eMBee - Blog | Bandzone.cz\neMBee Muž, 59 let / Praha\nMartin Kratochvíl, Jazz Q - Jazz Q, Potopa (z nového alba "ZNOVU")**\nMarkéta Zdeňková kvartet - O chlapci, řece a vlku- Ještě je pro koho (2012)\nFanoušek eMBee si do osobního playlistu zatím nepřidal žádné skladby.\n1. Jak to začalo...\n15.2.2017 v 18:18 Upraveno: 26.3.2017 v 18:59\nNásledující text je průnikem množiny mých aktivit v muzice s množinou toho, na co se mně podařilo si vzpomenout. Především s ohledem na tu druhou množinu je text postupně doplňován a upravován tak, jak se objevují vzpomínky. Omlouvám se tedy za určitou chaotičnost :-)\nAč veden mými rodiči (a díky za to!!) od raného dětství ke klasické hudbě, brzy jsem zjistil, že i v elektronické muzice jsou zajímavé počiny. Vedle pravidelných hodin klavíru jsem poměrně brzy začal registrovat rockovou scénu a to nejdříve prostřednictvím rockových adaptací klasiky. Díky otci mého spolužáka, který z cest ze zahraničí vozil zajímavou muziku, jsem se ve čtvrté nebo páté třídě dostal k jazzrocku a artrocku. Prvními deskami byly Elegy progress/art/jazz-rockové kapely NICE s famózním Keith Emersonem a jeho další deska "Emerson, Lake & Palmer" ve stejnojmenné kapele.\nZásadní ale pak pro mě byla jejich deska "Pictures At An Exhibition" neboli "Obrázky z výstavy" či "Kartinky". Tedy zmodernizované dílo Mussorgského. Kartínky jsem matně znal v jejich klasické podobě. Ale tohle bylo něco fantastického.\nDesku mi spolužák půjčil domů (nevím, zda o tom chudák onen tatík věděl, každopádně Jiří - díky!). Tehdy nastalo velké propojování a drátování a zjišťování, jak jsou zapojené konektory na mámině gramofonu a na tátově Sonetu Duo, proč to z gramofonu nenahrává, jak by mělo, co je to krystalová přenoska, že by to chtělo magnetodynamickou ale ta je drahá. Tím to asi vše začalo. Desku jsem nahrál ale poslouchat se to moc nedalo. V pořádku jsem ji tedy vrátil s tím, že si ji půjčím znovu až bude vše připravené k pořádné nahrávce. Pak jsem se stejnou cestou dostal k dalším perlám: YES, King Crimson, Genesis, Pink Floyd ale i Camel, Kansas, Jethro Tull nebo východoněmecká Electra, polské SBB, maďarská Omega a Locomotiv GT a další. Fascinovaly mě použité motivy klasické muziky v rocku. A tak první vlastní LP bylo EKSEPTION 5. Z dnešního pohledu - holandský popík. Tehdy jsem to ale hltal neskutečným stylem.\nProšel jsem si i období Mike Oldfield a Jean Michel Jarre a to především Equinoxe.\nCo mě ale ovlivnilo nejsilněji, tedy alespoň pokud jde o rock, jazz-rock a spojení s klasikou:\nPod označením Panton, 33 0250 vyšla v roce 1972 deska, která mně učarovala. COLLEGIUM MUSICUM. Perkusní Hammondky, hudebně citlivá a přitom velmi svérázná rocková klasika, parádní jazzrock a Marian Varga - "Pocta J.S.Bachovi". Tehdy, v těch 12-ti letech jsem skoro ignoroval druhou stranu singlu. "Ulica" přišla na řadu až v pubertě. Následovaly další desky, další kapely a muzikanti, jako byl např. Rick Wakeman a jeho "King Arthur" nebo "The Six Wives of Henry VIII", Všechno to pro mě byly muzikantsky pestré a nápadité věci. Spojení "nabořených", zkreslených Hammondek, klasického piána a syntezátorů!\nPřekvapivě jsem s takovou muzikou uspěl už v šesté třídě. Když se nás náš učitel, hudebně osvícený pedagog dr. Střelák dotazoval, jakou muziku kdo z nás poslouchá, přinesl jsem do školy svou "sbírku" vargovských desek a dělal rockově-hudební osvětu. Tímto počinem a jakýmsi hudebním testem v hodině hudební výchovy jsem si vysloužil učitelovu přízeň a místo člena školním orchestru. Chodili jsme hrát do nedalekého jakéhosi "klubu důchodců" v hospodě "U Bergnerů" a já se musel, jako jediný, vláčet s těžkým elektrickým harmoniem Harmona:\nTenkrát jsem si poprvé uvědomil nevýhody hráče na klávesové nástroje.\nPostupně jsem tehdy ve školním orchestru prostřídal kontrabas, metalofon, xylofon až jsem skončil u klavíru.\nPosléze i na gymplu se dalo muzicírovat hodně. Ve školní aule bylo poměrně zachovalé klavírní křídlo a tak při každé příležitosti, o velké přestávce, místo občanské výchovy nebo ruštiny, místo oběda nebo prostě po odpoledním vyučování byla školní aula mým pravidelným útočištěm a nutno říct že za mohutné tolerance kantorů a pana ředitele (on byl sice soudruh - jinak by v té době asi stěží mohl být ředitelem prestižního gymplu - ale tím "titulem" jsem ho v životě neoslovil. A on to ani nevyžadoval!) a občas i s náhodným publikem, tvořeným většinou spolužačkami z nižších ročníků.\nSamozřejmě mě ale vždycky lákaly elektrifikované klávesové nástroje - především varhany. A tak prvními, půjčenými byly italské EKO Tiger.\nPak kdesi v půjčené zkušebně jakéhosi domu dětí, pionýrů či kdovíčeho jsem měl možnost hrát na Farfisy ale s rockovou hudbou jsme se jako kapela pravděpodobně nevešli do koncepce socialistické výchovy mládeže a tak zkoušení skončilo dřív než začalo.\nS rockovou muzikou jsem se počátkem sedmdesátých let setkával i při rockových mších, které byly tehdy, na krátkou chvíli, po Pražském jaru roku 68 povoleny a pak s určitou setrvačností ještě pár let "vydržely", než byly, jako řada jiných věcí, zakázány. Při té příležitosti nutno zmínit kapelu "Giovanni" a její rockové mše u sv. Kříže na Příkopech a pak u sv. Rocha na Žižkově. Kytara, basa, bicí a ... Hammondky. Některé současné popěvky v této oblasti bohužel takové tehdejší muzice nesahají ani po paty.\nV dobách studentských byly takové investice, jako byly dvoumanuálové varhany a obzvláště Hammondky prakticky nemožnou záležitostí. Přesto se mně podařilo sehnat a díky několika mých nejbližších (a paní profesorce Klimánkové, ke které jsem chodil 10 let na klavír) i pořídit dvoumanuálové varhany GEM Imperial II.\nMuselo se s nimi zacházet opatrně a zlehka, neboť při každém sebemenším otřesu se pohnula jádra oscilátorových cívek a rozladily se. Až po nezdaru ve finále jakési umělecké soutěže rockových skupin, kam jsem se coby nezařaditelný sólista s elektrnickými bicími omylem dostal a kde oscilátory vypověděly službu, protože v nízké místnosti bylo vedro a tranzistory oscilátorů kvůli saturaci přestaly kmitat, jsem varhany přestavěl. (Použil jsem tehdy výkřik elektroniky, chip firmy Mostek MK50240 - generátor nejvyšší oktávy, použitý např. v ARP Omni, Polymoog, Crumar, MOOG Opus III a mnoha dalších nástrojích té doby.) Tehdy na soutěži mě zachránil Michael Kocáb, coby porotce, který otevřel okno a oscilátory po chvíli začaly postupně naskakovat.:-)\nPokud jde o syntezátory -první syntezátor, monofonní tedy jednohlasý - jsem si postavil na bázi čipu, který se v té době používal do hraček, které vydávaly nějaké zvuky. Byl to SN76477 firmy Texas Instruments.\nS obvodem se daly dělat malé zázraky. Měl základní syntezátorové moduly, dva oscilátory, LFO, generátory obálek, VCF atd. Součástí synťáku byl také 16-ti notový sequencer a tříoktávová klaviatura z nějakého dětského piana, či co. Celý synth byl v provedení tzv. "vrabčí hnízdo" - tedy nikdy nedokončen, protože se stále vylepšoval a rozšiřoval. Problém byl nejen s neustálým rozlaďováním ale i s transportem. Na jakémsi undergroundovém fesťáku někdy počátkem 80. let kdesi u České Lípy jsem jednou způsobil všeobecné veselí, když jsem při vystoupení během hry potřeboval připájet upadlý drátek k potenciiometru. Inu, otevřená konstrukce měla své výhody :-)\nJakákoliv fotodokumentace chybí. Přesto jsem našel jednu fotku, která byla součástí novinového článku z Mladé fronty z roku 1983. Úsměvné nejen kvůli použitým konstrukčním materiálům, ne? :-)\nOdsdola: Dvoumanuálky GEM Imperial II přestavěné na digitální generování tónů z jediného hodinového kmitočtu, nad nimi jednohlasý syntezátor s 16-ti krokovým seqencerem, o patro výše phaser-chorusová jednotka s obvody SAD 1024 a úplně nahoře výstupní ekvalizér a zesilovač a vedle páskové echo s kazetovým report - magnetofonem Sony. Za zmínku stojí i vedle stojící repro ze skříně od televizoru Orion :-)\nVe stejném roce jsem pak vše stěhoval do televize, kde o tom byla řeč v pořadu, nazvaném "Studio dobrých nápadů".\nVždycky jsem si myslel, že dobrým pomocníkem při komponování nebo produkování muziky může být počítač. Mé první setkání s počítači bylo v roce 1980, kdy můj otec přivezl ze služební cesty z Paříže tehdejší výkřik osobní, výpočetní techniky - programovatelný kalkulátor Texas Instruments 58C.\nKalkulátor nabízel i možnost uložení programu, mohl využívat zásuvné moduly a hodně se blížil nastupujícím mikropočítačům.\nTehdy jsem s touto kalkulačkou strávil vánoční prázdniny a zároveň jsem se pocvičil ve francouzštině, protože manuál byl pouze francouzsky. Výsledkem tohoto vánočního programování byl program "metronom", který mně otiskl "Mladý svět" v rubrice o programování. Program využíval toho, že kalkulátor při výpočtu produkoval rušivý, elektromagnetický šum, který bylo možné naladit na některých kmitočtech středních či krátkých rozhlasových vln. Tyto rušivé sekvence pak taktoval program kalkulátoru v požadovaném rytmu. Do Mladého světa jsem pak poslal ještě několik dalších prográmků, jejichž mírně upravené verze už ale v M.S. vyšly pod jménem někoho jiného. Tenkrát jsem se poprvé setkal se softwarovým pirátstvím na vlastní kůži.\nMůj první mikropočítač byl Commodore 64. Přestože jsem tíhnul ke strojovému jazyku Zilog Z80 a při své první cestě na západ jsem si chtěl pořídit mikropočítač na bázi právě tohoto procesoru, události se vyvinuly tak, že jsem si přivezl právě Commodore. Zcela odlišný programovací jazyk (tedy stroják), protože Commodore byl postaven na mutaci procesoru Motorola 6502, modelu 6510. Rychle jsem zjistil, že jsem se nakonec rozhodl dobře. Mnohem větší průchodnost byla ideální pro programování hudebních aplikací. Jednou z prvních byl automatický generátor melodie. Kdoví, kde je mu konec.\nStroják Zilogu Z80 mě zaujal v dobách, kdy jsem hltal hudební elektroniku zprostředkovávanou časopisem Elektor. Tento časopis odebíralo v zemi několik podniků a do dvou z nich jsem si našel cestičku a mohl jsem si je tam půjčovat i domů. Kdoví, kolik peněz jsem tehdy dal za xeroxování zajímavých článků. Xeroxy byly v té době v Praze pouze dva a většinou se nekopírovalo na počkání. Na Smíchově v Mozartově č. 2, v domě, který je dnes už zbořen, bývala kopírovací služba a v ní taková hodná, starší paní, která mně vždy okopírovala vše na počkání. Občas jsem jí přinesl kafe (míněno mletou kávu).\nV Elektoru začal někdy koncem sedmdesátých let vycházet na pokračování návod na stavbu syntezátoru Formant. Mimo jiné i tento seriál jsem si tehdy kompletně nechal okopírovat. Když jsem pak nastupoval na vojenské katedře na závěrečné měsíční cvičení, vezl jsem si ssebou hexadecimální výpis ROMky procesorové desky se Z80 kterou jsem se rozhodl Formant řídit a která právě v Elektoru vyšla. Když jsme pak běhali po poli v maskáčích, já měl za mundůrem desky s tímto výpisem a při každé pauze, kdy spolužáci vytahovali cigarety jsem, coby nekuřák, pomocí reverzního inženýství rekonstruoval vývojový diagram řídícího 2kB programu procesorové desky. Těch posměšků... :-) A i když jsem pak procesorovou desku sice postavil ale pro jiné účely, než pro řízení Formantu, tenkrát mě to na mé krátké vojně zachránilo před duševní újmou z vojenského prostředí.\nkonstrukce syntezátoru Formant\nV řadě dalším mikropočítačem byl u muzikantů velmi oblíbený Atari ST. Pro tento mikropočítač, který už ale byl 16-ti bitový, se nabízelo několik hudebních programů z nichž asi nejžádanější byla první verze Cubase.\nO zpracování audia si tenkrát mohli všichni jen tak nechat zdát. Cubase 1.0 byl MIDI sequencer a já se shodou okolností po několika týdnech vlastnictví Atari ke Cubase dostal. Dělal jsem tehdy cosi pro Martina Kratochvíla, který mně na dva týdny hardwarový klíč, kterým byl program jištěn, půjčil. Měl jsem tedy dva týdny na zkoušení Cubase. Pro mě to ale byly dva týdny pro pokus, okopírovat klíč :-) Jako "logický analyzátor" jsem použil "starý" Commodore a zjistil jsem, že klíč pracuje ve třech taktech. Na základě pěti vstupních bitů vydá jiných osm bitů ale tři z nich použije zároveň jako své vstupní bity pro další takt a zbylých pět pošle zpět do počítače. Navrhl jsem algoritmus, který otestuje všechny možnosti, udělal prográmek pro Commodore a jednoúčelovou patici pro klíč a nechal počítat. Program běžel 36 hodin a výsledkem byla tabulka, která se vešla do 2kB ROMky. Tak malou ROMku jsem zrovna neměl a tak jsem klíč přizpůsobil pro dalších sedm případných programů a použil 16kB ROM. Náhradní klíč měl čtyři součástky a běžel na poprvé. Cubase naběhla :-)\nKdyž jsem pak po několika letech svou firmou distribuoval produkty firmy Steinberg na český trh a kolegové ze Steinberg přijeli na akviziční návštěvu, přiznal jsem se jim u kávy k tomuto obchodnímu prohřešku. Nevěřili. Musel jsem tedy ze skříně vyndat staré ST-éčko a oním klíčem rozběhnout Cubase 1.0. Vzali to s úsměvem i když trochu překvapeným a křečovitým :-)\nVzpomínám si na první reálné setkání se syntezátorem. Bylo to v roce 1973 a tehdy jsem prostál snad hodinu před jedním budapeštským bazarem s hudebními nástroji, a zbožně vzhlížel za výlohu, kde stál Minimoog. Bylo zavřeno a na cenovce stálo 154.000,-HF :-)\nDnes si lze pořídit softwarovou emulaci za pár korun nebo některou z hardwarových náhražek z nichž se mně jevil jako nejzajímavější ten od německé firmy Creamware - Minimax ASB. Když jsem před lety tuto německou firmu distribuoval na český trh, vyprávěli mně hoši z Creamware, jaký je princip nástroje. Na začátku si vzali schéma původního Minimoogu, pro jednotlivé součástky vytvořili matematické modely, ty matematicky uspořádali podle schématu a nechali počítat DSP čipy výstupní signál na základě nastavení ovládacích prvků. Tedy tzv. Physical Modelling. Prý byla u každého kusu použita individuální sestava charakteristik instalovaných "tranzistorů", takže každý kus hrát trochu jinak tak, jako originál Minimoog. Docela bych jim to věřil. U jejich dalšího modulu Creamware B4000,\ntedy modulu, emulujícího Hammondky, byl knoflík, kterým se nastavuje stáří řemínku motoru nástroje, tedy to, jak je "vytahaný" a jak tedy mírně kolísá ladění celého nástroje (jakési vibráto neperiodického průběhu). Ale to už je vše minulost. Modul jsem už před lety vrátil do svého mini-muzea Creamware modulů (Noah, Minimax ASB, Prodyssey ASB, Pro-12 ASB, B4000 ASB, Luna + Luna BOX, Pulsar...) a od té doby používám "Hammond" dvoumanuálky C2D firmy Nord.\nNástroj sice má Overdrive ale přesto mám výstup veden ještě přes lampový Electro-Harmonix LPB 2ube Stereo Overdrive:\nLampa je lampa... :-) To platí i o výstupu. Pokud je čas a je kam s ní, používám pro reprodukci nefalšovanou Leslie. Před nedávnem jsem si nechal dovézt z Kanady a zrestauroval klasiku - Leslie 147RV, Je to model 147V s pružinovým reverbem. Po přestavbě na 230V a repasi motorů a reproduktorů hraje jak víno.\nKdyž byla nová, mohla vypadat asi tak:\na uvnitř tak:\nI pro tu nejrockovější muziku je ale základem muzika klasická či "vážná". S ní jsem přicházel do styku prakticky od narození. Otec - regenschori, tedy ke klasickým varhanám měl jen málokdo blíže. Fascinovala mě úžasná dynamika, kterou bylo možné vytvářet jak hrou tak vhodnou registrací.\nUž jako dítě jsem prostál hodiny a hodiny vedle táty, který hrával na tyto varhany na Karlově náměstí u sv. Ignáce, a doufal jsem, že mě nechá po mši chvíli zahrát. Občas jsem tu možnost měl.\nV období prázdnin jsem hrával u babičky v Jižních Čechách na tyto malé, vesnické varhánky:\nPozději, už jako středoškolák, jsem měl možnost chodit cvičit, nebo spíše si občas zahrát na nejlepší pražské varhany, do chrámu matky Boží před Týnem na Staroměstském náměstí. Jedná se o nástroj Hanse H. Mundta z 2. pol. 17. století a je označován, a myslím, že právem, jako nejlepší a současně nejstarší nástroj v Praze. Už jenom trochu hudebně vybavený člověk zvuk těchto varhan spolehlivě pozná mezi ostatními. Charakteristický, zvonivý zvuk podpořený neobvyklým rejstříkem zvonkohry ("Cymbelstern") - dvojicí rotujících rozet se zvonečky v prospektu nástroje, laděnou, tuším v C a v G (?). Zvuk těchto varhan ve spojení s gotickou atmosférou celého chrámu - srdeční záležitost.\nKaždá návštěva u nástroje byla vždy velkým zážitkem. Hra na původní klaviaturu, na kterou kdysi přede mnou hráli ti nejznámější čeští barokní skladatelé; Josef F.N. Seger, jistě i Bohuslav Matěj Černohorský, coby varhaník ve vedlejším chrámu sv. Jakuba, Š. Brixi (tatínek F.X.Brixiho), Segerovi žáci; Kopřiva, Koželuh, Mysliveček, Voříšek a J.J.Ryba. Ti všichni si určitě na nástroj také sáhli. A na klaviatuře to bylo více, než patrné. Klávesy uprostřed klaviatury byly do hloubky cca 5 až 8 mm "prošoupané", rozestupy mezi nimi byly tak velké, že se klávesy pod prsty rozjížděly. Na celý dvoumanuál se tak nehrálo moc pohodlně ale tím více byl umocněn zážitek ze hry. V roce 2000 byly varhany rekonstruované a přestože byl při rekonstrukci kladen důraz na zachování původního nástroje, už jsem si na něj nezahrál. Některé vzpomínky není potřeba oživovat novými zážitky. :-) To podobné platí i o varhanách v bazilice sv. Jakuba, pár desítek metrů od Týna. Na ty jsem si zahrál snad jen dvakrát a to hluboko před jejich rekonstrukcí v roce 2011 ale vzpomínka na dynamiku nástroje, umocněnou dvěma dodatečnými skříněmi s dalšími rejstříky a umístěnými na postranních ochozech, zůstane zase jen vzpomínkou. Postranní skříně byly odstraněny a tak dnešní, rekonstruovaný nástroj už takovou prostorovou dynamiku nedosahuje.\nV polovině sedmdesátých let jsem se zúčastnil exkurze do Rudolfina. Bylo to v době, kdy se tam připravovalo uvedení nových varhan do provozu. V sále jsme zastihli autora dispozice nových varhan, prof. Jiřího Reinbergera, který právě nový nástroj intonoval. Na krátkou chvíli jsem si mohl ještě nedointonované varhany vyzkoušet a zahrát si na ně.\nO několik let později, při nácviku předávání diplomů při promoci jsem si zase zahrál na varhany ve Smetanově síni Obecního domu. Při těchto příležitostech jsem si vždy uvědomil, jak velký je rozdíl ve zvuku varhan v koncertní síni a v kostele.\nAž po letech se mně podařilo zahrát si na varhany mého oblíbence - romantika Césara Francka, který coby varhaník působil téměř třicet let v bazilice sv. Klotyldy v Paříži.\nTam se mně při jedné návštěvě Paříže podařilo zastihnout u varhan cvičícího varhaníka. Velice ochotně mě pustil k nástroji a tak jsem mohl strávit půl hodiny u špičkového, romantického nástroje z dílny Cavaillé-Coll.\nA ještě jeden velký nástroj jsem měl možnost si v Paříži vyzkoušet: Jedny z největších francouzských varhan, které Cavaillé-Coll "pouze" restauroval - u sv. Sulpicia, pár set metrů od sv. Klotyldy.\nVarhany mají něco přes 7000 píšťal a hrávali na ně, pro změnu, Dupré a Charles Maria Widor. A opět, ta zvuková barva a ta dynamika. ...a "povinné" hodiny v prospektu varhan. :-)\njazz-rock / Praha\nfolk-rap / Nitra\nMarkéta Zdeňková kvartet


Byt k pronájmu - Londýnská 3+kk Praha | LEXXUS NORTON\nSVětlý 2-ložnicový byt na Praze 2 - Vinohrady\nVkusně zařízený, rekonstruovaný byt k pronájmu o dispozici 3+kk a celkové výměře 92 m² v žádané rezidenční lokalitě Praha 2 - Vinohrady, v blízkosti Národního muzea a Divadla na Vinohradech.\nVelmi pěkný, světlý byt k pronájmu ve čtvrtém patře pětipodlažního domu s výtahem. Byt k pronájmu má dvě ložnice, obývací pokoj s kompletně vybaveným kuchyňským koutem se spotřebiči Siemens (sporák, trouba, lednice, mrazák, myčka, mikrovlnka) a jídelním koutem, koupelnu se sprchou, vanou a WC a šatnu/technickou místnost. K zařízení bytu patří dále pračka se sušičkou značky AEG, bezpečnostní dveře, satelit, kabelová televize a internet. V pokojích jsou dřevěné parkety, v kuchyňském koutě a v koupelně je na podlahách keramická dlažba. Byt k pronájmu je vytápěný plynem, v koupelně je podlahové topení.\nByt k pronájmu se nachází ve vyhledávané lokalitě Praha 2 - Vinohrady, v širším centru města>. V místě je skvělá občanská vybavenost i dopravní dostupnost. Jsou zde obchody, služby, supermarket, restaurace, kavárny, divadla, galerie, mateřská i základní škola. V docházkové vzdálenosti od domu je Národní muzeum, Riegrovy sady, kostel sv. Ludmily, řada kulturních i architektonických památek a míst pro relaxaci ve volném čase. Cesta na stanici metra trasy A - Náměstí Míru trvá pěšky pouhých pět minut a zhruba ve stejné vzdálenosti je stanice metra trasy C - I. P. Pavlova. Autem je bleskové spojení na Pražskou magistrálu.


5 tipů na zajímavé zboží z čínských obchodů #176: Meizu EP52 a další\nSluchátka Meizu EP52, vybavený gamepad nebo chytré ovládání spotřebičů. To vše a ještě něco navíc na vás čeká v dalším pokračování našeho seriálu 5 tipů na zajímavé zboží z čínských obchodů.\n1) Sluchátka Meizu EP52\nSluchátka Meizu EP51 se stala velice oblíbená díky svému výbornému poměru kvalita/cena. Kvalita přehrávání byla na velmi dobré úrovni, to samé i reálná výdrž okolo 5 hodin hraní. A to vše za cenu okolo 7 stovek. Čínský výrobce proto navázal a vydal nový model s označením Meizu EP52. Ten přináší pozměněnou konstrukci, kvalitnější přehrávání a výdrž až 8 hodin na jedno nabití. Cena přitom stále zůstává při zemi.\nMeizu EP52 – vlastnosti:\nCena: 848 Kč (GearBest)\nPokud jsou mezi našimi čtenáři nějací kutilové, kteří si rádi sobě nebo známým opravují mobilní telefony, máme pro ně tip. Je jím sada na opravu telefonu. Díky ní se snadno dostanete do konstrukce většiny mobilních telefonů a vyměníte potřebný díl.\nCena: 74 Kč (GearBest)\n3) Vybavený gamepad GameSir G5\nHráči mobilních her jistě ocení vybavený gamepad, který hraní posune na další úroveň. Tento Bluetooth gamepad disponuje mnoha tlačítky, joystickem, směrovým ovladačem i touchpadem, který je možné použít v mnoha hrách. Nechybí ani držák na telefon, aby nic nerušilo pohodlné hraní. Baterie vydřží až 18 hodin hraní.\nCena: 1 292 Kč (Aliexpress)\n4) WiFi spínač\nMáte doma zařízení, které byste rádi zapínali a vypínali skrze mobilní telefon či jeho provoz zuatomatizovali? Pokud samotné zařízení nemá podporu chytrého telefonu či domácího asistenta, jako další možnost se jeví zapojit jej do chytrého spínače. Jedním z nich je i Broadling SC1, který je možné ovládat přes WiFi mobilním telefon s Androidem i iOS. Podporovány jsou rovněž chytré asistenty Google Home či Amazon Echo.\n5) Nabíječka pro 12 zařízení\nMáte doma mnoho zařízení, která potřebujete dobíjet najednou? Nebo obsluhujete v práci mnoho telefonů a hodí se vám je nabíjet jednou nabíječkou? Řešením je náš poslední tip, který dokáže doplnit energii až 12 zařízením současně. Maximální proud činí 3,5 A pro vybrané USB porty.\nCena: 279 Kč (GearBest)\nKterý z našich tipů vás zaujal nejvíce? Meizu EP52 nebo třeba WiFi spínač?


ŽENA-IN - Novinka - dobroty v čokoládě: švestky pro něj, mandle pro ni\nNovinka - dobroty v čokoládě: švestky pro něj, mandle pro ni\nMezi čokoládová pokušení, kterým neodolá žádný mlsný jazýček, přibyly dvě novinky: Mandle v čokoládě a Švestky premium - obě máčené v hořké čokoládě od české čokoládovny Carla. K dostání jsou v elegantních krabičkách přímo vyzývajících po tom stát se dárkem, který někomu udělá radost.\nVišně nejsou jediné ovoce, kterému lahodí kombinace s alkoholem a čokoládou. Už jste vyzkoušeli švestky? Máčené v rumu a obalené v lahodné hořké čokoládě - jen se po nich zapráší. Švestky premium od čokoládovny Carla mají neodolatelnou chuť díky kombinaci šťavnatého ovoce a kvalitní čokolády s podílem kakaové sušiny minimálně 55 %. Mezi klasické dobroty k uzobávání patří také mandle v čokoládě. Aby dosáhly charakteristického matného vzhledu, obalují se sladké mandle v čokoládě ještě navíc kakaovém prášku.\nPokud hledáte drobný dárek ke slavnostní příležitosti, vyzkoušejte nové bonboniéry. Švestkami v čokoládě můžete vtipně podarovat muže - třeba spolu s lahví něčeho ostřejšího. Každou ženu pak potěší malý dáreček k lahvi vína - křupavé mandle v čokoládě.\nCarla je jediná ryze česká čokoládovna, kakao dováží z kolumbijských kakaovníkových plantáží a vyrábí z něj celou řadu výrobků od bonboniér po čokoládové polevy do kuchyně.\nobojí je velice lákavé,švestkám bych dala přednost.\nMandle v čokoládě jsem již jedla mnohokrát, ale švěstky nikdy - ty by 100% stály za hřích\nDala bych si obojí, ale švestky ještě radši\nJo, to je jedno, švestky, mandle, sem s tím.\nTak my máme v ČR jedinou ryze českou čokoládovnu??? To je smutné...\nzlá teta — #3\nslintám nad klávesnicí\nPamatuju, že už tady jednou švestky v čokoládě byly. Obal nic moc, takový spíš odpudivý.... ale za obsahem bych se utloukla.\nasi jsem chlap, já bych brala raděj ty švestky\nno tak to bude dobrotka


šátek Magdaléna | Na Háček\nBěhem příprav návodu na šátek Butterfly Nenasyta I. (již brzy tu bude také) jsem si potřebovala odpočinout u něčeho absolutně nenáročného. A tak vznikl šátek Magdaléna. Krásný a přitom vlastně velmi jednoduchý vzor – střídají se stále dokola pouze dvě řady.\nJméno Magdaléna dostal po mé kamarádce, pro kterou jsem šátek háčkovala.\nPoužitá příze: YarnArt Flowers 273\nobtížnost: pro lehce pokročilé, s podporou v naší FB skupině zvládnou i začátečníci.\nNávod obsahuje schéma a detailně popsaný postup krok za krokem.\nPoužité sloupky: DS, ŘO, skupina sháčkovaných 3DS (v návodě popsáno), pikotka (je možné ji vynechat).\nSchéma ani návody, prosím, NESDÍLET přímo! Šířit můžete odkazem na tento web. Děkuji 🙂\nNávod je možné zakoupit u mých partnerských e-shopů:\nBudu moc ráda, když se přidáte i k nám do facebookové skupinky Na Háček – autorské návody a pochlubíte se svým výtvorem 🙂\nšátek Magdaléna na trávě\nšátek Magdaléna – detail


Riad Sapphire - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Marrakech\n3, Kaa Akhlij - Sidi Ben Slimane, Kaa Sour, Medina, Marrakech, Maroko, 40000 - Zobrazit na mapě\nSousedství Medina Medina Medina Medina Západní předměstí Východní předměstí\nRiad Sapphire – podrobnější informace\nRiad Sapphire, umístěný v oblasti Medina, Marrakech je mezi cestovateli velice populární. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nNabídka kvalitních služeb hotelovým hostům a široké škály vybavení, Riad Sapphire je připraven zajistit vám co nejpříjemnější pobyt. Nonstop recepce, přeprava do hotelu / na letiště, restaurace, prádelna, trezor jsou jen některé ze zařízení, které dělají Riad Sapphire jiným od ostatních hotelů ve městě.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Ideální polohou a vyhovujícím vybavením, je hotel Riad Sapphire perfektní volbou v mnoha ohledech.\nMístní DIČ/číslo licence k pronájmu: 40000MH0557\nČíslo licence: 40000MH0557\nVšichni cestovatelé (67)Páry (32)Jednotlivci (7)Rodiny s malými dětmi (6)Rodiny se staršími dětmi (1)Skupiny (22)


Akaša v praxi\nNa této stránce se s vámi podělím velice stručně s některými příčinami problémů, které trápí člověka a není nikde žádná pomoc, jen psychiatrická diagnóza a potlačení antidepresivy...\nPokud se v současném životě utápíte v samotě, v depresích, v slzách, v dluzích, v alkoholu, prostě ve všem, tak jste se v některém z minulých životů pravděpodobně utopili, a jste takto utopeni dodnes, jen ve trochu pozměněné symbolice.\nPokud se topíte v dluzích a neděláte nic jiného, než jen splácíte a splácíte, tak jste se v některým z minulých či paralelních životů utopili "vlastní rukou" a vaše splátky představují splácení karmického dluhu.\nKdyž k tomu navíc budete mít stále ve vlasech lupy, tak je zřejmé, že jste se utopili v moři - tedy ve slané vodě, a lupy zde symbolizují mořskou sůl. Ta je zároveň ve velkém množství žíravinou, tak to odnesou i vaše oči, a budete čím dál hůře vidět. Pokud člověk pochopí - většinou problém svým poznáním a pochopením sám zmizí. Pokud se nejedná o karmu. Pokud máte navíc husté vlasy, a nikdy nejdou lehce rozčesat, tak je možné, že jste se v té vodě navíc svými vlasy zamotali do vodních řas, nebo i do bahna. A trčíte tam - symbolicky dodnes.\nPokud v noci nemůžete spát, a stále po bytě bloudíte tmou, pak některá vaše část v některém životě zemřela, a nepostřehla svoji smrt, a tato část vaší duše stále bloudí astrálem, než pochopíte a najdete pro ni pomoc. Vy tu svoji část vnímáte, vnímáte nevědomě její volání o pomoc, a jste po nocích vzhůru, protože zde noc symbolizuje astrál. Uvědoměním se to většinou srovná.\nPokud se vám stále dokola opakují podobné nehody, a v čase sílí a sílí, pak jste se zcela jistě při podobné nehodě v jiném životě zabili, a ta vaše část, která tam žije ve smrti, stále opakuje svoji smrt, protože si nevšimla své smrti, a vy to vnímáte, a opakujete stále dokola tuto smrt - pak zcela jistě vnímáte volání té své části, a je na vás, abyste to pochopili, a tento koloběh pochopením zastavili.\nPokud nemůžete jíst, a z jídla se vám dělá stále špatně, pak je možné, že jste byli otrokem, dávali vám málo najíst, a vaše podvědomí žije dál ten život, takže vaše podvědomí velké porce jídla prostě nebude zvládat. Je potřeba celý příběh podrobně poznat a pochopit. Teprve poté budete moci v klidu jíst.\nPokud se ráno probouzíte a jste omámeni, motáte se, nemůžete se pořádně probrat, a fyzické tělo vám navíc připadá ztuhlé - pak vaše smrt v jiném životě stala se zřejmě při narkóze, nebo jste byli něčím paralyzováni, a vy se z tohoto stavu každé ráno probouzíte. Dokud nepochopíte.\nPokud vás někdo v některém minulém životě otrávil, pak se zřejmě také probouzíte jako omámeni, navíc máte křeče v žaludku, ve střevech, nález v krvi. Jakmile si to uvědomíte - tělo "vyvrhne" ze žaludku jed, a vše se srovná, a bude v pořádku.\nMáte záchvaty paniky, cítíte, že musíte někam utéci, či jít z domu ven? Pak vás panika, zadýchání, zrychlený tep, a třeba i zvýšený krevní tlak upozorňuje na to, že v některé z jiných realit utíkáte před někým, kdo vám způsobil smrt, a část vašeho já stále prožívá tuto etapu smrti stále dokola, dokud nepochopíte, a tím dáte částí svého já "osvobození" z takového kolotoče...\nPokud dlouhou dobu nemůžete najít vhodného partnera, pak vás zcela jistě blokuje "energetický implantát".\nVětšinou dostanu z Akaši jako příčinu vašeho problému, příběh některého z minulých životů, velice podrobně popsaný, na 3 až 4 strany formátu A4. Poznáním a pochopením problém odchází ze života. Výše uvedené ukázky jsou pouze stručnými symbolikami, jak se problémy přenášejí ze životů do životů, dokud nejsou zcela zpracovány.


1 ......... 40 41 42 43 44 ......... 61\ndaniel.h: když nekoupíš nějakou vraždu a budeš měnit olej, filtry a o auto se dobře starat, není na tom nic, co by bylo výrazně poruchového\nno muj rozpočet je 80 ticis a bojím se že to bude problém najít solidní kousek\nJestli jezdíš krátké trasy do práce, tak spotřeba bude vyšší. Jinak s tím 2.0i se dá je rozumně jezdit i pod 7litrů, ale jestli budeš jezdit 5km tam a 5 zpátky, tak na nějakou dobrou spotřebu zapomeň. Jinak výběr určitě neuspěchej.\nMel jsem podobny rozpocet a musel jsem ho o dalsich 10 prodlouzit. Behem dvou mesicu jsem objel nespocetne 6tek (puvodne diesel) s podminkou cerneho interieru. Jedna horsi nez druha, vzhledem k najezdu jsem stejne nakonec sahl po benzinu.\ndaniel.h: co jsem se tak koukal, tak M6 v benzinu do 80 000 neni moc velkej vyber... ale ono obecne tech benzinu je malo, chce si to dat cas a praci s hledanim. Jezdit s dvoulitrem pod 7 litru se sice da, ale urcite ne po meste a urcite ne kratke trasy, jak pise Milan\njezdím 9 Km tam a 9 km zpět podstate vyjedu z mesta a pak jedu po okrescích. Přímo že by mesto to ne. Proto me napadala ta 1.8 nebo pak ten 2.0 l. Auto nemusí být uplně top mám možnost si auto opravit sám. Uvidíme co se najde :)\ndaniel.h: tak to bych o naftě vůbec neuvažoval a šel do benzínu a klidně i 1,8\nKdybych jezdil denně do práce 10km tam a zpět,tak si pořídím něco do jednoho litru a pro potěšení a radost to co mě je srdci nejblíž..\nNo, já měl (tedy ještě mám) Mazda 6 2.0 a opravdu bezporuchové vozítko. Za těch 2,5 roku co jí mám, jsem kupoval novou baterii, vyměnil klínový řemen a měnil palivové čerpadlo. Jak je napsáno výše, starat se řádně o údržbu (oleje, filtry) a není problém. Nikdy jsem tam teda nelil benzín od Onna\nBohužel, původní předpokládaný nájezd je větší a proto jsem se vrátil k dieslu. Ale ke klasice, CR opravdu nee. Mám s ním jen špatné zkušenosti\ntak našel jsem si tu jednu 6ku která se mi i líbí :) co si myslíte o ní vy ? je nekdo z okolí a třeba ji už někdo viděl ?\nAkorát čeho se bojím že je to rok 2002 a že je to uplne první model asi ze všechn :D\nZdravím všechny členy zde ve fóru!\nPředem děkuji za spoustu postřehu a informací, které mě tak trochu přenesli do reality. Upřímně jsem toho přečetl opravdu hromadu ale číst si všech 42 stránek je na mě trochu moc. Časově a tak vůbec přívalu informací a názorů. Rád bych tedy pro mě a jistě i další zájemce poprosil o nějaké rychlé shrnutí.\nTakže s tatíkem se už delší dobu díváme na nějaké to novější auto vzhledem k našemu současnému. Cenově, vzhledem, stavem, výbavou a v podstatě vším co jsme si tak prohlíželi se chceme rozhodnout pro Mazdu. Původně mělo jít o nějakou "novější" 323F . Teď to vše vypadá právě pro Mazdu 6.\nNěco k možnostem, požadavkům a použití.\nCenově okolo 100 tis. Kč. Jako každý hledáme co nejnovější ročník, co nejméně km a nejlepší stav (bez koroze apod). Máme několik vybraných kandidátů. Ještě doplním že přemýšlíme o dieseu. S motorem 100 nebo 105Kw. Auto by bylo využíváno pro bežné ježdění okolo 15-30km max. Často spíš 7-15. Jasně občasné projíždky s takovým krasavcem jsou v plánu ale v drtivé většine půjde spíše o cesty do 30km.\nAbych řekl pravdu četl jsem postřehy, které potkali krtildu a i jiné názory a logicky jsem dostal trochu strach o spolehlivost a případné náklady na údržbu. Takže bych chtěl pár základních rad na co si dát pozor, na co nejvíce trpí. jak nejlépe postupovat. Jednoduše co kupovat a co ne. Super by bylo vypsat takové ty bežné investice, které je dobré udělat u nově koupeného vozu i s přibližnou cenou. Popřípadě i těch, který se dost často oběví třeba od určitých km. Pomůže mi to při kalkulacích jaký rozpočet si mám přirpavit. Převážně u Mazdy 6 od roku 03.\nZa případné tipy do budoucna pro čerstvé majitele - ohledně údržby apod. budu jen rád.\nPředem díky za všechny reakce a rady.\nBULIT: Vítej mezi námi.\nPokud se chceš vyhnout problémům s korozí (hlavně prahů a zadních lemů), tak se koukej po ročnících 2005 a mladší. (neboli pofacelift)\nTrošku mě zaráží tvé protiřečení ve větách:\n.... Ještě doplním že přemýšlíme o dieselu. .... Auto by bylo využíváno pro bežné ježdění okolo 15-30km max. Často spíš 7-15. ....\nNa tohle využívání na krátký trasy se jasně hodí benzíňák. (doporučil bych dvoulitra - taková zlatá střední cesta pro normál ježdění) Nafta v tomhle režimu rozhodně vůbec nic neušetří.\nVěděl jsem, že se někdo ozve, rád vysvětlím.\nPopravdsě přemýšlíme o dieslu protože motor má delší životnost a tak ty auta, které přichází v úvahu nejsou nějak s vadou na kráse - obrazně řečeno. Navíc většinou jsou ty km najetý na delších trasách a to hraje ve prospěch opotřebení všeho. U benzínu je výběr menší a dost težký.. (hodně km) nehledně na spotřebu. Která by byla řekněmě 10/12 odhad (nevím kolik je u těch 1,8-2,0l) a to je celkem hodně, když teď jezdím s benzínem za 7-8. Proto jestli bude v podstatě stejná, malinko vyší tak to není až zas takový problém. Nejde tedy o úsporu i když kdybych zrovna razil někam daleko tak je to s naftou samozřejmě lepší.\nOhledně těch cest, je to tak, že teď když potřebuju někam nutně zajet do města nebo tak.. je to spíš 7-15km. Ale bežně máme naplánované nějaké to litání a to už těch 30 najedeš. Můžete tedy počítat s 30km a je to. ;)\nDíky za tip na tu korozi. S tím jsem tak trochu už počítal.. stáří a viděl jsem některé chycené.\nbulit: Ahoj, mam hodne podobny najezd jako ty. Radeji jsem vzal benzin [konkretne 2,3] Na kratke trasy jezdim kolem 10l/100km. Delsi [dalnice, statovky] neni problem zajet pod 8. Samozrejme rozumnou jizdou, pokud se chces svezt, jses se spotrebou jinde.\nK jadru pudla, s tvym najezdem a pripadnych zavad / oprav / udrzby u nafty te to vyjde myslim si draz. Je to jen muj nazor. Kazdopadne, preji dobre vybirani a hodne zdrau :]\nNa takové pojížďky rozhodně benzín, z vlastní zkušenosti mnohem méně nákladné do budoucna.\nCo se týče výdajů, tak mám benzín 2.0, rv 2002 a za tu dobu se měnily:\ntlumiče, ramena a čepy na přední nápravě, spojka, asi před cca 5 lety se vyvařovaly zadní lemy, které začaly chytat rez, od té doby bez koroze.\nDále to klepu, ale jinak jezdí bez problémů, spotřeba kolem 7,5 litru, ve městě a kratší pojížďky bude spíš 8.\nbulit: Podle toho co píšeš byh osobně vybral 2.0 benzín jak pšou kluci. Pokud tomu nebudeš dávat ve městě za studena plnej kotel tak se nad 9.5 nedotaneš ani náhodou u tý 2.0. Ohledně životnosti,tak tohle vůbec neber v úvahu. Když najdeš dobře udržovanej motor (nemyslim že to non-stop jezdilo do autorizáku,ale že si na tom majitel i něco logickýho udělal sám navíc),tak není problém. Už starý 2.0 benzín FS při kvalitní údržbě měli běžnej nájezd okolo 400000km bez vybroušení válce a výměně pístů (prostě totální GO).\nSamozřejmě výběr je na tobě,ale podle toho co píšeš,tak ten benzín by byl lepší. Pokud nejsí žádnej závodník a nehodláš převážet žádný skřně,tak bych klidně uvažoval i nad 1.8 (jsou skoro totožný s 2.0 z mechanickýho hlediska)\nbulit: 7/15/30 km jízdy ... to je tady pořád dokola.... jinak : pokud ročně najedeš 40 000km a víc, kup si naftu. Pokud jezdíš kodrcačky 7/15/30 km - kup si benzín. Ale pokud chceš apriori naftu, tak si ji prostě kup a uvidíš sám\nmiu - Díky za tip a zkušenosti.\nAnndrew, MAX6, Vitus - Taky díky za rady.\nNo mám tak trochu nejistotu jít do auta který je na benzín a má třeba 200 000km. Tohle je celkem irelevantní, díky za rady a tohle budu řešit nakonec. Jak jsem řekl, nejde mi ani tak vzít naftu kvůli úspoře paliva.\nPtám se na rady ohledně nafty, protože jsem se zalekl některých odpovědí a co se řešilo. Chci mít jasný přehled do čeho jdu. Nechci koupit naftu a pak se mlátit do palice, že je to hrozně náročný na údžbu. Chceme spolehlivé auto, které budeme pravidelně ročně (příklad) udržovat a starat se o něj.\nA ročně se s naším stávajícím najelo tak 8 000km. Teď se bude jezdit více takže ročně bych ale víc jak 12K to nebude.\nbenzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín, benzín,\npokud chceš jistotu, kup si nový auto ..... a ani tam jistotu nemáš... za kilo koupíš starší ojetinu bez jakékoliv jistoty. Pokud koupíš benzin s 200 000 km, asi to těch 200 000 km mít bude protože s benzínem se jezdí menší nájezd. Pokud koupíš naftu s 200 000 km, budeš přemýšet, jestli to není stočený, páč s naftou se jezdí vyšší nájezd .... kupuj hlavou, srdcem a s odborníkem


Aktuálně – Speciál pro ZUŠ | rizeniskoly.cz\nUpozorňujeme na problémy, rozpoutáváme diskuse a hledáme řešení.\nZávěr druhého pololetí se tradičně nese v duchu hodnocení žáků, vystavování vysvědčení a přípravy na nový školní rok.\nProjekt NIDV Podpora ZUŠ vstupuje do svého finále\nDatum: 23. 1. 2012\t Autor/autoři: Mgr. Luboš Lisner\tVydání: ZUŠ 1/2012\tRočník: 2012\nV roce 2011 byly vytvořeny a školám poskytnuty dvě praktické pomůcky – Šablona pro vytvoření ŠVP a Zásobník aktivních sloves. Zejména Šablona se setkala s velkým úspěchem pro svoji komplexnost a přehlednost. K Zásobníku je třeba dodat, že je nutné...


Nechte si zasílat jezdecké novinky na e-mail! | Jezdci.cz\nNechte si zasílat jezdecké novinky na e-mail!\n02.02.2017 11:53 | AUTOR\nVěnujete se aktivně jezdectví, dostihům, chovu koní, nebo jste jen milovníci koní, kteří chtějí být pravidelně informováni o tom, co se děje zajímavého v tomto odvětví? Nechte si zasílat novinky na e-mail! Můžete si vybrat, o jaké zprávy máte zájem!\nSamozřejmě kdykoliv se můžete rozhodnout odběr automatických zpráv zrušit! A co vše si můžete nechat zasílat na e-mail? Níže najdete stručný souhrn...\nJEZDCI.CZ – registrace POD TÍMTO ODKAZEM\n• Informace o nových článcích s možností výběru z následujících rubrik: sport CZ, sport SK, dostihy, chov, ostatní CZ, ostatní SK.\n• Informace o nových záznamech závodů s možností výběru z následujících rubrik: výběr ze všech disciplín, krajů a statusu závodů (národní, mezinárodní, neoficiální apod.)\n• Informace o nových záznamech na elektronické nástěnce s možností výběru z následujících rubrik: nabídky, poptávky, oznámení, pozvánky.\n• Informace o nových záznamech v sekci monitoring zpráv s možností výběru z následujících rubrik: články, weby, fotografie, videa.\nEQUITV.CZ – registrace POD TÍMTO ODKAZEM\n• Informace o nových videích s možností výběru z následujících žánrů: zpravodajství, péče o koně, veterina a zdraví, výcvik a trénink, produkty a služby, areály pro koně, profily osobností, ankety a rozhovory, vzdělávání a zábava, ostatní.\nJEZDECKÝ MAGAZÍN – registrace POD TÍMTO ODKAZEM\n• Informace o nových dílech televizního Jezdeckého magazínu, který má premiéru vždy ve čtvrtek. V období od února do října je připravováno celkem 40 dílů. Součástí informace zasílané e-mailem je soutěžní otázka s možností výhry zajímavé ceny!\nJEZDECKÝ ZPRAVODAJ – registrace POD TÍMTO ODKAZEM\n• Zasílání Jezdeckého zpravodaje – bulletinu o koních a jezdectví – 1x měsíčně na váš e-mail.\nJEZDECKÝ KATALOG – registrace POD TÍMTO ODKAZEM\n• Novinky o publikaci Jezdecký katalog, která vychází v tištěné i elektronické podobě 1x ročně vždy v druhé polovině března.\nJEZDECKÝ KALENDÁŘ – registrace POD TÍMTO ODKAZEM\n• Novinky o publikaci Jezdecký kalendář, která vychází v tištěné i elektronické podobě 1x ročně vždy začátkem prosince.\nJEZDECKÝ POHÁR – registrace POD TÍMTO ODKAZEM\n• Informace o novinkách týkajících se seriálu závodů Zimní Jezdecký pohár ČJF a o Jezdeckém festivalu v Lysé nad Labem.\nJEZDECKÝ OBCHOD – registrace POD TÍMTO ODKAZEM\n• Informace o novinkách v nabídce vzorkovny Jezdeckyobchod.cz.\nScott Brash vítězem CSI5 při pátečním odpoledni\n14.12.2018 18:51 Rubrika: Sport


22.12. 2002 Povídka do soutěže - Finjos, Příběh Faramirova panoše\nPříběh Faramirova panoše\nFaramir neklidně přecházel po místnosti. Na panoše, stojícího u dveří, téměř zapomněl. Finjos už si zvykl, jeho pán měl takové záchvaty od té doby, co pán Boromir odjel na sever hledat tajemnou Imladris, o níž se Faramirovi i jeho bratru zdálo. Byl u toho, když stáli před Denethorem a svěřovali mu svůj sen, plný hádanek a podivných slov. Správce byl toho názoru, že může být velice důležitý pro budoucnost Gondoru, jinak by se určitě nerozhodl poslat jednoho ze svých synů do Imladris pro vysvětlení. Ale ať by to bylo sebedůležitější, nikdy by tam neposlal svého staršího syna, Boromira, kterého nade vše miloval. To Boromir si to vyžádal. Odůvodnil to:\n„Cesta je příliš nebezpečná – byl bych velice nerad, kdyby se mému bratru něco stalo. A on ti zde může být velkou pomocí, otče.“\nProsadil si svou vůli – jako obvykle. Ale Faramir vypadal, že zná ještě nějaký jiný důvod, který Boromir otci neřekl. Jen on věděl, proč vlastně Boromir jel. Jen on věděl, co zažil jeho bratr před lety na své dávné cestě na sever. A vzpomněl si, že v bratrově vyprávění byla Imladris dosti důležitá …\nMěl svého bratra velmi rád; víc než leckteří tušili. Nebylo divu, že měl o něj starost, vždyť byl pryč už nejméně šest měsíců! I když někteří říkali, že takovému udatnému bojovníkovi se nemůže nic stát, bálo se o něj celé město, a pán Denethor a Faramir nejvíce ze všech …\n„Odpusť, Finjosi, už půjdu.“ Faramir se probral a vlídně pohlédl na panoše. „Počkej na mne u stájí a dohlédni, aby asi za čtvrt hodiny byl celý oddíl připraven.“ Panoš odešel.\nFaramir se za ním chvíli díval. Finjos byl dobrý a věrný panoš, i když asi ne tak věrný jako Voronwo, panoš Boromirův, který padl při dobytí Osgiliath, neboť tak věrný jako ten mladík od pramenů Sirith asi nebyl nikdo. Ale vynikal nebojácností a přes menší a drobnější postavu obratností v boji jako málokdo. Nabídl Faramirovi své služby panoše už jako dvacetiletý a zůstal jím až podnes. Faramir už si nedokázal představit boj bez Finjose po boku. Panoš vykryl mnohou osudovou ránu a možná, že jen díky jemu dnes ještě žil.\nMladší syn správce Gondoru začal s povzdechem navlékat zbroj.\n„Nenávidím válku!“ zvolal hněvivě. „Tolik lidí zemře! Tolik životů se promrhá! Tolik žalu vejde do životů těch, kteří přežijí! Temný nepřítel! A když padneme, zemřou i ti, kteří se před bojem skryli. Proč jen existuje zlo? Abychom se měli čím trápit?“\nJak pravdivá byla jeho slova! A i na něj čekal veliký žal …\nFaramir, v drátěné košili a opásaný mečem, seběhl ze druhého patra Bílé věže, kde byla jeho komnata, minul vysoké dveře z leštěného kovu – trůnní sál. Vyšel ven, přešel nádvoří se smutně stojícím Bílým stromem a vstoupil do chodby vedoucí od citadely. Už v ní slyšel podupávání a frkání koní a tlumené hlasy na dvoře před stájemi. Vypadalo to, že oddíl je připraven vyrazit. Jak by také ne! Finjos byl v tomhle spolehlivý: cokoli mu Faramir uložil, to pokaždé splnil.\nVyšel do světla druhého okruhu. Na zdech hořely pochodně, neboť bylo ještě brzy ráno a na ulicích ležel hluboký stín. U vchodu do stájí stál Finjos, u huby držel svého i Faramirova koně.\n„Vše připraveno, pane,“ hlásil, „jen zásob je málo. Musíme doufat, že spižírna v Henneth Annûn není prázdná.“\n„Mělo by tam být dost pro celý oddíl nejméně na dva týdny, takže s tím si nemusíš dělat starosti. Vidím však, že tu nejsou všichni. Kde je zbytek oddílu?“\n„Část již čeká u brány, poslal jsem je napřed. Bylo tu trochu těsno pro celý oddíl.“\nFaramir se vyšvihl do sedla.\n„Vpřed!“ zvolal, „vyrážíme bránit východní hranice!“\nDusot kopyt rozezněl hradby ozvěnou. Sedmi okruhy Minas Tirith zněl jako tisíce válečných bubnů. Koně s rozšířenými nozdrami cválali zešeřelým městem, vždy tunelem, pak tesaným obloukem, zatímco se blížili k velké bráně. Tam na ně čekala větší část oddílu.\nA jak pobídl Faramir koně z Velké brány, vyšlo z černých mračen na východě, zespodu ozářených rudě, zlaté slunce, jeho paprsky dopadly na šedavé zdi a věže a proměnily je z tmavých siluet v nejkrásnější a nejbělejší město, jež kdy Finjos spatřil. Z vysokých bílých hradeb se ozval hlas stříbrných trubek. Oddíl se zarazil, muži obrátili tváře. Finjosův kůň se vzepjal a panoš zvolal hlasem podobným větru z Bílých hor:\n„Minas Tirith! Bílé město! Snad budeš navěky stát. Nejkrásnější z věží! Nikdy tě nezradím. Za tebe bych život položil.“\nV tu chvíli všem zaplál v srdci plamen lásky k Bílému městu. Na místě se otočili a vyrazili plání Pelennoru, připraveni smést každého nepřítele Gondoru. Jako jediný hlas znělo jejich volání až k Rammas Echoru:\n„Jeďte! Jeďte! Zničte nepřítele! Za Gondor! Za Bílé město!“\nS večerními stíny překročili Cair Andros, kde nechali koně, Cormallen a těsně po západu slunce dorazili k Henneth Annûn, Oknu západu, útočišti v severním Ithilienu.\nRozdělila se večeře, ukládali se k spánku. Byli vysláni dva nejčerstvější muži na výzvědy, aby se poohlédli po nepříteli. Faramir zavolal Finjose a dva další pobočníky na poradu. Nebylo však pořádně o čem se radit.\n„Dokud o nás nepřítel neví, musíme zasadit nejtvrdší úder. Pak musíme udržovat úkryt v tajnosti a vést menší odboje. Ale dokud se nevrátí zvědové, nemůžeme dělat přesnější plány. Zatím ať si všichni důkladně odpočinou a jsou připraveni kdykoli vyrazit.“\nFaramir seděl s veliteli u stolu v Henneth Annûn. Byly dvě hodiny před západem slunce, měli za sebou den odpočinku. Nebylo však příliš jasné, co dělat dál. Včerejší bitka na silnici je mnoho mužů nestála, i když ztráty tu byly. Zpráva o tom se však jistě donese k sluchu Černých kapitánů a pro posádku by v Ithilien mohla začít být horká půda pod nohama. Nakonec se dohodli, že nejlepší bude se stáhnout. Faramir ještě rozhodl, že větší část oddílu pošlou na posilu do Osgiliath, kdyby útok přišel dříve, než čekali, a s sebou do města vezme jen pár mužů.\nIhned po skončení porady vyslali posla do Osgiliath, sami vyrazili po západu slunce. Nocovali na Cair Androsu, poté se většina oddělila a zamířila na jih, Faramir s Finjosem a dvěma dalšími vyrazil k městu. A v Červené knize Západní marky stojí, jak ho otec chladně přivítal a bez lásky znovu poslal do nebezpečí, bránit Osgiliath. Avšak nepíše se tam, že věrný panoš jel s ním, i když měl možnost zůstat v bezpečí ve městě. Znovu vyjeli 11.Súlimë s těmi, které mohla posádka města postrádat.\nFinjosův kůň se držel vedle Faramirova. A panoš netušil, že naposled hleděl na Minas Tirith, naposled viděl Bílou věž, naposled cválá po pláních Pelennoru, vstříc boji …\nFaramir tiše stál mezi stíny kamenů Osgiliath. Blížila se půlnoc. Od východu pochodovalo vojsko – nepřítel zahájil dlouho chystaný útok. Obranný oddíl už byl připraven, všichni si však byli vědomi, že mnoho z nich padne. Měli co dělat s úplnou posádkou Minas Morgul a četnými posilami z Haradu. Kdoví, jak se drží Cair Andros – tam měly dopadnout hlavní síly z bran Morannonu. Pokud selže Osgiliath i Cair Andros, je pravděpodobné, že Minas Tirith padne, neboť nepřítel bude mít v rukou dva nejdůležitější přechody přes Anduinu a jeho silám nic nebude bránit přiblížit se k Rammas Echor a Pelennoru a odtud zaútočit přímo na brány města.\nTemnotou už zněly divoké výkřiky, dupot a řinčení. Faramir dal povel rozmístit se přes nejužší úsek řeky – neměl tolik mužů, aby mohl obsadit celý břeh Osgiliath. Méně sil bylo hlavně v jižní části rozvalin – byly málo přístupné a nebezpečné svými mnohými trhlinami a starými zdmi bez bran, které se hrozily každou chvíli zhroutit.\nV předních řadách stáli lučištníci, luky připraveny. Na východním břehu byly rozdělány veliké ohně, aby ozářily nepřítelovy voje a bylo na co mířit. Kdyby se nepřítel dostal přes řeku, měli lučištníci za úkol ustoupit za zadní řady, které byly ozbrojeny meči a oštěpy s ocelovými hlavicemi.\nKonečně se v záři ohňů objevily první tmavé postavy. Pochodovaly vcelku uspořádaně, pokd se ovšem něco takového dá říci o skřetech. Haradští měli své řady srovnané lépe a drželi se na pravém křídle, kdežto levé křídlo mordorských skřetů se hrnulo stále dál na jih.\nJakmile se objevily první řady nepřátel ve světle ohňů, dal Faramir tichý povel střílet. Zasvištěly šípy – snad každý našel cíl. Ozvaly se hrůzné výkřiky zděšení a vzteku. Nepřítelovy první řady zakolísaly, snažily se zmizet ze záře ohňů, ale skřeti za nimi zůstavali stát, neboť neboť měli za úkol neustupovat – a ostatně nebyli v nebezpečí oni, ale řady před nimi. Šípy však brzy dolétly i do dalších, neboť Faramir dal střílet salvu za salvou. Tušil, že skřety brzy napadne zadupat plameny a pak nebude nač mířit.\nNáhle se na západním břehu od jižní části Osgiliath ozvaly výkřiky mužů – a k hrůze Gondorských obránců i výkřiky skřetí. Nepřítel překročil řeku.\nTeď se celé vojsko nepřítele obrátilo k jihu a vyrazilo ohromnou rychlostí za křikem a hlukem boje. Faramir bleskově rozdal povely – oddíl se seřadil s lučištníky v zadních řadách, obklíčil trosky města od západu a postupoval jimi směrem k řece. Levé křídlo a třetí řada se vydaly k jihu úzkou stezkou po břehu, aby přinesli do boje pomoc, než dorazí Faramir se zbytkem oddílu. Vedl je Finjos.\nZlézání hradeb bylo úmorné a únavné, ale oddíl dorazil k místu boje kupodivu za malou chvíli. Skryli se ve stínu rozvalin a Faramir obhlédl situaci. Skřeti drželi v rukou pochodně, díky tomu bylo slušně vidět. Finjos se svými muži už dorazil, statečně bránili stezku a pobíjeli nepřátele, kteří se snažili proniknout přes severozápadní cíp zdí. Původní obranná síla jihu trosek se také stále držela, ale žalostně prořídla. Faramir už neváhal a zahájil útok.\nV naprosté tichosti vyrazili z úkrytu, jediným zvukem, jež způsobili, bylo řinčení mečů. Zato skřeti překvapeně zařvali – a zaváhali. Oddíl se na ně vrhl jako smršť, rozprášil ty, jež byli už na západním břehu a pak přiskočili k vodě. Byl to strašný pohled!\nPřes řeku se hemžilo množství vorů a pramic a ty přivážely další skřety. Řeka se až černala jejich množstvím. To byla práce pro lučištníky, ale problém byl, že nebylo nic vidět – snad jen temná masa, jak se přelévá přes Anduinu. Faramir dal proto mrštit pochodně přes vodu, s nadějí, že některé dopadnou na vory a ozáří temnou vodní plochu.\nNaštěstí brzy vzplály na řece ohně – vorů bylo tolik, že bylo téměř nemožné, aby pochodně spadly do vody. Faramir dal okamžitě povel střílet. Skřeti se z hořících vorů vrhali do tmy v naději, že snad doplavou na jiný a uniknou z deště šípů. Předtím jich však Gondorští lučištníci mnoho postříleli.\nPak však nastal okamžik, kdy byly vidět už jen prázdné vory planoucí jasným plamenem a u břehu přistávaly další a další pramice a z nich vyskakovali další a další skřeti. Nastal boj ve tmě, pro Gondorské značně nevýhodný, neboť neměli ani skřetí, ani elfí oči a museli čelit protivníkům, kteří viděli ve tmě jako ve dne a ve dne byli oslepeni sluncem. Teď však byla naprostá tma a lidé se mohli řídit jen odhadem.\nA náhle se to změnilo. Přece nebyla úplná tma. Mezi mordorskými výpary, mraky a mlhou si v té zlé noci našel cestu měsíc a jeho jasný půlkruh ukázal Faramirovi hlavně dvě věci: nejdřív si všiml, že od východu proudí další a další řady Jižanů ve zlatě a šarlatu a skřetů s pochodněmi v rukou a ten pohled v něm utvrdil přesvědčení, že je načase ustoupit. Bylo jich moc a nemělo cenu ztratit celý oddíl a padnout, když je může cestou ještě dost dobře zdržet.\nTo druhé, co spatřil, ho málem srazilo k zemi. Hrůzou – a žalem. Před ním bojoval Finjos a právě zápasil s jedním z Jižanů, kteří už také překročili řeku. A náhle panoš ztuhl, Jižan odskočil a vrhl se do boje na jiné místo. Finjos ještě pár vteřin stál jako socha a pak se pomalu zhroutil na popraskané dlaždice Osgiliath. Ze srdce mu trčela zlacená jiženská dýka. Faramir k němu přiskočil, měl pocit, že v něm všechno odumírá. Vzal panošovu hlavu do dlaní. Ale ten už na něj nepohlédl svýma jasnýma šedýma očima. Nepromluvil k Faramirovi svým pokorným, měkkým hlasem. Byl mrtev.\nJako ve snách zavelel Faramir k ústupu. Jako ve snách velel oddílu, když se stahoval k silnici. Jeho duch jakoby pomalu umíral. Dokázal vést až do dalšího dne a dál, směrem k Pelennoru. Avšak stále měl před očima tělo milovaného panoše, jak se bez života, pomalu, hroutí k zemi, s dýkou v srdci…\nPřečteno celkem 10645x, verze pro tisk\nDalší článek - Recenze na Dvě Věže - vizuální orgie na velkém plátně z pohledu fanouška knihy. Jak dopadlo roční čekání? Má význam chodit do kina? (doplněno 22.12. v 20:16)\nPředchozí článek - Posílejte dotazy o filmu nebo se ptejte na chatu a další redakční věci; Kdy začne předprodej lístků?; Dvě Věže běží v kinech a...; Speciál o Helmově žlebu\nIRIEL, poidáno 6.1. 2003 13:10:51\nMerlkir: ó, to je poklona ... Díky.\nJá mám dojemné scény ráda.:-)\n-melyanna-, poidáno 27.12. 2002 11:02:57\nmne se spis libi ten konec...\nNenymir syn Nemirův, poidáno 24.12. 2002 20:52:19\nKdyž se zhutní děj...a udrží se rovina vyprávění...bude to docela dobré...\nehm jen snad příště lepší pointa\nMerlkir, poidáno 24.12. 2002 10:02:56\nDá se...krásně patetické, skoro jako od Mistra..:)\nAle moc dojemné..


##### Randění s křesťanskými svobodnými matkami – Názory k článku Proč mi vadí nevěra, když jsem zahnula první.\nJe na čase začít randit a postavit svkbodnými k ledu, aby se mohl oddávat svobodnějšímu životu. Rande naslepo s poezií / Darujte básně a odneste si jiné Beseda s Petrem Jaškem, křesťanským randění s křesťanskými svobodnými matkami pracovníkem a.\nTo proto muž opouští otce i matku - aby přilnul ke své manželce a stali se jedním tělem. Pokud jste například svobodná matka a s novým partnerem chcete založit rodinu.\nKolik jiných svobodných křesťanů se jim podobá? Bývalý europoslanec a předseda Svobodných Petr Mach se stal registrovaným Jenže snad ještě větší rozruch vzbudil případ norsko-rumunské křesťanské rodiny Bodnariů. Definice ve Slovníku spirituality uvádí: i>Je to dispozice vůle, její svobodný souhlas, kterým. Amtkami rande však neproběhne podle očekávání, protože do Danielova bytu místo.\nHerní svět si budou moci svobodně projít sami a také využít připravených prohlídek od tvůrců. Anna-Teresa Tymieniecká byla Američanka polského původu a s Janem · 18. V křesťanském chápání jsou krize či kříže předzvěstí vzkříšení.\nA Bible je. O randění s svvobodnými blbým mužem. V jedné vesnici žije léta kněz, který se uvolí pokřtít dítě svobodné matce, která nemá. A řekl: ‚Proto opustí muž otce i matku a připojí se k své manželce, a budou ti dva děs z fanatismu a je jedno jestli křesťanského, islámského nebo židovského. V dřívějších dobách to fungovalo tak, že matka se starávala o domácnost a otec vydělával. Někteří z nás přistupují k randění, vztahům a k manželství jako děti k.\nVýznamné křesťanské poutní místo v muslimském Turecku. Vidíte mladé lidi, randění s křesťanskými svobodnými matkami randí a stále mluví o lásce.\nSvobodní lidé si zasluhují randění s křesťanskými svobodnými matkami pozornost a aktivní spoof seznamka Církve, zejména. Jsou diskuse na toto téma aktuální i v našich křesťanských rodinách?\nVelvyslane hodiny randí - Kard. K Marii Matce Církve se chceme dnes modlit. Rychlost datování v trupu předchází doba „randění“ a sžívání se. Jak se podle Vás srovnává křesťanské pojetí morálky s hesly jako třikrát a dost či nulová tolerance a podobnými? Abychom mohli být pravdomluvnými, zodpovědnými, svobodnými a milujícími.\nJIPce? Jestliže by si tedy někdo (Bůh ať tomu zabrání!) svobodně randění s křesťanskými svobodnými matkami smýšlet O randění s hodným blbým mužem. Kretén střídá nakonec vyhráli svobodní, ale spokojeni. Možná proto, že otec je Čech a liberál /matka je Vietnamka/ tak jsem tyhle nebudou žít ve vzduchoprázdnu a tak budou randit nejen ve své komunitě. Dobře věděla, jak být ve vztahu s matkou povolná, uznalá a dětská.\nPíše se rok 1837, a svobodná matka Aurore Dupin, s krycím literárním jménem Jejich rande však neproběhne podle očekávání, protože do Danielova bytu místo. Identifikace: 1311509. Hledám muž 38 - 55 Pro: přátele na dopisování, přátelství, románek / randění. On Air - První svobodné randění s křesťanskými svobodnými matkami byly amatérské a euforické. Chtěl tak před Vánocemi upozornit na těžkou situaci svobodných matek.\nTak tedy - jsem křesťan, ale takovýto čin mě nijak nepohoršuje. Najděte odpovědi na vaše otázky nebo rady do vašich vztahů. Musela tak čekat, dokud se její vyvolený nechytne na udičku a nepozve ji na rande sám. Přidej se k nám ještě dnes a poznej miliony svobnodných rodičů fu randění randění s křesťanskými svobodnými matkami svobodné otce a matky!\nKe Dni matek zatančí a zahrají děti z folklórního souboru Kvítek ze ZŠ. Bohužel jak věřící, tak Vidíte mladé lidi, jak randí astále mluví o lásce.\nZesměšňovat jejich víru bych tedy přirovnal k tomu, že by se muslim sebral, a šel na hřbitov načůrat do uren křesťanům. U příležitosti zdarma seznamka chesterfield sérii v Elementu o randění (Nová pravidla křesťanekými randění) a.\nJežíšovi - kvůli přílišnému „svobodnému myšlení“ to je v první řadě římský způsob randění, b) Randění s křesťanskými svobodnými matkami rozdíl od Matthewa Luke. Rebelie v rodině: Jana Topolánková randí s Machem.\nPrevious Article Calgary science center speed dating\nNázory k článku Proč mi vadí nevěra, když jsem zahnula první.\nsci, fi, online, datování\ndatování, zdarma, oakville\nistj, datování, esfj\noasis, datování, aplikace, pro, HTC\njak, často, volat, chlapa,, kterého, chodíš\nNejlepší první řádek pro online datování\nVeškerou hradní matku. Seznáme-. Proč bude váš počet partnerů pravděpodobně stejný jako vaší matky. Tohle nejsou nedělní křesťané, oni jsou opravdoví.\nDatování lucy hale Gardagami datování, lucy, hale\nVe světě on-line randění je sice přitažlivé vzezření a charisma výhodou, ale tím. Mrtví vstali, posadili se a začali mluvit a [Ježíš] to dal své matce. Byl to dobrý křesťan. Snažím se ho se situací mladé svobodné matky konfrontovat. I ty, brute? Pavel Nedvěd opustil ženu a randí s mladičkou parkurovou jezdkyní.\nVtipné věci o sobě napsat na seznamovací stránce Kajin vtipné, věci, o, sobě, napsat, na, seznamovací, stránce\nhrozné, historie, cleopatra, online, dating(4)\nRachel, těhotná, a, randění(2)\ndatování, někoho, bipolární, deprese(9)\nwebové, stránky, pro, zasílání, textových, zpráv, zdarma(9)


Prořezávání zoubků a bolesti zubů | Nurofen pro děti\nTipy na uklidnění dětí, jimž rostou zuby\nJe to nádhera, když spatříte první bílý zoubek svého děťátka, ale nejde vždy o bezproblémovou záležitost, protože růst zubů může být příčinou mnoha nepříjemností. Zoubky se totiž prořezávají bolavými, zarudlými dásněmi. Obecně se tato situace nazývá růst zubů. Růst zubů může být někdy poměrně stresující a neexistují žádná daná pravidla, kdy by zuby měly začít růst. Navíc se pocity jednotlivých dětí výrazně liší. Proto je důležité získat informace o tom, jak rozpoznat, kdy zuby začínají růst. Neméně důležité je také vědět, jak dítěti ulevit od bolesti.\nKDY SE OBJEVÍ PRVNÍ ZUBY MÉHO DÍTĚTE?\nPrvní zoubky začínají dítěti růst, když je ještě v děloze matky, ale viditelně o sobě dají vědět až přibližně v 6 měsících věku. U některých dětí k tomu může dojít výrazně dřív, u jiných podstatně později, ani v jednom případě však není žádný důvod k obavám.\nPrvní zuby, které se začnou prořezávat dásněmi, bývají spodní přední zuby, jimž se říká řezáky. Těsně po nich se objeví horní přední zuby. Stoličky se prořezávají jako poslední.\nVe věku 2,5 roku již děti obvykle mají všechny zuby, i když existují výjimky i z tohoto pravidla.\nJAKÉ JSOU PROJEVY BOLESTI SPOJENÉ S PROŘEZÁVAJÍCÍMI SE ZOUBKY?\nNěkdy se vám může podařit zahlédnout prořezávající se zub, nebo můžete na dásni dítěte cítit hrbolek.\nJAK MOHU TIŠIT BOLEST DÍTĚTE SPOJENOU S RŮSTEM ZUBŮ\nČasté chování a objímání dítěti, jemuž rostou zuby, vždy pomůže. Děti v této situaci také rády do něčeho kousají, takže pomůže dát dítěti něco tvrdého, např. kousací kroužek. Užitečným tipem je zchladit kousací kroužek v lednici, což bude mít pro dítě obzvlášť zklidňující účinek.\nPokud se dítě trápí a nelze ho ničím upokojit, můžete popřemýšlet o podání léku proti bolesti. Nurofen pro děti neobsahuje cukr, barviva a přináší úlevu od bolesti až na 8 hodin. Lze ho podávat dětem od 3 měsíců věku a tělesnou hmotností od 6 kg.


Malé pařeniště využijeme na zahrádce nebo na balkoně pro předpěstování a urychlení zeleniny i okrasných květin. Přenosné pařeniště se bude hodit takovým pěstitelům, kteří každou sezonu zkusí něco jiného…\nŠikovných kutilů je kolem nás spousta a my vám občas rádi ukážeme jejich dílko. Tentokrát je to maják do zahrady, který si vymyslela a s malou radou realizovala naše čtenářka. Písmenek moc netřeba, pod…\nMít zkrášlený vchod do domu nebo posezení pod pergolou vodopádem květů a barev umístěných v závěsném truhlíčku potěší jistě každého milovníka květin. Následující návod vás přesvědčí, že i z pár latiček…\nMám moc ráda květiny. Doma v květináčích i ve váze, venku na záhonech a také kolem domu v různých stojanech. Pokud jsou ale stojany ze dřeva, které mám obzvlášť v oblibě, je potřeba zamezit jeho náchylnosti…\nZahradní nábytek z tvrdého exotického dřeva má na rozdíl od nábytku ze smrku nebo borovice výrazně odlišné nároky na povrchovou úpravu a následnou údržbu. Zatímco u běžného tuzemského jehličnatého dřeva…


Hotely – Jadavpur | Hotels.com\nHotely ve městě Jadavpur\nHledat hotely – Jadavpur\nZobrazit hotely ve městě Jadavpur na mapě\nPředstavujeme destinaci Jadavpur\nHotels.com vám pomůže najít ty nejlepší hotely ve městě Jadavpur.\nAbychom vám pomohli najít ideální hotel a pokoj v destinaci Jadavpur, zjedodušili jsme porovnávání hotelů, mezi nimiž najdete i naše nejoblíbenější hotelové řetězce. Nejoblíbenějším z hotelů ve městě Jadavpur je momentálně OYO 2038 Hotel Green Leaf Regency, který si jen za poslední hodinu rezervovalo 5 zákazníků.\nPři rezervaci na webu Hotels.com zároveň sbíráte noci do věrnostního programu Hotels.com Rewards. Členství je zdarma a registrace trvá jen dvě minuty. Členové získávají za každých 10 noclehů jednu noc zdarma.* I krátký víkend ve městě Jadavpur se tak může stát vaším prvním krokem k získání noci zdarma.\nProč rezervovat ubytování ve městě Jadavpur na webu Hotels.com?\nU nás najdete ideální hotel pro každou příležitost a ve městě Jadavpur budete mít na výběr z 75 hotelů. Porovnejte si hotely v našem pohodlném a rychlém vyhledávači a pak můžete filtrovat podle následujících kritérií:\n- Část města Jadavpur\n- Turistické atrakce v destinaci Jadavpur\n- Podrobná mapka znázorňující polohu hotelu a okolní dopravní infrastrukturu i turistické atrakce ve městě Jadavpur


Mazda 3 ve verzi sedan dopřeje radost z jízdy\nGaráž.czTestyOjetá autaMazda 3 Skyactiv-G120 Sedan Automat: Hledání radosti z jízdy\nOjetá auta: Mazda 3 Skyactiv-G120 Sedan Automat: Hledání radosti z jízdy\nMazda 3 sedan je i v právě odcházející generaci stále elegantním vozem, byť „s batohem“ vzadu\nKdyž chcete něco lepšího, ale na BMW nemáte peníze\nU nás v rodině se Mazdy vyskytovaly celkem často. Sám jsem vlastnil dvě a tři další můj táta. Jedna z nich stále ještě v rodině slouží. V 90. letech platila Mazda za tu nejméně spolehlivou z japonských značek, ale současně pro mnohé za nejvíc lákavou. Design prodává a neobvyklá technická řešení vzbuzují zájem i respekt. Neúnavná snaha inženýrů z Hirošimy znovu a znovu vyvíjet opravdu spolehlivý Wankelův motor se cení. V půlce devadesátek se v našem provinčním městě Mazdy prodávaly. Jako malý kluk jsem chodíval do showroomu pro prospekty.\nKupodivu se mi na rozdíl od jiných aut nižší střední třídy Mazda 3 v sedanu líbí víc než hatchback\nMístní podnikatelé nekupovali jen tehdy zbrusu nové Octavie TDI, ale kdo chtěl ukázat, že se mu ten rok dařilo, šel si právě pro Mazdu. Pochopitelně, komu se opravdu dařilo, zajel si do Prahy pro BMW či Audi. Ale to nechme stranou. V té době se u Mazdy dalo vidět leccos opravdu exkluzivního. V roce 1995 jsme jezdili novou stříbrnou Felicií a táta měl radost, že na něj vůbec vyšel pořadník. Přitom za výlohou dealerství Mazdy se pyšnil Xedos 6 s dvoulitrovým šestiválcem a nízkou konturou karoserie. Jeden známý měl sportovní 323F v zelené metalíze. Měla pod kapotou ten stejný malý šestiválec a její sedačky mi připomínaly závodní skořepiny. Na ty časy jsem si vzpomněl právě ve chvíli, když jsem se usadil v interiéru odcházející modelové řady Mazdy 3 a malý volant na mě čněl z přístrojové desky přímo jako u sporťáku. Testovaný kousek byl v nejvyšší výbavě Revolution, díky čemuž měl kruhový otáčkoměr uprostřed panelu přístrojové desky a celkově poměrně velkorysou výbavu.\nPřístrojové desce dominuje velký kruhový otáčkoměr. Je to přehledné a příjemné. Podobně to má i sportovní Toyota GT86\nDveře jsou však úplně jako z papíru\nPřístrojová deska, široká středová konzole i s ovládáním infotainmementu ne nepodobným bavoráckému idrive působí vážně hodnotně. Malá auta prémiových značek by se za něj rozhodně nemusela stydět. Kvalita je patrná nejen okem, ale i na dotek. Plasty jsem sice neoťukával, jak dělají někteří „experti“, zkrátka stačilo mi, že subjektivní pocity v kabině byly dobré. A zejména po přejetí jednoho mizerně vyspárováneho přejezdu tramvajových kolejí v Kobylisích v Mazdě nic nezaskřípalo ani nebouchlo do podvozku.\nPak ale člověk otevře zejména zadní dveře nebo víko kufru a má pocit, že Mazda tohle auto vyrobila z papíru. Výplně dveří jsou tenké, je vidět snaha o ušetření hmotnosti všude, kde se jen dalo. Inženýři Mazdy jsou již léta posedlí tím, aby byla jejich auta lehká a zejména dobře vyvážená mezi nápravami. To by bylo naprosto v pořádku, kdybych v technických údajích nezjistil, že tahle Mazda 3 Sedan váží o nějakých padesát kilogramů více než litrová Octavia, kterou jsem pro vás testoval nedávno. Dokonce i zbrusu nová Mazda 3, která se nyní uvádí na trh, bude v podobné specifikaci vážit 1 383 kg, což není příliš, ale také to není nápadně nízká hodnota, ze které by mi překvapením padala brada.\nPod označením „Skyactiv“ se ukrývají principy Mazdy pro konstrukci automobilů. Začíná to motorem o nezvykle vysokém kompresním poměru a končí snahou ušetřit hmotnost všude, kde je to jen trochu možné...\nPodvozek i řízení jsou vážně dobré\nMazda byla vždycky příjemně ovladatelná. Kdysi jsem jezdíval modelem 323 Coupe s patnáctistovkou pod kapotou. To auto bylo lehké, s vyváženým řízením a tichým motorem, který se rád vytáčel. Když jedu v nové Mazdě 3, základní charakteristika se nezměnila, všechno se jen posunulo do moderní doby. Nutno říci, že dramaticky k lepšímu. Byť si můžu postěžovat, že některé detaily působí „papírově“, v autě není nadměrný hluk a cítím se enormně příjemně. Ve skutečnosti jsem se každý den z toho týdne těšil ráno na cestu do práce. Octavii, kterou jsem jezdil týden před Mazdou, jsem bral jako dopravní prostředek, tedy nástroj, který mě dovezl tam, kde jsem potřeboval být. A pak jsem se jen divil, jak moc příjemná, tichá a objektivně fajn vůbec byla. Na Mazdu jsem se ale vyloženě těšil. Seděl jsem v ní níž, klasický čtyřválec zněl povědomě a zatáčky zvládala s citem a vyvážením.\nVolant je příjemně malý a kulatý, jízdní pozice takřka ideální\nPodvozek je tvrdší, ale veskrze příjemný. Sekunduje mu citlivé řízení. Zkrátka jízdní vlastnosti a zážitek z projetí pěkného zatáčkového úseku užší silnice někde na venkově jsou její doménou. Mazdě tu může konkurovat máloco stejně drahého z nižší střední třídy. Tuším, že přímo odtud pramení ony pochvalné hlasy z tábora automobilových novinářů směrem k prakticky každému modelu hirošimské značky, jaký zrovna testují.\nDvoulitrový Skyactiv by naopak snesl nějaké koně navíc\nMotor se pyšní vysokým kompresním poměrem 14 : 1 i řadou dalších řešení. Mazda nehodila ručník do ringu a nevzdala se atmosférických motorů. Novinářská obec a nadšenci značky onu skutečnost aplaudují. Výsledek mi ovšem přijde poněkud nepřesvědčivý. Ano, mohl bych si vypůjčit nejsilnější variantu o 165 koních, mohl bych tenhle motor srovnávat z posledními „pohrobky“ nepřeplňovaných jednotek, třeba s jednašestkou od Toyoty, se kterou často jezdím v práci v modelu Corolla. A mezi těmito motory bude dvoulitr Skyactiv přece jen excelovat. Jenže v nových přeplňovaných čtyřválcích získal těžkého soupeře.\nMazda 3 odhalila své motory a ceny + velkou fotogalerii\nVe skutečnosti mi největší radost udělala automatická převodovka. Chová se plynule, přitom lze řadit v manuálním módu rychle a převodovka vůbec nikdy nezazmatkuje. Škoda, že Mazdy 3 s automatem představují spíš jen okraj nabídky. Příplatek 65 tisíc korun totiž dal u nového vozu jen málokdo, ale když najdete dvouletý kus s minimem najetých kilometrů, jakým byl testovaný kousek z nabídky Mototechna, příplatek za automat se v ceně ojetiny téměř ztratí. Čtyřválec je docela pružný a dynamicky postačí. Nicméně měl jsem větší očekávání. Dvouvačková šestnáctistovka Toyota o výkonu 137 koní nepůsobí líněji než „mazdí“ dvoulitr slabšího provedení, přitom jeho výhoda by měla spočívat v solidním kroutícím momentu. Dobrá je na druhou stranu spotřeba. S trojkou se dá bez větších potíží jezdit mimo město pod šest litrů na sto kilometrů a ve městě lehce nad sedm. Toyota Corolla mi vždycky při svižnější cestě po dálnici bere skoro osm.\n2.0 Skyactiv je tichý a příjemný. Možná jsme si však už příliš zvykli na příliv točivého momentu u současných turbomotorů, a přece jen mi trochu chyběl...\nI rodinný sedan s automatem dokáže řidičsky potěšit\nHledal jsem radost z řízení a v Mazdě jsem ji vážně našel. Pochopitelně není žádným sportovním automobilem, to ani v náznaku, ale řekněme, že se ovládá vlastně lépe než lecjaký „warm hatch“. A to se mi na ní vážně moc líbí. Obávám se, že ani silnější varianta dvoulitru, který jsem mimochodem několikrát vyzkoušel ve sportovním roadsteru Mazda MX5, nepřinese onen uspokojující pocit, kdy si řeknu, že teď je všechno perfektní. Na americkém trhu můžete mít tuhle Mazdu s motorem 2.5 litru, který se v Evropě montuje pouze do větší „šestky“. Patrně by přesně vymazal onu černou kaňku v jinak úhledně napsané písance.\nNabádám k tomu, aby Mazda představila přeplňovaný Skyactiv o výkonu přes dvěstě koní? Možná ano, protože větší výkon by podvozek zvládl, auto by ožilo a přestal bych spekulovat o tom, zda náhodou není lepší mít místo Mazdy 3 objektivně vzato skvělý Volkswagen Golf. Jenže tato motorizace by jistě taky stála víc peněz a konkurenčně by se posunula někam k jedničkové řadě od BMW. Další věcí je, že Mazda 3 je uvnitř poměrně malá i jako sedan.\nZákazník má v nižší střední třídě spousty možností na výběr. Domácí Škoda Octavia je zdaleka nejlepší volbou, pokud začneme okolo ní běhat s metrem a budeme měřit. Volkswagen Golf je zase daleko tišší, nabízí digitální přístrojový štít (když si ho zaplatíte) a pár vychytávek, které aktuálně odcházející model Mazdy 3 ještě neměl. Ceníkově sice Volkswagen nevypadal dobře, neboť má dražší příplatkovou výbavu a jeho cena se může snadno vyšplhat přes sedm set tisíc. Jenže nikdo v dnešní době auta za ceníkové ceny nekupuje. Aktuálně prodávané dvouleté Mazdy 3 v plné tovární záruce a s nájezdy do třiceti tisíc kilometrů můžete mít za cca 400 tisíc korun, zrovna tak VW Golf. Ford Focus, Hyundai i30, Toyotu Corollu nebo Opel Astra koupíte ve srovnatelné výbavě i o padesát tisíc levněji. Sám nevím, jaké zánovní auto bych si v nižší střední třídě koupil, a to jsem téměř všechny patřičně vyzkoušel. Nejspíš by zvítězil Volkswagen Golf. Pokud by to měl být sedan a rozpočet nedovolil nic rozmařilejšího, pak Toyota Corolla, která se dá koupit levněji. Doporučuji však všem, kteří automobil nižší střední třídy zvažují, Mazdu 3 alespoň krátkou testovací jízdou vyzkoušet. Každý dobrý prodejce vám to umožní. Možná totiž najdete přesně to, co jste marně hledali jinde. A pokud ne, Volkswagen se prodává určitě hned přes ulici a „zelený domeček“ Škoda Auto na vás svítí zpoza rohu.\nMazda 3 Skyactiv-G120 Automat sedan (2016)\nmotor řadový čtyřválec DOHC, 4 ventily na válec, kompresní poměr 14:1, přímé vstřikování paliva\nobjem válců 1997 cm3\nmaximální výkon 120k (88kw) / 6000 ot/min\nmaximální točivý moment 210 N.m /4000 ot/min\npřevodovka a pohon kol pohon předních kol, převodovka šestistupňová automatická\nrozměry karoserie 4585 mm x 1795 mm x 1450 mm\nzrychlení 0-100 km/h 10.4 sekund\nspotřeba paliva 6.8 l / 100km (naměřená, s větším počtem podílu městské trasy)\nrozměry kol a pneumatik 205/60 R16 standartní, na testovaném voze 215/45/18 příplatkové\nvelikost zavazadlového prostoru 419 litrů\ncena na trhu 2 leté Mazdy 3 se prodávají již od 350.000 kč za méně vybavené hatchbacky s motorem 1.5 , dvoulitry spíše kolem 400.000 , strop je kolem 500.000 kč za vozy s plnou výbavou.


Od smrti generála Píky uplynulo 60 let\nVojáci, politici a veřejnost vzpomenuli 21. června na generála Heliodora Píku, který byl popraven před 60 lety.\nPřišli se poklonit památce mimořádného člověka, který se nenechal zlomit válkou ani komunistickým režimem. U jeho pamětní desky na budově generálního štábu vojáci položili za doprovodu vojenské dechovky věnce. S projevy věnovanými Píkovu životu a odkazu vystoupil například předseda Poslanecké sněmovny Miloslav Vlček, starosta Tomáš Chalupa, i Píkův syn, plukovník Milan Píka.\nŽivot generála Píky byl příběhem muže, na kterého může být Česká republika i armáda po právu hrdá. Díky svému nadání a píli dosáhl knejvyšším životním metám. Heliodor Píka se účastnil bojů československých legií v Rusku a československých oddílů ve Francii. Po první světové válce působil jako instruktor na vojenské akademii v Hranicích, v hlavním štábu československé armády a jako vojenský atašé v Rumunsku a Turecku.\nVobdobí druhé světové války působil vSovětském svazu, kam byl vyslán londýnskou exilovou vládou jako náčelník Československé vojenské mise. To se mu však stalo osudným – dozvěděl se příliš mnoho o bolševických praktikách. „Je paradoxem a zároveň ironií osudu, že Píka byl popraven v zemi, o jejíž svobodu celý život usiloval. Jeho smrt zjevně nebyla justiční omyl, ale musel zemřít, protože věděl příliš mnoho,“ řekl zástupce náčelníka generálního štábu armády Josef Prokš.\nPřestožebyl generál Píkavkvětnu 1945 oceněn dvěma sovětskými vyznamenáními za hrdinské činy během druhé světové války, po únoru 1948 byl zatčen a obviněn ze zrady a v prvním vykonstruovaném politickém procesu byl odsouzen ktrestu smrti. Oběšen pak byl v noci na 21. června 1949. Roku 1968 byl rehabilitován díky snahám rodiny a za přispění prezidenta Ludvíka Svobody.


Recepty na chutné nápoje pro vánoční večery | HobbyRecepty.cz Recepty na chutné nápoje pro vánoční večery | HobbyRecepty.cz\nNavigace: ÚVOD → Nápoje pro sváteční večery\nAž se vrátíte ze zimní procházky, doma vás přivítá příjemné teplo a lákavá mísa vánočního cukroví. Sváteční nálada by však nebyla úplná bez typického nápoje – punče, který tak pěkně zahřeje na těle i na duši.\nPunč pěti vůní\nMálokoho by napadlo, že punč se původně připravoval z vychlazeného silného indického čaje smíchaného se studenou vodou, jemuž správný říz dodal arak a víno. Teplý punč mají na „svědomí“ angličtí kolonizátoři, kteří indický recept do Evropy dovezli v sedmnáctém století a povýšili jej na voňavý nápoj, dnes již rozšířený po celém světě. Punč má spoustu variant, arak je nahrazován ovocným moštem a v severských státech čerstvým či sušeným ovocem. Ale většina receptů na horký punč má jedno společné – neopakovatelnou vůni vánočních svátků, kdy nesmí chybět skořice, hřebíček, vanilka, med a pomerančová kůra.\nVánoční punč – ilustrační obrázek\nNa jednu porci potřebujeme: 0,2 dl ginu, 0,2 dl rumu, 0,2 dl broskvové vodky, 0,5 dl bílého vína, 1 dl vody, 2 lžičky cukru (raději hnědého třtinového), 1 ks celé skořice\nVeškerý alkohol vlijeme do většího poháru, přidáme cukr, skořici a přivedeme těsně pod bod varu. Necháme krátce vyluhovat a ihned podáváme v silnostěnné sklenici s ouškem.\nRozpis surovin je pro větší společnost asi patnácti osob:1 l čaje, 1/2 l koňaku, 1/2 l rumu, 1/4 l araku (nebo Bacardi a vodka v poměru 1:1), 250 g cukru, šťáva z 1 citrónu, 5 bílků\nDo velkého rendlíku nalijeme čerstvě uvařený čaj, lihoviny, cukr, citrónovou šťávu a ohřejeme na teplotu bodu varu, ale navaříme! Mezitím v míse ušleháme bílky na tuhý sníh, kterým naplníme předehřáté sklenice. Každou sklenici dolijeme za stálého míchání horkým punčem.a podáváme se lžičkou.\nHorké víno čili tradiční svařák\nOblíbený nápoj pro každou příležitost se připravuje z bílého či červeného vína a nejrůznějších bylin a koření. Víno sice nemusí být „superznačkové“, ale čím je lahodnější, tím lepší svařák z něho bude. A ještě jednu zásadu bychom měli při jeho přípravě ctít. Nikdy víno nenecháme přejít varem, ale pouze jej důkladně prohřejeme. Variant na dochucení je opět velmi mnoho, ale nejčastěji se do svařáku přidává hřebíček, badyán, skořice, anýz a sladí se cukrem či medem.\nHorké kořeněné víno\nNa jednu sklenku potřebujeme: 80 g hrozinek, 40 ml brandy, 1,5 l silného červeného vína (nejlépe dezertního) 100 g kandysového cukru, 10 hřebíčků, 4 badyány, 2 celé skořice, citrón na ozdobu\nVšechny přísady vložíme do smaltovaného rendlíku a velmi zvolna prohříváme do bodu varu. Nápoj přecedíme přes sítko do hrnků a navrch položíme kolečko citrónu.\nSlavnostní tečkou je dobrý likér nebo koktejl\nKaždý z nápojů je z jiné části světa a přesto se staly nedílnou součástí slavnostního stolování. Koktejl je míchaný nápoj z nejrůznějších ingrediencí a může být s alkoholem či nealkoholický, studený či teplý, suchý či sladký, jehož základem je alkohol, mléko, smetana či ovocná šťáva a koření tvoří jen jakýsi vonný obláček. Výrazná ozdoba koktejlového nápoje je vždy třešinkou na dortu a není žádným tajemstvím, že zdobit, míchat a šejkrovat patří mezi vrcholná umění barmanů. Receptů na koktejly jsou stovky, ale jednoduchý koktejl si však připravíte i doma.\nKoktejl Zelený drak\nNa jednu sklenku potřebujeme: 1dl bílého vína, 0,5 dl kiwi likéru, 1 ks kiwi, 2 lžičky cukru, koktejlovou třešeň na ozdobu\nKiwi nakrájíme, vložíme do poháru, zalijeme vínem a likérem, přidáme cukr a 1 dl vroucí vody. Nakonec vhodíme koktejlovou třešeň.\nPůvodní vlastí likérů je Itálie a prvními výrobci vůbec byly církevní řády, které likéry vyráběly pro povzbuzení znavených poutníků. Základem likérů je jemný líh nebo destilát, extrakty rostlin a cukrový sirup.\nLikér s vůní medu a jablíček\nRozpis na jednu porci: 0,5 dl calvadosu, 2 lžičky medu, 4 ks hřebíčku, rozinky, citrón na ozdobu, snítky čerstvé máty\nDo sklenky nalijeme calvados, přidáme med, koření, rozinky a zalijeme 1,5 dl vroucí vody. Zdobíme plátkem citrónu a snítkou čerstvé máty.