V Jihlavě hraju v neděli asi naposledy, mrzí legendu Dukly Válka. Čeká ho operace | Jihlava.City.cz - Jihlava jsi Ty!\nV Jihlavě hraju v neděli asi naposledy, mrzí legendu Dukly Válka. Čeká ho operace\nBývalý vynikající hokejista a legenda jihlavské Dukly z osmdesátých let se těší na nedělní utkání legend českého a slovenského hokeje. Obává se ale, že se v Jihlavě představí na ledě naposledy. Čeká ho totiž operace.\nLegendární hráč a velký srdcař jihlavské Dukly Oldřich Válek se v neděli znovu představí na jihlavském kluzišti. Jak se svěřil serveru JihlavaCity.cz, je to podle jeho slov dost možná kvůli zdravotním problémům úplně naposledy.\nV neděli si znovu zahrajete před jihlavským publikem. Těšíte se?\nNo problém je, že letos tak čtyři měsíce minimálně mám problémy s kyčlí. Takže teď už ani tu naši městskou ligu nehraji, jako dosud. Bohužel si myslím, že v Jihlavě to v neděli nevypadá na dlouho, že si zahraju tak střídání. Moc toho nebude určitě.\nTak alespoň nějakou tu třetinu si odehrajete, ne?\nFanoušci by byli rádi, kdyby Vás znovu viděli na ledě. Myslím, že i Vy se do Jihlavy těšíte?\nTak samozřejmě, že se tam těším.\nMůžete říci, jaké z toho máte pocity, když jdete na led a celý stadion vyvolává Vaše jméno?\nJe to takový ten suprový pocit... asi to nějaký důvod má. Myslím, že opravdu jsem pro Duklu nechal hodně.\nDojímá Vás to i po těch letech?\nSamozřejmě. Já jsem takový ten týpek, že se dívám sto padesátkrát na Pretty Woman a sto padesátkrát brečím.\nTo by do Vás člověk neřekl, že jste taková povaha.\nNo jo, kolikrát je to takový, že se mi vhrnou slzy do tváře.\nBude to naposledy? Bývalého vynikajícího hokejistu čeká operace. Obává se, že se na brusle už nepostaví. Foto: Lukáš Tichánek\nTěšíte se i na bývalé spoluhráče, se kterými se potkáte teď v neděli? Na koho nejvíc?\nJestli tam bude ze Slovenska Vincent Lukáč a Igor Liba... s nimi jsem celou kariéru, celou dobu hrál, ať už proti sobě nebo spolu. To jsou kluci, na které se nedá zapomenout. Tak na ty se těším. Jinak kluky od nás z Česka sem tam vídávám, ale tady tyhle jsem neviděl třeba tři, čtyři roky.\nA probíhá třeba ještě i tomhle věku mezi bývalými spoluhráči nějaké hecování nebo už to spíše berete jako legraci?\nMy už to máme spíš ne jako legraci, ale není to už takové vážné, jako to bylo kdysi dávno. Samozřejmě tehdy šlo o ligové body. Tady dejme tomu, bude zase důležité, že je to je světový pohár. "Gusta" Havel (trenér české veteránské hokejové reprezentace, pozn. redakce) bude chtít, abychom Slováky porazili. Myslím si ale, že nebudu vůdčí osobnost, spíš budu rád, že se párkrát svezu na ledě a nebudu ten hlavní, budu spíš to křoví.\nPředpokládám, že nějaký gól byste si rád dal, že?\nSamozřejmě, protože si myslím, že to bude moje poslední vystoupení na jihlavském ledě. Takže bych se chtěl s publikem nějak důstojně rozloučit nejenom tím gólem ale třeba i nějakým krátkým proslovem.\nA to myslíte vážně, že hrajete naposledy?\nUrčitě. Já už jsem potom objednaný na kolena a na kyčel, takže potom už určitě budu jako RoboCop.\nTakže Vás čeká operace?\nPotom už to nebude na to, abyste se postavil na led?\nBudu rád, že budu chodit.\nUž máte nějaký termín, kdy Vás to čeká?\nJeště nemám termín, jsem teď čekatel.\nPojďme k veselejšímu tématu. Určitě sledujete výsledky Dukly a víte, že je aktuálně první v tabulce.\nJá jsem volal Béďovi Ščerbanovi (jednatel Dukly Jihlava, pozn. redakce) v pondělí a nebral mi telefon, dneska mi taky nebral telefon. Pak mi to tedy nakonec vzal, tak jsem mu říkal "Kruci ať už jste zase pátí, ať mi bereš telefony!" (smích).\nPřekvapuje Vás, že se Dukla po začátku sezony, která nebyla úplně ideální, vzchopila a už několik kol je neporazitelná?\nJá si myslím, že to je jenom dobře.\nMyslíte, že má na to, aby si udržela současné výsledky celou sezónu?\nTam jde o to, že na každého může padnout krize a nejhorší samozřejmě by bylo to, kdyby ta krize na Duklu padla v playoff. Každé mužstvo má útlum nějakou dobu a když tedy teď se jim daří, Tak doufejme, že jim to vydrží až do konce. Ale stát se to může, že do toho útlumu hráči přijdou a může to být v tu nejméně vhodnou chvíli. Já podle své hokejové kariéry samozřejmě vím, o čem mluvím.\nMyslíte si, že by letos mohlo dojít v Jihlavě na baráž o extraligu?\nZáleží to na té formě, je to jedno s druhým. V současné době je to tak, že si ti hráči věří a jdou zápas od zápasu, mají chuť a mají všechno co potřebují, to jim nahrává. Může se ale stát, že se jim to otočí a už nebudou tak sebejistí. Můžou prohrát dva důležité zápasy a je po všem.\nKdy jste se byl v Jihlavě naposledy podívat na hokej a co říkáte na fanoušky?\nFanoušky jsem měl možnost vidět teď při posledním domácím zápasu s Českými Budějovicemi a řekl bych, že se i tam posílilo, že teď už je to opravdu kotel. Přeji ať jim vydrží tenhle entuziasmus a to nadšení a elán pro Duklu, aby do dalších sezón dál Duklu Jihlava podporovali tak, aby se snad jednou znovu extraligy dočkala.\nČeské a Slovenské hokejové legendy v Jihlavě. Na led se postaví Ujčík, Válek nebo Cíger


Strážce snů (2003) - film online zdarma\nStrážce snů - zde online ke zhlédnutí\nStarý indián Pete Chasing Horse, žijící v rezervaci Pine Ridge neustále hovoří o tom, že by se ještě jednou rád zúčastnil setkání vypravěčů v Novém Mexiku. Jeho...pro celý popisek se přihlašte. Film Strážce snů online.\nSnadno dostupný film online a zdarma. Steve Barron režíruje tento film s grácií. Nathaniel Arcand se v tomto filmu zhostí hlavní role. Rychlý internet dnes umožňuje snadné streamování filmů online. Film Strážce snů ke stažení - níže najdete odkazy přímo na soubory ke stažení. Pokud preferujete informace o filmech z csfd.cz, můžete se tam podívat kliknutím na tlačítko profilu csfd. Strážce snů ke stažení. Film Strážce snů můžete přehrát kliknutím níže v případě, že je dostupné video. Pro sledování využíváme především streamuj.tv, což je nejkvalitnější služba pro přehrávání videa. Film online zdarma přehrajete přes Netu.tv, Streamuj.tv je mírně zpolatněno, ale nabízí lepší kvalitu bez reklam. Možností je také film nahrát do svého počítače například z úložiště Hellspy. Film online.\nHrají: Nathaniel Arcand, Simon Baker, Gil Birmingham, Tantoo Cardinal, Tokala Clifford, William Daniels, Gary Farmer, Michael Greyeyes, Scott Grimes, Kimberly Guerrero...


Diskuse JPW: Počítadlo kliknutí\n#1 · Zasláno: 28. 6. 2006, 19:45:01\nZdravím, potřebuji počítat kliknutí na odkaz. Řeším to tak, že odkaz na událost onClick uloží v prohlížeči cookie a poté normálně přejde na odkazovanou stránku. V té si (už přes PHP) zjistím, zda je v prohlížeči uložena cookie z předchozí stránky. Pokud ano, započtu kliknutí.\nJakž takž mi to chodí, mám ale problém s následujícím:\n1. Nezapočítávají se mi kliknutí prostředním tlačítkem (kolečkem) ve FF - což je škoda, já třeba stránky jinak neoterívám a tak to asi dost znepřesňuje měření. Událost onClick na něj asi nefunguje. Nevíte, jak ji zprovoznit?\n2. Nevím jak dlouhou nastavit platnost cookie. Nechci neomezenou/příliš velkou, protože pokud bych nastavil tuto cookie a pak se mi načetla příslušná stránka a cookie stále platila, a já reloadoval, tak se započte každý další reload. Nechci také příliš krátkou, protože nevím, kdy přesně se v php zjišťuje, zda nějaká cookie na klientovi je. Aby mi zkrátka platnost cookie z první stránky nevypršela dříve než se načte druhá stránka.\n#2 · Zasláno: 28. 6. 2006, 20:13:43\nNo, asi bych nejdříve zkusil služeb bluebordu.cz\nNejsem si ale jistý, jestli tam je počítadlo stažení, nebo to co potřebuješ, každopádně se tam podíej.\n#3 · Zasláno: 28. 6. 2006, 20:37:08\nSpíš bych to řešil v php přímo při kliknutí a pak na danou stránku přesměroval.\n#4 · Zasláno: 28. 6. 2006, 20:38:29\nzkusil služeb bluebordu.cz\n#5 · Zasláno: 29. 6. 2006, 06:58:56\nAno, tak se to dá řešit třeba u reklam, kde se nějaká ta adresa ve stylu redirect.php?(nějaké ty parametry) snese, tady bych chtěl ale zachovat čistější url, proto se s tím takhle mažu. :)\nRam(pa), Mistr obávám se, že to není ono. Obojí je spíše klasická statistika návštěvnosti stránek. Já ale nepotřebuji měřit zobrazení "druhé" stránky, třeba když si někdo její URL naťuká ručně v prohlížeči. Potřebuji měřit přímo ta kliknutí na odkaz, který je na první stránce.\n#6 · Zasláno: 29. 6. 2006, 11:33:16\nNačo cookie, skontroluj si $_SERVER["HTTP_REFFERER"] na ďalšej stránke... Predpokladám že máš iba jeden odkaz zo stránky na stránku...\n#7 · Zasláno: 29. 6. 2006, 12:45:25\nBohužel, o tom jsem také přemýšlel, ale tím bohužel nezjistím, zda bylo kliknuto na tento konkrétní odkaz, myšleno tento konkrétní objekt na stánce. Je jich tam více.\n#8 · Zasláno: 29. 6. 2006, 13:21:15\nMáš zvláštne požiadavky, nebudem to ďalej riešiť, veľa šťastia...\n#9 · Zasláno: 29. 6. 2006, 21:35:39\nLOL. Nemyslím, že by to bylo něco zvláštního. Prostě mám na první stránce dva odkazy na druhou a potřebuji vědět, na který se více kliká, která plocha je atraktivnější.\nAle chápu Váš přístup a děkuji za přání. :)\n#10 · Zasláno: 29. 6. 2006, 21:37:31\nOno totiž, jediné funkční řešení jsem ti již napsal a tys s ním nesouhlasil. Proto se nediv, že ti asi neporadíme..\n#11 · Zasláno: 1. 7. 2006, 13:24:06\nTalk to bývávalo ve skriptech na www.jaknaweb.com\n#12 · Zasláno: 6. 4. 2007, 08:05:11\npokud chces aby ti to zapocitavalo jakejkoliv pristup (z odkazu i z vyhledavace) tak nemas lepsi si proste na tu stranku vlozit klasicle pocitadlo (toplist...)\nDiskuse JPW » Jak něco udělat? » Počítadlo kliknutí


Hlavní výstavní pavilon A se společnou expozicí Českého zahrádkářského svazu nabídne záplavy růží, gladiol, jiřinek, lilií a balkonovek, doplněných i vodními rostlinami a bonsajemi. Protipól přirozené krásy živých květin budou v této expozici, která ponese název UMĚNÍ V ROZKVETLÉ ZAHRADĚ, tvořit umělecké artefakty z keramiky, dřeva a kovaného železa.\nPozornost návštěvníků si určitě získají i přitažlivé exponáty letní floristické soutěže s názvem Přivítání miminka. Aranžéři budou pod patronací Svazu květinářů a floristů ČR soutěžit ve zdobení historických dětských kočárků a aranžování kytic pro maminky. Galerii pavilonu pak bude vyhrazena milovníkům kaktusů a sukulentů. Kromě desítek zajímavých druhů těchto pozoruhodných rostlin zde návštěvníci naleznou také fotografie z cestovatelských výprav za kaktusy, bezplatnou poradenskou službu i možnost nákupu odborné literatury a rostlin.\nNa letní Floře Olomouc se budou výpěstky okrasných stromů, keřů a trvalek tradičně prezentovat členové Svazu školkařů ČR. Jejich expozici doplní výstava fotografií spojená se 7. ročníkem ankety �Strom roku�, kterou vyhlašuje Nadace Partnerství. Zájemci tak dostanou šanci hlasovat pro zvolený strom přímo na výstavišti.\nS opravdovými unikáty se opět pro dvouleté přestávce v Olomouci opět představí Unie botanických zahrad ČR. Její expozice Život v mokřadech přiblíží návštěvníkům vzácnou květenu i zvířecí obyvatele bažin od mírného pásma až po tropický prales.\nPřijeďte si odpočinout, načerpat síly i inspirace � letní FLORA OLOMOUC bude pro veřejnost otevřena 21. � 24. srpna 2008, denně od 9 do 18 hodin. SLEVY PRO ZÁJEZDY na letní květinovou Floru.\nA ještě dobrá zpráva pro budoucí návštěvníky jubilejní Flory: při objednání a odebrání min. 20 ks vstupenek nejpozději do 10 dnů před začátkem výstavy mohou zájemci získat 15% slevu ! Kontakt pro objednávky vstupenek: VFO, a. s, Wolkerova 17, 771 11, tel.: 585 726 232, fax: 585 413 370, e-mail: nadvornikova@flora-ol.cz, www.flora-ol.cz.


Čína a její velmocenské perspektivy: Druhý dech geopolitiky\n29. duben 2010 Lukáš Rázl komentáře\nJe Čína a její moc nevyhnutelně předurčena svojí velikostí k tomu, aby se vymkla z rámce statusu quo světové politiky dominované Západem, resp. Spojenými státy? A pokud ano, jaké z toho vyplývají geopolitické konsekvence pro politickou strategii Západu v Euroasii?\n„Moc je nejsilnější afrodisiakum.\nVadí tomu, kdo ji nemá.“\n(připisováno Henry Kissingerovi)[i]\nDemografie není zrovna exaktní vědou a v rukou ekonomů ještě stále není „věštecká koule“. A právě proto se temné předpovědi od doby ctihodného Malthuse až po Římský klub nakonec vždy mýlily. Ale necháme-li exaltovaná „proroctví“ stranou a pokusíme-li se jen o „umírněné“ prognózy (Foreign Affaiers, Goldstone, I/2010), pak v euroamerickém kulturním prostředí očividně probíhá dvojí dlouhodobý pokles: demografické a ekonomické trendy Západu v jejich relativním srovnání s ostatními, především asijskými částmi světa, poukazují na grandiózní posun ve „světovém politickém těžišti“, na posun z prostoru euroamerického severního Atlantiku - do západního Pacifiku.\nBude-li možno tento posun chápat jako návrat k světové multipolaritě a koexistenci několika různých světových center, anebo za svého druhu „zperiferijnění“ Evropy – či dokonce v delším výhledu celého Západu – zatím zůstává otevřenou otázkou. V každém případě dříve než „udeří“ polovina 21. století, bude celá euroamerická populace Západu představovat méně než 15 % z celého lidstva a souhrnný národní produkt západních ekonomik, který ještě v 50. letech dosahoval až 65 % podílu z ekonomiky celosvětové[ii], poklesne v relativních číslech na svoji pouhou polovinu. Jistě, jakékoliv obdobné odhady jsou vždy velmi nejisté. Co však jisté je, že časy, kdy za studené války Západ spolu s Rusy a jejich satelity představoval až 87 % světové ekonomiky[iii], jsou a zcela jistě i zůstanou historií. A spolu s tím i politická a vojenská dominance „bílého muže“, která z této hospodářské převahy v postkolumbovské době pramenila – včetně euro-atlanticky vychýlené distribuce moci v mezinárodních vztazích.\nJe pravdou, že množství obyvatelstva, především ve Spojených státech, ale i v Evropě (např. Británie), stále roste. A stejně tak i navzdory dočasnému „zbrzdění“ ekonomického růstu současnou recesí, ani zdaleka není ve výhledu destrukce západního hospodářského systému, který nadále ve všech směrech co do své kvality nemá srovnání ani se svojí asijskou konkurencí. Ano, Západ v absolutních číslech stále ještě roste. A poroste i nadále. Ale především asijský zbytek světa již dávno roste ve všech směrech rychleji. Na případu Japonska, Tchaj-wanu či Jižní Koreje je patrné, že nástup „kvality“ za „kvantitou“ je otázkou jen jistého „časového zpoždění“ mezi navazujícími vývojovými fázemi. Je proto logické, že v důsledku této změny dříve či později dojde ve světové politice k novému „rozdání karet“. Nedojde-li rovnou k nastolení zcela nových pravidel hry.\nJe zcela očividné, že motorem renesance Asie coby nastávajícího politického centra světa je především renesance čínské moci. Čína jako stát existuje nejméně 2 500 let. Ve své historii díky své rozloze, obrovským zdrojům a rozsáhlé populaci aspirovala na úlohu ekonomického, politického či kulturního centra světa mnohokrát. Ještě na počátku 19. století její impérium „vládlo“ nejen území dnešní Čínské lidové republiky, ale i Koreji, Indočíně, Siamu, Barmě a Nepálu. Přičemž ekonomika Říše středu představovala k roku 1820 přibližně celou třetinu ekonomiky světa.[iv] Nicméně právě v posledních dvou stoletích, která shodou okolností korelovala s ekonomickou, kulturní a mocenskou expanzí Západu, procházela Čína jedním ze svých periodicky se opakujících období dočasného úpadku. I proto je současný postupný návrat Číny do její tradiční pozice, ze které ekonomicky i politicky stále více dominuje euroasijskému kontinentu, pro Západ tak překvapující. Z hlediska historie, ani z pohledu Číny na sebe samu to však žádným překvapením rozhodně není.\nMohutný vzestup Číny, který je základem k etablování „konkurenčního“ mocensko-ekonomického světového centra k stávajícímu centru euroamerickému, tak není ničím jiným než projevem mocenské tranzice – a to v globálním kontextu. Takovéto dramatické přechody moci mezi centry, velmi často doprovázené ničivými válkami, nejsou v dějinách nikterak neobvyklé. Byly vždy odrazem změn v relativní mocenské váze mezi těmi státy, které zajišťovali udržování stávajícího mezinárodního řádu (status quo), a státy, jejichž moc byla na vzestupu a které z důvodů své expandující moci a zájmů, jenž z ní povstávají, se dříve či později odmítnou podřídit existujícímu statusu quo. A to ze tří důvodů:\nRostoucí moc vede zákonitě k novým a stále rostoucím mezinárodním zájmům a závazkům, „které není možno kompenzovat na jiných … místech či v jiných sférách soutěže“ (Waltz)[v]. Důvodem je anarchičnost mezinárodního systému, v kterém rostoucí mocnost typu Číny nemůže dlouhodobě dobrovolně přijmout hierarchizaci, a tedy podřízení se statusu quo – protože by bylo jen otázkou času, kdy takové podřízení se hierarchii by podvázalo možnost další expanze moci (ekonomiky, obchodu, přístupu k surovinám) rostoucí mocnosti, a tím ohrozilo její životní zájmy, a tedy bezpečnost.\nMocnost s rostoucí mocí přirozeně inklinuje k transformaci mezinárodního systému, který bude reflektovat novou realitu v relativní distribuci moci mezi státy. Přičemž se ještě nemusí jednat z hlediska Kissingerovy argumentace o typicky „revoluční“ mocnost, která žádá revizi celého systému jako celku“[vi] . Stačí pokud její zájmy na změny v rámci systému současné rovnováhy moci naruší požadavky legitimity či bezpečnosti hegemona (či koalice) zajišťující stávající řád, a proto budou odmítnuty.\nMocnost na vzestupu je navíc v předchozích dvou bodech vždy neúprosně poháněna vpřed ambicemi a sebedůvěrou povstávající ze změn v relativním poměru sil. Z hlediska Waltzova názoru, že jsou to „rozum, zájmy a vášně, které pohánějí člověka ve všech aspektech jeho konání“[vii], je pak tento bod se svým důrazem na iracionálno v lidské motivaci i v motivaci států nikoliv posledním co do svého významu pro všechny aktéry. A to ať již stojících na straně zachování statusu quo či vystupujících proti němu.\nIdealistická představa, že je možno Čínu „zadržet“ v jejích mezích, za jakýmsi cordonem sanitaire asijských demokracií, v závislosti na obchodu s námi a vlastní „tvrdou“ mocí Západu až do té doby, než se Čína „sama promění k našemu obrazu“, je spíše důsledkem bezradnosti Západu tváří tvář realitě než skutečnou „strategií“. Nejde o nic jiného než o jisté „čekání na Godota“, který by v roli deu ex machina vyřešil situaci. O Godotovi však, jak známo, nikdo nemá opravdu konkrétní představu – mimo jiné protože nikdy nepřijde. Slovy Paula Wolfowitze: „Spojené státy by musely přesvědčit Čínu … (v situaci nenarušené čínské perspektivy o trvání vlastního ekonomického růstu až na úroveň největší ekonomiky světa a z toho povstávající odpovídající politické a vojenské moci), že kvůli ochraně svých legitimních postojů nepotřebuje pomýšlet na vlastní větší roli.“[viii] A že tedy Čína může (musí) přenechat jejich ochranu benevolentnosti USA (či Západu)!\nTakové řešení ale mohlo nastat pouze ve vztazích mezi USA a velmocemi, které byly Spojenými státy ve II. světové válce „na hlavu“ poraženy (Japonsko, Německo) a které následně tuto svoji porážku „vzali za svou“. Anebo mezi USA a ostatními „vyčerpanými“ evropskými velmocemi, které se musely v průběhu studené války uchýlit pod ochranná křídla americké velmoci před sovětskou hrozbou. A dodnes jsou ve svém evropském projektu „až po uši zaměstnány“ hledáním vlastní vnitřní rovnováhy[ix] než projektováním své moci a zájmů za hranicemi.\nAvšak Čína nezapadá ani do jedné z těchto kategorií. Navíc ani jedna z mocností, které se z různých důvodů „uchýlily ke krbu Spojených států“, se nemůže co do velikosti svého hospodářství a lidského potenciálu ani zdaleka přiblížit velikosti Ameriky. Na rozdíl od Číny…\nA právě zde leží kámen úrazu. Čínský hospodářský růst i růst populace překonávající USA a z něho ničím nepodmíněné ambice (naopak poháněné značnými „resentimenty“) a moc musí nutně (jednou) vést k definování zájmů, které budou odlišné od zájmů Západu a jeho „první mocnosti“. A ze vzniku těchto odlišností je již jen krok k vzniku vzájemného bezpečnostního dilematu. A byť by Čína k řešení tohoto dilematu přistoupila jen „defenzívně“, tedy v intencích pouhého „dorovnávání“ své moci k moci USA (pro začátek byť jen v oblasti Jihovýchodní Asie) – a tedy by apriori vyloučila konfrontační formu „přímé opozice“ vůči USA – je jasné, že oba aktéři jsou svojí velikostí, významem, historií a odlišnostmi odsouzeni k vzájemné mocenské „soutěži“. A to k velmocenské soutěži přinejmenším v oblasti euroasijského kontinentu.\n„Málokdo věří, že je v blízké budoucnosti pravděpodobná válka s Čínou…, ale mnoho lidí je přesvědčeno, že v příštích dvou desetiletích se pravděpodobnost střetu s Čínou, vzhledem k jejím rostoucím vojenským schopnostem a geopolitickým ambicím bude zvětšovat. Obavy z Číny jsou jednou z příčin požadavků na modernizaci amerických ozbrojených sil a ve vší tichosti také jedním z důvodů úsilí o vybudování systému protiraketové obrany… Čína není strategickým partnerem Spojených států, ale jejich soupeřem.“[x]\n2. Čína jako narůstající bezpečnostní problém\nNejenom populační a ekonomické aspekty čínského státu, který ztrojnásobil během dvaceti let svůj HDP a jehož národní produkt, pokud udrží své tempo růstu přes 8 % p. a., překoná do 10 let HDP Spojených států[xi], v důsledku čehož se Čína stane největší světovou ekonomikou předurčují Čínu k dominanci v mezinárodních vztazích, ale je to též i její geografická poloha, v jejímž důsledku je Čína fyzicky přítomna jak v severovýchodní, jihovýchodní, jižní, ale i střední Asii. To vše vede Čínu jak k nutnosti čelit hrozbám, tak i k schopnosti promítat své zájmy, a to napříč celým kontinentem.\nTato skutečnost však ještě nemusí znamenat definitivně negativní implikaci pro zájmy Západu a především USA, pokud by bylo možno Čínu integrovat do stávajícího systému statusu quo. Avšak na čínské straně existují určité specifické rysy dané její historickou a kulturní povahou, které se pro tento cíl mohou stát dalšími vážnými překážkami:\nJe hluboce zakořeněna v čínské kultuře. A to jak ve svém užším (Čína Číňanům), tak širším (Asie Asijcům) vyjádření[xii]. Nejen z historie, ale právě i z ní pramení soustavná podezřívavost vůči „skutečným“ záměrům Západu, Japonska a především Spojených států. Ta permanentní podezřívavost je přirovnatelná k obdobnému postoji elit i obyvatelstva např. v Rusku. I tam je pevnou součástí jednak státní politiky, jednak ad hoc užívaným prostředkem k mobilizaci veřejnosti.\nHistorie a komplex oběti\nModerní historie Číny, plná ponižujících porážek a následné okupace či exploatace ze strany Západu, Ruska a Japonska, je trvalým zdrojem mentality vykořisťované oběti[xiii]. Tento komplex je základem jak nedůvěry vůči „vnějšímu světu“, tak na druhou stranu i čínské touhy po respektu a uznání vlastního velmocenského postavení. Tedy čehosi, co ponížení Číny předcházelo a co jediné ji, v čínském myšlení, může opět v budoucnu zabránit.\nSoučástí historické paměti v souvislosti s někdejším „vykořisťováním“ Číny je i skutečnost, že toto bylo často zastřeno závojem tzv. spojeneckých smluv. Anebo i jiných, mezinárodních závazků, které ve svých důsledcích byly nakonec vždy pro Čínu nevýhodné. Z toho pramení i apriorní čínská „vlažnost“ k liberální tezi o potřebě prohlubující se institucionální provázanosti mezi státy coby prostředku k vzájemné transparentnosti a závislosti, který by dle liberálů měl v důsledku vést k nastolení všeobecného míru. Čínský postoj, vycházející jak z reflexe vlastní historie, tak z vnitrospolečenského, a to skutečně širokého konsensu, je v tomto směru založen na omezené účasti v mezinárodním institucionálním rámci.\nIdeový neo-konfuciánský komplex.\nKonfucianismus, při vědomí velkého zjednodušení problému, na rozdíl od důrazu na práva a svobodu jednotlivce, akcentuje potřebu dosažení míru, stability a harmonie celé společnosti. Ta má být zajištěna hierarchickým uspořádáním vztahů, kdy každá entita od občana až po stát chápe své postavení v rámci celku, které ve prospěch celku i sebe sama dobrovolně zaujímá a naplňuje.\nCo se vlády jediné komunistické strany v Číně týče, je v prvé řadě třeba konstatovat její úplnou rezignaci na komunistickou ideologii. Na druhou stranu je jí možno v duchu konfuciánských tradic chápat jako optimální nástroj k udržování „řádu“ společnosti z jediného centra moci a autority. Na rozdíl od liberálně-demokratické teorie požadující pravidelné a opakované volby, kvalita vlády v čínském systému má být odvislá primárně od morálních i individuálních kvalit vůdců, kteří svá postavení zaujímají de facto kooptací, nikoliv volbami. Z hlediska konfuciánství totiž principy permanentní demokratické soutěže o politickou moc nejsou ničím jiným než „otevřenými dveřmi chaosu“. Liberálně-demokratické teze Západu je tak Čína ochotna (pokud vůbec) akceptovat jen v zcela vyprázdněném rozsahu. Což znamená další pokračující zatížení vztahů mezí Čínou a Západem ve dvou směrech. Zaprvé v oblasti západního pojetí lidských práv, která nadřazují práva a potřeby jedince na úkor kolektivního společenství. A zároveň v oblasti aspirace Západu (v duchu kantovské tradice) na univerzálního rozšíření svého liberálně-demokratického společensko-politického modelu jako jediné záruky míru.\nZóny vlivu a teritoriální spory\nČína sama o sobě, obdobně jako Rusko, je z hlediska geopolitiky kontinentální, nikoliv námořní mocností. Z toho důvodu historicky nikdy nevytvářela vzdálená koloniální panství. Ale vedena především snahou zajistit si vlastní bezpečnost a maximalizovat zisk, rozšiřovala se Čína výhradně ve svém teritoriálním sousedství. Tento zásadní rozdíl v motivaci k budování impéria je třeba v čínském případě mít neustále na paměti. Protože zatímco v prvním případě, který se Číny rozhodně netýká, se případný rozpad koloniálního panství projeví „jen“ rozpadem vzájemných ekonomických vazeb či fiskálních příjmů státu a jeho občanů, rozpad impéria v druhém případě (Čína, ale i Rusko) se projeví především dramatickým nárůstem bezprostředních bezpečnostních rizik.\nČína ve svých stávajících hranicích není homogenním národním státem. Jádrem země, historicky osídleným čínským etnikem, je území na jih od Žluté řeky až k Čínskému moři. Okolo tohoto jádra se v širokém oblouku od Vietnamu přes Laos, Barmu, Tibet, Sintiang, Střední Asii, Vnitřní a Vnější Mongolsko, Mandžusko, Koreu až po Přímoří na Sibiři táhne historická čínská periferie. Periferie, v které čínská moc již 2 500 let osciluje mezi ztrátou vlivu na jedné straně a přímou kontrolou na straně druhé. Z této historické zóny vlivu je jen část\na) přímo součástí současné Číny (Mandžusko, Vnitřní Mongolsko, Sin-ťiang a Tibet),\nb) zatímco ostatní části jsou „zatím“ zcela mimo (Vietnam, Přímoří, Tchaj-wan),\nc) anebo jen částečně pod čínským vlivem (Střední Asie, Barma, Severní Korea).\nAvšak vše za celkové situace, kdy se Čína nikdy nezřekla oficiální doktríny o svém okradení v období evropského a japonského imperialismu o výše uvedená území, která leží dnes vně vlastní Číny. I když na druhou stranu Čína respektuje „stávající“ uspořádání coby realitu „současnosti“. Bude ji však respektovat i jako realitu „budoucnosti“? V každém případě se Čína snaží posilovat svoji přítomnost a vliv, a to ve všech oblastech historické zóny svého vlivu.\nCelá situace je navíc komplikována i dnes existujícími územními spory s Japonskem, Vietnamem, Indií (Jižní Tibet, Kašmír) a Pákistánem (Kašmír), zatímco s Ruskem byly v poslední době urovnány marginální spory o území na Ussuri. Všeobecně známý je i problém Tchaj-wanu.\nK čínské strategii v celém spektru „územních sporů“ je možno říci, že vychází ze záměrného neřešení těchto konfliktů - jejich neeskalování a udržování v latentní podobě, avšak při zachování si na tato území svého teoretického nároku, a tedy odložení celého problému do budoucnosti. Na dobu, kdy změny v regionální či globální rovnováze moci (v čínský prospěch) samy přinesou „kýžené“ řešení problémů.\nPo většinu své historie byla Říše středu dominantním kulturním, ekonomickým, politickým i vojenským centrem – a často i hegemonem – východní části Euroasie. Povědomí o této vlastní převaze v celém regionu je hluboce zakořeněno v povědomí čínských elit i širokých vrstev obyvatelstva. A je spolu s tezí, že „Asie patří Asijcům“[xiv] základem čínského nacionalismu. Lze proto očekávat, že Peking bude usilovat o znovuobnovení svého centrálního postavení v celé oblasti. A to z důvodů:\na) vnitřních (nacionalismus),\nb) historické povahy: reflexe skutečnosti, že přijetí jakékoliv závislosti Číny na vnějších aktérech, a to jak co do závislosti pramenící v ekonomické či bezpečnostní oblasti – znamená stát se předmětem jejich manipulace, která v konečném důsledku bude znamenat hospodářské ztráty Číňanů, zhroucení jejich bezpečnosti – tak i v konečném důsledku nezávislosti Číny samotné;\nc) racionálních faktorů: surovinová závislost Číny na geograficky vzdálených zdrojích povede postupně ke snaze jak o jejich politickou kontrolu, tak i k zajišťování jejich bezpečnosti.\nV případě území geograficky nesouvisejících s čínským územím (Střední a Blízký Východ, Afrika, Latinská Amerika) pak zákonitě dojde za účelem ochrany dopravních tras k budování válečného loďstva. A tedy k udržení nezávislosti na konkurenčním aktéru (USA). Tento rozměr by navíc v konečném důsledku umožnil zásadně rozšířit čínské schopnosti zajišťovat a projektovat vlastní zájmy jak v asijském regionu, tak v delším výhledu i v globálním měřítku.\nVšechny výše uvedené důvody by tedy měly Peking vést ke snaze oslabit postavení Spojených států coby primárního aktéra zajišťujícího všeobecnou bezpečnost v regionu Jihovýchodní Asie. A z dlouhodobého čínského hlediska, v „optimálním“ případě, je i v této roli zcela nahradit a eventuelně mocensky expandovat na globální úroveň.\nJak říká profesor Liu Mingfu z Čínské národní univerzity obrany, „Čína musí být připravena podstoupit zápas o to, kdo bude vedoucí zemí, konflikt o to, kdo se povznese k dominanci světa.“ Podle něj „čínské úsilí bude usnadněno širokými resentimenty vůči americké hegemonii. Zatímco jedinečná čínská tradice usilování o harmonický svět by měla vést ostatní země k přijetí čínského benevolentního vedení.“. Jak uzavírá, „aby zachránila sebe sama i svět (sic!), Čína musí být připravena stát se světovým vůdcem.“[xv]\nZ amerického hlediska pak takovýto asertivní vzestup Číny znamená minimálně ve střednědobém výhledu následující výzvy:\nohrožení v současnosti privilegovaných politických vztahů USA s většinou Asijských států a s tím souvisejících ekonomických vztahů;\nohrožení celého systému formálních i neformálních aliancí vedených Spojenými státy v celé Euroasii;\nohrožení strategické volnosti americké armády a námořnictva v oblasti Jihovýchodní a Střední Asie, v budoucnosti pak i v Pacifiku, Indickém oceánu, na Středním Východě a v Západní Africe.\nPodle Roberta Kagana vzhledem k americkému, de facto ideologickému přesvědčení, že „Spojené státy jsou nenahraditelným národem … pro nějž jediným myslitelným mezinárodním uspořádáním, které si Američané dovedou představit, je systém ve kterém mají Spojené státy ústřední postavení“[xvi], a současně k „americkému záměru zůstat přední světovou vojenskou velmocí a udržet si takovou převahu, která odradí jakoukoliv jinou mocnost od pokusů ohrozit americké prvenství,“[xvii] se zdá oprávněné prohlásit, že úvodní teze této práce, tedy že „Amerika (Západ) a Čína jsou svým způsobem odsouzeny k vzájemné mocenské soutěži“, a to jak z objektivních, tak ze subjektivních důvodů, je v tomto rozsahu široce akceptována oběma aktéry tohoto bezpečnostního dilematu.\nZdá se, že scéna k velkému dramatu je připravena…\n3. Čínské strategie k dosažení vlastních cílů\nStandardní západní představa o strategiích čínského státu v historické době vychází z romantické představy „lstivých asiatů“, kteří před dosažením svého cíle za pomoci hrubé vojenské síly dávají raději přednost nekonečnému vyjednávání, přemlouvání, diplomatickým úskokům a manévrování. Tato představa pochází v západním myšlení například s četby mistra Suna a jeho teze, že „skutečný vojevůdce … je schopen si podmanit celé národy a … protivníka bez použití násilí“.[xviii] Zapomíná se však, že ve svém díle O umění válečném psal mistr Sun tuto radu pro okamžik, kdy rozhodnutí o vypuknutí války a použití násilí již padlo. Přičemž jeho teze se týká pouze nejoptimálnější formy zakončení války. V žádném případě se užití (i brutálního) násilí vůči nepříteli v jejím průběhu vůbec nezříká.\nVýše uvedené platí koneckonců i pro historické chování Čínského státu. Statisticky od 15. století do roku 1949 vedla Čína 1,12 vnějších válek ročně.[xix] Stejně tak i použití vojenské síly proti vnějším nepřátelům bylo i relativně časté v době komunistické Číny, kdy kromě Korejské války (1950-53) a obsazení Tibetu (1950-51) můžeme též hovořit o válce s Indií (1962), opakovaných konfliktech s Taiwanem (1954, 58), Vietnamem (70. léta) a SSSR (60. léta). Primární oddanost Číny a jejího lidu „věci míru“ tak můžeme odmítnout a namísto toho konstatovat, že afinita Číny k užití násilí pro dosažení jejích cílů je plně srovnatelná s chováním jiných velmocí.\nPřesto však v historickém exkurzu můžeme rozlišit určité modely chování čínského státu, které se do jisté míry v uzavřeném cyklu stále opakují.\nUžití násilí k dosažení svých cílů a k přímé vojenské kontrole dobitých území je typické především v raných fázích těch historických čínských režimů, které se dostaly k moci po obdobích předcházejícího vnitro-společenského úpadku. Primárním kritériem k expanzi těchto „nově konsolidovaných“ režimů není snaha o dosažení zisku prostřednictvím výbojů, nýbrž úsilí o znovuzískání „historických čínských území“ ztracených v předchozím období vlastní slabostí. A zároveň obnovení bezpečnostní „zóny vlivu“ v bezprostředním sousedství.\nHistorické režimy na vrcholu moci se naopak užití násilí vyhýbají a dávají přednost nenásilným, často symbolickým nebo jen tributárním formám kontroly čínské zóny vlivu, která v době jejich vlády i přesto „kontinentálně“ expanduje. K přítomnosti cizinců v samotné Číně jsou vládnoucí režimy v obou těchto modelech benevolentní. I když na vrcholu své moci čínské režimy většinou tendují ke kulturnímu i ekonomickému uzavírání se před světem dovnitř sebe sama.\nNaopak režimy s upadající mocí se uchylují k násilí vně i dovnitř čínského státu (vůči ne-Číňanům) velmi často.\nRežimy v době absolutní nebo relativní slabosti čínského státu se tradičně stahují z vnější zóny svého vlivu do „strategické hloubky“ vnitřní Číny. Čína spoléhá na diplomacii, odmítá vojenská řešení ve prospěch appeasementu (včetně odstupování „historicky čínských území“) a preferuje ekonomické vztahy se svými protivníky s tím, že věří, že je jen otázkou času, kdy jejich prostřednictvím čínská kulturní převaha zajistí nenásilnou cestou Číně převahu nad jejími (jen dočasně) silnějšími nepřáteli.\nČína dosud rozhodně není skutečně etablovanou světovou velmocí. Ale je bezesporu mocností na vzestupu. Tedy v duchu výše uvedených standardizovaných modelů se nachází kdesi mezi var. D a var. A. To, zda se skutečně podaří moderní Číně rozvinout svůj potenciál dominující euroasijské velmoci, závisí primárně na pokračování jejího hospodářského rozvoje. Na rozdíl od její autarkní, imperiální minulosti je však tento hospodářský rozvoj v současnosti prakticky závislý na externích faktorech. Především pak na zajištění přístupu čínských výrobců na zahraniční zbožové a kapitálové trhy. Dále pak na udržení atraktivity Číny pro přímé zahraniční investice a transfer vyspělého know-how.\nExistence této ekonomické závislosti tak činí v současnosti Čínu velmi zranitelnou. A tato závislost tak de facto zásadně omezuje strategickou volnost pohybu čínské zahraniční politiky. Je totiž jisté, že pokud by se Peking stal dnes aktuální hrozbou pro existující status quo – ať již na jeho regionální (asijské) či dokonce globální bázi, pak by se jeho závislost stala ve stejném okamžiku jeho slabostí. Slabostí schopnou zcela rozvrátit jak křehký vnitročínský sociální smír, tak strukturální schopnost čínského státu podstoupit přímou soutěž se Západem, především USA, podkopat tak realizaci čínských ambicí v samém počátku a uvrhnout Čínu zpět do jejího „slabého“ mezinárodního postavení, z kterého započala „cestu návratu“ Tengovými reformami teprve v roce 1978.\nPři mimořádně silném vědomí výše zmíněného a ceteris paribus lze dovodit, že čínská zahraniční politika se bude v nejbližším období přidržovat principielně nekonfliktních strategií var. D k prosazování svých zájmů. A to přinejmenším až do okamžiku, kdy bude\nhospodářská transformace Číny v plně rozvinutou a vyspělou ekonomiku dokončena a kdy se především domácí poptávka, na rozdíl od exportu, stane skutečným „hnacím motorem“ čínské ekonomiky;\nčínská hospodářská kooperace s vnějším světem nebo její další hospodářský rozvoj záměrně omezován vnějšími zásahy. Například zavedením protekcionismu vůči čínskému zboží na vyspělých trzích. V této souvislosti je třeba si uvědomit, že Spojené státy jako skutečně „liberální impérium naší doby“ prosazují volný obchod ve „své sféře kontroly“ (min. od roku 1945) ze dvou zcela racionálních důvodů:\na) USA byly až do 80. let minulého století největším světovým exportérem.\nb) I když tuto pozici ztratily a staly se naopak největším světovým importérem (se všemi z toho pramenícími negativními konotacemi pro vlastní ekonomiku), zůstal v rukou americké vlády „papírový zlatý důl“[xx] , který systém světového obchodu umožňuje udržet nadále otevřený. A to proto, že americký dolar zastává pozici světové rezervní měny. Spojené státy tak de facto mohou (do jisté míry) bez ohledu na výkon vlastní ekonomiky „tisknout“ čerstvé dolary – a tyto vyměňovat za importovaná aktiva – aniž by se musely obávat, že se jim tyto „nekryté“ peníze někdy „vrátí k proplacení“. V okamžiku kdy by však dolar tuto pozici rezervní měny ztratil – například i z důvodu nástupu čínské měny jako další potenciální „rezervy“ světového obchodu – pak mohou USA ztratit definitivně na světovém volném obchodu zájem. A z důvodu čistě „nutné sebezáchovy“ se uchýlit k protekcionismu. Se všemi z toho pramenícími negativními konotacemi pro americko-čínské vztahy.\nTak jak bude postupně „dospívat“ čínská ekonomika, bude se i postupně měnit její struktura. Ta je dnes vzhledem ke komparativní čínské výhodě koncentrována především v oblastech intenzivně využívajících levnou lidskou pracovní sílu. Tato situace se však bude postupně měnit ve prospěch produkce výrobků s vyšší přidanou hodnotou (chemický průmysl, strojírenství, potravinářství atd.), což velmi často souvisí i s řádově větším využitím surovin a energií. Stoupající čínská poptávka po nich může v důsledku tržní reakce vést k razantnímu zvyšování jejich cen. Důsledkem může být:\na) vnější snaha omezit čínský přístup k surovinám;\nb) preventivní čínská snaha zajistit si přístup k surovinám již v předstihu či za pomoci politických, ekonomických či dokonce vojenských nástrojů.\nAvšak v okamžiku, kdy bude kterýkoliv z výše uvedených „spouštěcích“ mechanismů pro změnu čínské zahraniční politiky v její výrazně asertivnější formu (odpovídající var. A), lze očekávat velmi rasantní mocensko-politický nástup Číny po celé její periferii a prakticky napříč celou Euroasií. Kdy se tak stane? Příslovečným v tomto může být vyjádření Mao Ce-tunga prezidentu Nixonovi: „Můžeme se bez nich (Tchaj-wanu) zatím obejít, i kdyby to mělo trvat sto let.“[xxi] Do té doby budou „všechny antiimperialistické (konfrontační) prohlášení jen prázdná děla“[xxii] . Je-li však historie jakýmkoliv vodítkem, je pak téměř jisté, že jednou přijde den, kdy tato prázdná děla budou znovu „nabita“.\n3.3. Kdysi sovětská, nyní čínská střední Asie\nKlasickým příkladem čínské bezkonfrontační strategie, která vychází z potřeby vyhnout se konfliktům z důvodů závislosti moci čínského státu na růstu jeho ekonomiky, který je podmíněn přístupem Číny především k západním trhům, je současný čínský postup v někdejší sovětské Střední Asii. Střední Asie patří k územím,\nz kterých do Číny historicky přicházely bezpečnostní hrozby. V minulosti ze strany nájezdů nomádů, v současnosti je třeba především zmínit islám a turkický nacionalismus (Ujguři, Kazaši, Kyrgizové), který ohrožuje začlenění čínského Turkestánu (Sin-ťiang) do moderní Číny;\nkterá patří do historického pásu čínské vlivové zóny, přičemž některé čínské historické režimy oblast Střední Asie přímo ovládaly;\nje v moderní době klíčovým strategickým územím, a to jak z důvodu rozsáhlých surovinových zdrojů (ropa, plyn, uran, drahé a vzácné kovy), tak i územím, která mají velký geopolitický význam nejenom pro Čínu, ale i pro Rusko a Západ.\nZcela nezávisle na čínské otázce ve Střední Asii mezi sebou především ostře soupeří Západ a Rusko. Zatímco v rusko-amerických vztazích jde především o aspekty mocensko-politické kontroly regionu, v případě vztahů rusko-evropských se jedná o soupeření primárně ekonomicko-politické. A v prvé řadě jde dnes o středoasijský plyn.\nGenerelně je možno říci, že Rusku jde ve Střední Asii o marný sen obnovit rozvalené impérium. Západu pak kvůli vlastní bezpečnosti a vzhledem k historickým reminiscencím o to, aby se právě toto Rusku nepovedlo. A, ruku na srdce, oběma dohromady (Západu i Rusku) jde o „peníze“ skryté v píscích Turkestánu. Ne nepodobni sprinterům, prsa na prsa, se Rusko a Evropa předhánějí, kdo dříve postaví z Asie do Evropy nový plynovod. Samozřejmě že plynovod, který by byl jen a jen pod „jejich“ kontrolou. Ruský vysněný projekt nese jméno Southstream, ten evropský Nabucco. Problémem je, že ve Střední Asii sice plyn je, ale ne pro oba dva projekty najednou. Navíc jak Evropané, tak Rusi o svých projektech zatím již nejméně pět let „jen mluví“, pokud o nich přímo nevedou spory. Na rozdíl od Číny, která během pouhých tří let „svůj“ plynovod do Turkmenistánu doslova v tichosti postavila – a v loňském roce slavně otevřela. A tak nenechají-li „Evropané“ hašteření, pak dost možná, že nakonec v Střední Asii nezbude „dost“ plynu ani pro jednoho z nich. Jak to? Turkmenská produkce plynu, o kterou se jedná především, činila v minulých letech okolo 50 bcm (miliard kubických metrů). Rusko dříve odebíralo téměř celou turkmenskou produkci, avšak po dostavbě čínského plynovodu, který doprovází i koncese pro Peking k dalšímu hledání a těžbě z nových ložisek, odteče do Číny již v tomto roce 43 bcm plynu (The Jamestown foundation, 4/2/10). A tak Rusko zůstává pro tuto chvíli téměř na „ocet“ se smlouvou na pouhých 10 bcm plynu. Přičemž aby vše bylo „asijsky“ ještě rafinovanější, tento stejný plyn turkmenští vyjednavači zároveň vychytrale nabízejí i pro projekt Nabucco. Zkrátka, jen ať se Evropané (ano, z asijského pohledu jsou i Rusové Evropané) „poperou o drobky z večeře, která je již dojedena“. Když jim to za to stojí…\nNavíc, aby bylo ještě hůře, Čína pracuje na výstavbě druhé, paralelní větve k plynovodu, který již stojí a která, až bude roku 2012 dostavěna, navýší kapacity čínských plynovodů vedoucích ze střední Asie na východ na dvojnásobek. Aby mohl být i tento budovaný plynovod naplněn plynem, bude protažen až do Kazachstánu, tedy do země, která byla rovněž až doposud závislá zcela na Rusku. Přičemž, abychom se předčasně neradovali nad „hořkým ruským koncem“, konečný spotřebitel i pro tento kazašský plyn na něj vlastně nečekal nikde jinde než ve střední a západní Evropě. Kreml si na něm cestou jen trochu „mastil kapsu“. Po roce 2012 si s ním však už „zatopí“ někdo úplně jiný. Na druhé straně zeměkoule, v Číně.\nA bude to rovněž Čína, která zároveň spolu s plynovody dnes intenzivně buduje do Střední Asie velkokapacitní železniční a silniční spojení, která jí umožňují již dnes stát se pro region dominantním obchodním partnerem a vytlačit tak z této pozice Rusko.[xxiii] Realizuje významné hospodářské investice (s výjimkou Kazachstánu jsou čínské FDI v regionu nejvyšší) a samozřejmě poskytuje půjčky či spolufinancuje výstavbu armád Turkmenistánu, Tádžikistánu, Kyrgyzstánu[xxiv] atd.\nV Moskvě tak vychvalovaná Šanghajská skupina pro spolupráci, ono „východní NATO“, se mezi tím, namísto ruského klacku na Západ, mění v umných rukou Pekingu v beranidlo čínské moci do „měkkého podbřišku“ Ruska. To díky ní se Číně – na rozdíl od Západu – bez nejmenšího ruského odporu daří zaujímat pozici vojensko-politického garanta středoasijských režimů. Zatímco primární podezření Západu kvůli Šanghajské skupině padá na hlavu nikoliv Pekingu, ale Moskvy.\nČína se tak stává nejen klíčovým obchodním, ale stále více i politickým faktorem střední Asie. A nejsou to tedy ani Západ ani Rusko, kteří se plni žárlivosti neustále vzájemně sledují, ale Čína, která důsledně dodržujíc svoji strategii oficiálně „slabého“ a „třetího vzadu“, navíc bez jediného konfrontačního tónu, nastupuje ve Střední Asii na někdejší místo Sovětského svazu. Zcela nezadržitelně se tak stává rozhodujícím činitelem v novém kole „velké hry“ o srdce asijského kontinentu. A jen zaslepení z toho mohou mít radost nevidíce, že v této věci sedí de facto Západ s Rusy na „jedné větvi“, na větvi, kterou si sami sobě „ podřezáváme“.\n4. Druhý dech geopolitiky\nRozpadem Sovětského svazu se uzavřela jedna éra. Éra evropských koloniálních říší, které byly důsledkem někdejší hospodářské a z toho i pramenící technické převahy Evropanů nad zbytkem světa. Co se týče globální dominance Spojených států – její existence je stále ještě skutečností. USA se dnes těší obdobné totální vojenské převaze nad zbytkem světa, jakou díky svým parolodím a Maximovu vynálezu kulometu disponovaly právě tyto evropské koloniální říše v 19. stol. Avšak stejně jako byly technologické aspekty evropské vojenské převahy jen „dočasným“ faktorem své doby (stejně jako v dějinách kdykoliv před tím), lze se oprávněně domnívat, že tomu tak bude i v budoucnosti. Jak prohlásil Tony Blair na adresu současné moci Spojených států: „Každá dominantní velmoc se po nějaký čas zdá neporazitelná, ale ve skutečnosti je pomíjivá.“[xxv]\nV této práci je často vedena (zjednodušující) argumentace v intenci vzájemné souvislosti mezi mocí vojenskou, ekonomickou a politickou. Zřejmé však je, že bez existence funkčních vnitropolitických institucí nelze byť sebelépe strukturované hospodářství přetavit ve funkční vojenskou mašinérii. A sebelepší vojenská mašinérie, jak svědčí případ Sovětské armády z 80. let 20. století, je bez odpovídající ekonomické základny a funkčních politických institucí jen nesnesitelným a zbytečným břemenem národa.\nPrimárním zdrojem pro schopnost národů a států realizovat projekci své moci za svými hranicemi je však něco jiného. Je to cosi tak efemérního a nezměřitelného, jako je vitalita národů a odhodlání jejich vůdců. Jejich vnitřní morální síla a především jejich vůle k moci. Či schopnost vyjádřit a realizovat kolektivní vůli v tomto směru. Neboť jen tato jediná je skutečně schopná sjednotit hospodářské, vojenské a politické faktory v komplexní politickou moc. Existuje-li v národě cosi takového, pak vše ostatní, včetně institucí, ekonomiky či stavu vojenské mašinerie, je pro potenciál moci národa principielně až na „druhém místě“.\nV roce 1917 se ruská armáda i stát rozpadly a ruský lid propadl bezbřehé anarchii v důsledku nesrovnatelně lehčích ztrát a porážek, než které ruský lid, stát a armáda překonaly v letech 1941-42. To, co bylo důvodem onoho velkého rozdílu, není exaktně měřitelné, a proto to nelze prokázat v „tvrdých datech“. Byla to totiž právě ona vnitřní síla ruské společnosti a její touha odolat cizí moci. A uplatnit moc vlastní. A bez tohoto nelze o jakémkoliv velmocenského postavení a vlivu, ať již v případě kteréhokoliv národa či státu, vůbec uvažovat.\nA právě zde, na rozdíl od čínské společnosti a jejího státu, leží současný problém Západu. Program obnovení velmocenského postavení Číny se všemi atributy, které k tomu patří, má na rozdíl od Západu v Číně širokou podporu. Podporu jak mezi elitami, tak mezi jejím lidem. A především právě proto má Čína nakročeno k tomu stát se (staro) novým „středem světa“.\nV „nových časech“ se Západ jen logicky co do své relativní demografické i ekonomické váhy postupně vrátí zpět na úroveň, která mu historicky přísluší a kterou měl ve světě někdy na počátku 18. stol. Tedy v té době než především Británie, ale i Francie, Rusko a USA zahájily svoji vlastní, skutečně „velkou“ imperiální expanzi, zatímco Čína tehdy prožívala období jednoho z nejhorších úpadků ve svých dějinách. Dědici někdejší evropské expanze dnes sedí nejen na obou březích Atlantiku, ale i v Sydney nebo ve Vladivostoku. Raněni určitou slepotou však tito „dědicové“ stále hledí na svět „optikou“ zamlženou minulou, historickou zkušeností. Zkušeností, kdy skutečnými soupeři o moc, zdroje či vliv jim samým mohli být jen zase „jiní“ Evropané. V tomto směru mají však dějiny nakročeno k velké změně, kterou si však dědicové evropské expanze zatím ještě příliš neuvědomují.\nJeden z duchovních otců geopolitiky Brit Halford Mackinder kdysi odvodil, „že ta mocnost, která získá nad širými prostorami uvnitř euro-asijského kontinentu kontrolu … a propojí tato území s potenciálem pobřežních oblastí, ať již z kterékoliv strany kontinentu, … (taková mocnost dosáhne maximální efektivity z propojení populačního, ekonomického a surovinového potenciálu[xxvi] ) se zcela jistě pokusí toto své postavení využít k získání kapacit, které ji umožní dosáhnout globální nadvlády.“[xxvii] A tedy možnost vzniku přímé, existenciální hrozby Západu. A to ať již budou k tomuto cíli vedeny motivací vyplývající z klasického realismu, tedy z přirozené lidské touhy národů a jejich vůdců po větší slávě a moci, anebo neorealismu, a tedy z důvodu snahy zvýšit vlastní bezpečnost organizováním anarchické mezinárodní struktury vlastní hierarchickou vertikálou.\nZ toho důvodu tak již od Mackinderových časů byla základem zahraniční politiky Británie (coby tehdy nejsilnější mocnosti Západu stojícího z principu mimo vlastní Euroasii) vždy buď\npodpora „druhému nejmocnějšímu státu“ Euroasie, ohroženého aktérem usilujícím v Euroasii o hegemonii,\nanebo podpora či účast v koalici států, které „bez ohledu na ideologický moralismus“[xxviii] panství takovéhoto vznikajícího kontinentálního hegemona odmítly.\nToto byl koneckonců hlavní důvod pro britskou podporu Japon\nRázl, Lukáš. Čína a její velmocenské perspektivy: Druhý dech geopolitiky [online]. E-polis.cz, 29. duben 2010. [cit. 2021-09-21]. Dostupné z WWW: <http://www.e-polis.cz/clanek/cina-a-jeji-velmocenske-perspektivy-druhy-dech-geopolitiky.html>. ISSN 1801-1438.\nŠkoda, že autor neprezentuje ve veřejnoprávní TV.\nMnoha lidem by se mnohé ozřejmilo (třeba pád vlády ČR v době předsednictví EU - nová energetická koncepce EU předkládána p. Topolánkem).\nNapsal: Petr Fiala [Odpovědět]\nV geopolitice hrají rozhodující roli výkony ekonomik. GDP za poslední roky 2010,2009,2008,2007: viz OECD nebo TheWorldFactBook. EU má nejvyšší GDP (viz hodnoty v grafu: http://photovoltaicfotovoltaik.wordpress.com/ ).


Mrtvých na covid-19 je dvakrát tolik, než hlásí vláda, tvrdí španělské autonomie, soudy i hrobníci\n8. dubna 2020 20:56 Koronavirus\nPracovníci madridské pohřební služby odvážejí rakev s obětí nemoci covid-19 z pečovatelského domu v Leganes poblíž španělského hlavního města. Foto: Juan Medina, Reuters\nŠpanělská autonomní společenství mluví o dvojnásobném počtu zemřelých na covid-19, než jaký udává centrální vláda. Informuje o tom dnes většina největších španělských sdělovacích prostředků. Sdělení potvrdil nejvyšší soud jedné z autonomií a alarmující čísla dokládají profesionálové z pohřebnictví. Na vině je dvojznačnost vládních pokynů pro nakládání s nebožtíky a vykazování příčiny jejich smrti, jež jsou převzaté od Světové zdravotnické organizace (WHO).\nPři projekci těchto zjištění na celé Španělsko, jehož vládní zdroje dnes hlásí necelých 15 000 mrtvých, by to znamenalo, že skutečný počet španělských obětí nemoci covid-19 by se blížil třiceti tisícům.\nO tom, že skutečný počet zesnulých může být oproti údajům centrálního ministerstva zdravotnictví až dvojnásobný, promluvili zástupci regionálních vlád už několika společenství. Jako svůj zdroj je udává dnešní deník El Mundo, jeden ze tří největších a nejrespektovanějších v zemi.\nMimo jiné se odvolává na zdroje z vlád nejpostiženějších autonomií: společenství Kastilie-La Mancha, kde podle zdrojů centrální vlády k dnešnímu odpoledni zemřelo 1255 lidí, z Kastilie a Leónu, odkud centrální vláda hlásila 1078 mrtvých, ale především z nejhůře zasaženého Madridu.\nRáj bez viru uprostřed španělského koronavirového pekla\nOficiální údaje centrálního ministerstva zdravotnictví dnes po poledni hlásily z madridského společenství 5586 mrtvých. Zástupci regionálních vlád se ale „v některých případech“ domnívají, že skutečné počty mohou být až šestinásobné, řekl listu madridský ministr spravedlnosti Enrique López.\nNe všechny mrtvé testovali\nNezanedbatelný podíl na zkreslených statistikách může mít situace v madridských domovech pro seniory a pro zdravotně postižené. Dosud v sedmi stech deseti takových zařízeních zemřelo 4750 lidí, ale jako oběti covid-19 byla vykázána pouhá šestina z nich: 781 lidí.\nViceprezident madridské vlády Ignacio Aguado však listu El País, dalšímu z trojice nejvýznamnějších, potvrdil, že madridská vláda považuje za oběti koronaviru většinu z nich: se symptomy, jež odpovídají nemoci covid-19, zemřelo ve skutečnosti 3479 lidí, ale provést posmrtný test u všech nebylo možné, a tak statistiky centrální vlády za oběti pandemie považují jen\nVše, co potřebujete vědět o třetích dávkách: Týká se přeočkování i vás a musíte se registrovat?\nBritská policie obvinila v souvislosti s pokusem o otravu Skripala třetího Rusa\nVyšetřovatelé: Šéfka MMF pod tlakem Pekingu zmanipulovala rating Číny ve Světové bance\nRusko je odpovědné za vraždu zběhlého agenta Litviněnka, rozhodl evropský soud\n4.Jaz: Běžná garanční prohlídka\n6.Konflikt mezi Polskem a Evropskou komisí sílí, Česko se neúmyslně stalo jeho důležitým hráčem\n7.Neběžce Neužila proměnil v Zátopka. Maratony lidem rozmlouvám, říká trenér\n8.„Otec ze mě udělal absolutní nulu, vězení by ho vyléčilo.“ Nejdůkladnější rozhovor s Andrejem Babišem mladším\n9.Vyšetřovatelé: Šéfka MMF pod tlakem Pekingu zmanipulovala rating Číny ve Světové bance\n10.Co vše musejí horolezci zařídit, aby nedopadli jako dva Češi, kteří dluží půl milionu za záchranu\n11.Jurečka: Vicepremiér Okamura oznamuje czexit, ministr zahraničí Filip vystoupení z NATO. To reálně hrozí\n13.Nord Stream 2 je hotov. Čeká nás cenová cunami, nový plynovod může ohrozit EU, předpovídá expert\n14.Studio N: Loučení Angely Merkelové. Jak se z vysmívané východní Němky stala nejmocnější žena světa\n15.PolitikoN: Bojovnice Maláčová a hradní tajnůstkáři


Cestovní náhrady 1.1.2019 | Angel's - audit, účetnictví, mzdy, daně, Praha\nSLUŽBY V OBLASTI AUDITU,\nÚČETNICTVÍ, MEZD A DANÍ\nAngel's ● O nás ● Cestovní náhrady 1.1.2019\nCestovní náhrady 1.1.2019\nInformace jsou volně dostupné, je jich mnoho a nikdo nemá čas se jimi probírat. Řekli jsme si, že po vytvoření odílu Infocentrum na našem novém webu a upozorňování na aktuální povinnosti na našich nově pojatých fakturách pro Vás budeme připravovat i informační občasník. O problematikách Vás budeme informovat v kostce, v případě Vašeho zájmu jsme Vám k dispozici. Samozřejmě platí „nehodící se nečtěte" :-)\n5 až 12 hodin min. 82 (78) Kč max. 97 (93) Kč\ndéle než 12, nejdéle však 18 h min. 124 (119) Kč max. 150 (143) Kč\ndéle jak 18 h. min. 195 (186) Kč max. 233 (223) Kč\nSpojené státy americké 55 (55) USD\nNěmecko 45 (45) EUR\nPolsko 40 (35) EUR\nRakousko 45 (45) EUR\njednostopová vozidla a tříkolky 1,10 Kč\nosobní silniční motorová vozidla 4,10 (4,00) Kč\nbenzín 95 oktanů 33,10 (30,50) Kč\nbenzin 98 oktanů 37,10 (32,80) Kč\nnafta 33,60 (29,80) Kč\nLegislativa: odst. 1) § 163 odst. 1), odst. 3) §170, § 176, odst. 1) §180 a 4) § 189 zákona č.262/2006 Sb., zákoník práce; vyhláška MPSV č.333/2018 Sb., o změně sazby základní náhrady za používání silničních motorových vozidel a stravného a o stanovení průměrné ceny pohonných hmot pro účely poskytování cestovních náhrad; vyhláška MF č.254/2018 Sb., o stanovení výše základních sazeb zahraničního stravného; písm. a) odst. 7) §6 a bod 3) odst.2) §24 zákona č. 586/1992 Sb. o daních z příjmů.\nInformace obsažené v tomto materiálu mají obecný charakter a neposkytují vyčerpávající analýzu zmíněných témat. Uživatelé by se před jejich využitím měli seznámit se zněním uvedeným v platných zákonech.\nZa jejich využití neneseme žádnou právní odpovědnost, ani neakceptujeme jakékoli nároky na odškodnění za kroky podniknuté v souvislosti s těmito informacemi.\nVíte k čemu je prospěšný a jestli je pro Vás povinný? Pojďme najít odpovědi společně! více o auditu\nNaučme se společně číst mezi účetními řádky - měsíčně v reportech, online ve Vašem účetnictví! více o účetnictví\nČekáte víc než jen dobře zpracované mzdy? Využíváte zaměstnanecké benefity? Naučíme Vás to! více o mzdách\nÚčetní není daňový poradce. Jejich pohledy se liší. Nechte další oči hlídat Vaše finance! více o danich\nChcete se s námi spojit? Neváhejte a kontaktujte nás


Kožní obtíže Jan 7.8.2016\njiž delší dobu (cca 6 měsíců) mě trápí červené pupínky na intimních partiích. Dříve jsem myslel, že jde o znaménka. Po čase se začly pupínky rozrůstat ve velké míře, svědit a velikostně zvětšovat. Prosím o radu, o co se vlastně jedná a jak problém léčit (řešit). Za poslední měsíc se počet razantně znásobil a přibývají další a další. Děkuji za odpověď\nDobrý den, z fotografie nemohu určit, zda jsou pupínky měkké nebo tuhé. Dle fotografie je vždy těžší stanovit diagnózu. Doporučuji Vám navštívit kožního lékaře.


Ložní povlečení z mikrovlákna Indie - decoDoma\nLožní povlečení z mikrovlákna Indie\nZkuste jiné zboží z kategorií Ložnice , Povlečení , Výprodej , Povlečení z mikrovlákna , Levné povlečení\nLožní povlečení z mikrovlákna Indie Vás okouzlí svým jedinečným vzorem, který si zamilujete. Jemné polyesterové vlákno je prodyšné, příjemné k pokožce a nenáročné na údržbu - nemusí se žehlit. Díky zapínání na zip se také snadno a rychle převlékne. V sadě na jednolůžko obdržíte: 1 x povlak na polštář a 1 x povlak na přikrývku. Doporučujeme prát na 40 °C.


Akční letenky a levné ubytování do Londýna, Říma nebo San Francisca | Poletím.cz\nPoletím.cz / Rádi cestujeme / Akční letenky a levné ubytování do Londýna, Říma nebo San Francisca\n20. 04. 2010 Rádi cestujeme\nDnešní akční letenky jsme obohatili o letenky do celého světa a levné ubytování například v Bangkoku, San Franciscu anebo Moskvě. Samozřejmě v tabulkách najdete i levné letenky a ubytování do jiných míst - Řím, Londýn, Oslo atd.Nově můžete letenky zakoupit i u našeho partnera Pelikan.cz. Každý registrovaný uživatel získá slevu 250,- Kč u lowcost dopravců a 300,- Kč u běžného dopravce. Sleva je na objednávku. I po aplikování slevy, je cena o něco vyšší u nízkonákladových dopravců tipy Ryanair či Wizzair - cca. 100,- Kč, než kdybyste koupili letenku přímo u letecké společnosti.\nAkční letenky, Letenky do Itálie, Letenky do Londýna, Letenky do Říma, Letenky do San Francisca, Letenky do USA, Letenky do Velké Británie\nAkční letenky a levné ubytování do Alicante, Londýna nebo na Sicílii\n(18.05.2010, Rádi cestujeme) Dnešní akční letenky nabízí Ryanair už od 130,- Kč. Reálně lze najít levné letenky pod 800,- Kč za dvě osoby tam i zpět - tentokrát i s odletem z Prahy.Na trase Praha-Frankfurt je spousta akčních letenek za cenu pod 180,- Kč. Velmi zajímavé ceny jsou na trase Wroclaw-Londýn. Z polského města lze letět už za cca. 1 100,- Kč/dvě osoby/tam i zpět vč. tax. Levné ubytování booking.com nabízí například na ostrově Kos nebo ve španělském městě Alicante.\nLevné letenky a ubytování do Říma nebo Londýna\n(01.02.2011, Rádi cestujeme) Vyhledali jsme levné letenky z Prahy, Brna, Wroclavy, Katovic, Krakova a Bratislavy. Levně letět můžete do měst jako jsou: Milan, Londýn, Trapani, Edinburgh či Řím. Navíc na našem webu vybíráme to nejlevnější ubytování v těchto a spoustě dalších městech.\nAkční letenky a levné ubytování do Madridu, Londýna, Maroka nebo na Kos\n(11.05.2010, Rádi cestujeme) V článku najdete aktuální akční letenky do Madridu, Osla, Maroka, Alicante nebo Londýna.Levné ubytování hledejte například v hlavním městě Španělska, v Madridu, cena za dvoulůžkový apartmán je od 722,- Kč. Levné je i Alicante, dále Agadir nebo řecký ostrov Kos.\nAkční letenky a levné ubytování na Kos, Ibizu nebo Mallorcu\n(04.05.2010, Rádi cestujeme) Dnes bychom chtěli upozornit na trasu Katowice-Londýn. Cena za dvě osoby je 970,- Kč vč. tax (bez poplatku za platbu). Dále jsou zajímavé trasy Frankfurt-Kos - cena jen 1 144,- Kč za dvě osoby vč. tax. Akční letenky najdete i na Kanárské ostrovy, cena za dvě osoby je pod 3 000,- Kč.Hodně zajímavé je ubytování na Ibize, kde zaplatíte za dvě osoby a noc 555,- Kč. Prakticky totéž zaplatíte, pokud se ubytujete na ostrovech Kos, Lanzarote nebo Mallorca. Konkrétní termíny najdete v tabulkách níže.\nLetiště Praha se na čas otevře\nRyanair v některých zemích nebude lítat až do středy


C I N E P U R / Wim Wenders začíná natáčet intimní 3D film\nWim Wenders začíná natáčet intimní 3D film\nnovinka / Redakce\t/ 12. 8. 2013\nPo úspěchu hudebního 3D dokumentu Pina o slavné německé choreografce se Wim Wenders chystá prozkoumat možnosti trojrozměrného formátu i ve svém novém filmu Every Thing Will Be Fine. Ve scénáři Bjørna Olafa Johannessena je opět hlavním aktérem umělec - spisovatel Tomas, kterého autonehoda donutí hledat nový životní směr. Tomase ztělesní multitalentovaný James Franco, v dalších rolích se objeví Charlotte Gainsbourg nebo také Marie-Josée Croze.\nWim Wenders uvádí, že tento komorní příběh o prožitém traumatu a vyrovnávání se s jeho následky hodlá vyprávět s nebývalou emocionální intenzitou. Kromě zmiňovaného 3D formátu by k tomu měl dopomoci i kameraman Benoît Debie, spojovaný především s filmy Gaspara Noého.\nNatáčení snímku Every Thing Will Be Fine začne zítra v Montrealu.


Taxikáři: Vyjedeme do ulic, jestli Uber nezlegalizuje svou činnost | Týden.cz\nTaxikáři: Vyjedeme do ulic, jestli Uber nezlegalizuje svou činnost\nPražské taxi dispečinky v pondělí upozornily na možnost dalších protestů taxikářů. Do ulic Prahy vyjedou v případě, že do neděle 25. února firmy Uber a Taxify neuposlechnou výzvu premiéra Andreje Babiše (ANO), aby legalizovaly svou činnost. Vyplývá to z dopisů, které zaslaly premiéru Babišovi a primátorce Prahy Adrianě Krnáčové (ANO).\nKolik taxikářů by se k protestu připojilo, není jasné, mezi nespokojenými taxikáři totiž existuje několik skupin.\n"Jde o to, aby se začalo dělat něco s tím, že tu podnikají lidé bez živnostenských listů," řekl v pondělí ředitel dispečinku City Taxi Tomáš Horčička.\nDispečinky v dopise Babišovi píšou, že nezaznamenali, že by podle nich nelegální taxikáři reagovali na jeho výzvu dodržovat zákony. "Vnímáme i Váš názor, že řešení situace formou protestu v pražských ulicích by se nemělo odehrávat tímto způsobem, ale po třech letech našeho marného snažení na všech úrovních státní správy, skutečně jinou možnost nevidíme a nemáme," stojí v dopise Babišovi.\nPo Krnáčové požadují, aby magistrát společně s městskou policií neprodleně zahájil intenzivní kontroly řidičů Uber a Taxify. Zároveň vyzývají, aby jim při porušení pravidel byla uložena nejvyšší možná pokuta, tedy 100 tisíc korun.\nZmíněné protesty v minulých týdnech uspořádaly Asociace koncesionářů v taxislužbě (AKT) a Sdružení českých taxikářů. Zda by se k výzvě dispečinků přidaly, není jasné. "Já bych to nechala bez komentáře," řekla mluvčí AKT Karolína Venclová.\nStát chystá další omezení povinností pro řidiče taxi. Nově by už nemuseli skládat zkoušky z místopisu města, které dosud některé obce požadují. Předpokládá to... více


12.2. (6 dnů) – Stačí jeden členský podnět a vše může být jinak. Bouřlivá diskuse nejen na pirátském fóru ohledně jejich nominace levicového aktivisty a publicisty Tomáše Tožičky do Senátu v doplňovacích volbách na Teplicku nebere konce.\n7.2. (11 dnů) – Piráti si do doplňovacích senátních voleb za zesnulého Jaroslava Kuberu (ODS) vybrali Tomáše Tožičku. Ten vzbudil pozornost svými slovy o tom, že kapitalismus a pravicová politika jsou zločiny proti lidskosti a Stalin byl proti nim vrah amatér. Novinkám řekl, že to vnímá jako kritické nahlížení na systém, ve kterém žijeme.\nvčera v 00:00 – Piráti potvrdili kandidaturu Tomáše Tožičky v senátních doplňovacích volbách na Teplicku. Rozhodli o tom ve vnitrostranickém hlasování. Odborníka na regionální rozvoj nominovala ústecká krajská organizace strany, následně ale část členů vyjádřila o nominaci pochyby s poukazem na některá Tožičkova vyjádření na sociálních sítích. Pro stažení kandidatury se v internetovém fóru vyslovilo 232 hlasujících, pro ponechání Tožičky v souboji o senátní křeslo po zesnulém Jaroslavu Kuberovi (ODS) 249 hlasujících. Celkem se do referenda zapojilo 494 hlasujících.\nOsobnosti: Jiří Čunek (766 článků), Jaroslav Kubera (989 článků), Jiří Drahoš (1136 článků)\n9.2. (9 dnů) – Rozpolcení Piráti se nemohou shodnout na tom, zda je správné do Senátu vyslat jako kandidáta Tomáše Tožičku, který tvrdí, že kapitalisté se chovají hůř než krvavý diktátor Stalin. V anketě na fóru stojí 45 procent hlasujících za Tožičkou, 40 procent proti němu a další buď neví nebo se zdržují hlasování.\n10.2. (8 dnů) – Slova kandidáta do Senátu, Tomáše Tožičky, který na Twitteru označil Josifa Visarionoviče Stalina za masového vraha amatéra v porovnání se zločiny kapitalismu, už mají reakci. Matěj Hollan z Žít Brno řekl, že by raději v radě ČT viděl 10 ekonomek Lipovských než jednoho Tožičku v Senátu. A začala létat obvinění, že dotyčného odsoudil neprávem z pár výroků. "Jeho názory ani nevybočují z mainstreamu západní levice," ozvalo se. Také padla slova o demenci, debilitě a kokotinách.


www.seniorbowling.cz - MČR dvojic seniorů - Seniorské dvojice - mistři 2018 jsou známi\nÚvod » MČR dvojic seniorů » Seniorské dvojice - mistři 2018 jsou známi\nSeniorské dvojice - mistři 2018 jsou známi\nV sobotu 24.03.2018 se odehrála první část MČR seniorských dvojic. V tento den byly na pořadu dvojice mužů a žen. Dámských dvojic se registrovalo celkem 5, pánských 22. Trochu nás stejně jako vloni opět proto překvapil postupový klíč, když po kvalifikacích do finálové části postupovalo 6 dvojic bez ohledu na počty přihlášených. Letos bylo dokonce méně přihlášených dámských dvojic, než vloni (2018 = 5, 2017 = 9), systém se však nezměnil. Ženy tak hrály kvalifikace v podstatě na rozehrání, i když samozřejmě důležitý byl celkový průměr za 6 kvalifikačních her, který se započítával do části finálové, hrané systémem Round Robin, tedy každý s každým. Letos se ČBA vytáhla zcela novými medailemi pro úspěšné - krásné kovové, bronzové, stříbrné, zlaté v pamětní krabičce a osobním věnováním přezidenta ČBA Karla Vopičky. Medaile to jsou skutečně pěkné, povedly se! Organizace klapala, technické problémy v centru téměř žádné.\nKomentář k dnešní sobotě doslova přebíráme ze stránek ČBA: V kategorii žen jsou novými mistry ČR Dana Hanušová a Blanka Hanusíková, v kategorii mužů Jiří Hindrák a Jiří Uhlíř.\nKategorie mužů: Oba dva nové mistrovské tituly jsou v dobrých rukou, Jiří Hindrák a Jiří Uhlíř vyhráli jak kvalifikaci a jasně. dominovali ve finále Round Robin, kde druhou dvojici Stanislav Nejezchleba a Michal Poprocký za sebou nechali o 262 kuželek. Z třetího místa se radoval Zdeněk Mára s Josefem Colonem, kteří 3. místo ubránili o 12 kuželek před Milanem Souškem a Tomášem Rathouským.\nV kategorii žen byla situace daleko více vyrovnaná a vítězky kvalifikace Dana Hanušová s Blankou Hanusíkovou se od začátku finále trochu trápili. Matematika byla před posledním zápasem jasná, pokud chtěli zvítězit museli porazit Janu Lébrovou s Miluší Novákovou o 21 kuželek a s 30ti body za vítězství by jim to k titulu stačilo. Do poloviny zápasu byla situace velmi vyrovnaná, v druhé polovině ale Dana Hanušová s Blankou Hanusíkovou zabrala a celkově Janu Lébrovou a Miluši Novákovou porazila 425 : 372 a brala titul. Celkově tedy druhé Jana Lébrová a Miluše Nováková a třetí Svatava Závladská s Evou Štefkovou. A těchto 6 dvojic si poprvé rozdělilo nové, velké, krásné medaile.\nKategorie mix: Mixy se hrály o květné neděli 25.03.2018. Věříme, že dnešní postní den se týkal pouze stravy, nikoliv her... Hned zkraje musíme podotknout, že v dané konkurenci zřejmě nezvítězili papíroví favorité, že je to docela překvapení, pro vítěze samotné jistě velmi vítané. Do naší Galérie slavných coby vítězové dneškem vstupuje dvojice Vláďa Pitaš, Blanka Hanusíková, kteří pod sebou nechali všechny ostatní. Gratulujeme!\nNa místě konání mixů byli zástupci ČBA a tak opět dejme slovo jim, jak to viděli: Novými mistry v kategorii MIXů jsou Blanka Hanusíková a Vladimír Pitaš Už kvalifikace byla velice vyrovnaná a dvě dvojice dosáhly stejného náhozu a po kvalifikaci vedly. Aleš Drábek s Miluší Novákovou a ani Jiří Hindrák s Danou Hanušovou nepotvrdily své postavení vedoucích z kvalifikace. Všem vypálil rybník Vlado Pitaš s Blankou Hanusíkovou a postupně zvyšovali svůj náskok a i když před poslední hrou vedli jen o 9 kuželek, v poslední hře zabrali a s přehledem zvítězili. Druhé místo uhájili o pouhou jednu kuželku Jiří Hindrák s Danou Hanušovou a to jen díky spojeným strike v posledním frame. Mocně finišovali, ale o kousek třetí byli Jiří Uhlíř s Janou Lébrovou a také zaslouženě získali medaile.\nMistři se svými čerstvě nabytými tituly byli slavnostně vloženi do seniorské Galérie slavných.\nA tady jsou ke stažení veškeré výsledky: Výsledková listina ke stažení\nK dispozici je i krátká videoreportáž z této akce v naší Videogalérii.\nNa fotkách jsou vítězové: Jiří Hindrák + Jiří Uhlíř, Blanka Hanusíková + Dana Hanušová, Vladimír Pitaš + Blanka Hanusíková. Dole ve fotoalbu ale naleznete momentek z vyhlašování více.\nNáhledy fotografií ze složky Ročník 2018


Books are my life...: Jednoduchá naivita a naivní jednoduchost | První láska - recenze\nDo téhle knížky jsem se opět pustila naprosto naslepo. Viděla jsem ji všude kolem sebe, měla krásnou obálku a vydalo ji CooBoo. A to stačilo k tomu, abych si knížku pořídila domů. Obecně totiž nerada čtu anotace, protože pak znám byť jen začátek příběhu... A miluji ten pocit, když si naslepo přečtu knížku, která pak dostane zasloužených pět hvězdiček. To, že jsem se tak skvěle trefila, mi vždycky udělá obrovskou radost. Jenže to bohužel nebyl případ První lásky...\nAbychom si to vyjasnili, tohle není v žádném případě špatná kniha - jenom špatné zpracování dobrého nápadu. Idea příběhu sama o sobě ke naprosto skvělá a do jisté míry i originální a nová. Sice vám kniha může připomínat jeden velice známý a uslzený příběh, ale napsat v dnešní době něco stoprocentně originálního dá vážně zabrat. To bych ještě dokázala prominout, jenže autorům se zkrátka nepovedlo čtenářům tuhle myšlenku správně podat.\n"Takže," začal Robinson a zaměřil na mě svou plnou pozornost, "Jakej je ten tvůj šílenej nápad? Chystáš si konečně udělat řidičák? Rozhodla ses vypít celý pivo? Přestaneš tak oddaně vypracovávat domácí úkoly?"\nNa příběhu se sice nedá poznat, které části psala Emily Raymond a které James Patterson (což považuji za plus, protože příběh se tím krásně sjednocuje), ale styl psaní sám o sobě mě skutečně nenadchl. Zdálo se mi, že kniha působí hrozně naivně - hlavním hrdinům už přece jenom není třináct, že - a často mě štvala její jednoduchost. Tím nemyslím, že by kniha byla pro mladší čtenáře, o tom skutečně pochybuji, ale všechno bylo zkrátka příliš jednoduché. Jednoduché věty, jednoduché situace a jednoduché problémy s jednoduchými řešeními...\nAutoři se sice snažili do knihy svým stylem psaní vložit i jakousi hloubku, ale ta měla naprosto opačný vliv. Místo abych přemýšlela nad filozofickými otázkami, které se v textu občas mihly, se mi příběh zdál ještě naivnější. A musím říct, že občasné chyby a nedorozumění tomu také zrovna nepomáhaly - kdo by si na road trip bral rtěnku a šaty z Forever 21 místo pohorek? (Mimochodem: reklama???) Zkrátka a dobře, autorům se mě ohromit nepovedlo.\nExistuje něco, co nezvládneme, když budeme spolu?\nA jako by to nemohlo být horší, v obou hlavních hrdinech se odráží naivita příběhu ještě třikrát výrazněji, a to zvlášť u Axi. Naivnější a jednodušší hlavní hrdinku jsem už dlouho nepotkala a upřímně řečeno doufám, že ani nepotkám. A Robinson mě štval už jenom svým jménem, protože knihu od Daniela Defoea nemám ráda samu o sobě... (I když uznávám, že to není chyba První lásky.)\nČeská obálka se opět povedla - jak jinak, když je od CooBoo... Sice na ní jsou lidé, ale oproti originálu nevypadá kýčovitě ani jim nejsou vidět obličeje. Mým favoritem je jasně fialová verze, protože fialová je zkrátka dokonalá! Třetí výtvor mi připomíná román pro ženy středního věku, zakládající se na nějaké té vraždě a červené knihovně. A nakonec poslední kabátek, který sice úplně neodpovídá příběhu, ale na první pohled působí rozhodně sympaticky.\nTohle bylo zklamání na celé čáře. První láska patří mezi nejnaivnější a nejjednodušší knihy, které jsem za poslední dobu četla a nespravil to ani road trip, které normálně miluji. Autoři se snažili o hloubku a docílili jen další naivity. Stejně tak se nepovedli hlavní hrdinové. Jak teď skončit? Asi přiznáním: I když tuhle knihu nehodnotím dobře a znova už si ji nepřečtu, dva dny, které jsem s ní strávila, jsem si užila i tak.\nV. 29. dubna 2016 17:17\nJo, špatná zpracování dobrých nápadů, to znám. Taky mě to vždycky strašně mrzí, ale co se dá dělat. :)\nMarky 30. dubna 2016 11:45\nPřesně tak... Nic moc :/\nKnižné Maniačky 30. dubna 2016 12:55\nOd tejto knižky som čakala tiež niečo viac, no koniec sa mi páčil :(\nMarky 30. dubna 2016 22:08\nKaždý máme jiný vkus, já byla celkově zklamaná :/\nKateřina Dvořáková 1. května 2016 10:32\nJak teď čtu tvojí recenzi, tak děkuji Bohu, že jsem si jí nekoupila :D. Anotace mě opravdu lákala, ale recenze na internetu nebyly zrovna kladné, takže tak.\nJinak, jako vždy , super recenze :3\nMarky 1. května 2016 12:10\nNo, aspoň jsi ušetřila :D Děkuji! Sice nevím, proč "jako vždy" ale tím líp :P


Moon dought kasa\nKasa - vytvarujte si v mlýnku ve tvaru pokladny peníze a můžete si v obchodě koupit různé potraviny. Balení obsahuje pokladnu, formu na ...více\nZmrzlinářský vozík moon dought\nZmrzlinářský vozík - se zmrzlinářským vozíkem si můžete vytvořit zmrzlinu do kornoutu nebo do mističky. Vytvořte si několik druhů zmrzliny. Balení obsahuje zmrzlinářský ...více\nMoon sand cukrárnička\nMoon sand stavba\nSada pro kluky : S touto sadou si mohou kluci hrát na opravdové stavbaře. Na staveništi jsou pracovní stroje a vy si můžete stavět ...více


Výsledky českého předsednictví v energetice – EURACTIV.cz\nVýsledky českého předsednictví v energetice\nEnergetika byla jednou ze tří prioritních oblastí českého předsednictví v první polovině roku 2009. To muselo po lednové plynové krizi řešit především otázky spojené s bezpečností dodávek klíčových surovin. Asi nejvýznamnějším počinem bylo však nalezení kompromisu ohledně liberalizace unijní energetiky.\n(Zveřejněno 16.7.2009, aktualizováno 24.4.2013)\nNa začátku ledna 2009 jste si na stránkách EurActivu mohli přečíst, jaké jsou priority českého předsednictví v energetice (EurActiv 9.1.2009). O půl roku později předala česká vláda pomyslné žezlo Švédům, a my jsme se proto rozhodli bilancovat. Česko se v energetice zaměřilo primárně na tři oblasti: bezpečnost, účinnost a vnitřní trh s elektřinou. Jaké úkoly se nám tedy povedlo splnit a kde naopak zůstala nedodělaná práce?\nEvropská unie naplno poznala, jak je zranitelná v energetických otázkách, letos v lednu – právě na startu českého předsednictví. Ruská společnost Gazprom tehdy na dva týdny, kvůli sporům o platby s Ukrajinou, přerušila dodávky zemního plynu do 18 evropských zemí. Tisíce lidí na Balkáně se kvůli plynové krizi ocitly uprostřed zimy bez dodávek tepla, výrobu musela omezit celá řada průmyslových podniků. Po dvou týdnech se (nutno dodat za vydatného přispění českých politiků) podařilo spor vyřešit a evropští lídři začali uvažovat, jak dál (EurActiv 19.1.2009).\nBěhem českého předsednictví se následně podařilo dojednat řadu legislativních návrhů, které měly energetickou bezpečnost posílit. Došlo k přijetí Plánu hospodářské obnovy Evropy, který počítal s investicemi ve výši čtyř miliard eur do lepšího propojení a modernizace plynovodů, budování nových zásobníků a větrných elektráren a nezapomíná ani na projekty CCS (zachytávání a ukládání uhlíku). Nová infrastruktura a investice do obnovitelných zdrojů energie měly Unii aspoň částečně vymanit ze závislosti na Rusku (EurActiv 17.4.2009).\nHlavním trumfem má v této souvislosti být plynovod Nabucco, na který (ve formě bankovních záruk) Unie vyčlenila 200 milionů eur v rámci Plánu obnovy. Krátce po skončení českého předsednictví (které ale na této otázce také intenzivně pracovalo) se zdálo, že při přípravě dlouho diskutovaného projektu dojde konečně k posunu. V červenci 2009 byla podepsána dohoda s Tureckem o tranzitu zemního plynu přes jeho území (EurActiv 13.7.2009).\nNad Nabuccem se však stále vznášely některé otazníky: předně není jasné, zda pro něj bude dostatek plynu (dodávky přislíbil v té době jen Ázerbájdžán, příznivé ohlasy přišly také z Turkmenistánu), ani to, kdo se bude v jaké míře podílet na nákladech výstavby, které mají činit 7,9 miliard eur. Další překážky kladou Nabuccu pod nohy Rusové, kteří dokončují přípravy na konkurenční projekt South Stream (snaží se například ovládnout maďarskou společnost MOL – jednoho z hlavních hráčů v konsorciu Nabucco). Do soutěže o kaspický zemní plyn se navíc čím dál více zapojují také Číňané. Jaký kus z pomyslného koláče nakonec získá Unie (a jestli bude pro Nabucco dostatečně velký) zatím zůstává ve hvězdách.\nI přes tvrdou práci českého předsednictví je téměř nevyhnutelné, že se také díky vysychání evropských nalezišť ropy a zemního plynu v Severním moři, závislost na ruských energetických zdrojích bude postupně spíš zvyšovat namísto toho, aby se snižovala. Ani Nabucco tento trend nemá šanci zvrátit, což mohou nejlépe dokumentovat následující údaje: roční kapacita tohoto nového plynovodu je plánována na 31 miliard kubíků, zatímco unijní spotřeba se pohybuje okolo 500 miliard.\nČeské předsednictví se zaměřilo na upevňování vztahů se zeměmi, které jsou důležité právě z hlediska energetického partnerství. V květnu uspořádalo summit „Jižní koridor – Nová hedvábná stezka“, kde došlo k podepsání společné deklarace mezi EU, Ázerbájdžánem, Gruzií, Tureckem a Egyptem o intenzivnější spolupráci (EurActiv 11.5.2009).\nBěhem českého předsednictví došlo ke schválení několika dalších legislativních návrhů směřujících ke zvýšení energetické bezpečnosti. Především se jednalo o směrnici o jaderné bezpečnosti a také o směrnici o udržování minimálních zásob ropy.\nPosun nastal také při přípravě dlouhodobé koncepce směřování unijní energetiky – v únoru 2009 se povedlo dojednat kompromis nad 2. strategickým energetickým přehledem, který se zaměřil na rozvoj energetické infrastruktury, diverzifikaci zdrojů, podporu vnějších vztahů nebo energetickou účinnost (EurActiv 16.7.2009).\nRozporuplné reakce provázely Jaderné fórum, které je dítětem (atomu tradičně nakloněných) českých a slovenských politiků. Zástupci neziskových organizací kritických k jaderné energetice na protest proti jednostrannému zaměření fóra, které podle nich nedává prostor pro opravdovou diskusi, jednání opustili. Ke kritice se připojili i někteří europoslanci. „Účastnila jsem se jaderného fóra třikrát a vždy jsem byla šokována mizivým zastoupením hlasů kritických k jádru,“ uvedla mluvčí zelených poslanců v EP Rebecca Harms. Podle mluvčího MPO Tomáše Bartovského je však „kritika environmentalistů přehnaná“. „Během zasedání pracovních skupin i na plenárním zasedání mají členové Fóra možnost vystoupit a přesvědčit své kolegy o svých argumentech. Environmentální hnutí a další zástupci občanské společnosti byli do Fóra pozváni právě proto, aby zde mohl jejich názor zaznít. Je škoda, že na tuto příležitost rezignovali,“ uvedl Bartovský pro EurActiv. (EurActiv 29.5.2009)\nKdyby měl člověk ukázat na největší úspěch českého předsednictví v energetice, patrně by dlouho neváhal. Po letech dohadů se Čechům podařilo dosáhnout politického konsenzu nad liberalizačním balíčkem. Buďme konkrétní, na konci března 2009 vyjednavači Evropského parlamentu ustoupili členským státům v otázce vlastnického oddělení výroby a distribuce energií (tzv. unbundling), avšak na druhou stranu dosáhli posílení ochrany spotřebitele a transparentnosti dozoru.\nPřipomeňme, že původní návrh Komise počítal pro liberalizaci energetiky pouze s jedinou cestou – úplným unbundlingem. Pod tlakem některých zemí pak Komise předložila kompromisní návrh, který připouští ještě druhou možnost: energetické firmy by nemusely prodat velkou část svých aktiv, nicméně nad jejich distribučními sítěmi by převzal kontrolu tzv. nezávislý systémový operátor (Independent System Operator – ISO). Ani to některým zemím nestačilo. Hlavní odpůrci unbundlingu – Francouzi a Němci tak přišli se „třetí cestou“ k liberalizaci energetiky, která předpokládá uchování části rozhodovacích pravomocí souvisejících s distribucí v rukou energetických společností (při současném vlastnictví sítí).\nV konečné verzi liberalizačního balíčku mají tedy členské státy na výběr, kterou ze třech možností si pro domácí plynaře a výrobce a distributory elektřiny zvolí. V Česku už od začátku milénia platí unbundling v sektoru elektřiny (ČEZ vyrábí, ČEPS odpovídá za distribuční sítě). Pokud jde o zemní plyn, Evropu straší závislost na Rusku, a proto se předpokládá, že většina států Unie zvolí pro plynaře třetí – nejmírnější cestu k liberalizaci, což bude pravděpodobně i případ Česka. Členské státy si v této souvislosti také vymohly, že mohou zablokovat podezřelý nákup energetických aktiv investorem pocházejícím s ciziny (tzv. Gazprom clause).\nEuroposlanci, kteří ještě na začátku roku 2009 odmítali pro sektor elektřiny jinou možnost, než úplný vlastnický unbundling, dostali od členských států za svůj souhlas s kompromisem odměnu: zvýšenou ochranu spotřebitele. Ten bude mít například právo na bezplatnou změnu dodavatele plynu nebo elektřiny a to do třech týdnů, nebo na lepší informovanost (EurActiv 22.4.2009).\nCelý liberalizační balíček obsahuje dvě směrnice a tři nařízení upravující poměry na trhu se zemním plynem a elektřinou. Jeho součástí je také ustanovení o zřízení Agentury pro spolupráci energetických regulátorů (ACER), kde se českému předsednictví podařilo dosáhnout kompromisu v otázce rozdělení pravomocí mezi ACER a národními regulačními orgány.\nOtázky energetické účinnosti zůstaly za českého předsednictví trochu ve stínu dalších témat, nicméně Švédové, kteří Čechy vystřídali, považovali právě účinnost za svou hlavní energetickou prioritu. Co se tedy za českého předsednictví podařilo dohodnout?\nDošlo k formálnímu schválení revize směrnice o ekodesignu Evropským parlamentem, nicméně společnou pozici mezi členskými státy a europoslanci dojednali už Francouzi. Tato směrnice rozšiřuje okruh zařízení, na něž se v budoucnu budou vztahovat pravidla energetické účinnosti (závazné standardy stanoví Komise). Ta se v současné době zaměřují pouze na zařízení přímo spotřebovávající elektřinu, napříště se nicméně počítá i se zahrnutím izolačních materiálů, oken nebo sprch, tedy veškerého vybavení domácnosti, které ovlivňuje výslednou spotřebu elektřiny (EurActiv 9.12.2008).\nV případě dalších třech směrnic – o energetické náročnosti budov a energetickém štítkování (dvě směrnice) se českému předsednictví konsenzu dosáhnout nepodařilo; došlo pouze na přijetí „zpráv o pokroku“.\nSamostatnou kapitolou, která úzce souvisí právě s energetikou, je vyjednávání o klimatu. Členské státy se v prosinci 2008 ještě za francouzského předsednictví dohodly (kompromis pak stvrdil i Evropský parlament a Rada), že sníží emise skleníkových plynů do roku 2020 o 20%. Dohoda tehdy prošla až po spletitých vyjednáváních, která ještě ztěžovala nastupující globální recese. Některé členské státy, především pak Polsko, se obávaly, že nové restrikce pro podniky vyvolají ztrátu jejich konkurenceschopnosti. Výsledkem byl kompromis, který většina evropských politiků označila za průlomový, odborníci na globální oteplování ho však vesměs považují za nedostatečný (EurActiv 18.12.2008).\nČeské předsednictví mělo za úkol připravit společnou pozici sedmadvacítky pro nadcházející prosincový summit v Kodani. Faktem zůstává, že klíčové parametry nové dohody o klimatu zůstaly nejasné, stejně jako postoj Evropské unie. „Z hlediska předsednictví jsme udělali všechno, co bylo v danou chvíli možné – lepší výsledek byl kvůli globální situaci nereálný,“ řekl pro EurActiv ministr životního prostředí Ladislav Miko a dodal, že „nikdo ze světových lídrů si není ochoten připustit krach summitu v Kodani“.\nEkologičtí aktivisté však tvrdili, že předsednictví při vyjednávání dohody o klimatu selhalo. „Konkrétně jde především o klíčový summit v Kodani, před nímž se státy evropské sedmadvacítky nedokázaly shodnout na konkrétní podpoře pro rozvojové země,“ řekl Karel Polanecký z Hnutí DUHA.\nMluvčí ministerstva průmyslu a obchodu Tomáš Bartovský uvedl: „Dříve než se české předsednictví mohlo naplno věnovat vytyčeným prioritám, muselo čelit nečekané krizové situaci. Energetická bezpečnost se stala výsostně aktuálním tématem hned na počátku předsednictví v lednu 2009, kdy vypukla krize dodávek plynu z Ruska přes Ukrajinu do Evropy.“ Bartovský dodal, že „k urovnání tohoto sporu významně přispěl český ministr průmyslu a obchodu Martin Říman“.\nPodle Bartovského je největším úspěchem předsednictví v energetice dosažení dohody o liberalizaci trhu s plynem a elektřinou. „Prvotním cílem českého předsednictví bylo dokončení a účinné fungování vnitřního trhu EU s elektrickou energií a plynem a vytvoření předvídatelného a stabilního prostředí nutného pro investice a přeshraniční spolupráci. Předsednictví se v této oblasti podařilo sjednat dohodu s Evropským parlamentem o třetím liberalizačním balíčku, jenž obsahuje dvě směrnice a tři nařízení v oblasti elektřiny i plynu,“ uzavírá mluvčí MPO.\nKomisař pro energetiku Andris Piebalgs k českému angažmá v čele Unie uvedl: „Efektivní činnost českého předsednictví v oblasti energetiky potvrzuje velké množství přijatých dokumentů, které je nejvyšší ze všech dosud proběhlých předsednictví.“\nZuzana Krejčiříková ze společnosti ČEZ k hodnocení předsednictví řekla: „Z pohledu naší společnosti jako hráče na trhu s elektřinou považujeme za úspěch českého předsednictví zejména přijetí třetího liberalizačního balíčku a směrnice o jaderné bezpečnosti. Úspěchem bylo i definitivní přijetí klimaticko-energetického balíčku a zejména postupného aukcionování povolenek pro ČR. Oceňujeme i dosažení politické shody o směrnici o průmyslových emisích (IPPC), kde se nicméně lze domnívat, že předsednictví mohlo hrát větší roli a dotáhnout legislativní proces do konce. Pro energetický průmysl bude tak tato směrnice důležitým bodem podzimu, neboť může mít vliv na další provoz uhelných elektráren.“\nKarel Polanecký z Hnutí DUHA si myslí, že české předsednictví slibně vykročilo vpřed úspěšným vyřešením plynové krize, nicméně pak přišla „studená sprcha“. Za největší problém považuje fakt, že se českému předsednictví nepodařilo pokročit při vyjednávání o klimatu. „Konkrétně jde především o klíčový summit v Kodani, před nímž se státy evropské sedmadvacítky nedokázaly shodnout na konkrétní podpoře pro rozvojové země a to i přes jednání, která dobře započal bývalý ministr Bursík,“ uvedl pro EurActiv Polanecký. „Zklamáním byla také revidovaná směrnice o energetické náročnosti budov (EPBD), která se nepohnula tam, kam bylo třeba. Budovy – hlavně jejich vytápění – představují zhruba 40 % konečné spotřeby energie i emisí oxidu uhličitého v EU,“ dodává Polanecký.


RAKETOVÉ SPORTY | SPORT TEAM\nRaketové sporty jsou výbornou relaxační aktivitou, do které se může zapojit více lidí, takže se dobře pobavíte a zároveň si perfektně protáhnete tělo. Potřebujete k nim pouze ty správné pálky a míčky. Velmi oblíbený je v poslední době snad u všech věkových kategorií zejména badminton, u kterého nenápadně spálíte klidně nějaké to kilo navíc. V létě si můžete zpříjemnit chvíle na zahradě nebo na pláži pinkáním soft tenisu a děti i dospělí se skvěle zabaví u ping pongu.\nV naší nabídce sportovních potřeb proto nechybí vybavení jako rakety na badminton, náhradní badmintonové míčky, sety na plážový tenis a plážové hry, vše potřebné pro stolní tenis včetně pálek a vnitřních i venkovních stolů.\nBadminton Soft tenis Stolní tenis\nBadmintonový košík BM01 set 3 ks\nSet na plážové hry tenis/badminton 2xraketa, soft miček, badm. Košík, modrá\nSet na pingpong 2 x raketa, 3 x míč\nSofttenisový míček, set 3ks\nSofttenisový set 2,SULOV, 2x raketa, 1x míček, v praktickém pouzdře\nSofttenisový set 3, 2x raketa, 1x míček\nVnitřní stůl na stolní tenis SULOV MIDI, skládací, modrý


BARKING HEADS Pooched Salmon ADULT 6,5 kg\nKód zboží: AD-513089\nACANA Puppy Large Breed – krmivo pro štěňata velkých a obřích plemen.\nZakoupením tohoto produktu získáte až 70 prémiových bodů jako kupón pro 38 Kč. Vaše věrnostní body.\nKompletní, plnohodnotné a vyvážené krmivo s holistickou, bezobilnou recepturou, je vhodné pro štěňata psů velkých plemen v dospělosti dosahujících hmotnost nad 25 kg.\nPředstavujeme nová unikátní krmiva ACANA HERITAGE. Krmiva řady HERITAGE obsahují zvýšený podíl proteinů a méně sacharidů. Tato receptura nahradila krmiva z řady ACANA CLASSICS. Všechna krmiva jsou nyní bez obilovin a obsahují ještě více masa! Navíc jsou všechna vyráběna metodou „celá kořist“, kdy se z daného zvířete použije maso, orgány, kosti a chrupavky v přirozeném poměru k dosažení maximálních nutričních hodnot bez použití syntetických ingrediencí. V konkurenčních krmivech najdete až 25 syntetických doplňků! Krmiva z řady HERITAGE obsahují jen 1 doplněk – proteiny zinku.\nTato krmiva obsahují 60–75 % masa, 25–40 % ovoce, zeleniny, bylin.\nJsou zcela bez obilovin a brambor! Obsahují až 3 druhy masa, 1/3 masa je vždy čerstvá.\nSložení: čerstvé kuřecí maso (16 %), dehydrované kuře (15 %), dehydrovaná krůta (14 %), červená čočka, celý zelený hrách, čerstvé kuřecí droby (játra, srdce, ledviny) (6 %), dehydrovaný sleď (4 %), čerstvá celá vejce (4 %), čerstvý celý platýz (4 %), olej ze sledě (3 %), na slunci sušená vojtěška (2 %), fazole (2 %), zelená čočka, celý žlutý hrách, hrachová vláknina, kuřecí tuk (2 %), čerstvé kuřecí chrupavky (2 %), hnědá mořská řasa, čerstvá celá dýně, čerstvá celá máslová dýně, čerstvý celý pastinák, čerstvé zelí, čerstvý špenát, čerstvé listy hořčice, čerstvé listy tuřínu, čerstvá celá mrkev, čerstvá jablka Red Delicious, čerstvé hrušky Bartlett, mrazem sušená kuřecí játra, mrazem sušená krůtí játra, čerstvé celé brusinky, čerstvé celé borůvky, kořen čekanky, kurkuma, ostropestřec, kořen lopuchu, levandule, kořen ibišku, šípky.\nDoplňkové látky: chelát zinku.\nAnalytické složky: bílkoviny 33 %, tuk 15 %, hrubá vláknina 6 %, hrubý popel 7 %, vápník 1,4 %, fosfor 1 %, omega-6: 2,4 %, omega-3: 1,2 %, DHA 0, 4 %, EPA 0,4 %, glukosamin 1400 mg/kg, chondroitin 900 mg/kg.\nFerplast Jolly 100 hnědá podložka pro psy 98 x 65 cm\nTPR Kostička s výstupky pro psa – červená, 12 cm\nNylabone Moderate Chew S\nTPR Dental hračka pro psa s výstupky – kruh, 15 cm\nPamlsky ACANA Free-Run Duck 35 g\nPamlsky ACANA Grass-Fed Lamb Formula 92 g\nLétající talíř pro psy, z gumy - 22 cm\nMíček na pamlsky pro psy - přírodní guma, 9 cm\nKulatý míček s malými jehličkami - 7 cm