přenos výkonu na kola pro lepší zrychlení. Inovace se projeví především při nahrnovaní materiálu jako je siláž a manipulace se zrnem.\nFarmlifty 632, 735 a 935 jsou nyní rovněž vybaveny nový axiálním pístovým čerpadlem se systémem load-sensing. Olej je dodáván v případě potřeby, potřeba výkonu je redukována a i tak hydraulický systém poskytuje dostatek výkonu. Maximální průtok je 140 l / min, pro rychlejší odezvu a kratší časy při cyklicky se opakujících operacích.\nNová specifikace zvyšuje tlačnou sílu až o 30% dle druhu činnosti. Krom toho byla přepracována u modelu 735 kinematika pístu výklopné části ramene pro zlepšení výsypných úhlů při nakládání a vysýpání.\nFARMLIFT 526 - 935\nŠest modelů Farmlift v různých konfiguracích do každého zemědělského provozu – kompaktní modely s délkou výložníku 5 metrů až po maximální délku výložníku 9 metrů. Od jednoduchého modelu až po nejvyšší možné specifikace pro nejtěžší práce. Ať už si vyberete jakýkoliv Farmlift, vždy se můžete spolehnout na vynikající výkon, perfektní ergonomii, moderní styl a robustní stroj, který od CASE IH očekáváte.