Lustr/závěsné svítidlo Lamkur 25162 LM-2.43 | Uni-Svitidla.cz\nPožaduji vyhledání vhodné alternativy k produktu Lustr/závěsné svítidlo 25162 LM-2.43. Důležité parametry/provedení pro výběr:\nHl.strana Interiérová svítidla Lustry a závěsná svítidla Lustr/závěsné svítidlo 25162 LM-2.43\nLustr/závěsné svítidlo 25162 LM-2.43\nod výrobce: LAMKUR , kód: LAM 25162\nNaprostou výhodou patice 2xE27 je možnost použití zářivky i LED zdroje. I výsledná cena odpovídá použitým materiálům textil/ dřevo. Norma krytí IP20, definuje používat toto svítidlo k běžnému používání doma či v kanceláři. Lustr, plnící vyjma funkce centrálního osvětlení i funkci zajímavého interiérového doplňku.\nDoporučené zdroje pro Lustr/závěsné svítidlo 25162 LM-2.43\nAlternativy k Lustr/závěsné svítidlo 25162 LM-2.43\nLustr/závěsné svítidlo LA 158852 1-2 týdny 9 407 Kč\nLustr/závěsné svítidlo 49166 3-5 dní 3 190 Kč


Ukrajina zahájila operaci proti proruským silám ve Slavjansku - Deník.cz\nUkrajina zahájila operaci proti proruským silám ve Slavjansku\nKyjev – Ukrajinský ministr vnitra Arsen Avakov dnes vyhlásil začátek „protiteroristické operace" ve východoukrajinském městě Slavjansk. Proruští aktivisté tam od soboty okupují úřední budovy, včetně místních sídel policie a ukrajinské tajné služby SBU, kde se také zmocnili zbraní. Do akce jsou podle ministra zapojeny všechny bezpečnostní složky země.\nArsen AvakovFoto: čtk\n„Protiteroristická operace začala ve Slavjansku. Je řízena protiteroristickým centrem SBU," citovala agentura Interfax z Avakovova vyjádření na Facebooku. Ministr později doporučil všem civilistům ve Slavjansku, aby v zájmu vlastního bezpečí nevycházeli ze svých bytů a nepřibližovali se k oknům.\n„Předejte všem civilistům, ať odejdou z centra města, nevycházejí z bytů a nepřibližují se k oknům. Separatisté začali střílet po speciální jednotce bez vyjednávání…," citovala agentura Unian ministrovo vyjádření.\n„Informací je zatím málo, ale podle očitých svědků nad městem od rána krouží vrtulníky, je slyšet střelba a výbuchy," napsal server newsru.com. Z radnice prý také zmizela ruská vlajka.\nZpravodaj agentury Reuters přímo ve městě však uvedl, že střelbu neslyšel.\nAvakov slibuje tvrdou reakci\n„Reakce bude velmi tvrdá, protože je rozdíl mezi demonstranty a teroristy," přislíbil ještě v sobotu Avakov a pohrozil „nulovou tolerancí vůči ozbrojeným teroristům".\nV sobotu skupina ozbrojenců v maskovacích uniformách ve městě s asi 100.000 obyvateli v Doněcké oblasti obsadila policejní strážnice a pak i pobočky SBU a radnice. Na strážnici se prý zmocnili stovek zbraní a nad radnicí vztyčili ruskou vlajku. Zřídili také své hlídky na silnicích vedoucích do Slavjanska.\nPolicejní sídlo obsadili proruští separatisté také v Doněcku a ve městě Kramatorsk.\nZásah proti separatistům vytváří otazník nad schůzkou šéfů diplomacií Ruska, Ukrajiny, USA a Evropské unie, která by se měla konat ve čtvrtek v Ženevě.\nRuský ministr zahraničí Sergej Lavrov v sobotním telefonátu se svým americkým protějškem varoval, že pokud Ukrajina na východě země použije sílu, naruší to úsilí o diplomatické řešení konfliktu a ohrozí plánované mírové rozhovory.\nJohn Kerry naopak vyjádřil znepokojení ohledně role Ruska v „podněcování" problémů na východě Ukrajiny a pohrozil Rusku dalšími následky, jestliže neučiní kroky ke zmírnění napětí na východní Ukrajině a nestáhne vojáky od hranic.\n13.4.2014 VSTUP DO DISKUSE 54


19 citátů o vlastní hodnotě, které si musíte přečíst, když o sobě pochybujete - hackerský duch\nHlavní Všímavý Život Když o sobě pochybujete, musíte si přečíst 19 citátů o vlastní hodnotě\nV generaci, kde se naše vlastní hodnota neustále měří podle toho, kolik „lajků“ získáme, je nesmírně náročné projevit si lásku.\nPravdou je, že na sebe vždy budeme příliš tvrdí. Právě jsme takhle zapojeni.\nAle častěji než ne, vnější faktory mohou hluboce ovlivnit to, jak měříme svoji vlastní hodnotu. „Být silný“ není jen o zveřejňování příspěvků o štěstí na sociálních médiích nebo o tom, že ukážete všem, které nemáte komplex méněcennosti.\nSebeláska není stav stálosti. Není to něco, co magicky vytáhnete z kapsy, když to bude potřeba. Budou dny, kdy je těžší se probudit. A to je v pořádku. Nejste nepřemožitelní těmito lidskými emocemi.\nPrvním krokem je přijetí toho, že se vás tento pocit několikrát v životě vrátí.\nDruhý je ve víře, že se z toho dostanete. Je to jen další špatný den, ne špatný život.\nAno, čelíme neustálým výzvám v našich osobních vztazích, kariéře, společenském životě a vlastních vnitřních bojích. Čas od času si klademe otázku, zda jsme dost dobří. Děláme dost? Je to to nejlepší, co můžeme udělat?\nTo nemusí být nutně vždy špatná věc. Ve skutečnosti je to nezbytné pro váš osobní růst. Je to součást vaší cesty.\nAle někdy budete chtít jen to zvláštní připomenutí, že jste úžasní, chytří a schopní. Shromáždili jsme nejinspirativnější citáty o vlastní hodnotě od nejinspirativnějších lidí.\nPodívejte se na tyto 51 slova povzbuzení:\n51 nejinspirativnějších citátů o vlastní hodnotě\nKdyž o sobě pochybujete\njeden.'Úspěšní lidé mají strach, úspěšní lidé pochybnosti a úspěšní lidé mají starosti.' Prostě je nenechají zastavit. “ -T. Harv Eker\nSoučástí lidského bytí je přiznání, že se nebudete vždy cítit silní. Existují limity vaší vlastní důvěry. To je naprosto v pořádku. Vždy nemůžete ovládat, jak se cítíte. Ale vždy můžete ovládat, jak na to budete reagovat.\ndva.'Hněv, zášť a žárlivost nemění srdce druhých - mění pouze tvé.' -Shannon L. Olše\nMísto toho, abyste věnovali pozornost ostatním, zaměřte se na své vlastní blaho. Způsob, jakým vás lidé vidí a zacházejí s vámi, má častěji společného s tím, jak se vidí sami, a nemá s vámi nic společného.\n3. 'Pokud hledáte někoho jiného, kdo by ověřil, kdo jste, hledáním jeho souhlasu, připravujete se na katastrofu.' Musíte být v sobě celiství a úplní. To ti nikdo nemůže dát. Musíte vědět, kdo jste - to, co říkají ostatní, je irelevantní. “- Nic Sheffu\nToto nikdy neslyšíte dost - buďte vy. Ano. Nenuťte se, abyste podlehli ideálům společnosti, pokud to není pravda vašim ideálům. Nejlepší verze z vás je ta, která je skutečně vy.\nČtyři.'Optimismus je víra, která vede k úspěchu.' Nic nelze udělat bez naděje a důvěry. “ –Světlý sklep\nNemusíte vědět, že jste hodni. Prostě musítevěřitto.\n5.'Bez tvého souhlasu se nikdo nemůže cítit méněcenně.' –Eleanor Rooseveltová\nJste jediný, kdo má moc, abyste se cítili špatně. Je to těžké, ale zkuste se stejně milovat.\n6. 'Pochybnost zabíjí více snů, než kdy selže.' -Suzy Kassem\nNedovolte, aby vás tento pocit z cesty zastavil od vašich snů. Jediné, co vám brání v získání, jsou vaše pochybnosti.\n7.Příliš mnoho lidí přeceňuje to, čím nejsou, a podhodnocuje to, čím jsou. - Malcolm S. Forbes\nTento citát nikdy nemůže\nKdyž se necítíte zvlášť odvážně\n'Každá žena, která konečně zjistila svou hodnotu, sebrala kufry hrdosti a nastoupila na útěk ke svobodě, který přistál v údolí změn.'\n- Shannon L. Olše\nNebojte se přesto tento skok víry přijmout. Nebudete vždy mít chuť jít po všem, co chcete. Ale nikdy je nezískáte, pokud to nezkusíte.\ndva.'Pokud ve svém nitru uslyšíte hlas, který říká 'nemůžete malovat', pak v každém případě malovat, a ten hlas bude umlčen.' -Vincent van Gogh\nNěkdy nám v tom brání jen naše já. Nikdy nepodceňujte svou moc umlčet tyto pochybnosti. Pokud chcete, určitě můžete.\n3.'Prostě si věř. I když to neuděláš, předstírej, že ano, a v určitém okamžiku ano. “ –Venus Williams\nJak se říká, někdy to prostě musíte předstírat, dokud to nezvládnete. Koneckonců, vždy na to přijdete.\nČtyři. 'Cokoliv děláš, miluj se za to.' Cokoli cítíte, milujte se, že to cítíte. “ - Thaddeus Golas\nUkaž si lásku. Ne vždy budete odvážní. Ne vždy budete silní. Ale vždy si můžete vybrat, že budete milovat sami sebe bez ohledu na to.\nKdyž si myslíte, že neděláte dost\n'Váš úspěch závisí hlavně na tom, co si o sobě myslíte a zda v sebe věříte.' -William J.H. Boetchker\nTolik se může změnit, pokud se můžete pokusit ovládat pouze vyprávění svého vlastního příběhu. Nejšťastnější lidé jsou ti, kteří se nestarají o názor někoho jiného na štěstí, kromě svého vlastního.\ndva.'Máte-li sen, neseďte tam.' Nasbírejte odvahu věřit, že můžete uspět a nenechat kámen na kameni, aby se to stalo skutečností. “-Dr. Roopleen\nVěřit ve své schopnosti už vyhrává polovinu bitvy. Druhá polovina je o tom jít ven a pracovat na tom snu.\n3.'Vždy buď sám sebou, vyjádř se, věř sám sobě.' Nechoďte ven a nehledejte úspěšnou osobnost a duplikujte ji. “ - Bruce Lee\nNáš úspěch často porovnáváme s ostatními. Život však není soutěž o to, kdo se tam dostane nejrychleji. Vaše cesta je jen na vás. Udělejte si čas, abyste se tam dostali.\nČtyři.'Buďte na tuto chvíli šťastní.' Tento okamžik je váš život. “ -Omar Khayyam\nMožná nebudete tam, kde chcete být. Možná si nejste ani blízcí. Ale den za dnem jste o krok blíž. A dnes jste si bližší, než jste byli včera. To se počítá za všechno.\n5.'Váš problém je, že jste ... příliš zaneprázdněni držet se své nehodnosti.' - Ram Dass\nExistuje o vás milion dalších věcí, které stojí za to milovat. Proč byste se měli soustředit na pár špatných věcí? Neztrácejte energii na pocity, které z vás nedělají lepšího člověka.\nKdyž tě život tvrdě zasáhne\n'Život není problém, který je třeba vyřešit, ale realita, kterou je třeba zažít.'-Soren Kierkegaard\nJe snadné dostat se před sebe. Život je velmi konkurenční, že je někdy těžké najít si čas na dýchání. Ale je to zásadní. Nejlepší věcí, kterou můžete někdy udělat, je žít v daném okamžiku a přijmout, že nemůžete ovládat všechno. Ale v tom, co se děje, najdete všechno dobré.\ndva.'Nejkrásnější lidé, které jsme poznali, jsou ti, kteří poznali porážku, známí.' utrpení, známý boj, známá ztráta, a našli cestu z hlubin. Tito lidé mají vděčnost, citlivost a chápání života, které je naplňuje soucitem, jemností a hlubokou láskou. Krásní lidé se nestávají jen tak. “- Elizabeth Kubler-Ross\nMožná by to teď bylo těžké vidět, ale časy, jako jsou tyto, z tebe nakonec udělají silnějšího člověka.\n3.'Co leží za námi a co leží před námi, jsou malé záležitosti ve srovnání s tím, co leží v nás.' -Ralph Waldo Emerson\nJe pravda, že nemáme žádnou kontrolu nad tím, co na nás život hodí. Ale můžeme ovládat, jak být odvážní. Můžeme se domnívat, že se budou dít lepší věci. A bude.\nBýt k sobě laskaví. Po pravdě řečeno, jsme naši nejhorší kritici. Trávíme tolik času přemýšlením o tom, co si o nás myslí ostatní, že si neuvědomujeme, že to dělají jen zřídka. Proč by nás to mělo zajímat? Místo toho se podívejte do sebe a buďte laskaví k tomu, co vidíte. Nejste dokonalí. Ale to vás neudělá o nic méně úžasným. Léčte se lépe. Děláte to, co můžete. A to je víc než dost.\nživot je příliš těžký\npochopit citace vztahů\nproč jsem toxický\nProtiintuitivní technika řešení hněvu\n174 seznam důvodů, proč tě miluji na Měsíc a zpět\n48 citátů Shel Silverstein, díky nimž se budete usmívat a přemýšlet\nJak se dostat přes dívku: 9 žádných kravských * kroků


Osobnosti: Patrick Lynen sází na kreativitu a osobnosti | RadioTV\nHomepage > Radio > Radia Personalistika > Osobnosti: Patrick Lynen sází na kreativitu a osobnosti\nOsobnosti: Patrick Lynen sází na kreativitu a osobnosti\nRadia Personalistika\t16. 7. 2007\nOdborná literatura i beletrie pro rozhlasáky je běžnou součástí německého trhu. U nás bohužel ne. Stejně tak chybí na našem trhu řada dalších služeb, které se vážou na rozhlasový svět. Rozhodně tu nepřekypujeme firmami, které nabízí rádiím servis v podobě poradenství a třeba i personální agentury. Teď se podívejme na jednu takovou společnost, která toto dělá v Německu. Vede jí Patrick Lynen, moderátor legendárního Rádia Luxembourg, které shodou náhod oslavilo 15. července padesát let od svého vzniku.\nJeště než odmaturoval na Gymnáziu ve Würselenu nedaleko Cách, táhlo ho to k rádiu. V německy mluvící části Belgie stál už ve svých šestnácti u zrodu několika pirátských rádií. Některé z nich vysílají z Belgie do Německa dodnes.\nPatrick Lynen se narodil 22. listopadu 1967 jako Detlef Wilhelm Patrick Lynen ve Würselenu. Už skoro čtvrt století se věnuje rádiím. Své první zkušenosti v tomto oboru začal sbírat v roce 1983. Od pirátských rádií přešel k těm legálním. Nastoupil jako dobrovolník u RTL Radia (tedy u “Laxíku“) odkud pokračoval dál k WDR, kde byl zaměstnán jako externí spolupracovník. A pak sbíral zkušenosti v řadě dalších médií. V televizi RTL, veřejnoprávních rozhlasech Deutschlandfunk a Deutschlandradio Kultur, MDR, SWF3 a SWR3, SFB/RBB, v televizi Viva u Deutsche Welle na radiu NRW, ve veřejnoprávním HR, belgickém veřejnoprávním BRF, německé televizi Sat.1 u Berliner Rundfunk, ARD, ZDF. bigFM, NRJ atd. Po sloučení SWF3 a SDR3 odešel na hr3. Pravděpodobně právě na SWF3 a SWR3 získal svůj kultovní status jako moderátor. Podobně na tom byli i jeho kolegové a kolegyně Stefanie Tücking a Elmar Hörig.\nKromě moderování se věnuje řadě dalších činností. Je producentem, editorem (content managerem), on-air-designerem, coachem, poradcem, hlasatelem a staničním hlasem. Od roku 2000 pracuje víceméně už jen jako coach a poradce. Vede firmu Momentum Media, kterou částečně i vlastní. Od března do května letošního roku moderoval noční rozhlasovou talk-show NeoNox, která se vysílala mezi půlnocí a druhou hodinou ráno na řadě německých rádií. Působil také u Bavorské mediální rady BLM a učí na Deutsche Hörfunkakademie.\nSvé bohaté zkušenosti předává dál. Už před třemi lety jsme Vám představili knihu Das wundervolle Radiobuch – Personality, Moderation. Motivation, kterou napsal a další odborné publikace, na kterých se podílel. Teď se podívejme na činnosti, které prostřednictvím agentury Momentum Media GmbH nabízí.\nJde tedy především o coaching. O rozhlasových kurzech už tady byla řeč. Sám Lynen odrazuje od lekcí, které dává ty, kteří si myslí, že z nich vychová nové talenty. Upozorňuje, že talent naučit nedokáže. Natrénovat se dají jen nové techniky, profesionální standardy a odborné znalosti. Zároveň si stěžuje na to, že se nadužívá slova coach a že se tak označuje spousta těch, kteří nemají potřebné zkušenosti. Cenu za své služby Patrick Lynen na internetu neuvádí, určuje se dohodou při jednání s klientem.\nProtože se coachování chtějí nebo z nějakého důvodu musí věnovat i ti, kteří nevědí, jak své zkušenosti předávat dál, objevuje se tu kurz Train the Trainer, který učí právě budoucí coache. Jako poradce se snaží Lynen programové ředitele a další zodpovědné osoby vést k tomu, aby dávali prostor kreativitě a osobnostem. Nenabízí jen předem připravené rady, ale snaží se vymýšlet individuální řešení pro každou konkrétní stanici. A na příkladech z USA ukazuje, jak by se mělo dělat rádio. Uvádí také příklad z filmového průmyslu. Tam došlo k tomu, že si všechny filmy byly velice podobné a diváci si je pletli. Proto se museli producenti rozhodnout povolit točit i odvážnější a kreativnější projekty. A vyplatilo se. Tento postup přenáší Lynen i do světa rádií.\nSpolečnost Momentum ale též zajišťuje výběr studia pro natočení jingles. Možná trošku vedlejší ale pro politiky a tiskové mluvčí atd. důležité jsou i kurzy vystupování před novináři a veřejností. Další podstatnou činností je headhunting.\nJelikož česká rádia až na výjimky na svých zaměstnancích šetří, nemají ve zvyku hledat si pracovníky přes personální agentury. Momentum ale působí zároveň jako personální agentura, která zprostředkovává nejen řadové rozhlasáky ale obsazuje též vedoucí pozice německých rádií.


Cilčina cesta - CD MP3 (399 Kč) Morris Heather - CD MP3 - Multiland.cz\nCilčina cesta - CD MP3\nŽánr: Beletrie, Literatura faktu / Military\nDatum vydání: 8.6.2022\nPřežila koncentrák, aby skončila v gulagu. Přesto neztratila touhu žít a milovat...\nKdyž bylo Cecílii Kleinové pouhých šestnáct let, odvlekli ji do koncentračního tábora Osvětim-Březinka. Krásné dívky si brzy povšiml i velitel Schwarzhuber, díky jehož přízni Cilka přežila v nacistickém pekle tři dlouhé roky. Namísto vytoužené svobody na ni však v roce 1945 čeká soudní proces, který jí coby údajné kolaborantce a špionce vynese patnáct let nucených prací! Dívčiným příštím domovem se tak stane gulag ve Vorkutě, ležící sto šedesát kilometrů za polárním kruhem, kde na ni čeká další ponížení a utrpení. Odvážná a přičinlivá Cilka si však i tady brzy najde svou vlastní cestu - vyškolí se na zdravotnici a díky novému poslání i podpoře kamarádek ze svého baráku zvládne v sibiřském očistci přežívat den za dnem, měsíc za měsícem, rok za rokem... A postupně se přesvědčuje o tom, že i na tak hrůzyplném místě může člověk najít dobro, přátelství nebo lásku.\nV románu volně navazujícím na bestseller Tatér z Osvětimi autorka sleduje další osudy jedné z vedlejších postav své úspěšné prvotiny.\nDélka nahrávky : 11 hodin 13 minut


Dětská nálepka Holčička s lištičkou | ELIS DESIGN\nDomů / Dětský pokoj / Dekorace / Samolepky a nálepky na zeď do dětského pokoje / Postavičky / Nálepka na stěnu - Holčička s liškou\nPro všechny malé milovnice zvířátek zde máme nálepku roztomilé holčičky, která se mazlí s lištičkou. Díky své vysoké kvalitě si dekorace v podobě samolepky na zeď získá uznání i těch nejnáročnějších zákazníků. Dekoraci nabízíme ve čtyřech velikostech.\nKód: 9743/S 9743/M 9743/L 9743/XL Zvolte variantu\nNádherná a roztomilá dekorace v podobě nálepky (samolepky) na zeď, která rozveselí každý holčičí pokojíček. Je na ní vyobrazena hnědovlasá dívenka, která k sobě tiskne svého milovaného zvířecího kamaráda, zrzavou lištičku.\nRozměry - S: 50 x 39 cm.\nPůvodně: 639 Kč (–9 %)\nPostup při lepení samolepky a zeď (video)


Znojmo zdolalo Innsbruck i podruhé | CENTRUM NEWS\nDomů » Sport » Orli Znojmo » Znojmo zdolalo Innsbruck i podruhé\nZnojmo zdolalo Innsbruck i podruhé\n18. Únor 2020 - 21:12\nOrli vybojovali druhé vítězství proti Innsbrucku v rozmezí 48 hodin. Na domácím ledě se dlouho hrála vyrovnaná partie, kterou zlomily až v závěru třetí třetiny góly Bowlese a Oščádala. Hosté rychle odpověděli, ale na vyrovnání i přes závěrečnou hru bez brankáře nedosáhli.\nÚvod utkání nabídl hodně neurovnanou hru s velkým množstvím chyb. Nepříliš líbivou bitvu narušil až Joel Broda, jehož pokus po rychlém přechodu do útočného pásma Groh dokázal vytěsnit. Znojmo o sobě dalo vědět po kombinaci Parkera s Berishou, o pár minut později ještě zkoušel z otočky nachytat Darlinga domácí útočník Bartoš. Ze strany Orlů ale nepřicházel žádný větší tlak, naopak hosté ke konci třetiny trochu sešlápli plyn a Groh se měl co otáčet. Mladý gólman ale svůj tým několikrát podržel, ať už rychlým přesunem, po němž na jeho betonu ztroskotal Guimond nebo dalším bleskovým zásahem proti kličce aktivního Brody.\nNepřesnosti se kupily na hokejkách i na startu prostředního dějství, ve 23. minutě se ale Znojmu trochu překvapivě podařilo otevřít skóre zásluhou Onřeje Mikliše. Žraloci měli k odpovědi blízko po zmatcích před znojemským brankovištěm, z nichž vzešla Spurgeonova střela jen těsně míjící Grohovu klec. Hra postupně nabývala na zajímavosti, bleskové výpady na obou stranách doprovázely pěkné kombinace. Zvýšená aktivita s sebou přinášela i ostřejší pěstní výměny mezi hráči, Orli si tak po polovině duelu vysloužili vůbec první početní výhodu v utkání. Ta se ale Znojemským vůbec nepovedla, naopak v ní ztratili elán z posledních minut, a závěr třetiny tak opět strávili ve svém obranném pásmu. Navíc šest vteřin před sirénou se v přesilovce dokázal po dlouhém obléhání Grohovy svatyně prosadit do odkryté brány po křižné přihrávce John Lammers. Na pořádné drama tak bylo zaděláno.\nOd buly ve středovém kruhu bylo jasné, že nás ve třetí třetině čeká tuhá bitva. Doslova boj o každý kousek ledu, čekání na každou chybičku. Týmy se do zakončování nedostávaly tak často, dobrou práci navíc odváděly obrany. S celou vypjatou situací se ale rozhodl zatočit Parker Bowles, s pukem na holi přebruslil téměř celé kluziště a ránou na lapačku přelstil i Darlinga. Orli se dostali do laufu a brzy to bylo o dva góly. Zmatky před brankovištěm Innsbrucku potrestal po několika odrazech Vladimír Oščádal. Ale pozor! Znojmo v euforii pozapomnělo na zadní vrátka a ještě v téže minutě dokázali Žraloci snížit po rychlém brejku zásluhou Tylera Spurgeona.\nDo závěrečného hvizdu zbývalo šest minut a stadion se připravoval na dramatickou koncovku. Orli drželi hru daleko od svého obranného pásma, ale minutu před sirénou se Žraloci probojovali před Groha a následně odvolali gólmana. Hosté zle dotírali, znojemská obrana už ale nepovolila, a přestože se chvílemi na ledě jiskřilo, tři důležité body zůstaly doma.\nBranky a nahrávky: 23. Mikliš (Bartoš, Vopelka), 51. Bowles (Berisha, Luciani), 54. Oščádal (Svoboda, Doherty) – 40. Lammers (Spurgeon, Boivin), 54. Spurgeon (Guimond, Boivin).\nRozhodčí: Pearce, Smetana – Gatol, Nagy.


Máme Galaxy S22. Obsah balení nepřekvapí, zelená barva ano – Samsung Magazine\nMáme Galaxy S22. Obsah balení nepřekvapí, zelená barva ano\nDo třetice všeho dobrého. Po Galaxy S22+ a vrcholu řady v podobě Galaxy S22 Ultra nám do redakce dorazila i nejmenší letošní novinka vrcholného portfolia společnosti Samsung. Balení Galaxy S22 sice nenadchne, pokud jste ale ještě neměli co dočinění s jeho zelenou barevnou variantou, budete nadšení.\nI v českém online storu Samsungu je tato barva nazývána anglicky, tedy Green. Zařízení je jinak k dispozici ještě v bílé Phantom White, černé Phantom Black a růžově zlaté Pink Gold barvě, ve které jsme mohli testovat větší model s přídomkem Plus. Jednoznačně ale můžeme říci, že oproti nudné černé, se kterou jsme naopak měli model Ultra, a přece jen spíše ženské růžové, je zelená nejlíbivější z celého portfolia.\nGalaxy S22 1\nGalaxy S22 2\nGalaxy S22 3\nGalaxy S22 5\nGalaxy S22 6\nGalaxy S22 7\nJe spíše tmavší než světlejší, na světle ale hraje různými odstíny. Rámeček Armor Aluminum s výstupem pro sestavu fotoaparátu je pak o něco světlejší než samotná skleněná záda, což vypadá skutečně dobře a rozbíjí to tak možnou monotónnost. Odstínění antén je samozřejmě vidět, jestli vám to ale vadí, tak vám ale není příliš pomoci, protože je to u ocelových a hliníkových rámečků telefonů nutnost, jinak by nebyly schopny přijímat signál.\nSamsung Galaxy S22+ v redakci. Podívejte se na unikátní balení i unboxing\nBalení v zajetém standardu\nMalé černé krabičce jasně dominuje označení řady S, kdy je toto písmeno vyvedeno v barvě telefonu. Je tomu ostatně stejně jako u dalších modelů řady. Zařízení je z každé strany patřičně zabezpečeno nejen proti možným mikrovlásečnicím, ale také otiskům prstů. Samostatné fólie tak kryjí nejen čelní a zadní stranu, ale i samotný rámeček.\nGalaxy S22 8\nGalaxy S22 10\nGalaxy S22 11\nGalaxy S22 12\nGalaxy S22 13\nGalaxy S22 14\nPod zařízením najdete papírovou krabičku, ve které je obsažen prostor pro nástroj k vyndání šuplíku SIM, uvnitř se pak skrývá USB-C nabíjecí kabel a brožury. Nic víc než toto a telefon v balení nenajdete, což už asi úplně nepřekvapí.\nGalaxy S22 Ultra je v redakci. Podívejte se na obsah balení a první fotky\nPro mnohé ideální\nZařízení disponuje 6,1“ Dynamic AMOLED 2X displejem. Právě jeho velikost pak určuje i velikost zařízení, které má 70,6 x 146 x 7,6 mm a váhu 168 g a staví jej přímo proti největšímu konkurentovi od Applu, kterým může být jak iPhone 13, tak iPhone 13 Pro. Oba mají 6,1“ displej a rozměry 71,5 x 146,7 x 7,65 mm, jen ve váze se liší. První zmíněný váží 173 g, druhý pak 203 g.\nGalaxy S22 15\nGalaxy S22 16\nGalaxy S22 17\nGalaxy S22 18\nGalaxy S22 19\nGalaxy S22 20\nGalaxy S22 21\nI když je Galaxy S22 nejmenší z tria novinek Samsungu a oproti Ultře se přece jen liší ve více ohledech, není tak úplně pravda, že by se oproti modelu Plus lišil jen v rozměrech a kapacitě baterie. I když je většina specifikací, jako třeba fotoaparáty, skutečně stejná, Galaxy S22 disponuje jen 25W kabelovým nabíjením. Větší model umí 45 W, ale jak nám testy ukázaly, pravděpodobně to není žádné omezení. Galaxy S22 seženete ve 128/8GB verzi za 21 990 Kč nebo ve 256/8GB verzi za 22 990 Kč.\nSamsung Galaxy S22 koupíte například zde\nTémata: Armor Aluminum, Signal, galaxy s22 ultra, Galaxy S22, iPhone, Apple, baterie, fotoaparát, telefon, Galaxy\nPodívejte se na srovnání fotek z iPhonu SE 3 proti Galaxy S21 FE\nOchlazovač vzduchu versus mobilní klimatizace: V čem je rozdíl a jaké jsou jejich výhody?\nKonkurent pro Galaxy S22 Ultra je zde. Nubia Z40 Pro láká nejen na špičkový fotosenzor od Sony


Penzion Vlastík, ubytování Hlásná Lhota\nNavigace: Penziony > ubytování Podhradí u Jičína > Hlásná Lhota > Penzion Vlastík\nUbytování Hlásná Lhota - Penzion\nPenzion Vlastník se nachází v oblasti Český ráj, nedaleko Jičína. Chalupa je takřka na samotě, 200m od lesa a 20m pod domem je rybník Lhoťák.\nJedná se o dvou budový komplex, s velkou zahradou, bazénem, krbem, pivnicí, možností grilování a parkování u komplexu.\nPokoje/apartmány jsou vybaveny plnohodnotným nábytkem potřebný pro pobyt. Kuchyňky jsou vybaveny vařičem, lednicí, mikrovlnnou troubou, nádobím(hrnce, talíře apod. ).\nK dispozici je připojení k internetové síti.\nNabízíme 3 apartmány každý s kuchyňkou a vlastní koupelnou (celkem pro 9 osob)A 2 prostorné pokoje každý s vlastní koupelnou a společnou kuchyňkou (celkem pro 8 osob). Ke kopmlexu patří i pivnice/vinárna s pípou (celkem pro 25 osob).\nPobyt nabízí příjemné prostředí, relaxaci v přírodě, turistiku, kulturu, sport a mnoho dalších aktivit pro samotáře, páry i celé rodiny s domácími mazlíčky.\nV zimní sezóně je započítané topivo (či dle dohody).\n605 178 281\nPenzion Vlastík - okolí\nPenziony z okolí jsou řazené podle vzdálenosti od Penzion Vlastík.\nPoslat dotaz na ubytování (id objektu: 54254)\nPenziony Podhradí u Jičína\nPenziony Hlásná Lhota


Občan nebo obec jako spoluvlastník větrných elektráren | Energie 21\n12. 8. 2010 / 12:56\nObčan nebo obec jako spoluvlastník větrných elektráren\nVětrná energetika se v České republice setkává s rozpornými názory veřejnosti. Investoři, výrobci a provozovatelé se snaží užitečnost využití tohoto obnovitelného zdroje obhájit. Zajímavé jsou například nové projekty tzv. občanských větrných parků: Občané i celé obce v nich mohou část elektráren vlastnit a podílet se na jejich zisku.\nNa rozvoj větrné energetiky v ČR působí různé vlivy. K těm pozitivním patří zejména Zákon 180/2005 Sb., o podpoře výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie, díky kterému je výkupní cena garantovaná na 15 let, což zaručuje návratnost investice do technologie větrné elektrárny. Příznivě působí i dobré větrné podmínky, které umožňují instalaci elektráren s poměrně vysokým výkonnostním faktorem.\nMezi negativní faktory patří především působení odpůrců větrných elektráren na spoluobčany v dotčených oblastech. Používají přitom již mnohokrát vyvrácené mýty o škodlivém působení na lidi a přírodu a přinejmenším sporný je také argument o poškození krajinného rázu.\nBohužel k tomu přispěla i situace z počátku devadesátých let, kdy mnoho podnikatelů kupovalo německé vyřazené stroje či prototypy nových elektráren pochybného původu, samozřejmě za mnohem nižší cenu, než by měla nová elektrárna. Zákonná podpora však tehdy ještě neexistovala, takže provozovatelé museli podstatně jinak kalkulovat. Tyto stroje vykazovaly vysoké hodnoty hlučnosti a byly především nespolehlivé. Při vyšších rychlostech větru skutečně několikrát došlo k poškození elektrárny i k ohrožení bezprostředního okolí. U moderních větrných elektráren však není znám jediný případ destrukce silným větrem, či delší odstávka z důvodu poruchy.\nVeřejnost má často zkreslené informace také o ekonomice elektráren. Jejich provoz se v podmínkách ČR údajně nevyplatí a mají význam jen v přímořských oblastech. To je ovšem další mýtus: Rychlost a ostatní vlastnosti proudění vzduchu jsou pouze jedním z faktorů určujících výkonnost větrných elektráren a tím i návratnost investice. Dalším a velmi důležitým je kvalita soustrojí a servisu: Každá odstávka v době možného maximálního výkonu totiž přináší větší ztráty,.něž které by mohl způsobit příliš slabý a nestálý vítr.\nMezi negativní faktory bezpochyby patří i složitý a časově náročný povolovací proces, který nabízí celou řadu připomínek a napadání ze strany přímých i nepřímých účastníků (viz graf).\nObčanské větrné parky\nInvestoři i dodavatelé větrných elektráren tedy u nás na růžích ustláno rozhodně nemají.\nVývoj jde přesto dopředu a na trhu se již vytvořila poměrně stabilní skupina významných provozovatelů. Jedním z nich je brněnská firma Eldaco, a. s. Působí již od roku 1995 a kromě jiných zařízení, využívajících obnovitelé zdroje energie, provozuje šest vlastních větrných elektráren o celkovém instalovaném výkonu 12 MW. To znamená zhruba 10% podíl na výrobě elektrické energie z větru v ČR, třetí místo mezi provozovateli VtE na celém území a první místo mimo oblast Krušných hor. Ve všech případech jde o elektrárny typu Vestas V90-2MW. Díky propracovanému systému monitoringu se řadí do popředí v efektivitě výroby v rámci České republiky a střední Evropy.\nNyní tato firma pracuje na přípravě a realizaci dvou zajímavých projektů, tzv. občanských větrných parků, a to pod speciálně založenými dceřinými společnostmi: Větrný park Drahany, a. s., a Občanský větrný park, a. s.\nPod dceřinou společností Větrný park Drahany, a. s., se připravují dva projekty. První má stejný název – Větrný park Drahany. Je umístěn na Drahanské vrchovině, kde je plánována stavba až 13 větrných elektráren typu Vestas V112-3MW, o celkovém instalovaném výkonu 39 MW. Druhý pod názvem Větrná elektrárna Rozstání je také umístěn na Drahanské vrchovině a je nejblíže k zahájení stavby.\nPod společností Občanský větrný park, a. s., se připravuje pět menších projektů, s umístěním po celém území ČR: u obcí Kurojedy v Karlovarském kraji, Kozárovice ve Středočeském kraji, Vítězná v Královehradeckém kraji, Otradov v Pardubickém kraji a Rybné v Kraji Vysočina. Nejblíže ke stavbě mají větrné elektrárny u obce Vítězná.\nProjekty jsou unikátní zejména tím, že občané, tj. fyzické osoby i obce, mohou část elektráren spoluvlastnit a podílet se tak na jejich zisku.\nV čem je princip\nPrincip spoluvlastnictví větrných elektráren lze ukázat například na projektu Větrný park Drahany: Subjekt (občan nebo obec), který má zájem se na spoluvlastnictví větrných elektráren podílet, se může stát akcionářem této společnosti. K tomu si nejprve za symbolickou 1Kč zakoupí tzv. prioritní akcii, která jej opravňuje (nikoli zavazuje) k pozdějšímu nákupu skutečných akcií konkrétních elektráren, a to v momentě, kdy získají stavební povolení a připravuje se jejich stavba. Obec přitom může nakoupit až 10 ks těchto prioritních akcií, čímž následně disponuje desetinásobnou možností investice oproti fyzické osobě.\nPodíl jednotlivých investorů je omezen právě pro zachování filozofie občanského větrného parku, která počítá s co největším počtem akcionářů, což není realizovatelné jinak, než omezením jejich investičního potenciálu. Jednotlivý akcionář (tj. jedna fyzická osoba nebo jedna desetina participující obce) tedy může nakoupit akcie realizovatelných projektů ve výši 2000 Kč na instalovaný MW. Pokud se zrealizuje v rámci Větrného parku Drahany všech 13 elektráren o celkovém výkonu 39 MW, může vložit až 78 000 Kč. Investovat lze až v případě, že realizace konkrétní elektrárny bude jistá. Nynější investorské riziko je tedy 1 Kč. Výnos akcií je srovnatelný s investicemi do nemovitostí.\n– Harmonogram činností:\n1) koupě prioritní akcie za 1 Kč – občan se stává akcionářem\n2) vydání stavebního povolení – zařizuje Eldaco\n3) výběr financující banky – zařizuje Eldaco\n4) vyhlášení úpisu – akcionář nahlásí o kolik akcií má zájem\n5) prodej akcií za 1000 Kč – akcionář si koupí akcie\n6) zahájení stavby – zařizuje Eldaco\n7) uvedení do provozu – zařizuje Eldaco\n8) naplnění rezervních fondů banky – zařizuje Eldaco\n9) výplata dividend – akcionář inkasuje zisk\n– Finanční plán Větrný park Drahany:\nVýše investice: 1 560 000 000 Kč\nVlastní kapitál 20 %: 312 000 000 Kč\n– z toho Eldaco: 234 000 000 Kč\n– z toho občané: 78 000 000 Kč\nBankovní úvěr: 1 248 000 000 Kč\nDoba splatnosti úvěru: 13 let\nPočet vydaných akcií pro občany: 78 000 ks\nJmenovitá hodnota: 1000 Kč\nOčekávaný roční výnos: 6-10 %\nOčekávaná výplata dividend: Každoroční, po odsouhlasení banky\nProcentuální výše vyplácených dividend závisí především na roce uvedení větrné elektrárny do provozu, v závislosti na aktuální výkupní ceně pro daný rok. Tato výkupní cena je neměnná po celých 15 let (daných zákonem) plus dalších pět let (daných vyhláškou).\nPro Větrný park Drahany bylo vydáno celkem 1000 ks prioritních akcií. Ke dni 18. 6. 2010 bylo prodáno celkem 348 prioritních akcií, z toho v bezprostředním okolí projektu si koupilo akcie 12 obcí.\nPravděpodobně prvním projektem v České republice, na kterém se budou moct občané přímo finančně podílet, je Větrná elektrárna Rozstání. Pro veřejnost je vydán celkový počet 6000 akcií, každá o jmenovité hodnotě 1000 Kč. Pokud bude v Rozstání instalována větrná elektrárna o 3 MW, může každá fyzická osoba do tohoto projektu vložit až 6000 Kč. V momentě, kdy některá z dalších větrných elektráren získá stavební povolení, je o této skutečnosti uvědomen každý akcionář a má možnost si navýšit jmění na akcii o novou investici do další větrné elektrárny. Pokud mezi tím přibyli někteří noví prioritní akcionáři, je jím nabídnuto investování v tomto novém projektu.\n– Finanční plán VtE Rozstání:\nVýše investice: 120 000 000 Kč\nVlastní kapitál 20 %: 24 000 000 Kč\n– z toho ELDACO: 18 000 000 Kč\n– z toho občané: 6 000 000 Kč\nBankovní úvěr: 96 000 000 Kč\nPočet vydaných akcií pro občany: 6000 ks\nSpoluvlastnictví VtE přinese především možnost výhodné a stabilní investice, garanci výkupních cen na 20 let (výkupní cena je zvyšována o index cen průmyslových výrobců), výnos srovnatelný s investicemi do nemovitostí a v neposlední řadě i konkrétní účast na podpoře obnovitelných zdrojů energie.\nVětrná elektrárna je stavěna na 20 let, po této době vyprší její životnost a musí být demontována. O tom, zda na jejím místě bude smět být postavena elektrárna nová, rozhodnou až nové povolovací procesy po asi 18 letech. Nicméně ekonomika návratnosti investic do VtE počítá s dvacetiletým provozem.\nBc. Ivan Lounek, ELDACO, a. s.


Ke sluneční elektrárně ve Vojkovicích přibude druhá - Frýdecko-místecký a třinecký deník\nKe sluneční elektrárně ve Vojkovicích přibude druhá\nVojkovice -Průmyslovou zónu ve Vojkovicích se obec rozhodla využívat ekologicky.\nSolární elektrárna ve Vojkovicích.Foto: Jana Rumianová\nPozemek, na kterém zóna leží, proto na příštích 25 let získala do pronájmu firma, která tu postavila sluneční elektrárnu. Nápad se osvědčil, a proto teď ke stejnému účelu obec pronajme i další část průmyslové zóny. Vedle stávající sluneční elektrárny tedy v brzké době přibude ještě jedna podobná.\n„Elektrárna je naprosto tichá a ekologická. Do obecního rozpočtu plynou peníze z pronájmu pozemků. Půda v průmyslové zóně je přitom ochráněna pro další generace. Solární panely se kdykoliv mohou vytáhnout a půda se pak klidně může zorat a osít. Trávu mezi panely by prý navíc už brzy měly začít spásat ovce,“ pověděla starostka Vojkovic Hana Sobková.


Sešitové edice Rodokoapsů a Rozruchů byly po únoru 1948 (společně s mnoha dalšími nežádoucími tiskovinami) vyloučeny z homogenizované národní kultury. I když bylo vydávání detektivních novel, kovbojských příběhů a ostatních "románů vzrušené chvíle" zcela zastaveno, staré výtisky dál kolovaly mezi čtenáři.\nV období nejvypjatějšího budovatelského nadšení poskytovaly určité části mládeže nejen příležitost k relaxaci, ale také vzory k napodobování. Posloužily rovněž stranickým ideologům jako exemplární příklady společensky nebezpečných fikcí, a významně přispěly k formování možných světů socialistického umění. Jedinečným způsobem využil "falešnou romantiku" příběhů z Divokého západu filmový snímek Jindřicha Poláka Smrt v sedle, který v roce 1958 konfrontoval dobře rozpoznatelná a mnohokrát vysmívaná žánrová klišé westernů s "angažovaným zobrazováním" skutečnosti v socialistickém realismu.\nObálky sešitových románů Rodokaps a Rozruch. Ilustraci pro Rozruch č. 107 nakreslil v roce 1940 Bohumil Konečný.\n"Po roce 1948 už Rodokapsy nevycházely", konstatuje Jaroslav Boudný ve vzpomínkovém textu na dětství a mládí v Praze padesátých let, "a tak se s těmi předválečnými a bezprostředně poválečnými sešity obchodovalo. Vyměňovaly se za všechno možné. Já jsem dal za jeden Rodokaps svazek donedávna opatrovaných Rychlých šípů. Druzí kluci dávali ještě cennější věci. Sháněli jsme i všelijaké oblečení, které působilo jako kovbojské. Kromě nějakého klobouku a šátku nebylo ale nic k dostání. Ani texasky se u nás tehdy neprodávaly."1\nDo pozitivní kampaně proti pokleslým románům se po Druhé světové válce zapojily některé časopisy pro mládež. Junák společně s fotorealistickými ilustracemi (podobnými těm, které zdobily obálky Rodokapsů), uveřejňoval vědecké rozbory "šestákových detektivek", pravdivé "Listy z historie slavných dakotských Indiánů" nebo dobrodružné povídky, jejichž hrdiny sice byli kovbojové, ale namísto divokých přestřelek prožívali věrohodné příhody pracovitých farmářů.\nHrdinové westernových příběhů, stejně jako mladíci, kteří je o víkendech napodobovali, byli vysmívání už v době první republiky i v období protektorátu. V roce 1942 vyšel poprvé Jirotkův román Saturnin, v němž výstřední sluha napravuje románové "skutečnosti postavené na hlavu". Saturninova mimetická kritika2 triviální literatury staví proti neseriózní fikci "svědectví očitých svědků a jiné údaje". Jeden z úryvků, uvedených "Kanceláří pro uvádění románových příběhů na pravou míru", líčí senzační únik falešného hráče ze salónu plného ozbrojených rváčů:\n"Dale byl rychlý jako blesk. Prolétl dveřmi s oběma kolty v rukou, vyšvihl se svému koni do sedla a zmizel v oblaku prachu dříve, nežli mu v tom mohl někdo zabránit. Muži v salónu zklamaně zařvali."\nPo provedeném šetření a výslechu očitých svědků však situace vypadá docela jinak: nebojácný pistolník Dale se "ve světle faktů" jeví jako neschopný pitomec, který při zmateném útěku z herny vrazil ostruhy do slabin neodvázanému koni. Kovboj tedy "ve skutečnosti", na niž se Saturnin neustále odvolává, nezmizel v oblaku prachu, ale při pádu ze splašeného koně "urazil hlavou zábradlí verandy, prohnul plechovou reklamu na Singrovy šicí stroje a zůstal ležet jako dočista zabitej". 3\nSkořepova ilustrace k novele Divoký kazatel z Rozruchu č. 140 (1940).\nSrovnávání literární fikce se "skutečným životem" se v poválečných letech stalo klíčovou metodou kritiky, a Jirotkův parodický talent se uplatnil i v bojovných satirách padesátých let. Ke studii Radovana Krátkého o páscích (1954) přispěl Zdeněk Jirotka popisem mladíka, vystrojeného po vzoru westernových pistolníků:\n"[...] ten malebně vypadající chlapík neměl revolver. Mimo to neměl koně. Když chodil, kráčel tak, jako kdyby strávil celý den v sedle, ale koně neměl. Snad to věrné zvíře uštval v prérii kolem Sázava-river a byl přinucen koupit si železniční jízdenku do Čerčan.\nNa hlavě měl kastrolovitý plochý širák, připevněný řemínkem pod bradu. To se, jak víte, hodně nosí mezi caballeros na Jihu. Jeho živě kostkovaná košile byla obecenstvem na nádraží posměšně kritisována. Neprávem. Pro jeho účely byla velmi praktická.\nDejme tomu, že by se střílelo. Chlapíka v takové košili nemůžete trefit, protože se vám okamžitě začnou dělat mžitky před očima. Neobvykle úzké černé kalhoty byly dole u kotníků mírně rozstřiženy a opatřeny kovovými gombíky, jimiž se kdysi v naší armádě označovaly poddůstojnické hodnosti. [...] Caballero tupě zíral do nesmírně špinavého rodokapsu. Byl tichý a nestřílel. Kdyby byl chtěl střílet, měl k tomu nadbytek příležitosti, protože obecenstvo se hlasitě bavilo na jeho účet. Malý pionýr prohlásil, že kromě pistole a koně chybí tomu pánovi také zdravý rozum."4\nNekonformní oblékání ve stylu westernovým hrdinů nebylo počátkem padesátých let pouze terčem posměchu konfekčního okolí. Oproti humoristické kritice dřívějších let měl osten poúnorové satiry veškerou mocenskou podporu, a výstředně oblečení mladíci byli katalogizováni za účelem snadné identifikace bezpečnostními orgány: "Je třeba pásky hubit ‒ pravím vám ‒ potírat a někdy i lovit."5\nČást dospívající mládeže napodobovala hrdiny "západnických" literárních fikcí tak vytrvale, že ani pokusy o změnu čtenářských návyků prostřednictvím pozitivních motivací neměly příliš uspokojivé výsledky. Je pravda, že některé masové akce se mohly pyšnit vyčíslitelnými úspěchy. Například Fučíkův odznak, kterým byli odměňováni čtenáři a diváci politicky a ideově správného literárního a filmového umění, získalo počátkem 50. let přes čtvrt miliónů občanů. Je nicméně diskutabilní, nakolik takové soutěžení skutečně vytěsnilo zájem o detektivní a westernovou literaturu. Jak dokládají svědectví pamětníků, mládež byla vděčná i za parodovanou a vysmívanou kovbojskou romantiku. Například proslulá "estrádní buffalo-opera" Limonádový Joe byla vnímána jako western s mentalitou rodokapsů6.\nProgram "estrádní buffalo-opery" Limonádový Joe z roku 1955. Mladí příznivci kovbojských příběhů a pistolnických filmů sice vnímali parodický rozměr Brdečkova představení, nicméně jej (z nedostatku jiných příležitostí) oceňovali především jako "vtipný western s mentalitou rodokapsů".\nKampaně proti triviální literatuře, vedené od druhé poloviny 40. let ze stále pevnějších mocenských pozic, demaskovaly falešnou realitu dobrodružných příběhů, aby mohly zároveň ukázat jedinou pravou a jedině pravdivou tvář skutečnosti.\nStojí za povšimnutí, že příběhy z Divokého západu (jako exemplárně negativní příklady falešného hrdinství) pomáhaly při konstruování nových fikcí, zobrazujících rovnostářskou a nezištně pracovitou společnost blízké budoucnosti. Budování nového socialistického umění příhodně doplňovala destrukce nevyhovujících vyprávění; jako by straničtí ideologové předpokládali, že když se "malé světy" westernových příběhů vyprázdní a stanou se neobyvatelnými pustinami, zabydlí čtenáři (a diváci) možné světy zbrusu nových socialistických narativů. K masovému exodu k novému typu socialistické literatury nikdy nedošlo... Jednou z nemnoha výjimek jsou Drdovy povídky ze sbírky Němá barikáda (1946). Příběhy se sice odehrávají v době nacistické okupace, ale jejich aktéři připomínají westernové hrdiny tím, jak málo trpí vnitřními konflikty, jak sveřepě zastupují jednu zcela určitou myšlenku, a jak heroický postoj zaujímají vůči nepříteli.7\nMimeticky orientovaná kritika samozřejmě tvrdila, že hrdinové Drdových povídek jsou umělecky pravdivým zobrazením skutečných Čechů a Slováků z období protektorátu8, zatímco drsní kovbojové ze sešitových románů by v aktuálním světě nikdy své místo nalézt nemohli. Hluboce zakořeněná víra v jeden jediný možný svět připouští buď pravdivé ztvárnění takového světa – a to pak pomáhá skutečný svět změnit k lepšímu –, anebo jeho falešné zobrazení, které svádí k útěkům od reálných problémů.\nKdyž proti společensky závadným fikcím nepomáhaly autoritativní zákazy, přispěchaly na pomoc mladíkům svedeným na scestí pokleslou četbou šokové terapie, spočívající v osvědčeném střídání kontrastních obrazů (falešných) představ a (pravdivé) skutečnosti.\nJedinečným způsobem se kovbojská romantika střetla se "skutečným životem" ve snímku Jindřicha Poláka Smrt v sedle z roku 1958. Film staví klišé románů z Divokého západu do ostrého kontrastu k obrazům československé reality, angažovaně vykrojených z aktuálního světa.\nV úvodních scénách filmu se dramatická recitace literárního textu střetává s poetickými obrazy krajiny, aby ukázala, že nedohledné prérie jsou "ve skutečnosti" horské pastviny státního statku; starý indiánský náčelník je jen starý bača a Pacific Expres obyčejná lokálka...\nAni v přítomnosti skutečného děvčete se sedmnáctiletý Tomáš, (kterého ztvárnil Rudolf Jelínek), nedokáže zbavit referencí ke světu westernových příběhů, a požádá slečnu Věru, zda by jí směl – podle jedné z románových hrdinek – oslovovat "Maud".\nParta Tomášových vrstevníků se pokouší mladíka vysvobodit z bláhového snění nad starými potrhanými sešity Rodokapsů, ale nad jejich promyšleným plánem fingovaného přepadení v kovbojských kostýmech triumfuje "skutečná událost" – loupež, při níž je postřelen účetní hřebčína.\nNakonec je to smrt (ačkoliv se ukáže být jen léčkou, nastraženou na pachatele kriminálního deliktu), která odhaluje plytkost westernových příběhů. Léčí důvěřivého Tomáše medicínou, kterou nemůže odmítnout žádný mladý muž toužící po pádné spravedlnosti: copak je možné setrvávat v pošetilém snění o papírovém hrdinství, když se zde, přímo před očima, odvíjí velkolepý filmový obraz ne-dokonalého světa, který volá po nápravě?\n1 Jaboud, Trafouš, páskové, Vyšehradští jezdci a jiné vzpomínky. Praha: Zdeněk Bauer, 2011, s. 83.\n2 Mimetická kritika odvozuje všechny fikční entity ze skutečnosti (tvrdí, že jde o fikční napodobeniny nebo zobrazení entit skutečně existujících), a posuzuje fikční světy jako buď pravdivá nebo falešná zobrazení skutečných bytostí nebo obecných psychologických typů. V případě westernových příběhů by pravděpodobně tvrdila, že jde o primitivní zobrazení dějin kolonizace amerického středozápadu v období mezi občanskou válkou a poslední dekádou 19. století.\nviz Lubomír Doležel, Heterocosmica. Fikce a možné světy. Praha: Karolinum, 2003, s. 20.\n3 Zdeněk Jirotka, Saturnin. Praha: Československý spisovatel, 1990, s. 352 – 356.\n4 Zdeněk Jirotka Strašidlo na nádraží in Radovan Krátký Pásek. Studie na živočichozpytném podkladě. Praha: Mladá fronta, 1954, s. 85 – 86.\n5 Radovan Krátký Pásek. Studie na živočichozpytném podkladě. Praha: Mladá fronta, 1954, s. 118.\n6 Jaboud, Trafouš, páskové, Vyšehradští jezdci a jiné vzpomínky. Praha: Zdeněk Bauer, 2011, s. 83.\n7 viz Alessandro Catalano, Rudá záře nad literaturou. Brno: Host, 2008, s. 158 – 159.\n8 Je známo, že námět k povídce Vyšší princip nalezl Drda ve skutečné události, k níž za heydrichiády došlo v Příbrami. Jak dokládá dokumentární snímek Skutečný Vyšší princip (z roku 2010 podle námětu Pavla Taussiga), stále existují pokusy vypátrat, jak se Drdův příběh, známý rovněž ze stejnojmenné filmové adaptace Jiřího Krejčíka (1960), "odehrál ve skutečnosti".


Sedm principů spokojeného manželství: John M. Gottman | Vaše literatura\nRecenze: John M. Gottman – Sedm principů spokojeného manželství\nVytvořeno 28. 1. 2016 1:00\nZastavíte se někdy při pohledu na dva milé lidi ve věku babiček a dědečků, kteří se drží za ruce a usmívají se na sebe? Usmějete se spolu s nimi? Cítíte, jak z nich sálá láska a úcta jeden k druhému? Já ano. Je v tom takový rozdíl oproti statistikám rozvodovosti. A je v tom naděje. A právě šanci na podobně dlouhý šťastný vztah přináší světový bestseller plný praktických cvičení uznávaného profesora psychologie Johna Gottmana Sedm principů spokojeného manželství.\nPokud cítíte, že váš vztah v něčem skřípe a chcete ho vylepšit, ale z nějakého důvodu nechcete vyhledat cizí pomoc, zkuste sáhnout po publikaci Sedm principů spokojeného manželství. Každý pár má co zlepšovat, víte ale, kde začít?\nPraktický průvodce fungováním dlouhodobých vztahů je vyvrcholením celoživotního díla významného amerického psychologa Johna Gottmana, jednoho z nejcitovanějších odborníků v oblasti výzkumu rodiny a manželství na světě. Jeho terapeutická praxe a desítky let probíhající pozorování stovek párů vedly Gottmanův tým k odhalení sedmi základních principů typických pro úspěšné dlouhodobé vztahy. Na základě svých průlomových objevů pak Gottman publikoval podrobný návod, jak může téměř každý pár zlepšit či zachránit svůj vztah.\nV knize se mimo jiné dozvíte, kterých sedm klíčových bodů je zásadních pro fungování dlouhodobých vztahů a manželství. Proč je komunikace jako základ většiny párových terapií pouhým mýtem a že některé problémy je skutečně lepší dát k ledu a vůbec je neřešit. Také se naučíte, jak efektivněji komunikovat a zvládat konflikty tak, aby jejich výsledky vztah neničily, ale naopak posilovaly. Také se dozvíte, jak čelit moderním nástrahám vztahu jako jsou digitální komunikace či sledování porna na internetu. I to, co dělat proti postupnému sexuálnímu a emocionálnímu odcizení partnerů. Dočtete se také řadu zajímavých zjištění – například že je pro ženy ochota muže k domácím pracím mimořádně erotická.\nJohn Gottman dokáže díky bohatým zkušenostem ze stylu komunikace určit, který vztah má šanci na úspěch a který ne. Dozvíte se, že čtyřmi jezdci vztahové apokalypsy jsou kritika, pohrdání, defenzivnost a zazdívání, které jsou předzvěstí brzkého rozvodu. A také i to, že emocionální odcizení, absence pozitivního rozměru během konfliktních diskusí (sdílený humor, náklonnost, empatie) předpovídají rozvod v pozdější době vztahu. A samozřejmě se v knize dočtete i to, jakým způsobem s těmito katastrofickými styly komunikace ve vztahu skoncovat, nahradit je jinými a vztah vylepšit.\nPraktičnost a užitečnost celé knihy je skoro neuvěřitelná. Není to žádná suchá teorie, ale ověřená fakta uvedená do reality, která mohou zachránit vztah a ušetřit člověku spoustu negativních emocí. Kniha obsahuje cvičení pro oba partnery, které vedou ke zlepšení vztahu. Gottmanův výzkumný tým zjistil, že účinnost těchto cvičení může být pro čtenáře dokonce vyšší, než je efektivita klasické manželské terapie.\nCvičení vedoucí k hlubšímu poznání jeden druhého, ale i k praktickým záležitostem, jako jsou řešení aktuální krize, sestavení finančního rozpočtu, sladění chodu domácnosti či milostného soužití. Pro větší názornost jsou chyby i úspěchy párů ilustrované na příbězích jiných lidí, kteří bojovali o svá manželství, i těch, kteří tento boj prohráli. Jako žena, která svému nepořádnému manželovi v afektu přibila trenýrky k podlaze.\nPrůvodce je psán jasným a výstižným stylem jazyka. Není to akademický text tvořený nesrozumitelným jazykem a doplněný bibliografickými citacemi skoro na každém řádku. Také to není pseudoodborná kniha plná omáček a prázdných řečí. Ne. Je to velmi dobře napsaná kniha, která občas i pobaví. Jednotlivé kapitoly i pasáže jsou navíc díky grafice přehledné a ucelené, což napomáhá dobré orientaci v textu i v jednotlivých doporučeních. Informace se proto díky dobrému členění, názornosti i výstižnému jazyku dobře pamatují.\nCo bych na příručce vyzdvihla je, že v knize například při řešení konfliktu jsou k nalezení přímo fráze, které se dají při hádce použít ke zmírnění či vyřešení napjaté situace. Může se to zdát směšné, ale když se nad tím zamyslím, je to hodně použitelné do života obecně. Spoustu věcí, které jsme se o vztazích naučili, jsme se naučili tím, že jsme se dívali na druhé a pak vztahy sami zažívali. Pokud byly z nějakých důvodů neúspěšné, nebo cítíme, že by se na nich dalo zapracovat ještě, možná neuškodí naučit se něco nového.\nPodstatné je také to, že autor zdůrazňuje a na příkladech párů učí, jak je důležité nebát se komunikovat, domlouvat se nad věcmi a především brát chyby partnera s humorem a akceptovat je. Chyby má každý, žádný člověk není dokonalý a nikdy nebude. Nemá smysl se proto rozčilovat nad některými věcmi, jednodušší je přijmout je. Mnohé se tím pak vyřeší samo. Pro manželství je vždy důležité, aby mezi partnery panovalo přijetí, tolerance k chybám, respekt, humor, sympatie, obdiv a především přátelství, pak mohou oba žít ve svazku plném lásky.\nMyslím, že může být dobré, pokud si partneři domluví pravidelně v týdnu čas, kdy si kapitolu buď samostatně nastudují a poté spolu provedou daná cvičení, či si knihu rovnou přečtou pospolu. Samozřejmě, kniha není zárukou toho, že se vztah v troskách zachrání, ale možná získá naději. Aplikovat poznatky z knihy nemusí být pro všechny stejně snadné, někdy bude třeba i práce na sobě, potom teprve v páru. Na druhou stranu to není nemožné. A jak tvrdí rčení: „Když se chce, všechno jde.“\nKnihu bych jednoduše doporučila všem – zadaným i nezadaným, kteří o vztah stojí. Zadaní zde najdou tipy a doporučení, jak zlepšit svůj vztah, a ti nezadaní možná zjistí, proč jim poslední vztah nevyšel a jak se postarat o to, aby měl ten budoucí šanci. A možná přečtení knihy nezlepší jenom partnerský vztah, ale přeneseně i další vztahy v rodině či jinde. Protože ruku na srdce, do konfliktních situací se nedostáváme jen s našimi drahými polovičkami.\nGottman, John. M. Sedm principů spokojeného manželství. Praktický průvodce fungováním dlouhodobých vztahů. Vyd. 1. Brno: Jan Melvil Publishing, 2015, 328 s. ISBN 978-80-87270-74-5


Matěj Michalk Žaloudek | Zelení - Praha 3\nČtvrť kterou chceš\nChci obhájit to, že na Praze 3 se za poslední roky stala spousta pozitivních věcí a že to je i díky tomu, že na radnici byli Zelení. Spousta projektů, které jsme rozjeli, se bude realizovat až za pár let a my bychom si rádi pohlídali, že je nikdo nezruší. Nová stromořadí, bezpečnější křižovatky, nová škola a školka, smlouvy na nákladovém nádraží a spousta dalších věcí… chci být prostě u toho.\n3. Matěj Michalk Žaloudek\nMatěj Michalk Žaloudek je vzděláním architekt se zkušeností ze soukromého sektoru v německém Stuttgartu, Berlíně a Praze a z kanceláře náměstkyně primátorky hlavního města. Na Praze 3 působí jako uvolněný předseda výboru pro územní rozvoj. Zaměřuje se na udržitelný urbanismus a městskou mobilitu.\nDokončené V procesu Chceme\nBezpečnější ulice v Biskupcově a okolí\nZavedli jsme zónu 30 v rezidenční oblasti v ulici Biskupcova a jejím okolí. Zavedení maximální rychlosti 30 km/h bylo doprovázeno úpravou ...\nZavedli jsme zónu 30 v rezidenční oblasti v ulici Biskupcova a jejím okolí. Zavedení maximální rychlosti 30 km/h bylo doprovázeno úpravou přechodů pro chodce, zúžením vozovky nebo umístěním zpomalovacího polštáře. Uvedená opatření vedou ke zvýšení bezpečnosti chodců, snížení hluku, omezení tranzitní dopravy a dělají z Biskupcovy a okolí klidnější a bezpečnější místo pro život.\nCykloobousměrka v Chlumově\nChlumova ulice je díky návaznosti na tunel do Karlína jedna z nejvíce využívaných ulic cyklisty. Cykloobousměrky realizujeme v ulicích, ...\nChlumova ulice je díky návaznosti na tunel do Karlína jedna z nejvíce využívaných ulic cyklisty. Cykloobousměrky realizujeme v ulicích, které jsou součástí páteřních cyklotras. Donedávna je museli cyklisté složitě objíždět nebo k průjezdu nelegálně využívat chodník a ohrožovat tím chodce.\nNové stromořadí v ulici V Domově\nNové stromy byly vysazeny ve třech úsecích na jedné straně v ulici V Domově, kde doteď chyběly v zeleném pásu mezi chodníkem a vozovkou.\nNový vstup na hřbitovy\nPodařilo se nám ve spolupráci s hlavním městem Praha a Správou pražských hřbitovů zřídit nový severní vstup na Olšanské hřbitovy. Nachází se ...\nPodařilo se nám ve spolupráci s hlavním městem Praha a Správou pražských hřbitovů zřídit nový severní vstup na Olšanské hřbitovy. Nachází se za obytným souborem Garden Towers nedaleko tramvajové zastávky Olšanská. Novým pěším propojením si můžete zkrátit cestu třeba z nám. Jiřího z Lobkovic do polikliniky na Olšanské. Do budoucna podél hřbitovní zdi vznikne i příjemná vycházková cesta.\nSpolečně se starostkou Prahy 10 Renatou Chmelovou jsme zřídili dřevěné přechody přes koleje v Malešickém lese. Odteď už můžete překonávat ...\nSpolečně se starostkou Prahy 10 Renatou Chmelovou jsme zřídili dřevěné přechody přes koleje v Malešickém lese. Odteď už můžete překonávat hranice Prahy 3 a Prahy 10 přes koleje snadno třeba i s kočárkem nebo kolem.\nUspořádali jsme několik ročníků Žižkovského panelu s cílem podnítit veřejnou debatu o důležitých tématech na Praze 3. Na první úspěšný ...\nUspořádali jsme několik ročníků Žižkovského panelu s cílem podnítit veřejnou debatu o důležitých tématech na Praze 3. Na první úspěšný ročník v roce 2019, kde byla diskutována podkladová studie Nákladového nádraží Žižkov, navázali další ročníky o klimatické krizi či nastavení parkovacích zón. Následně jsme dvakrát plánovali panel o budoucí podobě ulice Jana Želivského, který se z důvodu pandemie již neuskutečnil. Žižkovský panel obnovíme a budeme ho pravidelně pořádat minimálně dvakrát ročně.\nNové pěší propojení z Koněvky na Vítkov\nV rámci nové výstavby na Koněvce (Koněvova 41) jsme domluvili zřízení dvou průchodů, kterými si můžete zkrátit cestu na cyklostezku na ...\nV rámci nové výstavby na Koněvce (Koněvova 41) jsme domluvili zřízení dvou průchodů, kterými si můžete zkrátit cestu na cyklostezku na Vítkov.\nCykloobousměrka v Blahoslavově\nDalší cykloobousměrka, kterou chceme prosadit. Je důležitá pro spojení z cyklostezky pod Vítkovem Lukášovou směrem do Jeseniovy a dále na ...\nDalší cykloobousměrka, kterou chceme prosadit. Je důležitá pro spojení z cyklostezky pod Vítkovem Lukášovou směrem do Jeseniovy a dále na horní Žižkov. Chceme odstraňovat bariéry pro bezpečný pohyb na kole v celé čtvrti, tohle je jen další z nich.\nNová vycházková cesta podél severní zdi Olšanských hřbitovů\nVyjednáme a zrealizujeme společně se Správou pražských hřbitovů a hlavním městem vznik nové vycházkové cesty podél severní zdi Olšanských ...\nVyjednáme a zrealizujeme společně se Správou pražských hřbitovů a hlavním městem vznik nové vycházkové cesty podél severní zdi Olšanských hřbitovů. Toto nové pěší propojení naváže na v minulém roce vytvořený severní vstup na Olšanské hřbitovy. Vznikne zde také bezpečné cyklopropojení, které povede dále do území nákladového nádraží a dále do Malešického lesa.\nHollarovo náměstí je tak trochu na okraji zájmu a je dnes v dost zanedbaném stavu. Připravíme projekt na jeho revitalizaci v dialogu a ...\nHollarovo náměstí je tak trochu na okraji zájmu a je dnes v dost zanedbaném stavu. Připravíme projekt na jeho revitalizaci v dialogu a tvůrčí spolupráci i se studenty z místní výtvarné školy.\nNová čtvrť na nákladovém nádraží\nNadále se budeme zasazovat o to, aby nová čtvrť na Nákladovém nádraží Žižkov byla plnohodnotnou prostupnou součástí Prahy 3. Památkově ...\nNadále se budeme zasazovat o to, aby nová čtvrť na Nákladovém nádraží Žižkov byla plnohodnotnou prostupnou součástí Prahy 3. Památkově chráněná budova má být kulturním centrem celoměstského významu. Budeme tlačit developery k plnění svých závazků. Připravíme zde výstavbu dvou nových základních škol a šesti nových školek. Postaráme se o vznik dvou nových parků s podmínkami pro chráněné druhy. Prosadíme, aby nechyběla lékařská, sociální péče a obecní bydlení.\nLobkovičák v novém\nProsadili jsme výběr návrhu obnovy náměstí Jiřího z Lobkovic formou anonymní architektonické soutěže. Výherce soutěže, Studio Perspektiv, na ...\nProsadili jsme výběr návrhu obnovy náměstí Jiřího z Lobkovic formou anonymní architektonické soutěže. Výherce soutěže, Studio Perspektiv, na základě podnětů občanů upravilo původní návrh do výsledné podoby, kterou jsme letos představili. Dotáhneme kvalitně rozjetý projekt k realizaci.\nBytový dům U Staré cihelny\nBudeme pokračovat v přípravě realizace bytového domu U Staré cihelny s kapacitou cca stovky městských dostupných bytů. Návrh bytového domu ...\nBudeme pokračovat v přípravě realizace bytového domu U Staré cihelny s kapacitou cca stovky městských dostupných bytů. Návrh bytového domu vybereme formou architektonické soutěže, ta umožňuje transparentní výběr nejlepšího řešení, které bude splňovat aktuální ekologické i urbanistické standardy.\nVnitroblok na Jarově\nZačali jsme debatu o proměně zanedbaného veřejného prostoru mezi ulicemi Na Jarově a V Zahrádkách společně s lidmi z Jarova i studenty a ...\nZačali jsme debatu o proměně zanedbaného veřejného prostoru mezi ulicemi Na Jarově a V Zahrádkách společně s lidmi z Jarova i studenty a studentkami krajinářské architektury. To nám pomůže připravit zadání pro výběr architektonického týmu, který navrhne proměnu prostoru s cílem využít jeho rekreační potenciál.\nRevitalizujeme náměstí Jiřího z Poděbrad. Předali jsme projekt k realizaci hlavnímu městu a stavba bude zahájena zřejmě v roce 2023. Na ...\nRevitalizujeme náměstí Jiřího z Poděbrad. Předali jsme projekt k realizaci hlavnímu městu a stavba bude zahájena zřejmě v roce 2023. Na základě našich předchozích požadavků bude zachována (a mírně posunuta) historická kašna, dětské hřiště. Součástí bude výsadba více jak stovky nových stromů rozšíření dětského hřiště a lepší řešení farmářských trhů.\nNové stromořadí v Biskupcově\nZahájili jsme přípravu výsadby nových stromořadí, protože stromy v ulicích jsou nutnost! V druhé etapě by se měly stromy vysadit v ...\nZahájili jsme přípravu výsadby nových stromořadí, protože stromy v ulicích jsou nutnost! V druhé etapě by se měly stromy vysadit v Rokycanově, Biskupcově a Viklefově. V Biskupcově se konkrétně jedná o úsek mezi Zelenky Hajského a Jana Želivského.\nTěsně před realizací už je revitalizace Vinohradské. Prosadili jsme zde desítky nových stromů, širší chodníky, preferenci veřejné dopravy. ...\nTěsně před realizací už je revitalizace Vinohradské. Prosadili jsme zde desítky nových stromů, širší chodníky, preferenci veřejné dopravy. Velké díky patří Institutu plánování a rozvoje. Na Praze 3 to bude konečně první realizovaná koncepční studie z jejich dílny.\nBezpečnější a příjemnější okolí školky Libická\nHlavní město už na náš popud připravuje projekt rekonstrukce křižovatky před vchodem do MŠ Libická. Jeho podoba bude vycházet z koncepční ...\nHlavní město už na náš popud připravuje projekt rekonstrukce křižovatky před vchodem do MŠ Libická. Jeho podoba bude vycházet z koncepční studie Slezské ulice, kterou jsme na radnici zpracovali v letech 2021 - 2022. Dočkáme se tady křižovatky zvýšené do úrovně chodníku, zkrátí se přechody, zmizí betonové citybloky, přibudou stromy a lavičky. Chceme bezpečnější podmínky pro pěší a pro děti zvlášť.\nBezpečnější a příjemnější předprostor ZŠ Cimburkova\nPřed ZŠ Cimburkova vznikne bezpečnější křižovatka, která zároveň slouží jako pobytové náměstíčko před školou, která jiný předprostor nemá. ...\nPřed ZŠ Cimburkova vznikne bezpečnější křižovatka, která zároveň slouží jako pobytové náměstíčko před školou, která jiný předprostor nemá. Kultivovaný projekt přinese kratší přechody a zklidnění automobilové dopravy před budovou školy. Prostor bude také připravený pro výsadbu 4 nových stromů, s jejichž výsadbou zatím nesouhlasí orgány památkové péče.\nCykloobousměrka v Biskupcově\nZadali jsme projekt cykloobousměrky mezi Rečkovou a Loudovou ulicí. Měl by umožnit cyklistům v obou směrem projet a vyhnout se rušným ulicím ...\nZadali jsme projekt cykloobousměrky mezi Rečkovou a Loudovou ulicí. Měl by umožnit cyklistům v obou směrem projet a vyhnout se rušným ulicím Koněvova a Želivského.\nOpravíme chodník ve Fibichově\nObnovíme zde i stromy, které jsou zde pokácené, poničené nebo neperspektivní. Projekt máme připravený.\nRozšíření parku a retenční nádrž na Churchilláku\nVe spolupráci s hlavním městem a v souladu s koncepční studií rekonstrukce Seifertovy ulice rozšíříme náměstí Winstona Churchilla, zrušíme ...\nVe spolupráci s hlavním městem a v souladu s koncepční studií rekonstrukce Seifertovy ulice rozšíříme náměstí Winstona Churchilla, zrušíme rušící komunikaci před domem Radost a nabídneme ji chodcům a zeleni. V rámci náměstí také připravíme výstavbu retenční nádrže, která přispívá k ochraně před povodněmi.\nRevitalizace parčíku před ZŠ Jeseniova a Červená skála\nNa základě proběhlé participace a v úzké spolupráci s majiteli pozemku připravujeme revitalizaci parčíku před ZŠ Jeseniova a parku Červená ...\nNa základě proběhlé participace a v úzké spolupráci s majiteli pozemku připravujeme revitalizaci parčíku před ZŠ Jeseniova a parku Červená skála. Nyní máme hotový návrh a budeme jednat s hlavním městem o financování. Realizace však do velké míry souvisí s plánovanou rekonstrukcí celé ulice Jana Želivského.\nRevitalizace parčíku a nové tržiště na Ohradě\nLetos v květnu jsme schválili záměr revitalizovat zanedbaný parčík na Ohradě a současně s tím zde zřídit nové místo pro farmářské trhy. ...\nLetos v květnu jsme schválili záměr revitalizovat zanedbaný parčík na Ohradě a současně s tím zde zřídit nové místo pro farmářské trhy. Následovat bude sběr vašich podnětů, co přesně byste v oblasti uvítali a tvorba studie. Celá oblast je dlouhodobě zanedbaná a revitalizaci si zaslouží. Navíc, pokud todle území dostane potřebnou péči, má potenciál nabídnout rekreační i kulturní vyžití. Když vše půjde dobře, nová Ohrada by mohla být hotová v horizontu 6 až 8 let.\nZelení pro vás pracují v zastupitelstvu Prahy 3 už 16 let. Podařil se nám velký kus práce, o to větší plány ještě máme. Víme jasně, co chceme. Čtvrť, kde se dobře žije s dětmi. Čtvrť, která vám pomůže s péčí o seniory a vaše blízké. Solidární čtvrť, která vás nenechá spadnout na dno. Čtvrť, ve které vlastnictví auta není podmínkou spokojeného života. Bezpečnou čtvrť se stromy v ulicích. Podívejte se na všechny naše úspěchy a vize v online mapě a dejte nám svůj hlas. Děkujeme.\nBezpečnější cesta do ZŠ Zahrádka\nSchodiště na Vítkov v Jeronýmově\nMěstská část schválila přejmenování Koněvovy ulice, jak jsme hlasovali a proč?\nJarní newsletter je tady - Seifertka, Pérák, trhy na Ohradě, nová pediatrie, školní autobus a taky zahájení volební kampaně!\nZELENÍ ZAHÁJILI KAMPAŇ PRO VOLBY V PRAZE 3\nTvorba webových stránek Marek Žák


Letní tepelná ochrana – Thermofloc\nKvůli velmi horkým létům v posledních letech se stále více dostává do popředí téma „letní tepelná ochrana“. Teploty až okolo 35°C a více v podkrovích nejsou v létě nic neobvyklého. Při uvažované výměře 100-250 m2 půdního prostoru se tak snadno dosáhne extrémně vysokého tepelného výkonu 300- 600 W/m². Podle typu střešní krytiny se teplota střechy pohybuje mezi 70 – 90°C. Rozehřáté „střešní vlnovky“ vyzařují toto horko do střešní izolace. Díky efektivnímu použití moderních izolačních materiálů s vysokou akumulační kapacitou lze tento proud tepla zachytit a zabránit tak přehřátí podkrovních prostor.\nTHERMOFLOC Celulózová izolace vykazuje 2,5x vyšší tepelnou akumulační kapacitu než jiné konvenční izolační materiály.\nVe srovnání s minerální izolací vykazuje foukaná izolační hmota THERMOFLOC dvakrát až třikrát vyšší hustotu, jakož i 2,5 krát vyšší kapacitu tepelné akumulace a velmi nízkou tepelnou vodivost. Ve srovnání s konvenční střechou s parotěsnou fólií, minerální izolací a střešní difúzní fólií mají střechy s celulózovou izolací a spodní deskou z dřevěných vláken výrazně lepší účinnost, pokud jde o tepelnou ochranu. To se projevuje fázovým posunem a teplotním rozdílem na vnitřní straně střechy. Čím méně se sádrokarton na vnitřní straně ohřeje, tím méně bude potom vyhříván interiér. Systémy foukaných izolačních hmot THERMOFLOC zajišťují po celý rok vyrovnané, příjemné a zdravé klima obytné místnosti.\nFÁZOVÝ POSUN ve srovnání:


Matematika není jen nuda a šeď vzorců a pouček. Může být i zajímavá a poučná a právě tuto podobu matematiky se vám teď pokusím nastínit na příkladě disciplíny, populárně nazývané „teorie her”, která se nechá aplikovat na širokou škálu situací, od her jako takových až po mezilidské a mezistátní vztahy.\nPředstavte si, že dostanete nabídku účastnit se společenské hry, kde můžete jen vyhrát. Nabídku přijmete a dozvíte se tato pravidla: Kromě vás hraje ještě dalších 19 lidí, kteří se vzájemně neznají a nemohou se domluvit. Hra začíná v neděli přesně v poledne, trvá deset minut a všichni dostanete jedno telefonní číslo. Pokud během těchto deseti minut nikdo z vás na to číslo nezavolá, dostanete všichni 10000 Kč. Pokud někdo z vás však během těchto deseti minut zavolá, dostane 1000 Kč a ostatní nedostanou nic. Jak se rozhodnete? Zkuste přemýšlet, než budete číst dál...\nVaše úvahy budou asi v tomto duchu: Nejlepší bude, když nikdo nezavolá. Ale určitě se najde alespoň jeden pitomec, který zavolá a já nedostanu nic. Proto je třeba, abych zavolal dřív než on... Ale ostatní uvažují úplně stejně jako já a proto je potřeba, abych zavolal úplně nejdřív...\nKdyž matematici tento pokus provedli, potvrdilo se očekávání — telefon zazvonil během několika vteřin po dvanácté hodině. Takže ze hry, kde mohlo dvacet lidí dostat po deseti tisících, odcházelo devatenáct lidí s prázdnou a jeden s tisícovkou. Základem tohoto chování je situace, v níž člověk propadá pokušení udělat něco, co by bylo velkou chybou, kdyby to udělali i ostatní, laicky řečeno pokušení zachovat se jako svině.\nPokud by ovšem účastníci hry uvažovali logicky, došli by zákonitě k této úvaze: Všichni máme stejné počáteční podmínky a stejná pravidla, všichni uvažujeme stejně a proto se všichni rozhodneme stejně. Buď všichni zavoláme nebo nezavolá nikdo. No a z těchto dvou možností je lepší ta druhá, pak budeme mít všichni nejvyšší zisk.\nTakovéto hry se nazývají "hry s nenulovým součtem". Na rozdíl od "her s nulovým součtem", kde součet výher a proher účastníků je roven nule (kolik vyhraje jeden, tolik musí druhý prohrát, např. karetní hry, přeneseně třeba i ekonomika) a proto se účastníci snaží maximalizovat svůj zisk a minimalizovat ztráty bez ohledu na to, co udělá protivník (podobnost s „morálkou” není náhodná), v hrách s nenulovým součtem výhra jednoho neznamená ještě nutně prohru druhého. Bohužel lidé si málo uvědomují, že většina rozhodování v mezilidských vztazích je právě tohoto druhu, situace typu „můžeme na tom vydělat oba, aniž by kdokoli další prodělal” nebo naopak „ať vyhraje kdo vyhraje, prodělají všichni”.\nJiným příkladem „hry s nenulovým součtem” je chování řidičů jedoucích proti sobě. Vyhnou-li se, oběma to prospěje, budou-li čekat „až ten druhý uhne”, šeredně na to doplatí (modifikace: Kdo v noci dřív ztlumí dálková světla).\nMatematici hledali algoritmus nejvhodnějšího chování v těchto situacích a několik jich nalezli. Pokud vás zajímá, jaké to jsou, přečtěte si pokračování tohoto příspěvku, několik jich popíšu a přidám i prameny pro ty, které tato problematika zajímá hlouběji.\nJa takovou hru jednou hrala. Neslo sice o penize a dokonce tam byla mozna vzajemna domluva, ale stejne nebylo mozne se dohodnout na tom, ze je lepsi tahnout spolu. A to jsme dokonce meli vic pokusu...


Popovídejte si s Kennethem Erikssonem! | auto.cz\nPopovídejte si s Kennethem Erikssonem!\nMichal Fokt 4. 4. 2002 • 13:35\nDnes se mezi 14. a 15. hodinou budete moci zeptat závodníka týmu Škoda Motorsport Kennetha Erikssona prostřednictvím chatu na to, co vás zajímá.\nPokud dnes, tedy 4. dubna, zavítáte na stránku http://www.skoda-auto.cz/chat/, bude tam od 14.00 do 15.00 odpovídat na vaše dotazy švédský závodník Kenneth Eriksson, který letos hájí barvy týmu Škoda Motorsport. Takže pokud byste měli nějaké zvídavé otázky třeba ohledně toho, zda se letos Octavia WRC dočká nějakého bodu, už víte, kam se obrátit.


ŽENA-IN - Francouzský piknik po česku\nFrancouzský piknik po česku\nNepomohly moje argumenty, že je ještě zima, že si dobroty užijeme stejně dobře doma v obýváku jako venku. Posezení se uskutečnilo - svačili jsme, popíjeli a klábosili za účasti udivených, pohoršených, obdivných i zvědavýchpohledů lidí, procházejících se po okolí.\nChutnalo by vám stolování ve výkladní skříni?\nStolování a televize. Vyslovíte-li klasické stolování u stolu - vybaví se mi rodina Homolkových z nesmrtelné televizní trilogie. Ti se taky v první díle „ECCE HOMO HOMOLKA“ chystali na sváču na pařezu v lese - opékání špakáčků, a nakonec si je dopřávali doma v kuchyni.\nJestli zdůrazníte stolování vánoční - koukám, jak zasedla ke sváteční tabuli rodina malého Péťi Bajzy ze seriálu „Bylo nás pět“. Což třeba stolování svatební, okázalé? Máme tu „Takovou normální rodinku“ s tetinkou a panem Koníčkem. A jak je to s piknikem v trávě?\nTak to potom jednoznačně vidím naši rodinu a udivené pohledy okolí.\nTo bylo tak: V době, kdy ještě nebylo zvykem u nás konzumovat koláče, bagety a kávu při pikniku v trávě, nás navštívili přátelé z Francie. Především mužská část hostů se tvrdošíjně domáhala uspořádání pikniku v přírodě. Nic nepomohly moje argumenty, že je ještě zima, že si dobroty užijeme stejně dobře doma v obýváku jako venku. Posezení se uskutečnilo - svačili jsme, popíjeli a klábosili. Od té doby jsem už nikdy nekousala a nepolykala za účasti tolika udivených (pohoršených? obdivných ? zvědavých?) pohledů lidí, procházejících se po okolí. To ani v televizi nevymyslí! Já vím, měli jsme najít na sváču klidný, nezalidněný koutek, ale opravdu nebylo kde.\nNyní už i u nás v tuzemsku vnímáme pikniky v trávě jako něco přirozeného. Jen kdyby si hladová klíšťata vybrala za pochoutku občas někoho jiného nežli mě!\nMáte také nějakou zajímavou zkušenost se stolováním pod širým nebem? Anebo radši jíte v klidu domova? Napište nám svůj názor na redakce@zena-in.cz\nKdysi ještě za totáče jsem pracovala v jednom ústavu a tam byla úžasná parta lidí, která se scházela i mimo ústav. Jednou jsme naplánovali piknik na Dívčích horách (Praha 5 - Hlubočepy), bydlela jsem tam tehdy s ex a dětmi. Sešlo se asi 20 účastníků, vč. dětí a psů, s košíky v ruce jsme putovaly do kopce nad hlubočepským hřbitovem, idylka. Našli jsme plácek, rozložili ubrusy, pokryly pochoutkami, otevřeli víno.... Nastala malá chyba, zapomněli jsme zcela na vodu (tehdy ještě pet láhve a pitný režim byly neznámé pojmy),a tak kolegyně nalila do misky svému psovi víno ... když se mu začaly rozbíhat packy, usoudila, že to spraví kafe.. ten pes kupodivu nejen přežil, ale dožil se úctyhodného věku.... Pak jsem ještě zažila stejně nádherný piknik na hřbitově okolo románského kostelíka na Praze 9, tuším...


Galmiche, Xavier - iLiteratura.cz\nSlepice, Bůh a smrt\nFrancouzský bohemista Xavier Galmiche je univerzitní profesor, přednáší na pařížské Sorbonne Université. Česká literatura a kultura je jeho celoživotním zájmem i tématem různých badatelských projektů, z posledních publikací můžeme jmenovat publikaci Krajiny umění, Švýcarský kritik William Ritter a střední Evropa (Books & Pipes, Brno 2020), za níž stojí jako editor. Galmiche je mj. také laureátem ceny Premia Bohemica 2020 za propagaci české kultury v zahraničí. Do francouzštiny přeložil díla K. H. Máchy, A. Sovy, J. Weila, B. Hrabala či J. Vladislava.\nNa podzim 2021 porota francouzské Prix Décembre ocenila jeho prozaickou sbírku Le Poulailler métaphysique (Metafyzický kurník), vydanou v nakladatelství Le Pommier. V návaznosti na tuto událost vznikl na začátku prosince i náš rozhovor.\nBenoit Meunier: Le Poulailler métaphysique (Metafyzický kurník) je fragmentární, těžko zařaditelný text. Nevypráví příběh, v podstatě v něm nevystupují postavy. Pokud bychom ale na určení žánru trvali a chtěli tento text k určité již existující žánrové skupině přiřadit, mohly by to být básně v próze? Autofikce? Meditace v karteziánském pojetí?\nXavier Galmiche: Myslím, že žánrové zařazení vnucuje trh, literární a nakladatelský svět. Nakladatel chce vědět, co uvede na obálce, kritici potřebují knihu začlenit do vybrané rubriky. Ale čtenář sám si tu otázku buď klade, anebo neklade. Pro mě je to tedy otázka poněkud podružná, nicméně odpovědět se na ni dá. Když mi ji položil můj nakladatel, aby mohl titul připravit před uvedením na trh, řekl jsem mu, že je to sbírka krátkých próz. Výraz „sbírka“ se mi líbí, navozuje myšlenku, že jde o poezii, a souhlasím s tím, že text je svým způsobem blízký básni v próze, případně dokonce i poezii psané ve volném verši, ta se tam místy i prosazuje. Jinak je to zkrátka vyprávění, které jsem postupně shromažďoval, takové pozapomenuté příběhy, které stálo za to posbírat do sbírky. Druhá odpověď tkví v tom, že text zahrnuje několik žánrů a že to, jak jsem knihu poskládal – možná je šikovnější mluvit jednoduše o „knize“ –, vychází z přechodu, a to sice ne úmyslného, ale vědomého přesunu od jednoho žánru ke druhému. Najdeme tam něco z pohádky, skoro i bajky, se zvířecími prvky, stejně tak i z povídky, někdy dokonce i zcela realistického příběhu, třeba o popelnicích. A také něco z meditace, jistěže metafyzické, ten kontext 17. století je tam hodně důležitý. A konečně je tam i autofikce, jistý druh utlumené autobiografie, ale to hlavní je, že lze přecházet z jednoho charakteristického postupu do druhého. Líbí se mi slovo exercicie, používám je v názvech kapitol a myslím, že záměrem té knihy je navést mysl k tomu, aby přecházela od jednoho ke druhému, přičemž právě ten přechod je nejpodstatnější, protože pozorování slepic je také cvičení na prozkoumávání postupně se vršících podmínek. Skutečná metafyzická otázka se zde tudíž propojuje s tou značně prizmatickou formou, jelikož v té jedné formě se potkává spousta věcí. A při čtení knihy tento soulad vnímáme.\nBenoit Meunier: To vršení vrstev mi připomíná postup „mise en abyme“, obraz v obraze, projevuje se v tom, jak se bytosti vnímají navzájem, a v tom, jak kroužíme od nekonečně malého k nekonečně velkému. Jde o rys renesančního myšlení, makrokosmos a mikrokosmos. Do jaké míry kniha navazuje na humanistické uvažování, případně na baroko? Odvolává se přímo na konkrétní myslitele?\nXavier Galmiche: Kniha samosebou má teologické a filozofické pozadí, i když je spíše neurčité. Může připomínat dialektiku mikrokosmu a makrokosmu, v textu na ni ostatně občas narážím užitím určité terminologie, ale jinak bych v tom spíš viděl odkaz k 17. století, ačkoli renesance a vrchol uvažování o makrosvětě a mikrosvětě spadá do století šestnáctého. Pro mě jde tedy zcela jasně o pascalovské myšlení o nekonečnech. Pascalova metoda znamená vysvětlit, že když nemůžeme analyzovat ani nekonečně velké, ani nekonečně malé, musíme zkoumat v rozsahu dvou nebo tří intervalů a pochopit přechod od jednoho ke druhému, dedukcí se pak dostaneme k dalším stupňům, k úrovni infra a supra (pod a nad). Tak rozhodně já tuto Pascalovu metodu chápu, totiž že znamená zároveň introspekci a extrospekci (pohled dovnitř a pohled ven).\nV souvislosti s myšlenkou na odstupňování podmínek ve světě by podobně bylo možné uvést Bellarminův text s názvem O vystupování mysli k Bohu po žebřících věcí stvořených (česky v překladu Jakuba Demla), skutečně barokní text, cosi jako teologickou rozpravu o stvoření, v němž jsou druhy podány prostřednictvím něčeho podobného Jákobovu žebříku, neboť to je jediný způsob, jak získat určité vědění i přesto, že při stoupání nahoru se člověk se daleko nedostane.\nBenoit Meunier: Přesto se mi zdá, že to je jen jeden z vícera možných způsobů čtení a že text se zařazení vzpírá, je nezařaditelný. Obecněji vzato tři hlavní témata, která textem prostupují, jsou zvířata, Bůh a smrt. Lze i tady vidět ozvěnu Bohuslava Reynka, kterého jste překládal? A Jakuba Demla, o němž jste se v této souvislosti zmiňoval v jiných rozhovorech?\nXavier Galmiche: Předně bych uvedl, že mi nepřijde dobré ze skutečnosti, že jsem na jednu stranu profesor české literatury a na druhou stranu autor toho textu, hned vyvozovat, že tu jsou přímé tematické nebo stylistické spojitosti. Vždycky mě zajímalo „literární františkánství“, kam lze určitě přiřadit Reynka, ale ještě více Demla, toho považuji za modelový příklad, a je to i jedno z témat té knihy, z hlediska výzkumu infraliminálního, tedy podprahového jazyka: Deml hodně přemýšlel o tom, co je ptačí křik, hluk, jazyk větru, jazyk koktání, řečové vady, určitý způsob infra-jazyka, který nám umožňuje prozkoumávat různé úrovně existence běžným jazykem zastřené. Františkánský klíč nám zkrátka také umožňuje textu porozumět.\nNeříkám ale, že je františkánství nějaký literární proud, jde jen o užitečnou kategorii, kam spadá velké množství autorů 20. století, jež ostatně často označujeme za „ruralisty“: dá se sem zařadit Giono, Bosco, Francis Jammes či Marie Noël. Ta bezpochyby uvádí na scénu nejvíc zvířat obdařených řečí, nikoli v tom smyslu jako u La Fontaina, ona mluví k těm, kdo je dokáží vidět a žít s nimi. Jeden ze skrytých zdrojů je tudíž i poezie každodennosti a mystický dialog s každodenností, jak ho nacházíme u Marie Noël. Mimochodem, Marie Noël byla do češtiny překládána už ve dvacátých letech, a když jsem se o tom bavil se syny Bohuslava Reynka, potvrdili mi jednoznačně, že se s ní jejich otec osobně znal. Pro mě je ta návaznost jasná.\nBenoit Meunier: Je znát, že v knize tu významovou a referenční hutnost textu doplňuje druhá poloha, vyvolávající u čtenáře až výbuchy smíchu. Byl v tom přímo záměr, podávat určité věci humorně, aby se tak vybalancovala vážnost, tragická stránka textu?\nXavier Galmiche: Ne, v tom žádná strategie nebyla. Já sám jsem ostatně byl velmi překvapen, že text na čtenáře působí tak komicky. Ale hned zkraje mi to dodalo jistoty, bral jsem to jako důkaz toho, že je přístupný. Pokud se lidé při čtení smějí, aspoň je vidět, že rovnou chápou ten příběh. A já mám legraci rád, taky mě zajímá heroikomická tradice. Dlouho jsem propojení mezi těmito dvěma tématy bádání nechápal: jakmile jsem dokončil knihu o Holanovi, hned jsem se pustil do knihy, kterou jsem nikdy nenapsal a jednou bych to chtěl udělat, o komickém a heroikomickém proudu. Myslím, že je za tím určitý poměrně metodický skepticismus týkající se toho, s jakou vážností se přistupuje k vědění a k metafyzické introspekci. Člověk se musí umět smát sám sobě, aby si udržel duševní zdraví. Ale také si myslím, že smích vyplývá z dané situace, z okamžiku četby: otázky, které tam kladu, vyvolávají vpravdě metafyzické napětí, a když pak na další stránce následuje taková poměrně legrační historka, najednou se spustí mechanismus komiky. Jde o odlehčení, „výbuch“, jak o něm mluví Bergson: výbuch smíchu vyvolaný legrační situací.\nBenoit Meunier: Jedna z pasáží, které mě nejvíc zaujaly, vedle té o empatii, popisuje potravinové paběrkování. Motivy, jež jsou velice aktuální, jako návrat k přírodě, lokální produkce, recyklace a hlavně vybírání popelnic, taková krajní poloha péče o životní prostředí, jsou v textu živě popsané. Přitom ale nejde o nijak aktivistické řeči. Měla mít kniha i politický rozměr? Je vybírání popelnic nebo chov slepic výrazem politického postoje?\nXavier Galmiche: Ano, tuto otázku nelze ignorovat. Je v tom určitě jistá naléhavost. Nejen zachování lidského rodu, ale celé planety, nutnost změny přístupu. A jistě, nebezpečné jsou současné modely nadprodukce, ale myslím, že také všechen ten aktivismus. Podle mě jsou aktivistické řeči pro ekologii nebezpečné, brání pokroku v ekologickém přístupu k naší existenci. Pokud budeme i nadále ekologii prosazovat prostřednictvím aktivistického diskurzu, víme předem, že pro ni získáme tak 15 až 20 procent populace a zbylých 80 procent si proti sobě poštveme. Takže ten boj předem prohráváme. Proto jsem vůči dnešnímu aktivismu velmi kritický a samozřejmě i ke všem nesnesitelným zjednodušením, která s sebou nese. Je to o to bolestnější, že to, za co bojujeme, je tak zjevné.\nJeště k tomu paběrkování, předně musím uvést, že jeho hlavním účelem je radost, a doufám, že to v textu je cítit. V mém životě je to opravdu jedna z nejoblíbenějších činností. Protože já píšu po ránu, a často tak čas věnovaný vybírání popelnic koliduje s potenciálním časovým intervalem vyhrazeným pro psaní, tudíž nezbývá, než si vybrat: nezřídka zvolím ty popelnice, protože je jistější, že to přinese nějaké plody.\nJinak co se týče plýtvání, pocházím z průměrné katolické a měšťanské rodiny a byl jsem vychovaný k tomu, že se nic nevyhazuje. Že to není správné, že to není ani hospodárné, ani morální, ani zodpovědné vůči Bohu. Jde tedy v jistém smyslu o věc zvyku, k němuž patří poctivost a prospěšnost.\nBenoit Meunier: Není to aktivistické, ale přesto je to podvratné. V obhajobě vybírání popelnic je cosi podvratného, a mimoto mezi křesťanskou morálkou a tím, že se člověk hrabe v popelnicích, je hluboký příkop. Souhlasím s tím, že aktivistický diskurz je někdy za hranou, někdy je ale potřebný. A pokud je ekologické myšlení skutečně potřebné, a to nepopíráte, jak ho tedy můžeme prosazovat? Máme něco dělat? Je nutné chtít změnit okolní svět?\nXavier Galmiche: Hned se mi vybavil Pierre Rhabi, včera zemřel a já se to dozvěděl dnes ráno: jeho hnutí Colibris bylo pojmenované po kolibříkovi, který kapkou vody, co unese v zobáčku, hasí lesní požár. Rhabi říkal, že je třeba jednat, i když jen málo, ale jednat. Vybírat popelnice, chovat slepice, jíst jejich vejce. Znamená to i míň cestovat. Paběrkovat není nijak těžké, pro mě je větším problémem právě to cestování: jak sám za sebe snížit uhlíkovou stopu. Prý máme právo vyprodukovat asi dvě tuny ročně. Takže můžu pravidelně jezdit vlakem z venkova do Paříže a třikrát čtyřikrát do roka se vypravit do Prahy a to je všechno. Ale moc jistý si nejsem.\nBenoit Meunier: Ve výsledku to tedy znamená jít příkladem: nikomu nic nenutit, ale spoléhat na to, že když změníme své chování, lidé nás budou následovat.\nXavier Galmiche: Ano. Bojovat přes internet je dobré, ale elektronická zdrženlivost k tomu patří taky. Bylo by dobré, kdyby jednou někdo spočítal ekologický dopad našeho e-mailování a používání internetu. A zavést nějaké kvóty, poplatky, jinak to nepůjde.\nBenoit Meunier: Vraťme se ještě ke skladbě knihy, v jednom z rozhovorů jste popisoval, že jste na začátku měl tři sta stran a pak jste text zkrátil, přepracoval ho tak, že zbyla asi polovina. Na mě to ale při čtení působilo celé velmi spontánně. Jak je to tedy doopravdy?\nXavier Galmiche: Řekněme, že spontaneita je výsledkem určité práce… Ten text prošel dlouhým promýšlením. Když jsem vyhodil nějakých čtyřicet padesát stran, udělal jsem si tam hlavně pro sebe poznámku „ještě domyslet“. Abych měl na paměti, že jsem na určitém místě něco obětoval, a k té textové oběti se snad ještě, jestli Bůh dá, jednou zase vrátím.\nBenoit Meunier: Pokud jde o infraliminální dorozumívání a šum světa v prostoru, kde znak ještě nic neoznačuje, napadalo mě, zda chtít slyšet, co je za jazykem, neznamená vlastně pátrat po tom, jak dosáhnout jisté formy blaženosti.\nXavier Galmiche: Slovo „blažený“ používám, když mluvím o slepicích, které se popelí. Jsou úplně u země, kolébají se, vybírají si z peří brouky. Vypadá to, že jim je dobře, je to blaženost ve velmi fyzickém smyslu. Možná proto, abych se dostal do podobného stavu, hledám „spodní jazyky“: v češtině používám termín „podpoetika“, překládám ho do francouzštiny jako „bas bruit“ (slabší, tišší zvuk), protože ekvivalent „infrapoétique“ je ošklivý. Ale spíš než o blaženosti bych mluvil o regresi, s níž se pracuje v psychoanalýze: je tu samozřejmě jistá radost, v určitém smyslu blízká dětské perverzi, asi jako v poloze plodu v děloze, v níž vnímáme, ale nerozeznáváme přesně co, v níž slyšíme, neanalyzujeme to, a je pravda, že ta mystická poloha je často analyzovatelná jako svým způsobem regrese, která nese nesmírně vážné a svůdné atributy duchovnosti, ačkoli v podstatě jde spíš o poněkud nízké pudy. K téhle pudové nízkosti se hlásím.\nBenoit Meunier: To je možná to nejzvláštnější v celém textu a v celém tom přístupu. Skutečnost, že tu spolu funguje to zcela nízké, prosté a zároveň i nadpozemské, duchovní.\nXavier Galmiche: Ano, protože jedno nemůže anebo nesmí zapomínat na druhé. Jsou to osvědčené pascalovské myšlenky: když chceme být moc andělští, sklouzneme do zvířeckosti. Buďme tedy i zvířetem (slovní hříčka bête = „hloupý“ / „prosťáček“, pozn. překl.), jako ty němé bytosti.\nBenoit Meunier: A když používáte termín exercicie, máte na mysli cvičení ducha, jak ho praktikují věřící?\nXavier Galmiche: Jistěže jde o ignaciánské exercicie. Objev díla Vladimíra Holana jako ignaciánského díla mě poznamenal. Jeden Holanův text má název Exercicie, v češtině je to autorský novotvar, hapax legomenon, a také kalk technického označení používaného jezuity pro specifické kontemplace: podstatou je vizualizace alegorického výjevu, následuje rozbor jeho symbolů. Například může jít o představu osvobozeného Jeruzaléma. Je třeba si představovat části města, hradby, útoky ďábla – v tom spočívají exercicie. Je to specifický žánr, samozřejmě. Ten žánr je dnes poněkud pozapomenutý, ale má dlouhou historii a má přinést „morální zdokonalení“.\nBenoit Meunier: Exercicie k empatii jsou možná předem ztracená?\nXavier Galmiche: V empatii, v exerciciích k empatii, v této meditaci je obsaženo něco nízkého, je tam regrese. Když chce člověk dosáhnout empatie se slepicemi, stojí to opravdu hodně času. Ztraceného času. Není tam naděje na nějakou odezvu. Takže v tom je jistá beznaděj. Teoreticky to nefunguje, je to špatný směr. Ale pak přijdou i okamžiky jakéhosi vytržení, to je ta „ulítlá“ část textu, ke které se hlásím, zčistajasna, najednou to zaskřípe, vytrhne vás to a něco se ukáže. A myslím, že v kapitole o empatii se nakonec zjeví Bůh, tvář velmi nešťastného Boha. Empatie tedy vede k určitému zjevení. Nemám příliš velkou víru v sílu psaní, v sakrální sílu psaní jako činnosti. Ale někdy z toho něco vzejde, něco, co má zjevitelskou povahu. Vzejde to z mechaniky literatury. Mám pocit, že jsem sestrojil létací stroj, který se sice zřítí, ale přece jen, v určitou chvíli…\nBenoit Meunier: Smrt je v textu všudypřítomná. Je i ona námětem exercicií? Jde o to přijmout smrt, naučit se umírat, ten klasický filozofický přístup?\nXavier Galmiche: Čtvrtá kapitola má název Les Fins dernières (Poslední věci člověka), je to citát z barokních textů o posledních věcech člověka, což je svého druhu literární žánr. Takové memento mori. Ale tvůrčí postup jsem neměl předem promyšlený, ten se upřesnil až současně s tím, jak text vznikal. Ostatně existuje druh praxe memento mori, k níž patří meditace, ale i odvolávání se na literární a kulturní žánry spojené s myšlenkou na smrt. Vezměme například tanec smrti, ten také obsahuje polaritu, střídají se v něm působivost a burlesknost. A často připomínané propojení těchto dvou stránek jde přesně v tomto směru.\nBenoit Meunier: Na Sorbonne Université přednášíte o české literatuře, ale žijete na statku v Normandii. Jak se vám daří zastávat povolání univerzitního profesora, překladatele, spisovatele a farmáře? Není to někdy příliš obtížné? Baví vás hrát různé role? Nebo se ty činnosti nějak doplňují?\nXavier Galmiche: Tak předně nejde o čtyři různá povolání. Na jedné straně jsem pedagog a vědec, a na druhé spisovatel a farmář, ale naprosto skromný. Nepřekládám dost na to, abych se považoval za překladatele. A jednotlivé ty činnosti jsou dost odlišně časově náročné: můj běžný týden vypadá asi tak, že jeden celý den věnuji práci na statku a psaní a šest zbylých (nebo vlastně pět, protože jeden den patří Bohu) univerzitě, tedy studentům a vědeckým článkům – takový je poměr těch zmíněných činností. Přičemž se snažím, aby ten poměr byl co nejvyváženější.\nŘekněme si to ale otevřeně: z Paříže jsme se odstěhovali, protože z platu univerzitního profesora v Paříži důstojné bydlení nezaplatíte. Ten trochu romantický návrat k půdě je důsledkem toho, jak dopadají tvrdé ekonomické podmínky na někoho, kdo chce mít prostě jen dost místa na knihy. Když se vám místo pro život dvakrát zvětší, hned to nějak zužitkujete, ale tím prvním impulsem bylo to, o čem mluvím. Vzpomínám si taky, a moc dobře, že jsem toužil z fakulty odejít, zbavit se toho, že když jste v dosahu, bydlíte blízko fakulty, nakonec tam trávíte veškerý čas. To soukolí tě pohltí, veliká administrativní chobotnice si tě omotá svými chapadly, a proto mě v jistou chvíli napadlo utéct a vyplatilo se to: teď prostě v pondělí a úterý pro nikoho neexistuju, nejsem v Paříži. Trochu to osvěžilo můj sociální život.\nBenoit Meunier: Očekával jste, že za knihu Le Poulailler métaphysique dostanete literární cenu? Je to pro vás důležité?\nXavier Galmiche: Samozřejmě, je to velice důležité. Jsem velmi rád už proto, že to znamená, že ji četlo nejméně deset lidí a šesti z nich se líbila, těch deset totiž tvořilo porotu té ceny. Ale na začátku žádný plán nebyl. Byl jsem hlavně rád, že kniha vůbec vyšla, a to v pěkném vydání, nakladatelství Pommier se podařilo připravit nenápadnou, ale velmi dobře vypravenou knížku, pokud jde o text i grafickou úpravu a knihařské provedení. Je to důležité nejen pro mě, i když mi to samosebou lichotí, což je poněkud nebezpečné, ale i pro samotnou knížku: ocenění ji zviditelnilo, ač nijak přehnaně. Je ale velký rozdíl mezi symbolickou hodnotou ceny, její udělením, obřadným předáním, ohlasy v tisku, kdy je autor po dvanáct hodin středem pozornosti, to vše probíhá v krátkém časovém úseku, a jejím dlouhodobým, reálným dopadem. Stejně věřím, že si kniha své čtenáře najde, i když to půjde pomalu.\nRozhovor vznikl 5. 12. 2021.


Morskie Oko (Mořské oko) je v Tatrách největší | Treking.cz\nTreking > Plesa > Morskie Oko (Mořské oko) je v Tatrách největší\nMorskie Oko (Mořské oko) je v Tatrách největší\nNejvětší tatranské pleso aneb tatranské moře, Vysoké Tatry\nRozloha: 34,54 ha\nDélka: 862 m\nŠířka: 566 m\nObjem (m3): 9 935 000\nHloubka: 50,8 m\nNadm. výška: 1 395 m\nDolina: Rybiego Pot.\nMorskie Oko (1 395 m, Mořské oko), největší z ples celých Tater. Nachází se v horní části Doliny Rybiego Potoku v polské části Vysokých Tater a dosahuje rozlohy 34,93 ha, některé prameny uvádějí jen 34,54 ha. Hloubka Mořského oka činí "jen" 50,8 metrů. Obvod plesa má neuvěřitelných 2 613 m, což je tak na zhruba hodinovou příjemnou procházku. Délka plesa činí 862 m a šířka maximálně 566 m. Morskie Oko je sice položeno poměrně nízko, přesto je ledovcového původu.\nMořské oko (Morskie oko) dnes zamrzá na dobu asi 5 měsíců, obvykle od listopadu do května. Led dosahuje tloušťky až 1,5 m, takže v době tuhých mrazů lze bez problémů přecházet po jeho zamrzlé hladině. Podobně jako například po Štrbském plese.\nNejsnadněji Mořského oka dosáhneme z Lysé Polany. Možnost ubytování v Schronisku przy Morskim Oku. Od plesa se otevírají nezvyklé, ale fantastické pohledy na Žabí štíty, Rysy, Mengusovský štít, Čubrinu a další. Starší název tohoto plesa je Rybie Jezioro či Rybi Staw, podobně jako tomu bylo u Popradského plesa na slovenské straně Vysokých Tater. Důvod je stejný - v plese žijí ryby.\nPrvní známá písemná zmínka o Mořském oku pochází z roku 1575, pro turistický ruch však pleso "objevil" až Tytus Chalubiński v první polovině 19. století. První chata tady byla postavena již v roce 1836, ta však lehla popelem v roce 1865. Druhou chatu postavenou v roce 1874 stihl stejný osud, shořela ale až v roce 1898.\nMorskie Oko (Mořské oko), turistická mapa


54138 Triko dámské s krátkým rukávem | Litex | Peknydarek.cz\n54138 Triko dámské s krátkým rukávem\n54138 TRIKO DÁMSKÉ S KRÁTKÝM RUKÁVEM - Online internetový prodej zboží přes internet je u nás bezpečný. V nabídce, kromě tohoto produktu máme i jiné zboží od značky LITEX. Levné a kvalitní DÁMSKÁ TRIČKA S KRÁTKÝM RUKÁVEM , které u nás najdete. Levně 54138 TRIKO DÁMSKÉ S KRÁTKÝM RUKÁVEM můžete pořídit hlavně u nás. 54138 Triko dámské s krátkým rukávem nakupujeme především z české distribuce. Ke každé objednávce přistupujeme iindividuálně. Jsme otevřeni jakékoliv spolupráci. 54138 Triko dámské s krátkým rukávem - výhodný nákup, super ceny. Recenze, srovnání i u 54138 TRIKO DÁMSKÉ S KRÁTKÝM RUKÁVEM. Právě si u nás prohlížíte produkt 54138 TRIKO DÁMSKÉ S KRÁTKÝM RUKÁVEM, který se nachází v kategorii DÁMSKÁ TRIČKA S KRÁTKÝM RUKÁVEM. Recenze o něm hledejte na internetu, nebo i u nás v článcích.


Před předložením projektové žádosti na RRVI je nezbytné konzultovat s ÚVT dotčení IT a IS: dr. Aleš Křenek (ljoc8;jocha@ics.muni.cz), Ing. Jitka Brandejsová (jibra@fi.muni.cz). Ve věci IT je nezbytné písemné vyjádření ÚVT, nejpozději v den zasedání RRVI. Stačí e-mailem, ale je nezbytné i v případě, že projekt se IT nedotýká. V případě dotčení agendy IS, je nutné vyjádření pouze v případě, že se projekt IS dotýká.


Sáblíková s Wüstovou musely vrátit medaile - Deník.cz\nSáblíková s Wüstovou musely vrátit medaile\nInzell - Organizátoři MS v rychlobruslení se dopustili úsměvného omylu. Sáblíková dostala cenný kov určený pro závod mužů.\nVítězka závodu na tři tisíce metrů Ireen Wüstová na pódiu vítězů s Martinou Sáblíkovou a Stephanií Beckertovou.Foto: ČTK\n"Á, to je ta medaile, která patří Bobu de Jongovi. Asi vstoupí do historie, že někdo vyhrál 10.000 metrů za 4:01,56," brala záměnu z humorné stránky nizozemská vítězka Wüstová, jejíž krajan De Jong bude patřit na sobotní desítce k hlavním favoritům.\nNa pořadatele se nezlobila ani česká vicemistryně světa Sáblíková. "Já jsem to ani nezjistila. Byla úplně stejná, jen zezadu bylo napsané něco jiného. A na to jsem se nekoukala," řekla Sáblíková.\nČTĚTE TAKÉ: Sáblíková na MS vynechá závod na 1500 metrů