Národní kronika - DNESKA 15 - Minulost, přítomnost, naděje\nDNESKA 15 - Minulost, přítomnost, naděje\nVěra Rysková, Václav Dobiáš 24.7.2013 10:53 0 komentářů\nDneska 15. Minulost, přítomnost, naděje.\nSlovensko, vzpomínám na tu cestu s našimi dětmi: Liptovský Mikuláš, pak soutěskami Stratěné jsme se dostali přes Mlýnky do Dědinek. Dědinky – tam jsme postavili stan a zůstali tam na břehu přehrad. Na obzoru hory, les a dole pěkné jezero, vlastně menší přehradní nádrž. Přes jezero šla však trať, koleje – taková zvláštnost. Poezie té přírody nám učarovala.\nS radostí jsme postupovali s dětmi trochu výše do kopce, abychom viděli to jezero více shora, Pak jsme hned plavali a kochali se tím vším, co nám pohled na ten kousek přírody poskytoval. Byli jsme na tom stanovém místě náhodou sami. Děti, Marta i Míša chodily rády na jahody i plavat, Lenka byla v Praze na Spartakiádě. Užívali jsme té kouzelné přírody, té vody, toho lesa. Dědinky – poetický název, poetická příroda.\nKdyž Libuška šla telefonovat do Prahy mamince, musila jít k p. starostovi, který měl snad jediný telefon v tom ztraceném kraji. Musila se legitimovat. Telefonát se vydařil, ale nastalo něco neobvyklého. Starosta neopomenul zveřejnit, že zde stanuje dětská lékařka a tu k našemu stanu začaly chodit místní matky se svými dětmi na poradu. Byla to zvláštní – zároveň ale i milá situace. Ženy byly vděčné za pěkné jednání, přinášely často vejce a špek, byli jsme spokojeni, že ne peníze. Tohle byl spíše jen takový projev přízně.\nLibuška musila odjet na nákup na druhý břeh naproti nám, kde byla prodejna. Náš Michal se šel koupat. Byl dobrým plavcem, ale byl pryč dost dlouho. Neměl jsem ale o něj starost, věděl jsem, že ve vodě bývá dlouho. Pak ale přijela Libuše s nákupem i s Michalem a vypráví: - Stála jsem v obchodě ve frontě, bylo vedro, tu se mě něco studeného a mokrého dotklo zezadu a on to Míša. Přeplaval celou přehradu, podplul i jeden z tunýlku pod tratí (byly tam k vyrovnání vodní hladiny) a stihl ještě svou mámu v obchodě. Bylo to takové radostné setkání -.\nJednou jsme s Míšou zajeli do Dobši né koupit něco technického. Nakonec Míšu prodavač oslovil – Kluku, máš dýku? – Ne, ale koupili jsme raději jen obyčejný kapesní nůž. „Kluk“ byl spokojen.\nPřes jezero jezdily vlaky a na druhé straně mizely v tunelu. Mizely z našeho obzoru.\nVše zapadlo s dalším životem do paměti, už jsme tam nikdy takto nebyli. Děti vyrostly, chodily do škol, začaly mít svůj život, posléze i rodiny. My jsme se jednou v osmdesátých letech rozhodli s Libuškou, že bychom rádi zahlédli ještě jednou ten kraj a projeli vlakem tím jezerem, Jeli jsme tam rychlíkem. Bylo to půvabné i když trochu rychlé, avšak tu krajinu jsme viděli. Novinka byla, že jsme nezmizeli v tunelu, nýbrž v soutěskách, které tam zbyly. Tunel byl zbourán. Bylo to nové řešení. Projeli jsme tou úžinou a byli zase v dalších létech života. Viděli jsme kousek vlastní minulosti a naší tehdejší rodiny. Ale Dědinky zůstaly v našich pamětech již natrvalo.\nSoučasné Říčky s naší chalupou nám tu poetickou krajinu připomínají, ale není tam ta vodní plocha, zato krásné potůčky, zkrátka malé říčky.\nČerven začíná: Na konci května nám Věra pěkně píše: - Vzpomínám na přátelství s Horníčkovými. Měla jsem náhodou ve své třídě jejich syna Honzu, kterého mi přivedla kamarádka M. Sušírová. Vlastně do mé třídy 1 B nepatřil, protože byl od H. Ale nikdo nic nenamítal, tak u mne zůstal. Přišel veselý a zprvu se choval vtipně, nějak jako bavič celé třídy. Časem jsem ho přiměřeně usměrnila a bylo nám s ním stále dobře. Bohužel pak předčasně zemřel. Byl jediným synem Horníčkových. V životě je mnoho náhod a některé jsou nezapomenutelně krásné. Jednou ještě s Honzíkem přijela se na nás podívat Běla Horníčková do Kytlice. Zalíbilo se jí tam a hned – jakožto žena činu – si vybrala zde pěknou chalupu, koupili ji a pak po celou dobu jsme si byli blízko.. A to jak fyzicky, tak i duševně. Tak mi zůstaly dobré, veselé, ale i smutné vzpomínky a i to jméno Věruš vzniklo tady v Kytlici s Horníčkovými. Šli jsme jednou na půlnoční: vzadu Mirek s Jendou a já s Bělou vpředu. Mirek pronesl: Věruš – Běluš, duo harmonik!-\nJá sama mudruji, jak naděje je v životě stále důležitá. Voskovec píše: - Byla to naděje i zoufalství nebo nějaká tajemná jistota: - Když Annie (Voskovcova žena) asi týden před smrtí mávala vyhublou ručkou a řekla mi věcně: - Maluju a jak to domaluju, zemřu! A umřela.- Život je byt, kde domácí má veškeré privilegije, nastěhuje tě tam coby nemluvně a ani ti neřekne, jak dlouhá je ta nájemní smlouva -. Dalo by se říci také, že život je jako moderní rychlovlak Pendolíno, nasedneš, vše utíká a na konečné musíš vystoupit! Ale kdo ví, kde je ta konečná?.\nA léta uběhla. Teď všechny tři Horníčkovy mohu navštěvovat jen na kytlickém hřbitově. A tak mi zůstalo mnoho veselých i smutných vzpomínek. A také to Věruš..\nVzpomínám si i na Horníčkův text: - Když žiješ s ženou čtyřiapadesát let, tak mu to připadá, jako když se hraje na staré a vzácné housle. Rozdíl je jen v tom, že na ty staré housle hrají Kubelíkové a Paganiniové zázraky. Jenže na takových houslích se všechno hrát nedá. Někdy vám hrají jen svoji písničku. Když pak o ty housle přijdete, brali byste je i s těmi písničkami, které byly trochu i proti vaší vůli -.\nA Věra dodává:- Jsem ráda, že si takhle můžeme psát a že si rozumíme. Zase uvedu Wericha: - Člověk je tvor, který sám nic nezmůže. Ty ani já, ani nikdo jiný. Všichni potřebujeme berly, přátele, jiné lidi! -.\nZačíná léto. Dneska přilétla kukačka. Ani jsem nepočítala její kukání, ona by asi na těch 94 kuků nestačila.. Ale je to poselkyně nových dní, jar a let! Dokáže zjasnit všemu životu svět. Aby mohla lidem pořádně kukat, dá své děti do péče cizích rodin a kuká vesele dál! A my koukáme znovu a znovu, jak je celý kraj krásně zelený. Jenom z těch chudobek je člověku smutno, věří-li s panem Karafiátem, že z každého zemřelého broučka jedna vyroste. Je jich tu hodně, tedy mnoho broučků musilo už umřít.\nVzpomínám na Úvaly, kam se v myšlenkách tak často vracím k mamince a otci a svým sourozencům. Vzpomínám… Tam tenkrát to velké sblížení s přírodou začalo… Ještě vzpomínám, jak jsem spávala na verandě, odkud byl výhled na louku, rybník, mlýn a zalesněný kopec. Připadalo mi to romantické a statečné. Ale moje statečnost rázem ustoupila, když jednou ráno bylo v naší ulici pozdvižení. Všem blízkým obyvatelům ukradli Cikáni slepice. Nám také. Z louky, na kterou jsem denně hleděla , to měli dost snadné A já jsem od toho dne pokorně spala v ložnici – co kdyby mě taky jednou ukradli?\nA ještě trochu něco jiného a trochu smutného – také z Úval., a to o našem pejskovi. Jednou tatínek přinesl z Brandýsa malé štěně – vlčáka – říkali jsme mu potom Vlček. Byl milý a roztomilý, jako všechna mláďata, zvířecí i lidská. Jenže u nás přespávali v takové provizorní chatce zedníci, kteří nám stavěli právě naši vilku. Naše rodina jezdila do svého bydliště v Praze, pejska jsme s sebou nebrali. A to bylo špatné. Byl opuštěný, smutný a asi hodně kňučel, takže ty zedníky budil. Když jsme se pak vrátili, Vlček byl už mrtvý a patrnou ranou do čumáčku. Tak skončil život náš Vlček. Často si na to vzpomínám!\n10..6.09. Kuba. Proč právě Kuba? Ano, je to otázka, ale chtěli jsme poznat život v tropech, rostliny, přírodu, moře..Jiné tropické země nebyly tehdy dostupné..Ještě za t. zv. normalizace - bylo to roku 1978, kdy se blížily mé 60. narozeniny - to bylo z těch všech tropických zemí tenkrát jaksi nejpřístupnější. Zaplatili jsme Čedok a bylo vše připraveno. Chtěli jsme vidět, jak tam vůbec lidé vypadají a žijí. Politický režim nemůže všechno nějak úplně změnit.\nLetěli jsme navečer z Prahy a poněvadž jsme směřovali na západ, prodloužil se nám den, slunce šlo dlouho před námi. Pod námi oceán, ta obrovská plocha byla pořád skoro stejná. Letěli jsme velmi vysoko a voda byla z té výšky pořád vidět. Až v Kanadě se úplně setmělo, přistáli jsme nejprve na Newfounlandu a pak na delší dobu v Montrealu. Potom, už ve tmě jsme shora viděli ozářená města USA, více osvětlená než naše Praha. Jiří Valja kdysi napsal: - Vidím zář všech rozsvícených měst. Můj starý, zaschlý kalamář nestačí popsat cest, které za okny prožívám… -.. Byl to takový pocit. Skutečně. Americká města zářila do noci a letěli jsme a letěli – opět nad mořem. A blížili se Kubě. Přistáli jsme v Havaně, vystoupili a byli jsme jak v sauně – vlhko, vedro. Vezli nás autobusem do přidělených hotelů. Na ulici, při mírných svítilnách tancovali a zpívali domorodci. Pamatuji si na tu věčnou píseň : Quantana mera … atd. Pěkná melodie. Byli jsme v Havaně, v městě, které má i určitý vztah ke Kolumbově historii… Ten první dojem byl takový dost zajímavý - život v tropech.\nV hotelu nám hned uložili naše zimní oblečení a byli jsme jen nalehko, bez sak, kabátů a podobně. V hotelu jsme ve své přidělené místnosti rozsvítili a hned se rozběhla spousta švábů do úkrytů. Švábi na člověka nejdou, jen se u něj přiživují na nějakých zbytcích jídel apod. Pohled na ně ale není příjemný. Ti však jsou tam skoro všude na jihu – Periplaneta americana.\nAle byli jsme rádi, že poznáme trochu ty tropy. To, že obyvatelstvo je tam chudé, jsme věděli, ale to je asi u většiny obyvatel v tropech. Už při těch tancích jsme viděli bělochy, černochy i mulaty. Krásná směsice..\nTak začínal náš poznávací pobyt na Kubě. Viděli jsme krásnou přírodu, orchideje, moře, chudobu lidí, kteří by člověka málem zuli, neboť boty tam asi byly nejméně dosažitelné. Ale bývali by chtěli i jiné zboží, košile, oděvy a pod. Všude byla pole plná cukrové třtiny, zahlédli jsme také původní budovu na výrobu Coca-cola. Ta byla ze starších dob. Všude palmy, chudá a primitivní obydlí, často se jedlo před domky venku, skoro všude byly TV antény, okna byla bez skel.. . Nás nejvíce zajímala příroda, rostlinstvo. Četné bromélie, kaktusy a pak hlavně četné různé druhy orchidejí, byli jsme i v orchideáriu s množstvím četných orchidejí nejvzácnějších druhů. Při koupání v moři nad námi letěl pelikán s velkým zobákem. Tou přírodou a poznáním přibližného života všech těch lidí, kteří asi hodně žili z té bohaté přírody, jinak měli vše na lístky. Byli přátelští a skoro každý něco potřeboval a naznačoval. Nejčastěji opět boty.\nJeden z našich spolucestujících někde sklouzl, zlomil si nohu a byl hospitalizován. Jednou se pár lidí rozhodlo zajet se s ním rozloučit – on musil ještě zůstat – a Libuše tam taky byla a vyprávěla o strašném primitivismu v té nemocnici, kam většinou i jídlo přinášeli příbuzní, neb samotné nemocniční jídlo bylo jen velice skromné.\nKe konci nás čekal krásný zážitek u vily Ernsta Hemingwaye. Bylo to nad Havanou s názvem San Francisko de Cuba.. Viděli jsme jeho obydlí, knihovnu s množstvím klasiků – Balzac, Steinbeck, Tolstoj, Dostojevskij a mnoho dalších. K.. Čapka jsme tam nezaznamenali. Byla tam i pověstná věž - La Vigía, kde psal, zvláště tu bylo vzpomenuto románu Stařec a moře. Na stromech kolem byly také orchideje. Zemřel v r. 1961 – sebevraždou.\nZažili jsme kousek všeho: tropický déšť, kolibříky i krokodýly, zvláštní mořské „akvárium“. Byly to smutné i zajímavé a i potěšitelné dojmy z tropické chudobné země s krásnou přírodou. S tropickým stmíváním „bez stmívání“, neboť stále je slunce a najednou pak jako kdyby někdo zhasl vypínače a bez přechodu je tma. Na obloze přestanou také kroužit ti velcí kormoráni američtí.\nLetěli jsme pak z Havany přímo do Prahy. Byla zde i malá nešťastná příhoda: jedni manželé si nechali věci u známých v Montrealu, že až se budou vracet, vystoupí zde coby emigranti. Jenže zpáteční cesta při západním větru byla už bez mezipřistání.. A tak jsme se všichni vrátili zase domů, do naší Prahy..\n9.6.09. Věro, píšeš, jak Tě někdo z bývalých žáků hodnotil, žes četla Rudé Právo -. Vypsal jsem něco o nás – částečně i z A.Lustiga: - Stali jsme se komunisty z idealismu, z touhy po spravedlnosti a po světě s tolerancí, demokracií a sociální spravedlností, kde by nebylo moc hodně bohatých a také ne moc chudých… Ta myšlenka nám připadala čistá -.\nTo, že se toho zmocnila mafie z Moskvy, což se projevilo násilím a zločiny, jsou věci, o kterých jsme tenkrát mnoho nevěděli. Bylo také po té strašné světové válce, nacismu atd.. Poznali jsme, že to není to, co jsme si představovali, jak to bylo zdiskreditováno a zdali by byl takový svět podle našich tehdejších představ vůbec uskutečnitelný. Musili jsme se z toho vymanit, někdo dříve, někdo později. Sed libera nos a malo! (osvobodˇ nás od zlého).\nDneska opět vzpomínáme na Kytlici, na naši nedávnou návštěvu. Byla to velmi cenné, snad pro všechny. Jsme rádi, Věro, že se Ti Lustig líbí. Je tam tolik pravd, tolik zlého z toho minulého století. Lidé se pořád zabíjeli a mučili. Naše dějiny jsou spíše dějinami válek, než toho druhého. Do toho ale ten holocaust bylo něco strašného a nového. Vymyslili to pěkní nacíci, jako Hess – který za války pak uletěl do Anglie, aby přemluvil Angličany, aby se spolčila s Hitlerem. To se nestalo. Ale jeden z hlavních návrhů, jak zničit lidi, byl od Heydricha. V Berlíně u jezera Wannsee byla konference a tam právě Herydrich navrhl zplynování: Cyklon na lidi, starce, matky s dětmi za ručku. Strašné. A to bylo v zemi s pokročilou civilizací a s velkou kulturou. Strašné pomyšlení.\nA ještě jsi psala, Věro, že podobně jak píše Lustig, byly Tvé nejmilovanější knihy Broučci a Srdce. .To ano, to snad bylo skoro pro všechny. Ale já si nejvíce vzpomínám na Tolstého Vojnu a mír. Pamatuji se, že jsem to četl ve Stříbrné Skalici o prázdninách u Sázavy, kam jsme se chodili koupat.. Nemohl jsem přestat v tom čtení: Napoleon v Rusku – na jedné straně zlo, na druhé ta dobrota a lidskost Pierra, Nataši Rostovové.atd.. Tam jsem pochopil jak je blízko sebe dobro a zlo. Pak už jsem snad nikdy Vojnu a mír nečetl, ale zůstalo to ve mně. Později – coby vězňové v Malé pevnosti v Terezíně - jsme si říkali, že Hitler, když napadl Rusko, dopadne stejně jako Napoleon, který pak utíkal ve voze inkognito zpět do Francie. Jsou to všechno naše dějiny, které takto podivně vyvrcholily plynovými komorami - (a také atomovou pumou).\nTo je ta naše historie toho zlého 20. století. Ani jsme si to všechno zprvu – za 1.republiky – nedovedli představit. Jsem ale docela rád, že mezi tím vším zlem jsem – coby vězeň – nalézal i slušné Němce, a to zřídka i mezi dozorci. Píšu o tom ve svých Fragmentech. Ale nacistická mašinérie dovedla vše převálcovat. Lustig pěkně píše, jak se vyvíjely prvotní sympatie k Rusku i ke komunismu, jaký to byl idealismus a jak jsme se z toho musili vymanit..\nAle vymanilo se z toho všeho i lidstvo? V dějinách se leccos opakuje. Doufejme, že to už není možné. Přesto mám určité obavy. To, co už tady bylo, se snadněji opakuje.\nTýden po návštěvě Kytlice jsme letos poprvé zajeli do Říček – 20. a 21.června 09. Už vlastně začínalo léto, ale na počasí to nebylo znát. Přijeli jsme a s radostí koukali: - náš palouk byl bezvadně posečen a upraven k naší velké radosti – práce našich potomků! Udělali jsme si sami pořádek ve svých místnostech na letní prázdniny. A brzy jsme poznali, jak už jsme ve svém věku trochu nemožní. Já vloni ještě trochu sekal strojem trávu,, teď bych se asi neudržel na nohou. A Libušce už dělalo potíž chodit trochu po palouku, je to přeci jen nerovný terén. Kdysi zde běhala jako srnka. Tak jsme taky pěkně prověřili, že je to tak v celé přírodě, že to platí i pro nás.\nBlíží se konec školního roku 2009 – a tak ozvou ti naši školáčci . Prospěchově to bude asi docela dobrý průměr.\nZvláště jsme měli radost, že medik Míša Kulka udělal anatomii, že má už 3 další zkoušky. Hodně se už dříve zajímal o genetiku a dost se tím směrem vzdělával. Myslil, že jednou bude pracovat v laboratoři jako genetik.. Když ale v rámci výuky přišel poprvé do styku s nemocnými - bylo to něco z první pomoci - strašně se mu líbil styk s nemocnými, byl nedšený. Hleděl poprvé do očí trpících, kterým pak byla poskytnuta úleva,. Viděl i ty, kterým už nebylo možno pomoci. A tak se jakoby nově zahleděl do té medicíny..\nMy bychom byli rádi, kdyby v potomcích byl také někdo lékařem.\nJen aby také ve světě byl relativní klid, ne války. Česko bylo vždycky středem zájmu nějakých velmocí, je to už i ta zeměpisná poloha. Stále jsme někomu překáželi. Přestane to konečně v té formací EU? Snad ty děti dorostou v klidu, ne ve válkách a ne v úplně zničené přírodě. Snad uprostřed toho EU. Je to taková naděje.\nDneska Věra – 26.6.09 – napsala něco k tomu našemu někdejšímu komunismu. Zmiňuje i zkušeností Arnošta Lustiga, který podobně vše prožíval :- U nás u všech mladých to byl idealismus, touha po spravedlivém světě, kde by bylo víc demokracie, tolerance, sociální spravedlnosti, kde by nebylo moc bohatých ani moc chudých. Bylo také po té strašné válce a mnozí se vraceli z koncentráků a věznic v Německu. Velké demokracie v Mnichově tak těžce předtím selhaly. Myslili jsme, že v komunismu jde o něco lepšího, spravedlivějšího. To, že se té myšlenky zmocní moskevská mafie a přemění vše v tyranii, zločinnost, to jsme nemohli ani hned poznat a tušit.\nNestalo se to ani poprvé v dějinách, naopak, mnoho dobrých a ideálních myšlenek skončilo často i ve zločinech. To platí o křesťanství, i o jiných humánních myšlenkách a co se z toho časem vyvinulo: zločiny, vraždění, války. Vždy se původně ušlechtilých myšlenek dovedli pěkně zmocnit jiní povolaní, kteří na tom založili svou moc. Je to smutné, ale ideální dějiny nikdy nebyly. Vždy byli lidé, kteří pro ty ušlechtilé myšlenky dokázali položit i své životy. Asi je skutečně nejlepší ta původní stará demokracie, jenom musí mít pevné mantinely proti zlu, zlodějně, mafiánství a pod. -\n( Já si vzpomínám, jak kdysi, již po propuštění z vězení za války, jsme mluvili s Mirkem Sulkem o kolektivizaci zemědělství. Myslil jsem také, že pro mnohé to bude snad lepší, ale říkal jsem, že by to byla družstva jen pro ty, co by tam chtěli. Mirek ale reagoval: - To se jednoduše nařídí ! -. Byl jsem zmaten, myslil jsem, že nemá pravdu, že vše bude na podkladě osobní výhodnosti. A pak to bylo skutečně pěkně surově prováděno. O té surovosti jsem ovšem tehdy nevěděl. A podobných jevů bylo více…V.D.).\nPak ještě zmiňuje Věra Lustigův názor na název holocaust: - Nemám to slovo rád, je to pouze nálepka, složenina dvou starořeckých slov: zničeno ohněm. Lidé byli zničeni ohněm, ale předtím byli zbaveni všech práv, okradeni, poníženi, zavražděni plynem a teprve potom byli spáleni, to byla až poslední fáze – zničeni ohněm -..\nDNESKA - 5,7.09. Věřina vzpomínka.na Úvaly: - Vzpomínám, jak v naší pokusné třídě v Praze 7 pořádala naše pí učitelka Kühnelová na rozloučenou výstavu našich prací za pět let. Některé děti hosty prováděly a odpovídaly na otázky. Mezi průvodci jsem byla i já, Bydlili jsme tenkrát v Úvalech a tak jsem po skončení výstavy jela vlakem domů. Omylem jsem však nasedla do vlaku, který v Úvalech vůbec nestavil.\nSpolucestující to zjistili a aby mi alespoň trochu pomohli, napsali na lísteček, že přijedu vlakem z Českého Brodu, kde vystoupím a přijedu vlakem zpět. Na nádraží v Úvalech vyhodili z okna ten lístek, ale ten se ztratil. Když jsem se pak vrátila do Úval, nikdo mne na nádraží nečekal a tak jsem se vydala v úplné tmě sama domů. Byla ve mně malá dušička. Naše malá ulice – Smetanova - směřující k rybníku a k Prokůpkovu válcovému mlýnu, byla málo používaná, a to i ve dne. Za tmy bývala liduprázdná. Nejvíce jsem se bála jít okolo „černé zahrady“, což byl dlouhý tmavý plot, s jejímiž obyvateli jsme se snad nikdy ani neviděli. Na naše dětské duše to působilo až tajemně a nějak zakletě. Ale i tu „černou zahradu“ jsem zvládla a přišla domů.\nNaši se už chystali spát, myslili, že jsem přespala u naší učitelky, což se stalo již častěji.\nDnes by to bylo všechno jednodušší s těmi mobily, internety a kdoví s jakými ještě technickými zázraky. Jen to také umět ovládat.\nSnad našim potomkům přinese ta technika víc kladů, než záporů. Kéž by!\nDNESKA - 6. července na začátku prázdnin si vzpomínám, jak jsme v Úvalech oslavovali Den upálení Mistra Jana Husa.. Na louce na kraji Úval byla postavena velká hranice. Večer se tam scházívali obyvatelé Úval a my s nimi. Nejdřív jsme vyslechli přednášku o životě Jana Husa, potom se zapálila hranice a všichni zazpívali – Hranice vzplála tam na břehu Rýna a vy se ptáte, kdo je v těch plamenech! Toť Mistr Jan, toť nejslavnější Čech ! -.Když hranice dohořela, vraceli jsme se domů, tak nějak povzneseni a hrdi, že patříme k potomkům statečného Mistra Jana a že patříme do země nejslavnějšího Čecha – do Čech.\nDNESKA 26.července 2009. – si vzpomínám, jak se mi 6. prosince 1918 narodil bratr Veník, Venoušek, Václav. Bydleli jsme v Roudnici nad Labem v Libušině ulici v jednopatrovém domě u Kočků. Ti měli dva kluky o něco starší.. Hráli jsme si spolu. Když viděli, jak jsem šťastná, že mám bratra, jak se na něj každou chvíli běžím podívat, potěšit se, tak měli zlomyslnou radost, když mě mohli vystrašit a posílat mě domů, abych se šla podívat, že mi Vaška – někdy dokonce Vencu – ukradli. Letěla jsem domů a byla šťastná, že můj Venoušek leží v postýlce a usmívá se na mne. Tehdy se u mne poprvé objevily mateřské pudy. Starala jsem se, jestli není počůraný nebo pokakaný a je-li dost nakojený. neškrtí-li ho košilka, není-li mu zima nebo horko. Bráška ležel často i v kočárku a bez starosti o psaní Fragmentů. (To sis žil!)\nTak jsme spolu vyrůstali a hodně si rozuměli. Pak jsme se odstěhovali do Prahy a pomalu začala školní léta. Veník měl ke mně důvěru jako ke starší sestře, ptal se mě na mnoho věcí, které mu byly ještě nejasné a jak jsme rostli, měli jsme i mnoho společných zájmů – zvláště literaturu a umění. Byli jsme si blízcí. Další naši mladší sourozenci – Jitka a Miloš měli jiné zájmy.\nOba jsme rádi poskytovali pomoc: Veník vystudoval medicínu a pomáhal nemocným – já Pedagogickou akademii a zbavovala děti negramotnosti a uváděla je do světa umění a kultury.\nTak jsme žili pro lidi, pro jejich dobro, i když to ne vždy bylo snadné. Ale dělali jsme to rádi.\n22. srpna 2009.. Je srpen, blíži se konec prázdnin, kdysi také konec našeho cestování se dvěma kamarády z gymnázia.. Chodívali jsme pěšky až na Slovensko, Noci jsme přespávali ve spacácích vždy někde v lesíku, u stohu slámy a podobně. Někdy i ve stodolách u sedláků. Navečer skoro všude jsme slyšeli večerní zvony, kdy práce ustávala a lidé se chystali pomalu k odpočinku a ulehnutí.\nZní zvony z dálky tichým svatvečerem,\nModlitba vesnic stoupá chladným šerem,\nDuch Země zpívá …\nÚzkost, víra, bolest v jediný chorál slily se\nA letí k věčnému nebi!\nNám ni budoucím (Karel Toman).\nJe to mizející svět, přežívá v našich vzpomínkách, byl to pocit míru a pohody po dnu plném práce. Všechny city a myšlenky jako by se slily v jeden celek: úzkost, víra, bolest… Ať jsi věřící, či nikoli, byla to naše tradice, součást naší kultury. Už zvony nejsou slyšet, snad jen někde ještě doplňují večerní klid, ale zní mi často ještě v duši.\nDneska – koncem srpna 2009 vzpomínám na naši rodinu.\nSkládá se z maminky Marie (roz. Machové) a z otce Františka Dobiáše a také z nás čtyř - potomků. Nejstarší je Věra, pak Václav, v rodině zvaný Veník, Jitka – Jitulinka a nejmladší Miloš. Děti byly hodné a milé.. Maminka je vlastníma rukama krášlila oděvy a otec jim trpělivě vystužoval mozkové závity. Vybíral jim pokrokové školy s dobrým úmyslem, že budou chytřejší. Věra chodila k pokrokové učitelce pí. Kühnelové, Veník a Jitka na Zátory v Holešovicích, k pokrokovým učitelům. Miloš ještě nebyl na světě. – toho později čekala škola ve Vinařské ulici.\nPak to pokračovalo: Věra vystudovala reálné gymnázium Elišky Krásnohorské v Praze, Veník maturoval na Masarykově gymnáziu v Křemencově ulici, Věra šla pak na Státní pedagogickou akademii v Praze – z čehož vznikly po válce Pedagogické fakulty na jednotlivých univerzitách, Veník se dal na medicínu a skončil jako internista, Jitka chodila do Odborné školy šití v Brně a Miloš končil na chemické průmyslovce..\nVzpomínáme na svá studentská léta. Všichni jsme se ze školy vraceli k mamince domů na jídlo a pro její kus pohody, který kolem sebe stále šířila. Zde – doma – jsme se mohli vyzpovídat. Byl to pěkný domov. Pak ho ještě tatínek vylepšil koupí malého domku v Úvalech, byla tam i zahrada, rybník, mlýn – pěkný a půvabný kout. Jezdili jsme tam na víkendy a prázdniny.Později tam naši postavili vilku a bydleli jsme tam natrvalo. Byl to náš ráj, „ naše Staré bělidlo.“ Příroda, Kolem háj a rybník i na bruslení v zimě. Když se někdy prolomil pod někým led a někdo se i vykoupal, chodily i cizí děti usušit se u nás a i na trochu teplého čaje.\nDo škol jsme později již jezdili do Prahy. Někdy k nám přijížděli i naši spolužáci, Mamince to přidělávalo práci, ale nikdy si nestěžovala.\nNaši obětaví rodiče nám ze skromného platu dovedli připravit skvělé mládí. Nelze nikdy zapomenout!\n22.8.09. Vzpomínám: jak se tenkrát v pozdním podzimu loučila Libuška se mnou na nástupišti ve Voticích. Museli jsme tam být brzy ráno, aby Libuška stihla zaměstnání v Táboře. Bylo po krásné společné noci, plné vyprávění, mazlení a pocitu znovuzrození. Na tom nástupišti je snad dosud stopa po její noze, po botě, kdy se nahnula ke mně s polibkem a s nastavenou tváří. Tvé dlaně se chvějí, srdce bije. Pak zamávání a rytmus kol se vzdaloval. Já se vracel tou malou horskou cestou – která byla v té době naše. Zase se uvidíme!\nNeznali jsme se dlouho, byl to rok 1943, kdy mě pustili z německého vězení a my jsme celkově pomalu do sebe jaksi zapadali. Jak jinak to nazvat?\nŽivot pluje po proudu, ještě stále žijeme v dost hořkém světě, ale Ty jsi se mnou a ještě se držíme za ruce. Vše jsme nějak překonávali a v Tobě začalo tikat mateřství. Máme děti i potomky, jsme rodina a nade vším máme mateřskou mámu.\nTeď bych chtěl znovu vidět to nástupiště tam ve Voticích, kde zůstala otisknuta Tvá tehdejší bota. Je tam, musí tam být, vím to: tu šlépěj bych určitě našel i po těchto 66 létech.\nDneska – 1.září 2009 – je pěkný slunečný den. Sol omnibus solet – slunce svítí všem - a to i těm dětičkám, které kráčejí do školy. Hlavně těm nejmenším, co jdou poprvé do školy s velkými nadějemi a radostmi a s maminkami za ruku. Šťastné dětství. Ta radost a pýcha v očích.\nJá jsem se taky těšil, ale držel jsem se stále maminky za ruku, ale začal jsem brečet – nechtělo se mi od maminky. Myslil jsem snad, že i ona půjde se mnou do lavice – bohužel, všechno je v životě jinak.\nDneska v září 09. jsem si vzpomněla na krásný stolek a to si vzpomenu na paní Violu Šindlerovou, obětavou matku své dcery a mé žačky. V té třídě chyběly květiny – zkrátka violy. Když pak v květnu jich bylo už plno, chyběl pro ně u nás ve třídě stolek. Družná paní Šindlerová objevila pěkný stolek na květiny, a to na smetišti. Vyčistily jsme ho, opravily a byl krásný, chyběl mu jen šuplík. Té paní se všechno nějak všechno dařilo. Její dcera také Viola mě každé prázdniny v Kytlici navštíví a máme na co vzpomínat.\nDneska – je podzim 09. Vzpomínám na „pravěk“, když jdu s hůlkou pro svá artrotická kolena, kdy jsem ještě s malou vnučkou Verunkou skákala přes kaluže!\nJednou jsme spolu litovaly paní, která šla na poštu těžko po schodech – to je chudinka – pravila Verunka, to my jsme čiperky! – Říkám si: - Tempora mutantur et nos mutamur in iis. Dnes jiná vnučka jiné babičce asi toto říká, když mě vidí, jak šplhám po stejných schodech na stejnou poštu.\nDneska 3.9.09 ještě jedna vzpomínka na Wericha s Horníčkem. Werich vypravuje :- my se sešli, když mně bylo devatenáct a jí osmnáct. Dnes mi je 61 a jí bude 60! Já nejsem matematik, ale to se dá lehko spočítat. Chápete pane spoluklaune, že takové manželství není nějaká betónová estráda, přijdou i různé životní úseky. A právě to je ten kumšt a celý vtip, že v manželství, když si dva lidé rozumějí a mají se rádi, dovedou si odpustit. Zaplaťbůh, že se mi to povedlo, protože člověk nemá dva životy a když se to povedlo v jednom životě takhle dlouho, tak může člověk jenom děkovat pánubohu – když někdo na něj věří. No, a když jiný nevěří, tak ať děkuje taky pánubohu!-\n7.9.09 . život je jen NÁHODA, jednou jsi dole,\nNáhoda! Jak často hraje náhoda v našem životě významnou úlohu. Někdy je příznivá, jindy méně příznivá.\nJiž jsem psala dříve o šťastné náhodě, jak jsme se seznámili s Bělou a Mirkem Horníčkovými. Ale občas na to znovu a znovu vzpomínám, jak mi přivedli do třídy Honzíka Horníčka, žáčka čilého, který se cítil trochu nějak v roli baviče. Musila jsem na něj zapůsobit, že je ve škole přeci jen z jiných důvodů, že se musí také vzdělávat. S jeho maminkou – Bělou Horníčkovou - se nám to posléze podařilo. Při těch školních návštěvách jsme se s Bělou natolik sblížily, že k nám také přijeli do Kytlice s Honzíkem na návštěvu a jako žena činu, našla si ihned byt u paní Šebíkové, jejíž domek si posléze koupila a tak vzniklo s Horníčkovými trvalé a dlouhé přátelství.\nVelký žal jsme s nimi zažili, když se Honzík v epileptickém záchvatu utopil v rybníku. Bylo to zrovna blízko místa, kde právě Horníček se Sovákem natáčeli známý film: Dva písaři. Z toho jsme se všichni těžko vzpamatovávali a dodnes, pokud to jde, chodím na kytlický hřbitov, kde už dnes je pohřbena celá rodina Horníčkova. Stále vzpomínám, chodím položit na jejich hrob květiny, malá Verunka květiny zalévala a říkala: „Ty mrtví lidi mají radost, viď babičko.“ Říká se, že čas všechno vyléčí , ale nevyléčí, nevyléčí. pokud žijeme!\n22.10.09. Píše Věra Nomen Omen. Vzpomíná zase na některé příběhy ze školy a ze života vůbec. Jak ve třídě měla Kašparovou a Šaška. Jak se to někdy v životě sejde.\nNebo jak mladá paní Rodinová šla za svým milým do kasáren a prosila službu, že by ráda si přála Rodinu. Dozorčí hned řekl: - To velice rád beru -!\nNebo to, jak při zjišťování jmen dětí a rodičů ve škole si malá Věruška nemohla vzpomenout na křestní jméno své maminky. – Tak jak říká tatínek mamince? – Věruška: - Roztomiloušku!-.\nTaky jsem měla ve své třídě žáka Anděla. On jednou lezl v Šárce na skálu a nějak nešikovně sletěl, ale vůbec se mu nic nestalo. Tedy skutečný anděl!\nJeště se mnou kdysi chodila do třídy holčička Mizerová. Vždycky jsem ji litovala, že má tatínka Mizeru.\nNa hřbitově v Kytlici má také pomník rozvětvená rodina Kostrounova. Samí Kostrouni. Bohužel, je to až moc příznačné.\nUž jsem taky dříve psala, jak slečna Třísková se provdala za pana Prkna!A tak je život někdy takový trochu ironický. Kdyby nebyl, bylo by smutněji.\nVůbec se mi zdá, že už žiji hlavně ve vzpomínkách, ale koukám, že se to nestává jenom stařenkám. Werich píše Voskovcovi: - A proč to je, Jene, že člověk tolik vzpomíná? Mne to sere a mučí. Je to nevyhnutelné, když dostoupíš určitého věku? Nebo je to tím, že nežiješ, jak žíti máš, že nejsi naplno zapnut do „teďka“ – a tudíž si sám závidíš „teďky“ dobu, kdyžs naplno byl? Nebo oboje ? Nebo je to tou závratnou rychlostí změn dob ? - .\n8.XI.09. Vzpomínám na to, že dlouhý život, který nám byl dopřán , nebyl marností. Mnoho jsme viděli, mnoho zažili, prožili jsme i to zločinné 20. století. Tak život jde, jsme staří. Jan Skácel to pěkně vyjadřuje ve své Elegii:\nUž jenom my jezdíme lokálkami\nokolo rybníků a kolem starých hrází,\nkde padá tma a padá na rákos.\nUž jenom my a s námi starý bůh.\nJe strašně starý, starší než ty hráze …


SandraQe | UX/UI / Webdesign & Digital Art | Mobilní fotostudio\nKompaktní mobilní fotostudio provozujeme s mým nadaným dlouholetým kolegou, mimo jiné fotografem Alešem Gábou, již několik let. Máme za sebou reklamní, produktové, interiérové, exteriérové či portrétní fotografie a fungujeme jako sehraný tým jak při samotném focení, tak následné postprodukci (úpravě) fotek.\nVe spolupráci s větším fototýmem jsme realizovali například focení vinných sklepů v Paříži. Pro značku KRS, výrobce obytných vozů, jsme vytvořili obsáhlé portfolio profesionálních fotografií, které jim pomáhají získávat nové klienty.\nVelmi rádi však pracujeme i s lidmi, ať už formou portrétních fotografií různého ražení, či při tvorbě reklamních vizuálů.\nVybrané projekty z naší tvorby\nProfilové portrétní fotografie\nVizuály pro kampaně\nJe nutné mít představu o tom, co budeme fotit a jaká atmosféra by z fotek měla vyzařovat. Například u fotek interiéru je důležité si ujasnit, zda má prostor působit spíše obývaným dojmem, nebo minimalistickým, zda má být atmosféra spíše oku lahodící, nebo je naopak potřeba zvýraznit každý (třeba technický) detail a tedy vše precizně nasvítit apod.\nMožné postupy realizace\nFotografie produktů malých rozměrů - je možné řešit například zasláním produktů přepravní společností přímo nám na nafocení v našem foto studiu\nFotografie větších produktů - můžeme přijet vyfotit přímo k Vám\nFotografie příkladů realizací / interiérů / exteriérů / lidí - po předchozí domluvě s námi je možné dohodnout vyslání do dané lokality, kde realizujeme focení přímo na místě\nPřípadně může být dohodnut i jiný postup, v rámci kterého najdeme pro Vás ideální řešení\nNež Vám řekneme cenu\nJe potřeba vědět, o jaký prostor / objekt focení se jedná. Pro představu dobře poslouží fotka z mobilu, ať už se jedná o interiér či produkt. Pokud je potřeba dorazit fotit na místo, je rovněž vhodné mít předem k dispozici jednoduchou fotku prostor, v nichž budeme fotit. Případně je možné se domluvit na osobní prohlídce předem.\nSpolečně probereme, jaké nasvětlení, či pozadí by na fotce mělo být. S tím souvisí potřeba si ujednotit, k čemu fotky budou sloužit, za jakým účelem jsou pořizovány, kdo je cílová skupina, kterou mají fotky oslovit.\nJak dobré fotky fungují\nZde narážíme na rozdíl vnímání 2D a 3D prostoru lidským okem. U reality (3D) lidské oko neustále přeostřuje z jednoho objektu na druhý podle toho, kam se díváme. Stejně tak si i přivyká na teplotu bílé barvy a světelné podmínky. Následně se z toho podvědomě v našem mozku skládá celek, kde hrají významnou roli i další vjemy jako sluch, hmat, čich a především momentální emoce.\nU fotografie (2D) to takto fungovat nemůže. Fotka musí být pořízena - laicky řečeno - tak, aby focená scéna vypadala lépe, než skutečnost. Právě proto, že při pohledu na fotku chybí všechny ostatní vjemy.\nZajímá-li Vás o důležitosti fotek více, přečtětě si náš článek o tom, jakou roli hrají fotografie v designu a marketingu.


Správa domů pro družstva a společenství, s.r.o. (Praha 5) - Najisto.cz Klávesové zkratky Na obsah stránky Načítám... Najisto.cz Můj profil menu Přidat firmu zdarma Úvodní strana Hodnocení Najisto.cz Bydlení Reality Správa nemovitostí a bytové fondy Správa domů pro družstva a společenství, s.r.o. (Praha 5 - Zbraslav) Správa domů pro družstva a společenství, s.r.o. (Praha 5 - Zbraslav) Poskytování služeb v oblasti správy nemovitostí. Upravit údaje Je toto moje firma? Ano Ne tel: +420 257 922 221 fax: +420 257 921 021 e-mail: info@sdds.cz web: www.sdds.cz/ Vladislava Vančury 638 Praha 5 - Zbraslav 156 00 mapa volat Hodnocení ***** 0 hodnocení Ohodnotit Navigovat Více informací Napište nám Povinná pole Zpráva:\nSekce a Štítky Správa nemovitostí a bytové fondy Praha 5 externí vedení účetnictví údržba nemovitostí Vyzkoušejte také TRADE CENTRE PRAHA a.s. Již více než 25 let poskytujeme služby v oblasti správy a ... REIWAG Facility Services s.r.o. - Kompletní správa budov Praha Jsme společnost poskytující služby týkající se kompletní správy ... Datostav, s.r.o. Zabýváme se zprostředkováním pronájmu, prodeje a správou a ... INSTALACE Šubrt spol.s r.o. - Plyn, voda a kanalizace Provádíme kompletní rekonstrukce bytů a domů od zajištění ... Bau-Const - Správa a údržba nemovitostí Umíme zajistit příjemné bydlení. Naší hlavní činností je správa ... CRESTYL real estate, s.r.o. -Developerská skupina Skupina CRESTYL působí na českém realitním trhu od roku 1996. ... Reklama Zavřít Přihlášení nebo Přihlásit se trvale


Letectví: Sopečný prach nanečisto | Presseurop.eu: European news, cartoons and press reviews\nLetectví: Sopečný prach nanečisto 15 duben 2011\nSopečný mrak sopky Eyfjakjöll z pohledu stanice NASA, květen 2010. AFP Rok poté, co sopečná činnost vulkánu Eyjafjallajökull zastavila letový provoz, provádějí letecké společnosti a evropské orgány simulaci nového sopečného mraku, jejímž cílem je lepší koordinace. Zatím ale není vyhráno. David Böcking Za zvláštním jménem se opět skrývá nebezpečí. Grimsvötn – tak se jmenuje sopka, jejíž erupce začala ve středu na Islandu, tedy rok poté, co mrak popela ze sopky Eyjafjallajökull ochromil značnou část evropské letecké dopravy. Grimsvötn zatím chrlí pouze virtuální popel. Erupce je součástí simulačního cvičení, které zahájila Evropská unie s cílem zjistit, zda se chaos z roku 2010 bude opakovat, objeví-li se nový mrak. Cvičení by mělo pokračovat do čtvrtečního večera a výsledky budou známy v červnu. Jedna věc ale už jistá nyní: Evropské nebe zdaleka není před nebezpečím chráněno.\nPo loňské erupci sopky Eyjafjallajökull ustanovila EU pracovní skupiny a vypracovala nouzové plány a dnes by měla být na podobný scénář lépe připravena, tvrdí komisař pro dopravu Siim Kallas. Evropská komise nicméně nemůže popřít, že s hlavním problémem zatím příliš nepohnula: „Harmonizace opatření týkajících se zákazu letu je nanejvýš složitá.“\nJednotné evropské nebe neexistuje\nOtázka prahových hodnot vyvolala řadu zmatků a nejeden spor. Před rokem ještě neexistovala žádná prahová hodnota koncentrace sopečného popela, po jejímž překročení nesmějí letadla startovat. Krátce po výbuchu sopky byla tato hodnota stanovena na 2 miligramy na metr krychlový. Zákaz letového provozu, který tehdy vydal německý ministr dopravy, letecké společnosti bouřlivě kritizovaly. Následně vyšlo najevo, že hněv leteckých společností byl opodstatněný. Podle studie, kterou začátkem týdne vydalo Německé středisko pro letectví a kosmonautiku, nebyla loni tato mezní hodnota ani v jediném okamžiku překročena. Pět dní po výbuchu sopky dosahovala koncentrace sopečného popílku ve vzduchu 0,2 mg/m3, tedy desetiny stanoveného limitu.\nLufthansa se do další polemiky s ministrem dopravy pouštět nechce. EU nicméně reaguje velice kriticky. „Hodně toho bylo řečeno, ale konkrétních výsledků je málo,“ zdůrazňuje mluvčí společnosti. Hlavním problémem loňského roku byl nedostatek spolehlivých údajů. „Dnes vidíme, že tato otázka stále není vyřešena.“ Asociace evropských leteckých společností (AEA) sahá k daleko méně diplomatickým výrazům: „Budeme svědky nové katastrofy,“ tvrdí mluvčí organizace, podle nějž Eurocontrol není ničím víc než „škatulí na plané byrokratické řeči na nadnárodní úrovni“. Je třeba poznamenat, že bilance činnosti evropských orgánů není zrovna zářivá. Úřady sice zlepšily systém hodnocení rizik a vymezily tři rizikové zóny, nicméně zůstává na každé zemi, aby se sama rozhodla, kdy vyhlásí zákaz letového provozu.\nErupce další sopky a stejné divadlo jako loni\nProjekt harmonizace evropského vzdušného prostoru nazvaný ‚Jednotné evropské nebe‘ je už staršího data. Býval by mohl být užitečný, ale již několik let stagnuje. Jeho cílem bylo jmenovitě rozdělit vzdušný prostor států sedmadvacítky do devíti velkých bloků. Prozatím existují evropské vzdušné zóny pouze tři. Tvoří je Německo spolu s Francií, Švýcarsko a Benelux. Ostatní by měly být podle Komise vymezeny do konce roku 2012.\nVýsledky simulačního cvičení by měly ukázat, zda stávající předpisy umožňují lépe čelit novému mraku sopečného popílku. Účastníci testu – Evropská komise, Eurocontrol, národní úřady pověřené kontrolou letového provozu a 70 leteckých společností – aplikovali 13. dubna nařízení platná v jejich zemích. Následující den pak testovali „harmonizovanou evropskou reakci“. Podle názoru leteckých společností nicméně lepší kontrola evropského nebe nestačí. Stejně jako museli výrobci nového paliva E10 podat důkaz o naprosté bezpečnosti svého výrobku, tak i letecké společnosti požadují, aby jim výrobci letadel dokázali, že jejich letadla nepodstupují žádné nebezpečí, když létají pod stanovenou hranicí 2 mg sopečného popílku na metr krychlový. Zodpovědným činitelům možná už nezbývá moc času. Grimsvötn začal vykazovat sopečnou aktivitu. Podle geofyzika Bernda Zimanowskiho je skutečná erupce „nevyhnutelná“. „Sopka by mohla začít chrlit popel koncem léta nebo na podzim. „Pokud bude nadále vát nepříznivý vítr, budeme svědky stejného divadla,“ varuje vědec. Externí odkazy na webu\nPůvodní článek portálu Spiegel-Online de\nRelated Transport aérien : A quand le “ciel unique” européen ? Presseurop Paříž, Řím, Varšava, Lisabon\nTransport aérien : Un nuage qui coupe l’Europe en deux Presseurop Paříž, Řím, Varšava, Lisabon\nNěmecko Island letecká doprava


Pražandy poraďte - cestovaní Prahou - Diskuze - eMimino.cz\nPražandy poraďte - cestovaní Prahou\nPražandy poraďte-cestovaní Prahou\nAhoj Chystáme se s přítelem do Prahy na den otevřenych dveří v české televizi.Jsme totálně mimo, co se týká cestování po Praze a vyznání se v jízdních řádech tramvají atd.Moc prosim, poradi mi někdo, jak se dostaneme z Vaclaváku metrem na Kavčí hory? může být i tramvají a pak ještě, z Václaváku jak se dostat na Klamovku? nebo aspoň k Národnímu divadlu. Díky za každou odpověď.\nZ Vaclavaku na Klamovku i k divadlu tramvaji cislo 9\nNa Kavci hory jsem jela jen autem, ale myslim, ze metrem C Vyšehrad nebo Pražského povstání, ale at radsi poradi nekdo dalsi\nJinak mam sice v profilu napsano, že jsem z Prahy, ale nejsem jináč bych se neptala\nNa Václaváku nastoupit do metra „C“ a jet na Pankrác. Tam vystoupit a sednout na bus 188-jede na Kavší Hory\njinak je užitečná stránka jízdních řádů www.dpp.cz tam si zadáš odkuk a kam chceš jet a ono ti to vyplivne trasu\nSi to zadej na google do mapy nebo na idosu. Internet máš\nKavci hory Pankrac, pak pujdes do Central parku pankrac a hned u nej je CT. Uz to ale jsou ty Kavci hory… jinak dpp\nPojedeš na Pražského povstání (červená trasa) a půjdeš s davem lidí.\nTeď mi řikal chlap, že by se chtěl jet podívat na Bertramku, na barák Karla Gotta Mám se zeptat, jak se tam dostaneme.Byly jste se tam někdy kouknout vy, co bydlíte v Praze?\nTeda- nejsem holka, tak pohled z druhé strany. Jet se koukat na barák „někoho“ mi přijde trochu mimo. A přestože jsem Pražák a vím, kde je Bertramka, nevím, který barák vlastní. Takže dodejte adresu a hurá na to.\nNejlépe si do mobilu nainstalovat on line mapy a ty vás podle zadané adresy dovedou kam potřebujete. Taková navigace pro pěší\nano, tak bych šla i já metrem na Pražského povstání, přímo z metra je výlez jenom jeden po pevném schodišti, pak ještě nahoru na ulici - vyjedeš po jezdících schodech (pak tam jsou ještě dvě pevná schodiště, jedno momentálně se opravuje). jezdící schody tě u parkoviště, přímo před tebou bude kolem trafiky a květinářství pár schodů dolů na chodník a na zastávku autobusu. jak už bylo psáno, jakmile je den otevřených dveří, tak budou proudit davy oběma směry , takže buď pojedeš tři zastávky autobusem (134 - Kavčí HOry) nebo to po směru jízdy autobusu projdeš pěšky, není to daleko a cesta je pořád rovně, nezabloudíš.\nVšak mi jsme oba mimo A nekecej, beztak jsi tam už taky byl\nJak nainstalovat NTB k tiskárně?\nKde jsou v Plzni sakury?


GM překvapuje řešením evropských zmatků, Chevrolet zcela stáhne z trhu | Autoforum.cz\nEx-Daewoo si na evropském písečku dlouho nepohrálo. Jeho odchod má pomoci zpevnit pozice Opelu.\n5.12.2013 | Petr Prokopec | 10 příspěvků\nJe tomu pár dní, co jsme informovali o evropských problémech koncernu GM. Američanům se totiž na Starém kontinentu překrývají dvě značky, které si navzájem kradou zákazníky, a to navzdory plánu, podle kterého měl Opel oslovit horní část trhu, zatímco Chevroletu by zůstala ta nižší. Jenže co vedení míní, to zákaznická skupina mění. Ve výsledku tak klientela považovala obě automobilky za podobně postavené, což General Motors nešlo příliš do krámu.\nGenerální ředitel GM Dan Akerson tak oznámil, že koncern již pracuje na krizovém plánu, který by celou situaci měl vyřešit. To slibovalo mnohé scénáře, nakonec však byl upřednostněn ten zřejmě nejdrastičtější představtelný - že značka Chevrolet na konci roku 2015 v Evropě skončí veškeré operace a stáhne se z trhu ve prospěch Opelu a jeho britské odnože Vauxhallu.\nTo je zásadní rána jak pro fanoušky značky, tak pro dealery. Koncern GM však aktuálně podrobnosti o odchodu nezmiňuje. Můžeme tedy jen spekulovat o tom, zda ve stávajících showroomech Chevroletu budou od roku 2016 nabízeny modely Opelu, stejně jako je otázkou, jak se toto rozhodnutí dotkne modelů Corvette a Camaro, které se s ničím nepřekrývají.\nPodle mluvčího holandského zastoupení Opelu se však jedná o chytrý krok, který napomůže zpevnění pozice německé automobilky. I když momentálně není vůbec jisté, zda přibližně 1,2procentní podíl zákazníků, který Chevrolet v Evropě získal, přejde pouze do sousedního showroomu, či jestli raději nezamíří ke konkurenci.\nAť již ale vše dopadne jakkoliv, pro Chevrolet se tím uzavře ne zrovna dlouhá kapitola působení na evropských trzích. Tuto značku totiž koncern GM na Starém kontinentu představil v roce 2005, kdy nahradila korejské Daewoo. To prý podle tehdejšího prohlášení vyrostlo natolik, aby se stalo Chevroletem - dost možná se tedy nyní dočkáme nové zprávy, podle které tato značka vyrostla natolik, aby se stala Opelem...\nChevrolet na konci roku 2015 v Evropě skončí, modelů Camaro a Corvette se ale toto rozhodnutí zřejmě nedotkne\nModely jako Cruze, Orlando či Spark to ovšem mají stoprocentně spočítané


Bezvízový Styk – Navštivte Spojené Státy Bez Víza\nProgram bezvízového styku umožnil občanům zemí účastnících se programu navštívit Spojené státy bez víza od roku 2009. Držitelé pasu ze zúčastněných zemí mohou požádat o cestovní povolení online za méně než deset minut a není potřeba žádná návštěva velvyslanectví USA.\nCo je bezvízový styk? (VWP)?\nProgram bezvízového styku (VWP) je program Spojených států, který umožňuje státním příslušníkům nebo občanům vybraných zemí cestovat bez víz do Spojených států. Program se vztahuje na cesty spojené s obchodními, turistickými, tranzitními a krátkodobými studijními programy (neakreditovanými) pro pobyty do 90 dnů.\nKdo je oprávněn požádat o ESTA v rámci bezvízového programu (VWP)?\nV rámci Programu bezvízového styku (VWP) můžete cestovat, pokud:\nVstupujete do Spojených států za účelem podnikání, tranzitu, cestovního ruchu nebo krátkodobých studijních programů (neakreditovaných).\nBudete pobývat ve Spojených státech po dobu kratší než 90 dní.\nJste držitelem platného cestovního pasu vydaného zemí programu bezvízového styku.\nMáte zpáteční nebo budoucí jízdenku se schváleným dopravcem VWP.\nZískali jste schválené cestovní povolení ESTA\nJste akceptován při vstupu do Spojených státu Celník úředníkem\nOficiálně se vzdáváte práva na odvolání, napadání nebo přezkoumání informovaného rozhodnutí kontrolního úředníka Spojených států v oblasti cla a ochrany hranic, včetně jakéhokoli rozhodnutí o vyhoštění ze Spojených států na základě žádosti o udělení žádosti o vízum\nPonecháváte tato práva k přezkoumání, odvolání nebo napadnutí jakýchkoli opatření k odsunutí ze Spojených států souvisejících s žádostí o udělení žádosti o vízum prostřednictvím poskytnutí požadovaných biometrických informací (fotografií a / nebo otisků prstů) při vylodění ve Spojených státech\nByly splněny veškeré podmínky bez výjimky z Programu bezvízového styku během jakéhokoli předchozího přijetí do Spojených států v rámci uvedeného programu


Zadržení mazacích olejů, zejména pokud mají relativně nízkou viskozitu, je podstatně obtížnější než zadržení plastických maziv. Proto k tomuto účelu jsou doporučeny hřídelové těsnicí kroužky HMS5 nebo CRW1 předepjaté pružinami (obr. 1 a obr. 2), které umožňují dosáhnout potřebného radiálního zatížení a odolnosti proti dynamickému házení a nesouososti hřídele, a tedy zajišťují uspokojivou těsnicí výkonnost.\nStandardní těsnění HMS5 mají rovné břity, zatímco těsnění CRW1 jsou opatřena břity SKF WAVE, které se vyznačují zlepšeným čerpacím účinkem bez ohledu na směr otáčení hřídele (obr. 3). Jiným způsobem, jak zlepšit čerpací účinek těsnění, je přidat žebrování (helix) na provedení těsnicího břitu, které zlepšuje hydrodynamickou funkci.\nVnější průměr z elastomeru, kterým jsou opatřena například těsnění HMS5, pomáhá vyrovnat malé nerovnosti povrchu díry tělesa, a je proto doporučován pro tělesa s méně kvalitními povrchy děr.\nPro velmi náročné provozní podmínky a poměrně nízké obvodové rychlosti lze k zadržení oleje nebo plastického maziva použít mechanická těsnění, jako je například HDDF (obr. 4).\nV-kroužky (obr. 5) lze rovněž použít k zadržení oleje, pokud jsou namontovány na straně oleje a axiálně zajištěny na hřídeli.


Zimní palcové rukavice RALDO černá | LOAP.cz\nKód zboží: GKU1403V20V\nZimní palcové rukavice RALDO černá\n599 KčSLEVA 33%\nLyžařské palcové rukavice LOAP RADLO GKU1403 Lyžařské rukavice RADLO jsou funkčním doplňkem, který v hojné míře užijte při lyžování. Jsou vyrobeny z materiálu StormEX, který je odolný vůči nepříznivému počasí. Kromě toho mají prodyšnou a nepromokavou membránu Aqua Pro, díky níž dosahují vodního sloupce 3000 mm a prodyšnosti 3000 g/m2/24h. Palčáky dobře odvádí vlhkost a jsou vodoodpudivé.\nPřidat dotaz ke zboží Zimní palcové rukavice RALDO černá


Zvětšení prsou v letních měsících - Diskuze Omlazení.cz\nZvětšení prsou v letních měsících\nserena 6. 2. 2009 11:46\nahoj holky, chtěla jsem se zeptat, máte některá provedenou operaci prsou v květnu, popřípadě v letních měsících, Mudr. u kterého chci podstoupit operaci má už volný jedině květnové termíny. Moc z toho nejsem nadšené, horší hojení, co dovolená u moře, skrývání jizev před slunce atd.. Zajímají mě vaše názory, díky moc\nEssence 6. 2. 2009 14:43\nJá osobně bych si asi počkala spíš na podzim. Když si představím, že bych byla po operaci třeba v těch největších vedrech, tak to opravdu nebude nic příjemného. Non stop v podpsence, člověk se pořád potí. A dovolená u moře si myslím, že nehrozí. Já bych se neodvážila plavat ještě ani teď a to mám 2 měsíce po operaci. Navíc slunění a horko podporují vznik zánětu.\nKdyž půjdeš na podzim, tak se do léta stihneš krásně uzdravit a u moře pak budeš kóča a budeš si to moct užít se vším všudy.\n11786 7. 2. 2009 1:12\nAhojky já jdu taky až v květnu a to až 23.Taky se toho bojim.Na první opce jsem byla před devíti lety v únoru a tenkrát jsem si říkala,že je to takhle super,že kdo jde v létě musí to být děs.Tak snad bude v květnu a v červnu pěkná zima.Nejhorší je ta hrozná podprda.Nevím jestli už se teď dávají jiné,ale já měla takový ten neprodyšný "babkovský matroš" a děsnou béžovou barvu.Když ale dřív není místo,tak se nedá nic dělat.\nserena 7. 2. 2009 13:12\nahoj a smím se zeptat proč jdeš znovu? a kam? Díky\nSabinaG 7. 2. 2009 14:19\nmáte některá provedenou operaci prsou v květnu\nAhojda nemám zvětšení, ale modelaci, ovšem v květnu...13.5.2008\nOpravdu jsou při letních opkách jakási zvýšená rizika, co se týká zánětů a komplikovanějšího hojení, ale opravdu to nemusí být pravidlem. Je také docela nepříjemné nošení kompresní pooperační podprsenky, není moc tílek pod která by se dala skrýt. A dovolená a opalování? Jizvy by se měly chránit minimálně 3 měsíce, já se raději loni neopalovala vůbec.\nMyslím ale, že i květnový termín opky je přežitelný\n11786 7. 2. 2009 15:06\nProtože po dvou dětech už to není ono.Dost se mi zmenšili(no,ale pořád jsou větší než když jsem na to šla poprvé)Né že by to nešlo přežít to určitě ne,ale raději půjdu už teď než mi skončí mateřská,abych to měla za sebou.Když už tam mám ten silikon,tak chci být spokojená i když manža by byl raději kdybych se na to vyprdla Počítala jsem s druhým zvětšováním už když jsem si nechala udělat to první,takže mám naspoříno Jdu do Esthé ke Kmentovi.Nejhorší je,že ta podprda jde vážně špatně schovat.Tak doufám,že nebudou žádný pařance.No,kdybych ty prsa nedědila po tátovi,tak už jsem mohla mít docela pěkný auto .Říkala jsem Kmentovi,že už je to poslední,že na další už šetřit nebudu.Smál se,že tam chodí ženský i v šedesáti a že s "s jídlem roste chuť" ,tak nevim.Kam se chystáš ty?\nserena 7. 2. 2009 18:23\nLenyk no já už byla docela rozhodnutá jít jen na konzultaci k Hrbatému, jenže tam tedy v březnu jdu, ale operace dělá až v květnu, což jsem jaksi zavrhla a čekám na září, no a pak mě napadl Mudr. Vřeský je na něj tady dost pozitivní ohlas, tak se objednám na konzultačku i k němu.\n11786 7. 2. 2009 19:37\nTaky se pořád rozhoduji jestli to nenechat až na září.Jenže už mám termín a chtěla bych to mít už na léto.Bojím se, abych pak nelitovala,že v pařákách chodím nabalená.Já to budu mít dvorcem,tak z jizev strach nemám.Myslím,že to vadit nebude i když bude teplo a říkám si ,že ty největší pařáky přijdou až budu mít tu podprdu sundanou.No pořád se nemůžu rozhodnout,ale záložku už jsem poslala .Větší strach mám z toho,jak se postarám o děti.Domů jdu třetí den a pak se mnou bude jeden den ségra a jeden mamka a pak už se do 15.hod budu muset starat sama než přijde mamka z práce,tak nevím jestli se do dá zvládnout.Po první opce jsem byla K.O. 14 dní.Teď to budu mít pod sval a to prý bolí víc.Zatím jsem tu nenarazila na nikoho,kdo by neměl zajištěné hlídání a musel se starat,tak brzy.Asi se budu soukat s dětma po koberci.Mamka nám dá jídlo do mističek na podlahu a budeme si hrát celé dopoledne na pejsky Já budu hrát zdechlou fenu\n3288 7. 2. 2009 19:41\nAhoj já mám v březnu dělaná prsa, ale na jaře je to alespoň podle mě nejlepší, protože se to dobře hojí, ale klidně bych šla i na podzim v létě určitě ne\n3288 7. 2. 2009 20:07\nAjulinecko....to mi nepiš to nechci slyšet\ndělám si srandu\nA kdy máš termín? No tak bude to spíš nepříjemné pro tebe, ale vadit by to nemělo pokud nebudeš na sluníčko a spocená ... a pod sval to bolí to máš pravdu myslím, že za 5 po opce asi nebudeš schopná se starat o prcky, jak staré jsou?\nmartinam 8. 2. 2009 0:50\nřeším stejný problém, na opku bych nejraději šla až v červnu. Nevadilo by mi, že se nemůžu opalovat ani oblečení a nepříjemná podprsenka, ale myslíte, že by to mohlo zkomplikovat hojení? I pokud bych byla doma a vůbec se nenamáhala?\nA hojení jizev nebo i třeba svalu, usazení implantátu apod.?\nDalší termín by byl možný jedině hned na začátku září, ale jelikož studuju VŠ, chtěla jsem po opce mít tři měsíce klid od školy a prostě všeho (na brigádu nemusím, neměla bych vůbec žádné povinnosti), aby se prsa dobře usadili...\n11786 8. 2. 2009 1:32\nMarti pokud máš takhle bááájo podmínky,tak to myslím vůbec řešit nemusíš.Asi nejdůležitější je být v klidu a pokud nemusíš vystrčit nos z baráku a ještě lépe z postele ,tak je podle mě úplně fuk jestli si je necháš udělat v létě nebo v zimě.To Ti opravdu tiše závidim\nserena 8. 2. 2009 13:11\njá mám taky malé děti, kluka 7a holka 21měs., furt se doma ujišťuji, jestli do toho fakt můžu jít, jestli mi bude pomoženo. Manža říká, že jo ,jenže si asi neuvědomuje, že to není jen vaření, ale zvedání dětí, atd. Moje mamka s tím nesouhlasí, tak jí to dopředu říkat nemůžu, až budu mít 100% termín. Manžel se příklání až k tomu září, jenže je to na mě dlouhá doba, asi zblbnu, a ještě jde malý poprvé do školy, tak chci být u toho. Jsem z celé té situace špatná, že to není jak si představuji, tak třeba ještě někdo vypadne z operačního plánu,\n11786 8. 2. 2009 13:44\nTak to máš super,že Ti manžel pomůže.Když už s nima bude doma,tak už mu stejně nic jiného nezbude .Ten můj je OSVČ,takže vůbec nepřipadá,že by si vzal volno.Musel by zavřít obchod a to si nemůže dovolit,takže mi teď už nepomáha prakticky s ničim,tak musím poprosit rodinu,ale všichni pracují ,tak je to dost těžký.Teď tady prolejzám homeopatika.Některý holky píší,že jim dost pomohly a že byli po týdnu už docela O.K.Malá už bude doufám chodit,tak ji prostě nebudu zvedat a budu čekat až přijde mamka z práce a vezme mi je ven.Po porodu,když jsem přišla domů jsem měla obrovský bolesti po šití.Plazila jsem se od křesla ke stolu,když jsem malýho oblíkala do školky,tak jsem bolestí řvala,takže si řikám,že horší než to už to nebude.Tím,že mám jednu opku za sebou tak vím jaký to je i když mi doktor říkal,že teď to bude horší,ale zase si říkám,že jde opravdu jen o první až druhý týden,pak už se to srovnává.Podstupovat tohle všechno chlap,tak si myslim,že alespoň ten můj by to nepřežil .My jsme asi nějak naprogramovaný všechno zvládat,takže mi nezbývá než věřit,že to prostě nějak půjde. Září je opravdu daleko a myslím,že ta první třída je pro mrňouska i pro Tebe důležitý krok,takže alespoň já bych si to nechtěla nechat ujít.Navíc pak už Ti začne šrumec.Já si teda vůbec nedokážu představit až to moje dítě půjde do školy I když my budeme mít odklad a navíc má malý těžkou sluchovou vadu,takže to máme ještě o toto složitější Dej vědět až budeš mít termínek.Třeba se opravdu něco uvolní.Taky jsem řekla doktorovi,aby si mě napsal i jako záskok,kdyby někdo odpadl.\nserena 9. 2. 2009 9:14\nTakže spíše byste do operace pře léto nešly, hm\nZvětšení prsou v Medicom VIP 950\nZvětšení prsou - co na to říká Váš partner? 184\nKapsula (kapsule) po zvětšení prsou 220


Sportovní plavky Inspiration adidas Performance G83340 | HZH Sport – e-shop se sportovním vybavením.\nSportovní plavky Inspiration G83340 koupíš za 199 Kč. Využijte výhodných cen oblečení adidas Performance! Kup si Sportovní plavky Inspiration ještě dnes a nenech si utéct tuto skvě... Více podrobností\nSportovní plavky Inspiration G83340 koupíš za 199 Kč. Využijte výhodných cen oblečení adidas Performance! Kup si Sportovní plavky Inspiration ještě dnes a nenech si utéct tuto skvělou nabídku od adidas Performance. Vybírej ze široké nabídky produktů a nakupuj na HZH Sport.


Beskydy AKTUÁLNĚ 2014 - Horydoly.cz - Outdoor Generation\nBeskydy AKTUÁLNĚ 2014\nBeskydy, Velké Karlovice.\nJURKOVIČOVA ROZHLEDNA. Přinášíme novinky z Beskyd, Javorníků, hor a podhůří.\nJurkovičova rozhledna prodlužuje otevírací dobu do konce října! Za rozhledy na Karlův kopec do Rožnova pod Radhoštěm se můžete vydat ještě o víkendu 25. - 26. října od 10 do 16 hodin.\nObec Kateřinice na Vsetínsku se stala Vesnicí roku 2014. Obec v Hostýnských vrších má silný spolkový život. Na tisícihlavou ves je toho dost: fotbalisté, hasiči, skauti, Čeští bratři a kuriozní hráči na zvonky. Výhra je spojená s dotací dva miliony korun, které obec může použít ke svému dalšímu zvelebení.\nTuristické a cykloturistické mapy Valašska\nOsm pěších turistických a osm cykloturistických tras ukrývají dva pořadače z pevného kartonu. Každá trasa je zakreslená na samostatné plnohodnotné mapě. Na rubové straně je otištěna kilometráž a popis. Formát je velmi praktický do kapsy batohu nebo cyklodresu. Vydal Region Beskydy zdarma.\nNový dětský zábavní park Razulák byl otevřen ve Velkých Karlovicích v údolí Léskové nedaleko slovenské hranice. Jde o společný projekt Resortu Valachy, jenž provozuje tři místní hotely s relaxačními centry, golfovým hřištěm a dalšími aktivitami, a společnosti Beskydy Sport, která má podobný areál v nedaleké Bílé. Razulák leží naproti hotelu Lanterna hned vedle cyklostezky Bečva. Pro děti je v areálu připravena řadu venkovních atrakcí, mj. kuličkodráha, lanáček, obří pískoviště, skákací hrad, aquazorbing či šlapací autíčka, během června bude ještě dobudován tubing. V létě se budou v parku dvakrát denně konat organizované programy v indiánské vesnici s teepee. Občerstvení nabízí Gril srub Razula s venkovní terasou. Park je zasvěcen karlovickým strašidýlkům, jejichž dřevěné sochy tvoří poutavou výzdobu areálu. Park bude otevřen pouze během letní turistické sezóny v červnu, září a říjnu o víkendech, v červenci a srpnu denně od 9 do 18 hodin. Vstup je zpoplatněn pouze pro děti, jejich dospělý doprovod nevyužívající atrakce neplatí nic. Hosté Resortu Valachy mají v rámci pobytu Letní dovolená v Beskydech jednou za pobyt vstup do Razuláka s hodinou animačního programu zdarma.\nNež začalo pršet, vykvetly vstavače na loukách nad Velkými Karlovicemi.\nPřehrada Šance je vypuštěná\nPřehrada Šance nad Frýdkem-Místkem na Ostravici je téměř vypuštěná. Nejdříve se opravovala a teď přišlo sucho, protože nenapadl téměř žádný sníh. Podívejte se na fotoreportáž na IDNES.\nBeskydy AKTUÁLNĚ: 2012 - 2011


SCRAPYLIFE: Project life album 2016 - 2/2018\nStránka má klasické rozvržení kapes typu A (k dostání ještě třeba zde). Jelikož mám předchozí stránky světlé, chtěla jsem zkusit udělat i tmavou zimní stránku. Vybrala jsem si tedy skoro všechny tmavé kartičky z Core Kitu September Skies.\nTaké jsem chtěla použít i hodně wahi pásek. Nějak mi nejde je rovnou lepit na kartičky či fotky a tak si je často podlepuji bílým papírem. Nejprve jsem použila stříbrnou washi ze sady Oh What Fun. Vlaječky v horním rohu jsou z washi knížečky Hello Beautiful. Zlatá ozdoba je z ozdob Joyful Puffy Stickers. Stříbrný křížek/plus je z Hearts/Plus Signs.\nNa další kartičce jsou opět křížky a washi, tentokrát z Memory Planner Washi sady. Textovou část kartičky jsem z malé části ořízla a zasunula pod ní fotku.\nStředová část stránky je tvořena stejnými kartičkami. Původní vlaječky, které jsou pod polovinou fotek jsem zakryla washi páskami ze sad, které jsem použila na předchozích kartičkách. Jako další ozdoby jsem použila textové fráze Posh Word Label, hvězdičku, srdíčko a geotag.\nNa této kartičce je úžasné pěnové heslo z White Words Foam . Na fotku jsem nalepila ještě kousek jiné kartičky (September Skies). Opět jsem dozdobovala stříbrným srdíčkem a washi vlaječkou, které jsem schválně nechala bílý okraj.\nNa poslední kartičce je onen jelínek :). Dolní okraj kartičky je na fotce trochu posunutý, je to tím že ...\n... kartička je otvírací. Nejprve jsem ji rozstřihla a na spojení použila washi pásku. Abych měla jistotu, že se mi jednotlivé části neodlepí, tak jsem použila pod pásku silně lepící "oboustranku".\nUf, to je má zimní stránka, snad i letos budeme moci dovádět na sněhu. Můj cíl provětrat zásobu washi jsem si splnila :). Už jsem jen stránku a půl od ukončení alba 2016, hip hip hurá a vůbec se za to nestydím ;).\nCharlotta 24. ledna 2018 8:31\nAjko, krásný a otvírací kartička top :-)\nAjka S. 24. ledna 2018 12:39\nDěkuji Lotko 🙂, sláva improvizaci 😉.\nCharlotta 24. ledna 2018 12:49\nImprovizace vycházejí většinou nejlíp. Taky je mám rada :-)\nJarča MK 24. ledna 2018 13:44\nKrása, ty tmavé kartičky jsou top!\nAjka S. 24. ledna 2018 15:48\nDěkuji Jaruš :). Jsou, škoda, že jich není více. Je to hezký kontrast k bílým fotkám :).


Lvové z Rožmitálu pocházející z rodu Oldřicha byli vlastníky hradu od jeho postavení a kolem roku 1347 darovali polovinu hradu s mnoha statky arcibiskupství pražskému. Roku 1436 zastavil král Zikmund arcibiskupskou polovinu bratřím Zmrzlíkům ze Svojšína a od nich to zpět koupili pánové z Rožmitálu. V r. 1525 Zdeněk Lev z Rožmitála získal zpět post nejvyššího purkrabí, kde setrval do roku 1526. Tehdy se odehrála bitva u Moháče, v které padl král Ludvík. Nově zvolený král Ferdinand I. Habsburský pana Zdeňka Lva neponechal v úřadě. Ten byl zvyklý na blahobyt a zadlužil rožmitálské panství, které roku 1555 zakoupil Florian Grispach za 11 000 kop grošů a hrad přestavěl na renesanční zámek. Lvové z Rožmitálu se poté uchýlili na Moravu. Hrad byl v držení Grispachů do roku 1621, kdy po bitvě na Bílé hoře byl zámek zkonfiskován a darován pražskému arcibiskupství, v jehož držení zůstal do roku 1948, kdy byl… číst dále\nMěsto Rožmitál spolu s hradem založil v polovině 13. stol. Oldřich z Březnice. Později přešlo panství darem na pražské arcibiskupství. Od 16. stol. zde sídlil rod Lvů z Rožmitálu. Již počátkem 16. stol. nechal Zdeněk Lev z Rožmitálu postavit hlavní zámeckou budovu při hranolové věži a provedl i další úpravy. Z rodu Lvů z Rožmitálu pocházela i druhá manželka krále Jiřího z Poděbrad a s jejím bratrem se setkáme v díle Aloise Jiráska „Z Čech až na konec světa“. Konečný zámecký charakter dal hradu až ve 2. polovině 16. stol. Florián Gryspek z Griesbachu. V té době byl také při zámku založen pivovar. Po roce 1620 získalo zámek opět pražské arcibiskupství. V roce 1998 darovalo město Rožmitál pod Třemšínem zámek pražskému arcibiskupství, které zámek s největší pravděpodobností převedlo na společnost TRINITY COOP s. r. o., kde mělo Arcibiskupství pražské 20 % podíl. Ten však prodalo a v důsledku nezájmu… číst dále


Crémant de Bourgogne Bailly Lapierre Chardonnay Brut :: Moncrémant\nVhodný jako aperitiv, k rybám, plodům moře, bílým masům s omáčkou.\nVýrobce: Bailly Lapierre. Kód produktu: 1501002\nTento crémant “Blanc de Blancs” je vyroben výhradně z bílých hroznů odrůdy Chardonnay a jeho vyzrálost a rovnováha ho řadí mezi “severní” Chardonnay s minerálním charakterem. Toto víno se nikterak nevychloubá, hlavní je jeho elegance a jemnost. Chuť je plná, kulatá a ovocná, krásně definovaná a a vyniká její vinný charakter.\nTento crémant získal mnohá ocenění, např. stříbrnou medaili v Japonsku na Women's Wine Awards v roce 2018, zlatou medaili na soutěži Chardonnay du Monde (2014), stříbrnou medaili na Decanter World Wine Awards (2014) či zlatou medaili na Concours Effervescents du Monde (2013).\nProsíme o pozornost: v souvislosti s nařízeními Vlády ČR týkajících se onemocnění COVID-19 a s ním spojenými omezeními oznamujeme našim zákazníkům, že provoz našeho e-shopu zůstává nepřerušen! Nadále si tak můžete objednat přes 70 druhů crémantů, jež Vám doručíme na Vámi zvolenou adresu. V případě jakýchkoli dotazů se na nás neváhejte obrátit prostřednictvím formuláře na této stránce či na adrese info@denpap.com.\nVáš Mon Crémant tým


Služby a řemesla - Atlasfirem.info\nTělovýchovná jednota Spartak Nové Město nad Metují, z.s.\n+420 603 897 490, +420 491 474 910\nHokejový klub a provoz zimního stadionu. Zimní stadion nabízí pronájem ledové plochy k výcviku bruslení, krasobruslení, ledního hokeje a broušení bruslí pro veřejnost. Kapacita je 300 míst k sezení, 1 700 míst k stání. Stadion využívá náš hokejový klub. V ...\nNové Město nad Metují - Krčín, Pod Lipami 459 +\nVaše tiskárna, s.r.o.\n+420 736 490 692\nMaloformátový i velkoformátový tisk. Vytiskneme Vám letáky, vizitky, brožury, pohlednice, oznámení, pozvánky, papírové etikety, kalendáře, jídelní lístky, certifikáty a další tiskoviny. Nabízíme také roll-upy a velkoformátovou reklamu, samolepky, etikety a ...\nBrno - Královo Pole, Jana Babáka 2733/11 (areál Jana Babáka, bývalý Telecom, budova C, 1. patro)\nTiskni online, s.r.o.\nKompletní servis v oblasti výroby fotokalendářů, fotoobrazů a fotografií. Jsme přímí výrobci všech našich výrobků. Díky našemu online systému nepotřebujete instalovat žádný software do Vašeho počítače. Dbáme na kvalitu a ruční zpracování.\nTento projekt – vytvořit nový ambiciózní volejbalový klub v Ostravě pod jednoduchým názvem „Volejbal Ostrava, s.r.o.“ – vznikl v roce 2016 na popud hráčů, realizačního týmu a fanoušků mužského extraligového volejbalu v Ostravě a úzce navazuje na tradici ...\nBrno - Lesná, Majdalenky 10a\nHappines to you s.r.o.\n+420 773 277 717\nJsme rodinná společnost, která nabízí služby v oblasti obchodu a vzdělávání. Z oblasti obchodu: denně pracujeme na obchodních činnostech našich klientů, připravujeme cíleně zaměřené databáze nových zákazníků, domlouváme schůzky pro obchodní zástupce, ...\nOstrava - Mariánské hory, 28. října 875/275\nStochov, Petra Bezruče 128 +\nČeské Budějovice - České Budějovice 4, Rudolfovská tř. 151/60 +\n+420 603 377 555, +420 736 232 307\nZastavujeme a vykupujeme zlaté a stříbrné šperky, zlaté a stříbrné zlomky, poškozené šperky, mince, medaile, slitky, zubní zlato, mobilní telefony, tablety, herní konzole, notebooky, elektroniku atd. Prodáváme nové i použité zlaté a stříbrné šperky, ...\nChata pod Pradědem\n+420 725 392 137\nChata v srdci Jeseníků ve stylu prvorepublikové vily disponuje čtyřmi pokoji pro 15 osob s přistýlkou a dětskou cestovní postýlkou, plně vybavenou kuchyní a společenskou místností, šatnou s lyžárnou, dětskou hernou a třemi koupelnami s WC. K dispozici je ...\nBělá pod Pradědem, Domašov 386\nVeškeré grafické práce – design, typografie, kresba, kaligrafie, předtisková příprava, úpravu fotografií, zlom materiálů i jejich následný tisk. Vytvoříme knihy, časopisy, brožury, výlohy, polepy, informační systémy, reklamní a prezentační systémy, obaly a ...\nPraha 10 - Malešice, U Stavoservisu 527/1 (vjezd z Průmyslové naproti Fashion Aréně) +\nChiropraktik Marian Horák\n+420 720 977 276\nProvádím nápravu pohybového aparátu (bolesti zad, migrény, zablokované žebra, obratle atd.). Masáže, tejpování, chiropraxe.\nHradec Králové, Československé armády 219/24 (naproti okresnímu soudu v Hradci Králové)\n+420 703 141 909, +420 737 254 257\nNajděte ty nejlepší kurzy, nebo se staňte lektorem. Každý z nás se může naučit cokoliv, bez ohledu na vzdělání, věk nebo profesi. Staňte se lektorem a pomozte ostatním v jejich cestě za vzděláním.\nOstrava - Stará Bělá, Dokoupilova 107/3 +\nAKADEMIA CZ s.r.o.\n+420 703 141 909\nJsme moderní vzdělávací institucí, která poskytuje široké portfolio služeb založených na dlouhodobé zkušenosti našich pedagogů – fyzické a online kurzy, organizaci konferencí, apod. Naše nabídka obsahuje široké spektrum akreditovaných a kvalifikačních kurzů …\nOstrava - Hrabůvka, Mjr. Nováka 1455/34 +\nAutoškola Ing. Milan Kubis\n+420 602 702 550, +420 541 248 773\nŠkolení řidičů referentských vozidel on-line je nová forma školení e-learningovým systémem. Školení provádí autoškola a akreditované školicí středisko. Vysoká kvalita provedeného školení za nízkou cenu.\nBrno - Veveří, Kounicova 285/41 +\nŽelezná Ruda, Klostermannovo náměstí 24\n+420 725 526 513, +420 800 888 180\nOstrava - Mariánské hory, Novinářská 1113/3 + pobočky (13)\nErotický masážní salón nabízí masáže za pomoci emulzí, tělového mléka a olejů včetně originálního Nuru gelu a masáže body to body. Masáž zad, hýždí, nohou, chodidel a intimních partií, autoerotika, společná sprcha, strip show. Masáž je zakončená ručním ...\nPraha 2 - Vinohrady, Mánesova 1642/83 (u metra Jiřiho z Poděbrad)\nErotické masáže wellness\n+420 774 634 500\nErotický masážní salon u Václavského náměstí. Salon je zrekonstruován, včetně nového luxusního vybavení a je velmi dobře dopravně dostupný. Můžete si zvolit druh masáže, který Vám bude nejvíce vyhovovat a masérku podle svého přání. Luxusně zařízené pokoje a …\nPraha 1 - Nové Město, Mezibranská 1684/3


AEOLUS DEBICA CHENG SHAN MOMO SONAR\nACHILLES DELI TYRE CHENG SHIN TIRE CST NAN KANG STAR PERFORMER\nALLIANCE DELINTE CHIŃSKIE NANKANG STARCO\nALTAISHINA DOUBLE COIN IMPERIAL NEOLIN STARFIRE\nALTENZO DUNLOP INFINITY NEXEN STARMAXX\nANTARES DURATURN INTERSTATE NOKIAN STRIAL\nAPLUS EP-TYRES ACCELERA JOURNEY NOVEX SUMITOMO\nAPOLLO ERACLE KABAT ONYX SUNNY\nAPTANY ESA+ TECAR KAMA ORIUM SUPERIA\nARIVO ETERNITY KELLY OVATION SYRON\nATLAS FALKEN KENDA PETLAS SYRON TIRES\nATP FARROAD KINFOREST PIRELLI TAURUS\nATP = ALTAI TIRE PLANT FEDERAL KINGSTAR PNEUMAN TEGRYS\nATTURO FIRESTONE KLEBER PNEUMANT TIGAR\nAUSTONE FORMULA KORMORAN POINT S TORQUE\nAUTOGREEN FORTUNA KUMHO POINT-S TOURADOR\nAVON FORTUNE LANDSAIL POWERTRAC TOYO\nBARUM FULDA LANVIGATOR PREMIORRI TRACMAX\nBERLIN TIRES FULLRUN LAPPONIA PRESTIVO TRAZANO\nBF GOODRICH GAJAH TUNGGAL LAUFENN PROFIL TRIANGLE\nBFGOODRICH GAUTH-PNEU (REG.) LEAO RADAR TRISTAR\nBKT GENERAL LING LONG REGAL TYFOON\nBLACK-STAR (REG.) GENERAL TIRE LINGLONG REMIX MICHELIN (REG.) UNIGRIP\nBOKA GERUTTI MABOR RETRO UNIROYAL\nBRIDGESTONE GISLAVED MARSHAL RIKEN VEE RUBBER\nCACHLAND GITI MASTER STEEL ROADHOG VIATTI\nCARLISLE GOLDEN CROWN MASTERSTEEL ROADSTONE VIKING\nCARLISLE - TITAN GOLDLINE MATADOR ROTALLA VRANIK\nCEAT GOODRIDE MAXAM ROVELO VREDESTEIN\nCOMFORSER GOODYEAR MAXXIS RUNWAY WANDA\nCOMPASAL GREMAX MAZZINI SAETTA WANLI\nCOMPASS GRIPMAX MEMBAT SAILUN WEST LAKE\nCONTINENTAL GT RADIAL METEOR SAVA WESTLAKE\nCONTIRE GT-RADIAL METZELER SECURITY WINDFORCE\nCOOPER TIRES HANKOOK MICHELIN SEIBERLING YOKOHAMA\nCST HEIDENAU MILESTONE SEMPERIT Z-TYRE\nDAEWOO HELLAS MINERVA SHIKARI ZEETEX\nDAYTON HIFLY MITAS SOLIDEAL ZETA\nCONTINENTAL conti sport contact 5 225/40 R18 92W TL XL FR, letní pneu, osobní a SUV\nLetní high-performance pneumatika Continental SportContact 5 Vám nabídne maximální zábavu a jistotu za volantem. Tato inovativní pneumatika poskytuje skvělou vodivost v zatáčkách a ideální chování za každého počasí. Conti sportcontact 5 je určena pro vysokovýkonné vozy. Složení běhounu je postaveno... více informací\nSkladem v ČR 20 ks do 3 prac. dnů 2 682,- Kč\nSkladem v EU 20 ks do 4 prac. dnů 2 521,- Kč\nSkladem v ČR 8 ks do 3 prac. dnů 2 857,- Kč\nSkladem v EU 13 ks do 8 prac. dnů 2 555,- Kč\nCONTINENTAL eco contact 6 225/40 R18 92Y TL XL FR, letní pneu, osobní a SUV\nLetní pneumatika Continental Eco Contact 6 je prvotřídní pneumatika s německou technologií zajišťující výborné vlastnosti při jízdě za jakéhokoliv počasí. Rovnoměrné rozložení siliky a nízký valivý odpor zajišťují maximální komfort a dlouhou životnost pneumatiky. Jistě ocení dobrý záběr a kvalitní... více informací\nSkladem v ČR 16 ks do 3 prac. dnů 2 656,- Kč\nSkladem v EU > 20 ks do 7 prac. dnů 2 608,- Kč\nSkladem v ČR 20 ks do 3 prac. dnů 2 998,- Kč\nSkladem v EU > 20 ks do 8 prac. dnů 2 626,- Kč\nCONTINENTAL conti sport contact 5 225/40 R18 92Y TL XL FR, letní pneu, osobní a SUV\nSkladem v ČR 17 ks do 3 prac. dnů 3 146,- Kč\nSkladem v EU 10 ks do 8 prac. dnů 2 627,- Kč\nSkladem v ČR 6 ks do 3 prac. dnů 2 761,- Kč\nSkladem v EU > 20 ks do 7 prac. dnů 2 642,- Kč\nSkladem > 20 ks do 8 prac. dnů 2 657,- Kč\nSkladem v ČR 6 ks do 2 prac. dnů 2 729,- Kč\nSkladem v EU 7 ks do 4 prac. dnů 2 702,- Kč\nCONTINENTAL conti sport contact 5 225/40 R18 88Y TL ROF SSR FR, letní pneu, osobní a SUV\nSkladem 15 ks do 8 prac. dnů 3 101,- Kč\nCONTINENTAL conti sport contact 5 225/40 R18 92W TL XL ROF SSR FR, letní pneu, osobní a SUV\nSkladem v ČR 4 ks do 2 prac. dnů 3 192,- Kč\nSkladem v EU 14 ks do 9 prac. dnů 3 153,- Kč\nCONTINENTAL eco contact 6 225/40 R18 92Y TL XL ROF SSR, letní pneu, osobní a SUV\nSkladem 4 ks do 3 prac. dnů 3 161,- Kč


Muslimům z Libně prodal exekutor mešitu kvůli dluhu. Odvolali se k Nejvyššímu soudu. Píšou o pomoc i Babišovi. Ustoupit nechtějí | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Muslimům z Libně prodal exekutor mešitu kvůli dluhu. Odvolali se k Nejvyššímu soudu. Píšou o pomoc i Babišovi. Ustoupit nechtějí\nKAUZA Komunita muslimů z pražské Libně odmítla opustit budovu své modlitebny a kulturního centra, kterou jim v dražbě kvůli dvacetitisícovému dluhu prodal exekutor. Odvolali se k Nejvyššímu soudu a o pomoc prosí politické představitele včetně premiéra Andreje Babiše.\nKoncem ledna letošního roku naše redakce informovala o kuriózním případu muslimského kulturního centra Alfirdaus v pražské Libni. Tamní muslimové totiž včas nedoplatili dluh za energie a objekt, který v minulosti koupili od tamní městské části, skončil v exekuci (psali jsme ZDE).\nExekutor jim jej navíc prodal takřka pod nosem. Dlužnou částku ve výši 35 tisíc korun totiž muslimové zaplatili až poté, co objekt v exekuční dražbě vydražil jistý právník Jan Myška (buď kupec sám nebo advokát zastupující investora) za částku zhruba 10 milionů korun. Sám Myška, kterého jsme v minulosti kontaktovali, se k případu odmítá vyjadřovat.\nCena celého objektu je podle muslimů přitom zhruba dvojnásobná. Alfirdaus funguje již zhruba pět let jako modlitebna a kulturní a jazykové centrum. V přízemí objektu funguje například neoficiální školka.\nJak redakci tehdy sdělil tamní duchovní vůdce, imám Baader Eknaifith, na páteční velké modlitby do centra Alfirdaus pravidelně dochází mezi třiceti až sedmdesáti muslimy. Během některých významnějších svátků pak do centra dochází až stovky věřících.\nMuslimům se to, že kvůli dlužné částce v desítkách tisíc korun exekutor vydražil jejich nemovitost za deset milionů, nelíbilo a podali žalobu. Ta nakonec skončila až u Krajského soudu v Brně, který ovšem rozhodl v jejich neprospěch.\nLibenští muslimové se ovšem nevzdali. Objekt navzdory rozhodnutí soudu odmítli vyklidit a odvolali se k Nejvyššímu soudu, navíc se s prosbou o pomoc obrátili i na politické představitele.\nMuslimové objekt neopustí\n„Objekt jsme měli vyklidit do prvního srpna, dražitel pak prodloužil termín do šestého a nakonec nám dal lhůtu do konce srpna,“ sdělil naší redakci Bader Eknaifith. „My objekt ale neopustíme,“ dodal.\nCo se muslimům nelíbí? Ve svém dovolání k Nejvyššímu soudu muslimové napadají zejména to, že kvůli dluhu v řádu desítek tisíc exekutor přistoupil k prodeji a zpeněžení mnohonásobně dražší nemovitosti.\nhlasovalo: 26628 lidí\n„Lze plně akceptovat, že soudní exekutor zajistí nemovitost exekutorským zástavním právem, to je postup správný,“ píše právní zástupce muslimů v textu dovolání, který máme k dispozici.\n„Nelze však akceptovat, že přistoupí k prodeji nemovitosti, která cenou cca 400krát převyšuje výši pohledávky, když výše pohledávky v absolutní výši dosahuje jen několika desítek tisíc,“ stojí v textu dovolání, který má naše redakce k dispozici. Pohledávka podle dovolání mohla být uhrazena i „jiným způsobem výkonu rozhodnutí, když dluh odpovídá ceně například lepšího mobilního telefonu či osobního počítače“, stojí v odůvodnění dále.\nKvůli dluhu v desítkách tisíc prodal dům za miliony...\nMuslimové navíc sepsali i dopis, ve kterém prosí o pomoc politické představitele, konkrétně předsedu vlády Andreje Babiše, ministryni spravedlnosti Marii Benešovou, ministra vnitra Jana Hamáčka a ombudsmanku Annu Šabatovou.\n„Byli jsme vystaveni velmi nespravedlivému jednání státních úřadů této země, v jehož důsledku jsme byli připraveni o centrum naší komunity určené k setkávání, výuce a společným modlitbám v Praze 8,“ stojí v dopise. „Kvůli dlužné částce, kterou jsme zaplatili, jakmile jsme byli reálně upomenuti, jsme byli připraveni o nemovitost v hodnotě zhruba tisíckrát vyšší. V reálných číslech za dluh asi 22 tisíc jsme byli připraveni o nemovitost v tržní ceně kolem 20 milionů. A to přesto, že jsme neprodleně své závazky uhradili,“ píší dále. „Rozhodli jsme se neuznat toto rozhodnutí pro jeho zjevnou nespravedlnost a naši nemovitost dobrovolně nevyklidit,“ píší dále muslimové.\n„Chceme zdůraznit, že toto místo pro nás rozhodně není jen komerčním objektem. Je pro nás čímsi mnohem, neporovnatelně důležitějším. Je to centrum naší komunity a také společná modlitebna, tedy místo posvěcené modlitbami lidí, shromažďujících se zde ve svobodném vyznávání naší víry,“ zmiňují dále libenští muslimové. „Setkávají se zde muslimové z celé republiky stejně jako ze zahraničí. Toto místo je nám velmi drahé. O to bolestnější je pro nás nynější stav a okolnosti, které k němu vedly,“ vysvětlují v dopise.\n„Absurdita exekutorčina počínání“, neboli prodej nemovitosti v hodnotě desítek milionů kvůli dluhu v řádu desetitisíců podle muslimů, vede k „přesvědčení, že bylo od počátku záměrem této akce připravit nás o naši nemovitost“. „V nejhorším případě mohla přistoupit k zabavení movitého majetku. Bylo zcela zbytečné sahat na nemovitý majetek. Nemáme přímé důkazy pro to, že by exekutorka byla účelově spolčena s vydražitelem, proto ho neuvádíme jako argument, nicméně naše silná podezření v tomto směru nejenže nebyla vyvrácena, ale naopak vzrostla,“ píší muslimové.\n„Zákon, který škodí všem lidem této země“\nVyzývají rovněž ke změně zákona, který exekuci na jejich objekt kvůli dlužné částce nepoměrně nižší hodnoty umožnil. „Pokud byl onen akt proti nám učiněn v rozporu se zákonem, je to hrozné, že není dovolání ke spravedlnosti. Ale pokud byl snad náhodou – čemuž stále nevěříme – proveden snad v souladu se zákonem, je to ještě mnohem horší. Protože tento zákon je tak krajně nespravedlivý, že škodí všem lidem této země“, píší muslimové s tím, že je podle nich ve „prospěch občanů této země takový zákon změnit, aby nemohlo už nikdy dojít k tomu, že budou zabaveny majetky v mnohasetnásobné výši než je výše pohledávky“. „Takový zákon způsobuje nespočetně více zla než případného dobra,“ píší dále.\n„V každém případě je to krajní nespravedlnost, které se budeme bránit. Neopustíme dobrovolně svůj majetek, který jsme řádně koupili a všechny pohledávky uhradili. Se vší slušností, nenásilně a s pokorou, ale neochvějně budeme bránit svou spravedlivou věc před do nebe volající nespravedlností. Budeme bránit místo, které je nám drahé a nevyklidíme ho dobrovolně, protože tím bychom vycházeli vstříc nespravedlnosti a zlu,“ oznamují muslimové, že místo dobrovolně neopustí. „Vážený pane premiére, dopřejte nám prosím sluchu v této věci, pro nás neobyčejně důležité nejen dnes, ale i do budoucna. Stále věříme ve Váš smysl pro spravedlnost, že Vy a tato země nedopustíte takto jednoznačně nespravedlivé jednání,“ apelují libeňští muslimové na Babiše v závěru dopisu.\nPetr Pelikán tvrdě: Izrael neměl vůbec vzniknout. Dlouhodobě se neudrží\nislám , muslimové , náboženství , Libeň , Alfirdaus


Karel Weinfurter II. část | Waterfall\n4. listopadu 2007 v 21:33\t| Měsíc Karla Weinfurtera\nČasopis byl chytře vedený i po stránce profesní. Obsahoval "literární hlídku", upozorňující na právě vycházející zajímavé tituly. Propagaci vlastních knih řešil Weinfurter kouzelným způsobem: nechával o nich psát články svým nejvěrnějším druhům ze spolku, kteří je mohli vychválit lépe, než by se odvážil autor sám. Poslední strany byly pravidelně věnovány čtenářské listárně, a hlavně drobným zprávičkám ze světa, věnovaným okultním a příbuzným výzkumům z celého světa, zvláštním událostem nebo lidem obdařeným mimořádnými schopnostmi. Ze současného hlediska by byly některé úsměvné, někdy zavánějící senzacechtivostí, za kterou by byl vděčný nejeden z dnešních bulvárních plátků. (Napoví namátkou vybrané tituly: Osmileté médium, Pomsta Faraonova, Vidění dvou krav, Srážka obrovského meteoru se zeměkoulí, Žena s deseti dušemi, atd.)\nČasopis byl velice úspěšný a kupovali ho nejen mystici, ale i další esoteričtí badatelé a široká veřejnost (pravidelně ho odebíral i Otakar Březina). Veřejnost také bedlivě sledovala pravidelné Weinfurterovi astrologické předpovědi na poslední straně, z nichž některé se svými úspěchy proslavily. Od vzniku spolku Psyché se pak časopis stal jeho periodikem, a tak vedle výše zmíněného obsahoval i zprávy o činnosti spolku, dokumentaci jeho hospodaření, vzkazy, jakož i příspěvky jeho členů. Dnes je důležitým dokumentem doby, a to nejen pokud jde o samotný spolek.\nUž několik let před založením spolku Psyché scházel se kolem Weinfurtera kroužek zájemců o mystiku. V jedné z místností kavárny Republika na vinohradském Mírovém náměstí se pravidelně jednou týdně, a to vždy v pátek večer, diskutovalo o okultismu, mystice i jiných ezoterních naukách. Šlo však o volné sdružení, a tak sem chodil kdekdo, včetně různých "živlů", někdy vyslovených nepřátel a také osob, které chtěly uplatnit svůj vliv. Stávalo se tak, že namísto práce, tedy studia a skutečné mystické praxe, se celý večer zbytečně prohádal či proklábosil kavárenskými řečmi, které Weinfurter pro jejich povrchnost doslova nesnášel. To byl také hlavní důvod, proč byl 27.listopadu 1929 založen spolek Psyché - s pevnou organizační strukturou, se stanovami a vnitřním řádem, který musel každý plnit. Jako oficiálně hlášená a povolená organizace měl spolek svou valnou hromadu, volby, legitimace, vybíral příspěvky a tak dále. První zvolený výbor spolku tvořil jeho předseda Karel Weinfurter, jeho přítel a pokročilý mystik lékař Jaroslav Barth, učitel František Jirásek s manželkou Mary, velkostatkář Arnošt Čapek, lékař Ignát Kratochvíl a bankovní úřednice slečna Kurzová. Podle stanov "účelem spolku je šíření poznání Boha na základě filosofie náboženství". Způsob, jak toho dosáhnout (a který určoval "Domácí řád spolku"), byla mystická cvičení podle Ohnivého keře, jež se každý člen spolku zavázal provádět a "vydávat z nich počet". Tyto kontroly nebyly však striktní, šlo spíše o to, zabránit propagaci jiných okultních směrů a přimět všechny, aby mystickou zkušenost prožívali na sobě a spěli tak k vyšším cílům. Členové se koneckonců sami agilně svěřovali se svými prožitky, ať už na schůzích či písemně, a dychtivě čekali na jejich zhodnocení. Toto Weinfurterovo lpění na praxi bylo základem jeho snah a také proto mělo Psyché v záhlaví "sdružení praktických mystiků".\nSchůzky se konaly pravidelně v pátek v osm hodin večer zprvu v Národním domě na Vinohradech, poté v Hlavově kavárně na Mírovém náměstí. Později, kvůli rostoucímu počtu členů, přesídlily už natrvalo do Radiopaláce na tehdejší Fochově třídě. Večer zahajoval jednatel úředními záležitostmi spolku. Poté předseda Weinfurter tradičně přednesl úvodní referát, ať to byla přednáška k tématu, které právě studoval, k nějaké aktuální události, anebo téma, kterým se spolek zabýval. Často to býval také překlad z nějakého zahraničního díla - svého času to byl např. velice oblíbený Paul Brunton nebo Ráma Krišna. Tyto jeho překlady se staly téměř legendárními, neboť Weinfurter četl tím způsobem, že překládal přímo z originálu, ať už z německého nebo anglického, aniž si toho mnozí vůbec všimli. Často tyto překlady přímo komentoval svými poznatky, nebo vysvětloval pojmy, které ještě nebyly běžně rozšířené. Následovala rozprava k tématu, poté názory, diskuse a dotazy členů, tu více, tu méně zasvěcené, někdy vysloveně naivní, ale Weinfurter odpověděl vždy i těm největším laikům. Některé z těchto rozprav byly naopak tak zásadní, že přetištěny vyšli následně v časopise. Členové pak mohli na schůzi přivést hosty či další zájemce, které museli na počátku představit předsedajícímu schůze. Naprosto nepřípustné však bylo propagovat ve spolku jiné nauky a směry, čemuž měl zabránit i kuriózní zákaz pro hosty vměšovat se do debaty. Nutno však dodat, že k této striktní politice Weinfurtera donutily výše zmíněné negativní zkušenosti. Kvůli obrovskému zájmu počal spolek pořádat dokonce veřejné Weinfurterovy přednášky. První se konala 20.ledna 1932, tentokrát ve velkém sále Radiopaláce, se vstupným a s veřejnou propagací, a jejím tématem bylo "Bůh v člověku, čili odvěká cesta mystická". Úspěch byl obrovský, sál byl zcela vyprodán, přijeli zájezdy z venkova, dokonce ze Slovenska, a mnoho zájemců se dovnitř vůbec nedostalo. Nutno však dodat, že většině návštěvníkům nešlo ani tak o přednášku samu, jako o to, aby osobně viděli a slyšeli Weinfurtera, jehož popularita byla veliká a přesahovala hranice země.\nPsyché se tak skutečně stalo Weinfurterem vysněnou baštou mystiky, a to nejen u nás, kde svého času mělo přes dva tisíce členů (mimochodem více než mnohé dnešní oficiální církve), ale své příznivce našlo i v zahraničí, počítaje v to dokonce Spojené státy. Svědčí o tom i dopisy otištěné v časopise samotném.\nWeinfurter musel od počátku své poznání tvrdě hájit a probojovávat mu cestu. Dospěl v tom až k určité nesmiřitelnosti, ale příslovečné klacky do cesty mu jako první do cesty házeli jiní.\nMusíme předeslat, že prakticky všechna česká hermetická a okultní společenství od počátku podléhala vnitřním hádkám a sporům - nejčastěji o vliv, funkce a z toho plynoucí požitky. Weinfurter toho byl osobně svědkem. Už první pražská lóže martinistů byla od počátku zachvácena osobními šarvátkám, různě se dělila, zanikala a znovu vznikala, podobný osud čekal i Theosofickou společnost. Navíc tyto společnosti zůstávaly ve sféře hermetických zájmů o různé magické evokace, probouzení tajemných sil a získávání mimořádných schopností, často ale také pouhého intelektualizování. Byli mezi nimi lidé jistě odborně zdatní, kteří tvrdě a poctivě pracovali a pro duchovně-vědní obory a zvláště českou hermetiku vyšlapali pořádný kus cesty, ale i důležitě se tvářící břídilové nebo postavy morálně a psychicky velmi sporné. Weinfurter, jako člověk, který si sám cestu magie prošel, ji však po poznání mystiky považoval za cestu nízkou a ostře rozděloval takzvanou černou a bílou magii a propagátory těchto "nižších nauk" nemilosrdně tepal, byl-li jimi konfrontován.\nJako každý úspěšný člověk, vzbuzoval však i Weinfurter u svých konkurentů a oponentů také žárlivost, u lidí malých duchem pak závist. Vyčítali mu kde co: že si ve svém časopise dělá propagaci jak své vlastní osoby, tak svých děl, že se podepisuje i pod některá přeložená díla, že spolek vede příliš tvrdou rukou, že je nekompromisní, arogantní, příliš sebevědomý, že na mystice vydělává. Spory tak vedl s některými hermetiky, spiritisty, theosofy a také okultisty, kteří vystupovali proti jeho mystické cestě. Veřejností sledovány byli například spory s Otakarem Griesem, s Květoslavem Minaříkem a s Paulem Bruntontem.\nOtakar Griese (1881-1932) byl přerovský okultista, který předmětu svého zájmu obětoval celý svůj život počínaje existenčními otázkami a konče rodinným zázemím a s tragickými důsledky na vlastní zdraví. Díky tomu, že s výjimkou krátkého období nebydlel v Praze, stál i mimo ostré pře zdejších hermetiků, vydával své vlastní časopisy a knihy a byl v kontaktu s pařížským popularizátorem okultních nauk a velmistrem tamních martinistů Gérardem Encaussem, řečeným Papusem, který v rámci své Vysoké školy hermetismu udělil Griesemu titul profesora hermetických věd. (Titulem "Prof. (h.c.) Herm. Dr. Otakar Griese" se pak jeho držitel podepisoval v záhlaví veškerých svých článků.) Griese se v Čechách zasloužil o přechod z romantického pojetí okultismu na badatelskou úroveň a je především českými hermetiky považován za jednoho z otců zakladatelů. Jako takový však - podobně jako Weinfurter - výsledky své práce musel také obhajovat a prosazovat, a proto byl občas také snad až zbytečně nekompromisní a nesmlouvavý.\nProblémy si však Griese přímo vyráběl, a to jak jednáním s vydavateli, tak - a to nejčastěji - formou kritiky výsledků práce jiných. Takto si podal např. kabalistu Eliáše, rozepře měl ale i s pražským okultistou a vydavatelem Zmatlíkem, který mu nabídl vedení Okultní a spiritualistické revue. Griese to odmítl pohaněním časopisu ještě dříve, než začal vycházet. Zmatlík pak na toto místo přijal Karla Weinfurtera a tímto rozhodnutím udělal díru do světa, nebo se vzápětí stal prvním vydavatelem většiny jeho děl. Právě v tomto časopise Weinfurter začíná vysvětlovat a propagovat mystické učení, zveřejňuje překlady Kerninga a má obrovský úspěch u čtenářů. Griese na sebe nenechává dlouho čekat a ihned začíná Weinfurtera veřejně pranýřovat se svém vlastním časopise Isis. Po odborné linii má spor dvě stránky - za prvé Griesemu vadí Weinfurterovo pojetí karmy: Griese tvrdí, že karma vylučuje zásahy Boží milosti, a že tedy osud člověka není ovlivnitelný - prostě plyne takříkajíc podle hvězd. Tomu z dnešního pohledu ovšem odporuje jak samotná astrologie, tak i přímo smysl jógického snažení a princip duchovního zrání vůbec. V důsledku jde o problém svobodné vůle, který řeší filozofové i teologové řadu tisíciletí a další ještě budou. Nadutost této kritiky ovšem dokazuje následující citát: "Kdo přezírá rozum, nejsa ještě osvícen, a domnívá se, že mu ho nahradí jakési mystické nazírání a spojení s Bohem, je domýšlivcem, který ještě dlouho bude se potáceti mezi Scylou a Charybdou nejrozmanitějších domněnek…" (Isis 1922, str. 35). Přijmeme-li tezi, že samotná touha po Bohu je formou milosti, pak se ovšem na Grieseho nemůžeme zlobit, neboť bez tohoto nadání lze mystiku ne zcela dobře rozumem pochopit.\nDruhá a podstatnější je Grieseho kritika písmenkových cvičení. Griese tato cvičení chápal ze svého hlediska magicky a tvrdil, že záleží na formě, jakou je to které písmeno vyslovováno. Weinfurterova skupina však na sobě už v počátku vyzkoušela, že vibrace v tomto vyslovování nejsou důležité, že dokonce písmena lze vyslovovati v každém jazyku jinak, ba, že si je lze jen myslet. Magici si však myslí, že pouze ty správné vibrace mají tajemný vliv na tělo a ten teprve působí vnitřní probuzení. Dopátrati se přesně Kerningových zámyslů v těchto cvičeních bude stěží kdy možné proto, že nebyla určena veřejnosti, ale k duchovní obnově jednoho konkrétního zednářského řádu. Zveřejněna byla až jeho žákem Kolbem, postiženým nadto více indickou védantou. Griese nicméně otázce písmenkových cvičení věnoval celý V. ročník své Isis, takže hermeticky orientovaní zájemci mají dostatek materiálu ke studování. Zajímavé při všem tom hašteření - vedeném veřejně v tisku i soukromě v osobních dopisech - bylo to, že oba díla svého oponenta alespoň sem tam doporučovali ve svých časopisech. Grieseho problém předurčenosti se však podepsal i na něm samém, neboť ke konci své práce pochybuje o smyslu svého vlastního celoživotního snažení: "…prodělal jsem všechny fáze okultního balamucení…a jaká je bilance této práce? Že jsem vystřízlivěl, vrátil se k sobě (!) a našel sebe." (Isis 1922, str. 103) Jako bychom četli Weinfurtera, ovšem nikoliv na konci, ale brzy na začátku jeho cesty.\nUdálosti okolo Paula Bruntona a spolku Psyché dokazují rčení, že tím lepší prorok, čím vzdálenější je v čase či prostoru. PhDr. Paul Brunton (1898-1981) byl původně samotářský badatel duchovních nauk, svého času pozorný posluchač Ramana Maharišiho, jehož učení po svém transformoval do západem přijatelné podoby v řadě dodnes stále znovu vydávaných a horlivě čtených knih. Všeobecně je považován za člověka, který indickou jógu zprostředkoval moderně myslícímu člověku, přičemž vystihl její nejvyšší duchovní podstatu. Především se svými prvními knihami dosáhl světového věhlasu a nemohl zůstat nepovšimnut i v českých zemích.\nBrunton jako západní jogín byl - podle Weinfurtera - žákem "největšího žijícího Mistra indického" a pro české obdivovatele tedy mystikem prvního řádu. Jeho objev znamenal pro naše učedníky zjevení apoštola. Weinfurter byl zpočátku s Bruntonem v častém písemném kontaktu a obdivovaný Brit napsal také pro časopis Psyché několik původních, hezkých článků na pokračování přímo z jižní Indie. Weinfurter přeložil a v roce 1937 vydal jeho Tajnosti indické, které ve svatém nadšení označil za "největší mystické dílo 20. století", a naopak poslal Bruntonovi do Indie ke zhodnocení svůj Ohnivý keř. Brunton jím prý byl doslova nadšen, v dlouhém dopise dílo rozebírá po jednotlivých kapitolách a nachází shody mezi učením Ohnivého keře a výroky Maharišiho. Pro Brutonovy ctitele byli naopak zajímavé a dokumentárně cenné popisy jeho pobytu u indického světce, které Weinfurter odkrývá v Psyché (roč.XIV.). Brunton byl překvapen i tím, že Weinfurter lokalizoval takzvané "duchovní srdce", tedy sídlo ducha a centrum mystické koncentrace. (Podle indické tradice je poněkud napravo od středu prsou, zatímco Weinfurter vycházel z tradice křesťanských mystiků, u kterých je v centru.) Brunton byl pro Weinfurtera vůbec důležitou postavou, neboť takto známý a všeobecně uznávaný "vědec ducha" mu potvrzoval pravdy, o které se otírali a které Weinfurterovi vyčítali zvláště někteří čeští hermetici. Weinfurter tak Bruntona zmiňoval takřka v každém svém článku, používal superlativů "slavný P.B., sám P.B., náš pan B.," apod. a zdejší publikum mu připravil tak, jak na něj nečekalo asi nikde ve světě. Tak je i minimálně roční náplň časopisu Psyché (1937) více věnována mystice indické, józe, překladům Vivékanandy apod. Koncem roku pak Weinfurter vydává i Tajnosti egyptské, předem už citacemi a poukazy notně propagované v časopise.\nUvnitř spolku tak Weinfurter zapaluje možná až příliš "ohnivý keř" Bruntonových ctitelů, jejichž mluvčím se pomalu a jistě stává Josef Hoznourek. Ten také jménem spolku Bruntona zve a vysněný guru konečně na podzim r. 1937 navštíví poprvé Prahu. Na jeho téměř měsíční pobyt u nás se konala sbírka, do které přispěla řada pražských členů spolku, neboť finanční nároky hosta nebyly nikterak skromné. Jeho příjezd i pobyt v Praze ovšem zůstal spolku utajen, takže většina členů se o něm dozvěděla až po jeho odjezdu. Pročpak to? "Poněvadž pan Paul Brunton není ani světovým cestovatelem, který se rád dává obdivovat davem, ani dryáčnickým "mistrem",který vystupuje s vážností komickou, maskuje duševní prázdnotu zevním leskem, ani cestujícím fakírem, který provádí svoje kouzla za peníze, ani spisovatelem vymyšlených teorií a tajné vědě a jiných záhadách. Poněvadž dále pracuje jen a jen potají v malých kroužcích mystiků, kteří mohou přijímati jeho pokyny a učení, aby je pak šířili dále mezi těmi, kterým se prozatím nedostalo štěstí přijíti s ním osobně do styků," vysvětluje Weinfurter následně ve svém časopise (Psyché roč. XIV., č.8), ačkoliv v tom neměl prsty. Důvodů však bylo víc a některé šly mimo předsedu samotného. Brunton sám prý předem projevil přání sejít jen s maximálně deseti členy spolku (nakonec jich však bylo šestatřicet). Weinfurterovi se celá věc vymkla z rukou. Bez jeho vědomí Hoznourkova klika vítala Bruntona už při příjezdu a pak se s ním setkávala na soukromých meditacích, kde vedli i jiné než jen duchovní rozhovory. Sám Brunton byl v Praze spokojen, chválil celou mystickou skupinu a v dopise upřímně sděluje, že jinde ve světě tak dobře zorganizovanou a pracující mystickou skupinu neviděl.\n1 Quaz | 6. července 2008 v 13:54 | Reagovat\nto se nedá přečíst-nechceš změnit to červený zvýraznění????