Autor: Buchtís (Občasný) - publikováno 4.11.2001 (14:33:30)\nJe-li kopie tak dokonalá, že ani po nejdůkladnější analýze nelze s jistotou určit, zda je dílo autentické, má, anebo nemá stejnou hodnotu jako umělecké dílo, které je jednoznačně pravé?\n"Těžko lze popsat ten překrásný moment, kdy milovník umění stane před dosud neznámým dílem velkého mistra, před obrazem nedotčeným, na původním plátně, bez jakéhokoli restaurátorského zásahu, jako by právě opustil malířův ateliér. A jaký to obraz! Ani krásná signatura, ani pointille na chlebě, který Kristus žehná, nejsou nutné k tomu, aby nás přesvědčily, že je to dílo Jana Vermeera z Delft - dodal bych, jeho dílo mistrovské, zcela jiné než jeho ostatní obrazy, a přece každým coulem Vermeer. V žádném jiném díle tohoto velkého mistra z Delft nenajdeme takové procítění, tak hluboké pochopení biblického tématu, cit tak vznešeně lidský, ztvárněný vrcholným uměním."\nPraktické problémy spojené s výskytem padělků jsou dobře známy: chybné identifikace zruinovaly nejednoho galeristu a zdiskreditovaly mnohé na slovo vzaté experty. Kromě problémů, které dělají vrásky sběratelům, kurátorům a kunsthistorikům, je zde ale i problém teoretický, který se stal od konce šedesátých let předmětem vášnivých debat. Ty rozproudil zvláště Nelson Goodman knihou Languages of Art, v níž je problému falza věnována třetí kapitola "Art and Authenticity". V ní Goodman píše, že "filozof, který nezná odpověď na otázku, proč existuje estetický rozdíl mezi věrnou kopií a originálním dílem, na tom není o nic lépe než kurátor, který si splete Vermeera s van Meegerenem ."\nFormalistický přístup. Nejznámějším představitelem estetického formalizmu je Monroe C. Beardsley, jenž vychází z principu, že "dva objekty, které se neliší v žádných percepčních vlastnostech, se nemohou lišit v estetické hodnotě ." Formalisté, jak název napovídá, vycházejí z předpokladu, že umělecká díla posuzujeme dle jejich formy. Pouze vizuální vlastnosti povrchu plátna - konfigurace linií a barevných ploch, kompozice, textura, design atp. - jsou esteticky významné. Hodnotíme výsledný produkt, nikoli historická fakta týkající se procesu jeho vzniku. Kdo, kdy a kde obraz maloval, právě tak jako autorův záměr jsou pro estetické hodnocení bezvýznamné. Význam mají pouze vlastnosti "interní", vlastnosti díla samého, tj. ty, které má dílo samo o sobě. "Externí" vlastnosti, čímž Beardsley míní vztahy mezi dílem a "čímkoli, co je vně díla", nemají na jeho estetickou hodnotu vliv. Odtud závěr, že pokud pouhým okem nerozlišíme mezi originálem a padělkem, není mezi nimi estetický rozdíl. Tím je též vyloučena originalita jako esteticky závažná vlastnost. Jiný významný stoupenec formalizmu Arthur Koestler k tomu dodává, že dávat přednost originálu je projevem snobizmu.\nFormalistický přístup se zdá být rozumný. Obrazy posuzujeme dle toho, jak vypadají, a pokud vypadají stejně, nelze esteticky zdůvodnit, proč dáváme přednost jednomu z nich. Přesto je zde řada zásadních problémů. Formalisté nejsou schopni poskytnout racionální vysvětlení všeobecně uznávané praxe. Originalita i autentičnost jsou hodnoty, na kterých jsou založeny principy kritiky, muzeologie i kunsthistorie. Tyto hodnoty jsou příliš centrální, než aby mohly být přehlíženy. Ještě závažnějším problémem je vyloučení externích vlastností. Pokud by platilo, že při hodnocení díla musíme odhlédnout od všech vztahů, "které odkazují k něčemu vnějšímu, co existovalo dříve než dílo samo", museli bychom považovat za bezvýznamné i všechny sémantické vlastnosti, včetně samotného zobrazení. Museli bychom se tedy vztahovat ke všem figurativním obrazům, jako kdyby šlo o čistě abstraktní konfigurace barevných skvrn, což ale neodpovídá realitě.\nTento často citovaný argument mne nepřesvědčil. Mám za to, že důvody (1) a (2) Goodmanovu tezi nedokazují a že (3) do značné míry předpokládá to, co zde má být dokázáno - tj. že i nepostřehnutý rozdíl mezi originálem a kopií má ovlivnit náš pohled na obě díla, a tím i na jejich estetické hodnocení.\nSvůj článek "The Aesthetic Status of Forgeries" začíná Sagoff stejným (zde v záhlaví citovaným) citátem z Aline Saarinen, který použil jako moto svého eseje i Nelson Goodman. Upozorňuje na to, že výraz "stejně tak hodnotné jako" v citované otázce je nejednoznačný. Může být "ekvivalentně nahrazen disjunkcí určitých jiných predikátů", například "stejně tak jemný jako", "stejně tak dokonalý jako", "stejně tak barevně vibrující", "stejně tak krásný" atp. Hlavní myšlenka, na které Sagoff buduje svoji tezi, je, že "originální malba a její falzum nejsou dostatečně stejné objekty, aby mohly být tímto způsobem srovnávány" [4, s. 131]. Chce ukázat, že otázka, zda je padělek stejně krásný (jemný, barevně vibrující, atd.) jako originál, je podobně zavádějící jako otázka, zda je Picassova Guernica stejně silná jako motor závodního auta.\n"První premisa zní, že mnohé pojmy vyjadřující estetické vlastnosti mají formu atributivů: jsou to dvoumístné relace mezi objektem a třídou objektů, které implikují, že daný objekt patří do třídy, ke které se pojem vztahuje. [.] Druhým předpokladem je, že neexistuje žádná třída objektů (kromě zcela nefunkční třídy všech obrazů), která by zahrnovala jak originál, tak jeho potenciální falza a vzhledem k níž by mohly být pojmy označující estetické vlastnosti těmto obrazům připisovány" [4, s. 133].\nSagoff má pravdu. Estetické vlastnosti díla posuzujeme ve vztahu k určité kategorii objektů, se kterou je implicitně srovnáváme. Když říkáme, že Giotto je "geometrický", upozorňujeme na určitý rys jeho malby ve vztahu k referenční třídě rané renezanční florentinské malby. Označíme-li za geometrického Mondriana, činíme tak ve vztahu k jiné referenční třídě. Giotto i Mondrian jsou "geometričtí", ne však ve stejném slova smyslu (jejich geometričnost není souměřitelná). Kterým kategoriím (či referenčním třídám) jsou estetické pojmy přisuzovány? Ve shodě s běžnou praxí považuje Mark Sagoff tyto referenční třídy za kategorie uměleckých stylů v rámci daného žánru.\nI to zní celkem rozumně. Zatímco otázka, zda je Picassův Harmonikář "stejně tak dovedně proveden" (harmonicky sladěn, kompozičně vyvážen atp.) jako Braqueův Muž s kytarou, je smysluplná, srovnání Harmonikáře s Boticelliho Primaverou či Mozartovým Rekviem by bylo přinejmenším zvláštní. Problém tkví v tom, že nyní ze Sagoffova druhého předpokladu vyplývá, že originál a jeho kopie nejsou provedeny ve stejném stylu! Kromě toho, že je tento závěr značně podivný, z něj lze též vyvodit i to, že stylistické vlastnosti díla mohou být neviditelné. Jestliže totiž nejsme schopni mezi originálem a falzem vizuálně rozlišit, a přitom dle Sagoffa nejsou ve stejném stylu, pak je styl tvořen vlastnostmi, které nejsou vizuální.\nJe zřejmé, že žádné z navržených řešení problému uměleckého falza není přijatelné. Tato řešení jsou založena na různých estetických teoriích, které si též v mnohém odporují. Přes četné rozdíly mají však jedno společné: všechna vycházejí z předpokladu, že hodnota uměleckého díla spočívá v jeho hodnotě estetické. Tento předpoklad nesdílejí pouze výše zmínění filozofové. Pokud se soudobí filozofové umění na něčem shodnou, pak právě na tom, že hodnota uměleckého díla spočívá v jedné a jediné hodnotě - hodnotě estetické. Nazvěme tento předpoklad estetickým monizmem. Je to nejrozšířenější doktrína v historii klasické i moderní filozofie umění. Jde nicméně o předpoklad mylný. Toto se pokusím prokázat a zároveň nastínit alternativní přístup, který můžeme nazvat estetickým dualizmem.\nVezměme si jako příklad Picassův slavný obraz Les demoiselles d'Avignon (viz obr.), který je považován za nejvýznamnější dílo modernizmu. John Golding například píše, že "Avignonské slečny jsou dílem, které se stalo pilířem umění dvacátého století". Stěží najdeme antologii moderního umění, v níž by nebyl prominentně reprodukován. Proto nás možná překvapí, že ve své době nikoho nenadchl. Sám Picasso s ním nebyl spokojen a jeho přátelům se líbil ještě méně. Fernand Olivier píše, že "poté, co shlédl Avignonské slečny, byl Braque naprosto zděšen", a John Golding vzpomíná, že "ti přátelé, jimž Picasso dovolil, aby obraz shlédli, cítili velké zklamání".\nTo by byl závěr unáhlený! Když dílo chválí, mluví o jeho originalitě, jeho zásadní důležitosti, o tom, že představuje "zásadní obrat", "začátek nové fáze v dějinách umění". Mají na mysli, že mělo rozhodující vliv na další vývoj moderního umění, že jde o radikálně nový způsob zobrazení, o nové řešení vizuálních problémů atp. Když dílo kritizují, týkají se výtky kompozice, sladění barev, stylistické nesourodosti, tj. estetických vlastností díla. Oba druhy soudů se vztahují k hodnotě Picassova díla, avšak každý z nich k hodnotě jiné.\nTo, zda je dílo originální, zda vybočuje z norem tradice, zda signalizuje "začátek nové éry" atp., jsou důležité parametry pro posouzení daného díla. Nejsou to však ty parametry, o které se opírá estetický soud. Otázka, jestli je dílo originální, nemusí mít nic společného s jeho estetickými kvalitami. Originální díla mohou být esteticky dobrá i špatná. Tyto hodnoty se mohou navzájem ovlivňovat. Nicméně jde o dva různé typy hodnot: jiné faktory zde hrají různou roli a jiné parametry určují jejich míru. Jestli je kompozice vyvážená a barvy sladěny, jsou-li kontrasty přiměřené, přehnané či nevýrazné, zda je dílo dynamické a vyjadřuje napětí, to jsou faktory, které jsou důležité pro jeho estetickou hodnotu. Čím bylo dílo inspirováno a čím je inspirující, v čem porušuje tradici a jak byly jeho nové rysy následně rozvinuty, jsou faktory důležité pro posouzení zcela jiného druhu hodnoty. Nazvěme ji hodnotou uměleckou.\nNázory citovaných kritiků jsou nejen konzistentní, ale i srozumitelné. Říkají prostě, že Avignonské slečny mají pro vývoj moderního umění jedinečný význam, přestože mají závažné estetické nedostatky. Jak píší Elgar a Maillard: "Tento slavný obraz byl důležitý spíše pro to, co v něm bylo předznamenáno, než pro to, čeho v něm bylo dosaženo." Jinými slovy: zatímco jeho estetická hodnota nedosahuje obvyklého Picassova standardu, míra jeho umělecké hodnoty je srovnatelná jen s málokterým obrazem své doby.\nNavrhuji následující neformální definici: Umělecká hodnota reflektuje: 1) obecný význam inovace exemplifikované dílem pro svět umění, 2) potenciál této inovace pro její další esteticko-umělecké využití. Proč takto složitá formulace? Nelze uměleckou hodnotu jednoduše označit za tvořivost, originalitu či novost jako takovou? Odpověď zní, že originalita či novost samy o sobě nestačí. Kdybychom postříkali plátno barvami vybranými namátkou a vzniklé skvrny všelijak rozmazali, vzniklo by originální dílo, jaké ještě nikdo nevytvořil. Přesto by tento "originální" výtvor uměleckou hodnotu neměl. K tomu by bylo třeba, aby jeho inovace byly obecně chápány jako inovace, které nějakým způsobem předkládají řešení aktuálních uměleckých problémů. Inovace musí otevírat cesty k dalšímu estetickému a uměleckému využití. Picassův obraz tuto podmínku splňuje. Přes své estetické nedostatky v sobě již obsahují všechny základní prvky kubizmu, které následně prokázaly svůj potenciál. Byly též skutečně dále propracovány, rozvedeny a esteticky sladěny v dílech G. Braquea, J. Grise, J. Légera, R. Delaunyho, a především v dalších obrazech Picassa samotného.\nZnamená to, že nelze o umělecké hodnotě dnes vytvořeného díla nic smysluplného říci? Není to zcela tak. Citlivý teoretik je někdy schopen "vidět" (či spíše vytušit) nové možnosti otevírající cesty k dalšímu estetickému zpracování. Může jeho přínos intuitivně vycítit ještě před tím, než se jeho vliv skutečně projeví. I tehdy však půjde spíše o to, čemu Angličané říkají "educated guess". Konečný verdikt patří historii. To, že jsme dnes schopni ocenit uměleckou hodnotu Avignonských slečen, tudíž neznamená, že máme lepší vkus či bystřejší oko než Picassovi přátelé. Naše výhoda spočívá pouze v tom, že je můžeme vidět s patřičným časovým odstupem, ve správné historické perspektivě, respektive retrospektivě.\nK problému padělků se vztahují dvě nekontroverzní teze, které jsou (s výjimkou několika filozofů) všeobecně předpokládány,a proto bych je nazval tezemi zdravého rozumu. Originály jsou hodnotnější než falza. Falzum, které je od originálu vizuálně nerozlišitelné, musí mít stejné estetické vlastnosti, a tudíž i stejnou estetickou hodnotu.\nTyto teze si neodporují. Když se Aline Saarinen ptá, zda je kvalitní kopie "stejně hodnotná jako umělecké dílo, které je nesporně pravé", lze odpovědět, že nikoli, aniž bychom tím mínili, že rozdíl musí být rozdílem estetickým. Padělky mohou být nehodnotné z jiných důvodů. K úplnosti odpovědi je třeba tyto důvody specifikovat a vysvětlit, proč jsou pro hodnocení díla relevantní. Tím je otázka zodpovězena a filozofický problém (pokud zde nějaký byl) vyřešen. Je-li však problém formulován se zabudovaným monistickým předpokladem, že hodnota uměleckého díla spočívá v jeho hodnotě estetické, stane se z něj filozofická past. Goodman, který cituje otázku Aline Saarinen jako moto svého eseje, ji na téže stránce přeformuloval následujícím způsobem: "Proč existuje estetický rozdíl mezi padělkem a originálem ?" Přijetí této otázky přivedlo na svět filozofický problém (či spíše pseudoproblém), jehož řešení musí padnout za oběť jedna z tezí zdravého rozumu. Nyní jsou totiž postaveny proti sobě a vzniká (falešné) dilema: buď, anebo!1) Buďto originály nejsou esteticky hodnotnější než jejich kopie, anebo se i ty nejlepší kopie od originálů esteticky liší. Filozofové, kteří tuto otázku přijali, pak neviděli jinou možnost než jednu z obou tezí zdiskreditovat. Buď popřeli tu první: "věrná kopie má stejnou hodnotu jako originál" (odpověď školy formalistické), anebo tu druhou: "existuje estetický rozdíl i mezi originálem a falzem, které jsou vizuálně nerozlišitelné" (odpověď školy redukcionistické a historické). Monistický předpoklad, že hodnota uměleckého díla je totožná s jeho hodnotou estetickou, byl přijat jako axióm. Pouze tak si lze vysvětlit, jak mohli sofistikovaní filozofové dospět k tak absurdním závěrům, jako že i nepostřehnutý (mikroskopický) fyzikální rozdíl mezi originálem a padělkem má dramatický estetický dopad (Nelson Goodman), že originál a jeho věrná kopie nejsou provedeny ve stejném stylu (Mark Sagoff), že preferování originálů je projevem snobizmu (Arthur Koestler) nebo že originalita je pro hodnocení uměleckého díla bezvýznamná (Monroe C. Beardsley).\nTeze selského rozumu nejsou jen zhruba správné, ale i nezbytné pro vysvětlení všeobecně uznávané praxe. Na té první je založena umělecká kritika. Originalita je nejen důležitým aspektem díla, ale též nezbytnou podmínkou, aby se jím kritik vůbec zabýval. "Umělec", který by pouze kopíroval práce jiných, by nebyl za umělce považován. Kurátor, kterého by nezajímalo, zda kupuje originály nebo falza, by přišel o práci, muzeum, které by vystavovalo kopie, by přišlo o návštěvníky a obchodník prodávající padělky by skončil za mřížemi.\nDruhá teze je neméně zásadní. Její negace (a filozofové se ji snažili popřít tím nejradikálnějším způsobem) vede též k závěrům, které jsou v rozporu s každodenní praxí. Nevím, zda si autoři, kteří se předháněli, aby ukázali, jak zásadní jsou estetické rozdíly mezi originálem a kopií, uvědomili, že se jejich argumenty vztahují i na ty nejkvalitnější reprodukce, fotografie a diapozitivy, ze kterých čerpáme převážnou většinu znalostí o estetických vlastnostech uměleckých děl. Kdyby platilo, že mezi originálem a i tou nejvěrnější reprodukcí je zásadní estetický rozdíl nebo že jsou esteticky nesouměřitelné, samotný raison d'tre reprodukcí by se stal záhadným. Nenamlouvejme si, že to, co o umění víme, je založeno na přímé zkušenosti s originály. Mnohé jsou v soukromých sbírkách a i ty, které jsme viděli "na vlastní oči", si uchováváme v paměti prostřednictvím reprodukcí. Pokud by ani kvalitní kopie nepředávaly důležité informace o originálech, museli bychom považovat běžnou praxi výuky dějin umění, zájem o umělecké knihy a reprodukce i veškeré spory mezi odborníky za zcela scestné.2)\nNedostatkem umělecké hodnoty lze vysvětlit i hodnotový rozdíl mezi originálem a jeho stylovou imitací. Van Meegerenovým Vermeerům může sice být přiřčena jistá míra umělecké hodnoty, neboť výběr motivu, jeho kompozice, barevnost, výrazové prostředky a exprese jsou, i přes svou derivativnost, "originální". Nicméně jejich umělecká hodnota je marginální a zcela nesouměřitelná s Vermeerovými originály. Je to tím, že Vermeerovy inovace byly pro umění sedmnáctého století podnětné, zatímco "inovace" van Meegerenových imitací jsou triviální - pro umění své doby nepřínosné. Proto jakmile byla tato díla správně datována, bylo jasné, čím vlastně jsou: umělecky bezvýznamným anachronizmem.\n F. Elgar a R. Maillard: Picasso, Praeger, New York 1956, s. 56-57\n1) Tato "filozofická past" připomíná známou past právnickou: Žalobce se zeptá obžalovaného, jestli již přestal bít svou ženu. Ať odpoví "ano", nebo "ne", je usvědčen z trestného činu.\nDoc. M. A. a Ph.D. Tomáš Kulka (*1948) studoval v Anglii filozofii vědy (u K. Poppera) a ekonomii (na London School of Economics). Oba doktoráty získal na Hebrejské univerzitě v Jeruzalémě, kde též přednášel formální logiku, filozofii vědy a estetiku. V roce 1996 se přestěhoval do Prahy a přednáší estetiku na Filozofické fakultě UK. Je autorem knihy "Umění a kýč" (TORST, Praha 1994), viz též Vesmír 76, 587, 1997/10.\nBuchtís (Občasný) - 4.11.2001 > Převzato z internetových stránek http://vesmir.cts.cuni.cz/10_2001/588.htm Autorem je Doc. M. A. a Ph.D. Tomáš Kulka\nThomas Hudson (Občasný) - 4.11.2001 > dík....přečtu si to na několikrát :-)) tohle tvý falzum :-)) Dobrej nápad to sem dát...za nic jinýho asi známka bejt nemůže co?.-)\nBuchtís (Občasný) - 4.11.2001 > Dík Thomasi, mě spíš než známka zajímalo co si o tom vy totemáci myslíte, kterej z názorů je Vám nejbližší a proč. Ale je to dost dlouhý, takže to chce najít si půlhodinku a v klidu si to přečíst, asi...\nThomas Hudson (Občasný) - 4.11.2001 > Mám to v oblíbenejch...až najdu minutku tak du hned na to a rád na to téma pokecám protože mě to zajímá.......\nčmelák (Občasný) - 4.12.2001 > Naprosto se tím můžu ztotožnit. Již hned na začátku mě bylo divný, že se knsthistorici a filosofové nechali zmást, že to není problém estetický, ale po výtce etický.\nOsobně jsem si tak představoval, jak by se ten který estetik snažil takto ohodnotit Duchampovu Nevěstu :)).\nAle ten teoretik, kerej to psal na to mohl jít daleko moderněji a dalo by se to krásně rozebrat na příkladu moderního "digitálníhoi" umění, kde originál od kopie nemáš šanci poznat a jsou naprosto totožné. Ale i tak se to moc povedlo. Děkuju bylo to pro mně přínosný.\nBuchtís (Občasný) - 4.12.2001 > Jsem rád že aspoň pro někoho to bylo přínosný a že sem to nepublikoval zbytečně.\nčmelák (Občasný) - 8.12.2001 > Hele přemejšlel jsem, jak je to s hudbou, která jinej než estetickej požitek (spíš něco jemu ekvivalentnímho) asi nepřináší a navíc je tipicky reprodukční?\nČtenář - 25.10.2004 > kdo je autorem


Pračka s vrchním plněním Candy CVFT G374TMH-S GrandÓ Vita Smart Fi+ | VEDE.cz\nPračka s vrchním plněním Candy CVFT G374TMH-S GrandÓ Vita Smart Fi+\nVrchem plněná pračka Candy s patentovaným systémem Mix Power System+, který zvyšuje účinnost praní a snižuje spotřebu energie. Technologie Smart Fi+ vám umožní ovládat pračku na dálku přes Wi-fi, můžete navíc využívat spoustu nadstandardních funkcí, jako je například hlasový asistent, chytrý odložený start, vedení statistik a nebo si třeba můžete stáhnout celou řadu nových funkcí a cyklů. Pračka je... Celý popis\n• Kód: 31007564\n• EAN: 8016361931428\nNávod (manuál) - Candy CVFT G374TMH-S .pdf\nPopis produktu Candy CVFT G374TMH-S GrandÓ Vita Smart Fi+:\nVrchem plněná pračka Candy s patentovaným systémem Mix Power System+, který zvyšuje účinnost praní a snižuje spotřebu energie. Technologie Smart Fi+ vám umožní ovládat pračku na dálku přes Wi-fi, můžete navíc využívat spoustu nadstandardních funkcí, jako je například hlasový asistent, chytrý odložený start, vedení statistik a nebo si třeba můžete stáhnout celou řadu nových funkcí a cyklů. Pračka je dokonce až o 10% úspornější, než jsou standardy energetické třídy A+++.\nVelký uživatelský komfort vám přináší pomalé otevírání dvířek bubnu Gentle Touch Opening, dvířka bubnu jsou navíc potažena Techno polymerem pro šetrnější kontakt při otevírání. Mezi programy je například Perfect Rapid 59 min, Hygienický 60°C nebo rychlý program na 14, 30, 44 minut. Díky tichému režimu Noční praní vás nebude pračka rušit. Kapacita praní činí 7 kg prádla, ochranu proti úniku vody zajišťuje systém Antioverflow.\nCandy CVFT G374TMH-S GrandÓ Vita Smart Fi+ má tyto přednosti:


Slavní s handicapem: Herečka, která hrála i po tom, co přišla o nohu... - Inspirante\nŘíjen 5, 2018\t 0 Comments\nPíše se rok 1905. Sarah Bernhardtová má představení v Rio de Janeiru. Všechno vypadá na skvělé představení. Sarah je sice náladová a excentrická hvězda, ale také ryzí profesionálka. Ztělesnění divadla. Ale co se to stalo? Úplně zbytečná nehoda. Bernhardtová si poranila pravé koleno. Ošklivě. Opravdové důsledky toho zranění ale pozná až o deset let později…\nJsme na začátku dvacátého století. Medicína není na velké úrovni. Diplomaticky řečeno. Ale problém nepředstavuje jen nedostatečnost tehdejší zdravotní péče. Zranění Sarah Bernhardtové se komplikuje. Gangréna. V jejím důsledku musí Sarah v roce 1915 podstoupit amputaci. Pravá dolní končetina pod kyčelním kloubem už není. Velká rána. Pro ni. Pro herečku!\nAle ona to nevzdá. Možná o ní říkají, že má zvláštní manýry. Možná je opravdu má, má však taky vášeň pro divadlo. Nepředstavitelnou vášeň pro divadlo. Hraje dál. Během první světové války vystupuje ve stanech, lazaretech, stodolách a na improvizovaných jevištích. Její osobnost pro diváky znamená hodně. Ano, ona je ztělesněním divadla. V roce 1915 se také stává členkou Čestné legie. Řád Čestné legie, tedy nejvyšší francouzské státní vyznamenání, se uděluje za vojenský, vědecký, kulturní, nebo společenský přínos Francii. Poslední dvě zmíněné věci jsou u Bernhardtové bez debat.\nNarodila se 22. října 1844 v Paříži. Její matka působila v Paříži jako kurtizána pod jménem „Youle“. V osmnácti letech debutovala v Comédie-Française v titulní roli Racinova dramatu Ifigenie. Z tohoto divadla ji však vyhodili po incidentu, kdy dala facku své kolegyni. Poté hrávala vedlejší role.\nV prusko-francouzské válce, roku 1870, byla uzavřena divadla. Během této doby pečovala Sarah o raněné. Po válce se mohla vrátit do Comédie-Française.\nTady začíná její vzestup. Diváci ji milují a ani odborná veřejnost nešetří chválou. Roku 1882 se vdává za Jaquese Damalu. Společně otevřeli vlastní divadlo, které ovšem brzy zkrachovalo. S touto finanční ztrátu se Bernhardtová mohla vyrovnat jen díky zahraničním turné.\nPlakáty od Alfonse Muchy\nAlfons Mucha přebývá v Paříži již sedm let, když nastane v jeho kariéře velký zlom. Bernhardtová po něm na konci roku 1894 chce plakát ke hře Gismonda. Mucha udělá skvělý návrh, který Bernhardtovou nadchne a podepíše s Muchou smlouvu na dalších šest let spolupráce. Plakát mu navíc takřka přes noc přinese celosvětový věhlas. Spolupracují spolu nejen, co se týče plakátů, ale také, co se týče výpravy, nebo návrhu kostýmů.\nV roce 1896 vyobrazil Mucha Sarah Bernhardtovou jako Dámu s kaméliemi. Tento plakát znamená milník pro secesní grafiku. I když se tímto označením může chlubit více Muchových plakátů… Pak přišel rok 1905, zranění, další představení, další turné… Po deseti letech od zranění jí nohu musí amputovat. Ona přesto hraje, ale nejen to, je činná i literárně a výtvarně. Všechno dělá jako o život, o který přijde 26. března 1923 v Paříži. Byla pochována na hřbitově Père Lachaise, kde odpočívá mnoho umělců a osobností.\nnarodila se 22. října 1844 v Paříži (někdy se uvádí 23.), kde také 26. března 1923 umírá\nherečka, která se ale věnovala i literatuře nebo výtvarnému umění (její nejznámější knihou jsou její memoáry Můj dvojí život)\nv roce 1905 si při představení ošklivě poranila pravé koleno, které jí roku 1915 museli amputovat; i přes tento handicap však dále hrála\nněkolik plakátů pro ni navrhl Alfons Mucha\nMilanův příběh: účinnější lék až po selhání chemoterapie\nAnna Šabatová: „Má hodnota nespočívá v tom, jakou funkci zastávám“\nAutoři Cesty za duhou se představují: Jitka Šípová


Soud nařídil zjistit, zda Afričan viněný ze znásilnění nepředstírá duševní nemoc - Novinky.cz\nNovinky.czKrimiSoud nařídil zjistit, zda Afričan viněný ze znásilnění nepředstírá duševní nemoc\nSoud nařídil zjistit, zda Afričan viněný ze znásilnění nepředstírá duševní nemoc\n28. 11. 2019, 15:32 – Litoměřice • Aktualizováno 28. 11. 2019, 15:59\nSoud návrhu znalce vyhověl a nařídil pozorování obžalovaného. Důvodem je zjištění jeho duševního stavu.\nPsychiatr u soudu popisoval, co vyplynulo z vyšetření. „Obžalovaný může trpět takzvanou nediferencovanou schizofrenií, která se může projevovat halucinacemi, vymizením rozpoznávacích schopností a může mít vliv na výpadky paměti,“ uvedl znalec Jan Flídr.\nVyšetření bylo podle něj náročné. Jeho výsledky mohou být navíc zkreslené tlumočením do francouzštiny. Pochybnosti o duševním stavu obžalovaného vyvstaly v důsledku jeho chování ve vazbě a u hlavního líčení. Psycholožka z věznice ve zprávě uvedla, že se chová nestandardně, agresivně vůči spoluvězňům, nedodržuje základní hygienické návyky. Podle závěrů znalce by muž mohl být na svobodě nebezpečný.\nObžalovaný, kterému hrozí až desetileté vězení, byl během čtvrtečního hlavního líčení neklidný, neposedný. Stále se otáčel na novináře. Vstával a tvrdil, že ho bolí hlava a nohy. Na dotaz soudkyně, zda chce položit nějakou otázku znalci, uvedl, že chce čokoládu.\nDiallo nasedl 18. června v Německu do vlaku, měl údajně namířeno do Francie. Protože ale neměl platnou jízdenku, vystoupil krátce po poledni u Lukavce na Litoměřicku, kde dívku potkal. Podle obžaloby ji uchopil za rameno, povalil, stáhnul z ní oblečení a vykonal na ní soulož.\n„Když to ta dívka říká, tak to může být pravda,“ řekl obžalovaný dříve při zahájení hlavního líčení. Vzápětí ale dodal, že si nepamatuje, že se to stalo.\nNavíc měl dívce ukrást telefon se sluchátky.\nSoudkyně Alexandra Šetková se ho ptala, jak si vysvětluje, že na těle dívky byly jeho tekutiny, sperma a sliny. „Nechci se k tomu vyjádřit,“ uvedl. „Mlátila mě, byl jsem v šoku a nepamatuji si to,“ odpověděl na otázku, zda mě s dívkou sex.\nObžalovaný se prý se narodil v Libyi, občanství má z Mali. Do Evropy se pokoušel dostat přes Středozemní moře prý již dříve. Ve vodě strávil tři dny a pak se vrátil do Libye. Tam byl ve vězení.\nPolicie navrhla obžalovat Libyjce ze znásilnění dívky u LitoměřicKrimi\nPozději se dostal do Itálie a pak přes Švýcarsko do Německa, kde byl podle svých slov zhruba od roku 2017. V červnu toho roku mu v Německu byl zamítnut azyl. Od té doby se pohyboval na území Německa v rámci takzvaného režimu strpění.\nPřiznal, že měl problémy s policií, několikrát jel prý načerno ve vlaku. Podle spisu z Německa se měl dopouštět i násilných činů. V lednu 2018 například kopl a poškrábal sociálního pracovníka. Soudní jednání má pokračovat na konci listopadu.\nPřípad Afričana, který sedí ve vazební cele kvůli znásilnění šestnáctileté dívky na Litoměřicku, znovu otevírá diskusi o tom, jak monitorovat a případně...\nOkresní soud v Litoměřicích poslal ve čtvrtek do vazby muže, kterého policie obvinila ze znásilnění 16leté dívky u obce Lukavec na Litoměřicku. Podezřelý...\nCizinec, kterého policie obvinila z úterního znásilnění 16leté dívky u Litoměřic, v minulosti neúspěšně žádal o azyl v Německu. Novinkám to sdělila státní...


E-book ke stažení zdarma: Jarní inspirace v mateřské škole! | Raabe.cz\nÚvodní stranaMagazínE-book zdarmaE-book ke stažení zdarma: Jarní inspirace v mateřské škole!\nPřestože máme venku ještě zimu, rozhodně není předčasné přemýšlet nad jarně laděnými aktivitami pro předškoláky. Proto jsme pro vás přichystali veselý jarní e-book, který přináší řadu zajímavých aktivit, které do vaší mateřské školy přinesou jaro!\nNaše e-booky se dlouhodobě těší vašemu zájmu a velké oblibě. Jsme za to rádi! Rádi vám pomáháme a přinášíme inspiraci. Jinak tomu není ani tentokrát - máme pro vás krásný barevný a veselý jarní e-book, který přináší řadu hravých aktivit. Potěší všechny pedagožky a samozřejmě i předškoláky, kteří si užijí spoustu legrace a zároveň se poučí a prohloubí své dovednosti.\nJaké články jarní e-book skrývá? Těšit se můžete na 6 příspěvků:\n1. Projekt voda\n2. Tipy pro práci s dítětem s SVP\n3. Jarní aktivity s bylinkami\n4. Knihrátky s Dvojpohádkou\n5. Velikonoce i s dvouletými\n6. Jarní malíři\nA co je nejlepší? Jako vždycky si můžete e-book ZDARMA STÁHNOUT do počítače, tabletu nebo mobilu a mít tak zdroj své inspirace stále po ruce! E-book jednoduše zdarma stáhnete kliknutím na tlačítko "Získat e-book".\nPřejeme vám spoustu zábavy a krásné a voňavé jaro!


Zboží zasíláme společností GLS. Poštovné se vám zobrazí v prvním kroku objednávky. Termín dodání je od 1 do 3 pracovních dnů od doručení objednávky, pokud je zboží skladem. Pokud zboží skladem nemáme, bude Vás kontaktovat náš zaměstnanec, který Vám sdělí náhradní termín dodání.\nPři objednání doručení zásilky kurýrní službou využíváme služby společnosti GLS. Cena přepravy je vypočtena na základě ceny s DPH:\n- od částky 0, - do 1499, - Kč s DPH je poštovné 200 Kč s DPH.\n- od částky 1500, - s DPH je poštovné ZDARMA\n- poštovné "ZDARMA" se nevztahuje na velkoobchodní objednávky\nDobírka je nejpoužívanější způsob platby v našem eshopu. Peníze za objednané zboží zaplatíte až při převzetí zboží přímo doručovateli zásilky. Momentálně využíváme kurýrní společnost GLS. Kurýr akceptuje pouze hotovost. Poplatek za dobírku je 0, - Kč s DPH.\nPo přijetí vaší objednávky vám zašleme číslo účtu a variabilní symbol, který je třeba při zasílání úhrady uvést. Při bankovním převodu zaplatíte za zboží předem, vkladem na náš bankovní účet. Zboží Vám odešleme po obdržení platby.\nModerní způsob platby přes portál ČSOB GP webpay - E-Comm (platba prostřednictvím platebních karet). Platba kreditními a debetními kartami ZBK, VISA, VISA Electron, EuroCard, MasterCard a Maestro. Platba probíhá na stránkách Československé obchodní banky. Zboží expedujeme po přijetí Vaší platby na náš účet. Platba se připouśtí na náš účet obvykle do 24 hodin.


Apple podlehl čínskému tlaku, Cook se omluvil tamním zákazníkům – MobilMania.cz\nOndřej Vrba, Štěpán Bruner 2. dubna 2013\nčlánek Samsung vypouští Android 4.1 pro model Galaxy Ace 2 SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nApple se dostal v minulých týdnech pod soustředěný tlak čínských médií. Reportáž ve vlivné státní televizi kritizovala americký technologický gigant za to, že prý používá vůči čínským a západním zákazníkům dvojí metr. Konkrétně se stížnosti týkaly hlavně záručního servisu. Apple kritiku zpočátku odmítal. Výkonný ředitel společnosti Tim Cook se ale nakonec rozhodl čínským spotřebitelům omluvit.\nČínská státní televize CCTV a jiná média, která kontroluje komunistická vláda, americké společnosti v minulých více než dvou týdnech mimo jiné vytýkala, že její roční lhůta pro záruční servis je mnohem kratší, než Apple poskytuje na jiných trzích, a vinila ji z „arogance“.\nApple při opravě iPhonů v Číně podle CCTV také například nevyměňuje celý vnější kryt, jako to dělá na jiných trzích, protože podle čínského práva musejí výrobci mobilních telefonů v takovém případě poskytnout obnovenou záruku na nový telefon.\nApple kritiku dlouhou dobu označoval za neopodstatněnou. Jenže Čína je pro Apple v současnosti už druhým nejdůležitějším trhem. Je nejen hlavní výrobní základnou Applu, ale firma na zdejším rychle rostoucím trhu plánuje razantní expanzi. Tim Cook si význam asijské země pro amerického giganta dobře uvědomuje. Rozhodl se proto omluvit čínským zákazníkům a upravit pravidla pro poskytování záruky na telefon iPhone na tamním trhu.\n„Uvědomujeme si, že vzhledem k nedostatečné vnější komunikaci někteří považují postoj Applu k odezvě zákazníků za arogantní, nedbalý či lhostejný,“ uvedl podle agentury Reuters v dopise napsaném v čínštině a omluvil se v něm zákazníkům za veškerá nedorozumění a pochybnosti.\nMůže jít o snahu získat větší kontrolu nebo o obchodní válku?\nCook již dříve upozornil, že druhá největší ekonomika světa je pro Apple klíčový trh. Tržby společnosti v oblasti širší Číny, kam se počítá i Tchaj-wan a Hongkong, v prvních třech měsících letošního roku podle agentury AP činily 6,8 miliardy dolarů (136,3 miliard korun). Je to o 67 procent víc než ve stejném období před rokem.\nJeden z výkladů posledního tlaku čínských státních médií na Apple ale zmiňuje právě nechuť vládního aparátu k přílišnému růstu americké firmy na území země. „Nedávná oficiální vládní zpráva obsahovala nevídané tvrzení, že čínská závislost na systému Android je nebezpečná. Státní cenzoři by mohli začít dávat přednost domácím operačním systémům, které mohou mnohem snadněji kontrolovat a monitorovat,“ zmiňuje například Economist. Financial Times to vidí pragmatičtěji. Podle listu může jít o starou známou obchodní válku, kdy se Čína snaží pomoci svým domácím značkám jako je Lenovo nebo ZTE.\nTémata článku: Apple, Kauzy, Apple iPhone 4GB, Economist, Zákaz


618-0903/05 – Technologické a ekologické aspekty výroby surového železa (D-TVSŽ)\nTechnologické aspekty výroby surového železa. Výroba železa ve vysoké peci. Technologické poruchy vysokopecního chodu. Technologie injektáže náhradních paliv do nístěje vysoké pece. Čištění vysokopecního plynu, využití produktů čištění. Plynné, tekuté a tuhé znečišťující látky vznikající při výrobě surového železa, jejich využití v rámci metalurgického cyklu. Modifikace stávajících průmyslových pochodů výroby železa – nové a inovované technologie. Srovnání jednotlivých pochodů z pohledu ekologie. Ekologické aspekty využití kovonosných odpadů při výrobě surového železa. Moderní bezodpadové technologie a aplikace BAT při výrobě surového železa.


Kaufland daruje místo jarní Sbírky potravin 25 tun pomoci - Novinky.cz\nNovinky.czVaše zprávyKaufland daruje místo jarní Sbírky potravin 25 tun pomoci\n2. 4. 2020, 11:17\nJarní kolo Sbírky potravin bylo kvůli současné epidemiologické situaci zrušeno, ale Kaufland podpoří přímo Českou federaci potravinových bank. Řetězec dodá 25 tun trvanlivých potravin, je to téměř stejné množství, jaké se vybralo při podzimní akci.\nPalety hladké mouky, rýže nebo těstovin budou distribuovány v následujících týdnech.\nSpolečnost reaguje na zvýšenou poptávku Potravinových bank, kdy se v důsledku krize dostává stále více lidí do finančních problémů.\nPro ty nejpotřebnější\n„Rozhodli jsme se výpadek potravinové pomoci nahradit z vlastních zdrojů,“ uvedla Renata Maierl, tisková mluvčí Kauflandu.\nPotraviny budou přerozděleny matkám samoživitelkám, organizacím pečující o seniory nebo handicapované a azylovým domům po celé České republice. Zákazníci řetězce byli významnými dárci. Situace bohužel takové počínání znemožnila.\n„Jsme velmi vděční za každou podporu v podobě trvanlivých potravin, zejména pokud přichází kontinuálně. Dary z Kauflandu pomohou zvládnout situaci v celé řadě měst a obcí, jejichž obyvatelé jsou nyní v nouzi,“ potvrdila Veronika Láchová, ředitelka České federace potravinových bank.