Po menopauze začala menstruace - Hygiena 2021\nAsi po čtyřiceti letech v ženském životě začíná těžké období, během kterého dochází k zániku její reprodukční funkce. Všechno to začíná premenopauzou, během níž se menstruační cyklus stává nepravidelným, mění se objem výboje a trvání menstruace. Tato fáze trvá asi šest let.\nPoté žena prochází menopauzou - časem jejího posledního menstruačního období. Toto je samotný vrchol. V tuto chvíli tělo přestane produkovat sexuální steroidy a ztrácí svou reprodukční funkci. Menopauza trvá asi rok po poslední menstruaci. Pokud se v tomto období menstruace neobnoví, bude mít žena po menopauze. V této poslední fázi atrofie vaječníků ženy. Doba trvání postmenopauzy je 5-6 let.\nStojí za zmínku, že tyto změny nejsou vždy plynulé. Stává se, že žena je velmi překvapená, když zjistí, že po menopauze její období opět zmizelo. Tento jev může mít mnoho důvodů, ale v každém případě vyžaduje zvláštní pozornost..\nNěkteří pacienti se zajímají o: „Může menstruace jít po menopauze?“.\nV medicíně se objevují případy, kdy žena, rok nebo více po posledním menstruačním období, znovu objeví krvavé propuštění. Nelze to nazvat plnohodnotnou menstruací, protože v tomto období již k ovulaci nedochází a obecně se práce reprodukčních orgánů zastavuje. Toto propuštění není ničím jiným než krvácením z genitálií..\nVe většině případů je to způsobeno tím, že pacientova endometrium aktivně roste. To se obvykle děje s přebytkem tokoferolu v těle..\nPříčiny krvácení s menopauzou:\nZánětlivé procesy v reprodukčních orgánech. V tomto případě menstruace začíná menopauzou po 8 měsících nebo o něco dříve (záleží na stavu imunity). V takových sekrecích je přítomen ichor. Přítomnost nepříjemného zápachu může naznačovat infekční proces.\nHormonální změny. Nedostatek ženských pohlavních hormonů vede k tomu, že reprodukční orgány začínají atrofovat. Z tohoto důvodu může menstruace přijít po menopauze. Je však téměř nemožné zaměnit je s normální menstruací, protože se výrazně liší objemem výboje, barvou a konzistencí..\nRakovina genitálií. Nebezpečí této choroby je, že může být po mnoho let asymptomatická. Pravděpodobnost onkologie je nejvyšší, pokud menstruace začíná po menopauze po 2 letech. Výtok z rakoviny je obvykle velmi hojný..\nProvádění HRT. Tento typ léčby je předepsán pro ženy, které mají menopauzu doprovázeny velkým množstvím nepříjemných symptomů. V tomto případě se nemusíte bát, že po menopauze došlo k obnovení menstruace..\nNaznačují, že se cyklus zotavil a nyní bude krvácení probíhat měsíčně, stejně jako menstruace obvykle nastává u žen v reprodukčním věku. Toto propouštění však bude méně hojné než během menstruace. Nebudou obsahovat sraženiny. Trvání takového krvácení je 3-4 dny..\nTěžká onemocnění vnitřních orgánů. Například poruchy funkce štítné žlázy, cirhóza jater atd. V tomto případě obvykle začíná menstruace po roce po menopauze.\nMyoma dělohy. Toto je benigní novotvar, který se vytváří ve svalové vrstvě dělohy. Nástup onemocnění se projevuje hlavně na menopauze. Bez léčby postupuje, aniž by u pacienta způsobovala nepříjemné symptomy. Vypouštění děložních myomů má bohatou tmavě červenou barvu.\nPolyp je dalším benigním novotvarem. Může být snadno zraněn, což po menopauze způsobí menstruaci. U některých pacientů rostou polypy postupně, v některých skupinách. Při absenci včasného ošetření může polyp degenerovat na maligní nádor. Pokud k tomu dojde, může žena zjistit, že její období uplynulo po 10 letech menopauzy..\nPokud menopauza začíná po menopauze, musí se žena poradit s gynekologem. Existuje však také řada varovných signálů, které ukazují na nutnost nouzového ošetření. Tyto zahrnují:\nobnovení menstruace po menopauze je doprovázeno bolestí v podbřišku nebo v bederní oblasti;\nvýskyt závratě, která tam předtím nebyla;\npřítomnost migrény několik dní před počátkem krvácení;\nslabost, únava, apatie, která trvá 2 a více dní;\nAbychom pochopili, proč menstruace následuje po menopauze, měla by se žena poradit s gynekologem. Provede průzkum, prozkoumá ji a na základě získaných údajů provede předběžnou diagnózu. Pro jeho potvrzení si může objednat následující studie:\nstanovení krevních ztrát;\nanalýza hCG k vyloučení těhotenství (provádí se, pokud je žena ve premenopauzálním stadiu);\nPo zjištění příčin menstruace po menopauze může být pacient povinen navštívit lékaře jiných profilů (například onkologa, endokrinologa).\nTeprve po důkladné diagnóze bude lékař schopen pochopit, kterým směrem postupovat..\nPokud žena začne menstruovat po menopauze, pak způsob léčby bude přímo záviset na důvodech, které ji způsobily. Takže s extragenitální patologií musí žena léčit základní onemocnění. Pokud má pacient polypy nebo podobné benigní novotvary, jsou odstraněny.\nPokud menstruace začala po menopauze po 2 letech a žena měla onkologický proces, lékaři provedou resekci maligního nádoru a poté v případě potřeby pokračují v léčbě chemoterapií nebo radiační terapií.\nPřítomnost endometriální hyperplázie může být důvodem kyretáže dělohy. Pokud po menopauze začne menstruace v důsledku zánětlivého procesu v reprodukčních orgánech, pacientovi budou předepsány antibakteriální látky a léčivo ze skupiny NSAID. U endokrinních poruch bude podstatou léčby užívání hormonálních léků..\nPro zvýšení účinnosti léčby může odborník doporučit užívání komplexů vitamínů a minerálů.\nPokud se menstruace obnoví rok po menopauze nebo později, může být předepsána žena kromě základních léků:\nkyselina amimocaproová (má hemostatický účinek);\nglukonát vápenatý (zesiluje stěny krevních cév;\nPokud po menopauze existují období, která jsou bezbolestná a hojná, lze léčbu provést ambulantně. V případě těžkého krvácení - ve zdravotnickém zařízení, pod dohledem lékařů.\nPokud menopauza odešla po menopauze, může žena také použít alternativní způsoby léčby.\nSmíchejte stříbrné cinquefoil se silným listnatým kořenem saxifrage, hadím horolezcem, hlohem a šípkami a ve stejných poměrech pískem. Suroviny nalijte sklenicí horké vody a nechte 15 minut vařit. Chcete-li zastavit menstruaci po roce menopauzy, musíte pít lék namísto pravidelného čaje po dobu jednoho měsíce.\n1 polévková lžíce. l. Šalvěj, nalijte 250 ml vroucí vody a nechte ho vařit na teplém místě po dobu 6-8 hodin. Tento čaj musíte konzumovat po celý den. Podobně si můžete připravit rozmarýnový čaj, pokud si budete přát..\nVe stejném množství smíchejte bílé jmelí, kabelku pastýře, kořeny klikového hřídele a kalina, kořen přesličky, květy lučních lučních a kopřivy. Pak 1 lžíce. l. suroviny nalít sklenici vroucí vody. Nechte to vařit na teplém místě po dobu 30-40 minut, pak napětí. Pokud vaše období po menopauze uplynulo, musíte použít prostředek 100 ml třikrát denně 30 minut před jídlem.\nSmíchejte třešňové listy, jitrocel, pastýřskou kabelku, jeřáb a třešňové ovoce. Všechny složky musí být přítomny ve stejném množství. 1 polévková lžíce. l. nalijte suroviny sklenicí vroucí vody a nechte ji vařit 30-40 minut. Přípravek by měl být užíván 100 ml třikrát denně, bez ohledu na příjem potravy..\nPro ženy, které začnou období po roce po menopauze nebo později, je užitečné zahrnout ostružiny do jejich stravy a koupat se s odvarem z pelyňku. Je třeba poznamenat, že tradiční metody nelze použít jako hlavní léčbu. Mohou být pouze doplňkem hlavní tradiční terapie..\nNezapomeňte také, že všechny léčivé byliny mají, bez výjimky, své vedlejší účinky a kontraindikace. Nesmí být kombinován s léky na léky. Proto by měla žena před zahájením léčby alternativní medicínou konzultovat lékaře..\nAby se po menopauze nevrátila menstruace, musí žena dodržovat pravidla prevence, která jsou následující:\nvčasná terapie jakýchkoli chorob;\npoužití homeopatických léčivých přípravků a bylinných léčiv pro korekci hormonálních hladin a prevenci endokrinních patologií;\nnávštěva gynekologa 2krát ročně.\nPokud však žena zjistí, že její období uplynulo po roce menopauzy nebo i později, musí si uvědomit, že tento jev je neobvyklý. V tomto případě se nemusíte zabývat autodiagnostikou a samoléčbou. Pouze včasná návštěva u lékaře pomůže obnovit zdraví a vyhnout se důsledkům, které může menstruace po menopauze vést..\nPokud mluvíme o tom, zda se může menstruace zotavit po menopauze, vytvořené uměle, pak bude odpověď pozitivní.\nUmělá menopauza je náhlé zastavení práce ženských reprodukčních žláz na určitou dobu. Zavedení ženy do umělé menopauzy se provádí pomocí speciálních léků, které potlačují tvorbu pohlavních hormonů.\nTyto aktivity jsou nezbytné při léčbě rakoviny u žen v reprodukčním věku. Podstatou takové léčby je, že hormony nezbytné pro její rychlý růst a vývoj přestanou proudit do nádoru. Tyto léky předepisuje lékař na dobu nepřesahující šest měsíců..\nU většiny pacientů začíná menstruace po umělé menopauze za 3 měsíce nebo o něco později. Závisí to na délce terapie, výživě, individuálních charakteristikách organismu a mnoha dalších faktorech. V nejpokrokovějších případech menstruace začíná rok po menopauze..\nPrvní výtok u pacientů je zpravidla rozmazaný, ale postupem času se tento objem vrací k normálu a cyklus se zlepšuje. To je přesně ten případ, kdy po menopauze dochází k menstruaci a žena poté může otěhotnět, nést dítě.\nKdyž se reprodukční funkce ženského těla začne vytrácet, dojde k radikální hormonální změně, která postupně způsobuje zastavení menstruace. Toto období je charakterizováno výskytem atypického menstruačního krvácení a celkové nevolnosti. Jaký je rozdíl mezi menstruací při menopauze? Co lze považovat za normu a jaký by měl být důvod kontaktování gynekologa?\nPorušení menstruačního cyklu ve věku 45–50 let je hlavním příznakem menopauzálních změn. Je to kvůli změnám ve výrobě ženských pohlavních hormonů. Během zániku reprodukční funkce začíná klesat hladina hlavního ženského hormonu, estrogenu. Tento proces má silný vliv na menstruační cyklus a povahu samotné menstruace..\nPři narození má každá žena určitý počet vajíček, která dozrají v průběhu reprodukčního věku. Menopauza se začíná přibližovat ve fázi, kdy zbývá jen velmi málo potenciálně plodných vajíček. Takto začíná klimakterické období, během kterého musí zbývající vejce dozrát. Když je ve vaječníku zralé poslední vejce, dojde k poslední ovulaci a poslednímu menstruačnímu krvácení. Poté by se měla zastavit ovulace i menstruace..\nPremenopause. Období, které existuje před menopauzou, se nazývá premenopause. S nástupem premenopauzy se hormonální pozadí ženy dramaticky mění, množství estrogenu klesá o 20-30%. Období u premenopauzálních žen podléhá změnám. Aktivní pokles estrogenu mění frekvenci menstruačního cyklu, intenzitu samotné menstruace a pohodu ženy.\nNormální menstruační cyklus je regulován vaječníky, které jsou zase ovlivněny komplexním hormonálním systémem. Za produkci hlavních ženských hormonů, estrogenu a progesteronu, jsou zodpovědné folikuly stimulující a luteinizační hormony přední hypofýzy. Díky těmto hormonům dochází v první fázi menstruačního cyklu k dominantnímu folikulu, vejci, zrání a ovulaci. Ve druhé fázi, po uvolnění vajíčka z vaječníku, kdy může dojít ke početí, se zraje luteum corpus luteum a progesteron se začne produkovat, což v případě oplodnění nejprve podpoří životně důležitou aktivitu embrya. Pokud se tak nestane, vejce dosáhne dělohy prázdné, hladina progesteronu klesne a začne menstruace..\nS přístupem menopauzy prochází tento dokonale upravený systém dysfunkčními změnami. Množství změn estrogenu, které ovlivňují zrání vajíček a nástup ovulace. Protože neobvyklá produkce hormonů ovlivňuje zrání vajíčka, bude menstruační cyklus na začátku menopauzy nestabilní..\nČím nižší hladina estrogenu klesá, tím méně často dochází k ovulaci. V důsledku toho to ovlivňuje 2. fázi menstruačního cyklu - produkci progesteronu a nástup menstruace..\nObdobí před menopauzou mají charakteristické rysy, které vám umožňují určit přístup menopauzy. Pro určení přístupu menopauzy je důležité poslouchat stav vašeho vlastního těla. Klimakterické období má také určité konvence, podle kterých lze předpokládat jeho nástup, konkrétně: průměrný věk ženy, přítomnost určitých příznaků, rysy menstruačního cyklu a menstruace.\nMenopauza je období změn ženského hormonálního pozadí zaměřené na konec období porodu a zastavení menstruace (menopauza). U menopauzy častěji začíná menstruace u žen selhávat po 45 letech a doba klimakterického období může trvat dva až 10 let. Konec tohoto období by měl skončit nástupem menopauzy - úplným ukončením ovulace a menstruačního krvácení. Průměrný věk menopauzy je od 47 do 50 let.\nPočátek menopauzy může být dříve - až 40 let a někdy ve věku 25 let. Druhá možnost samozřejmě není zcela normální a vyžaduje lékařskou péči. V případě premenopauzálních žen ve věku 40 let je důležité zajistit, aby se jednalo o skutečně přirozené změny. To platí zejména o náhlém zastavení menstruace..\nJe důležité si uvědomit, že mezi důvody absence menstruace, kromě těhotenství a menopauzy, mohou být nebezpečné gynekologické patologie a dokonce i tvorba rakovinových nádorů..\nTo není důvod k panice. Jen se podívej na svého gynekologa. Včasná menopauza dnes není tak vzácným jevem a zkušený lékař vám pomůže vyrovnat se se všemi starostmi..\nJak dlouho může menstruace trvat před menopauzou? Ve premenopauze existují obě delší období (více než 7 dní), takže náhle se zastaví po 2-4 dnech. Během tohoto období je poměr hormonů poměrně nestabilní a hladina estrogenu neustále klesá..\nJe často pozorován vzorec - u žen s těžkým a dlouhým obdobím v plodném období je nástup menopauzy charakterizován příchodem skromného krátkého krvácení a naopak u těch, jejichž cyklus se neliší v prodloužené menstruaci, je její trvání delší než obvykle. Společným rysem proměnopauzálních klimatických změn je nepravidelnost cyklu.\nJsou pozorována zpoždění a nečekaně krátké cykly:\nZpoždění menstruace s menopauzou může trvat jeden až dva měsíce, proto menstruace přichází každých pár cyklů.\nMenstruační cyklus v období před menopauzou lze znatelně zkrátit - menstruace může přijít dvakrát měsíčně.\nJak jsme zjistili výše, období před menopauzou znamená postupný pokles plodnosti. To znamená, že stále dochází k menstruaci. Drtivá většina žen však zaznamenává významný rozdíl mezi jejich obdobími před a po nástupu menopauzy..\nPříznaky menopauzy na samém začátku premenopauzy jsou dosti rozmazané. S věkem má mnoho žen výraznější premenstruační syndrom a jeho konstantní společníky:\nedém dolních a horních končetin, objevuje se obličej;\nKaždá žena cítí přístup menopauzy svým vlastním způsobem. Některé mají závažnější příznaky, jiné méně. Příznaky mohou být také zhoršeny dlouhodobými gynekologickými a chronickými chorobami.\nAby nedošlo ke ztrátě zraku skutečně alarmujících příznaků, musíte pochopit, jak se menstruace chová před menopauzou a které špinění nelze nazvat normou..\nBěhem menstruace. Menstruace může trvat až 7-10 dní a může být také kratší - od 2 do 4 dnů.\nS ovulací. Pokud je během prasknutí folikulu poškozena tenká krevní kapilára. Normálně by měla být trochu krve, mazanice končí po 1-2 dnech.\nS ohledem na nástup těhotenství. Vzhledem k tomu, že plodné funkce vaječníků stále fungují, existuje šance na těhotenství u premenopauzálních žen. Krev se objeví, když je embryo připojeno k děloze, pokud je poškozena endometriální vrstva. Jedná se o přirozený jev, je však třeba zajistit, aby to byla koncepce, která se stala návštěvou gynekologa.\nKrev po pohlavním styku. Kvůli nedostatku estrogenu a progesteronu produkuje cervikální kanál méně přirozené mazání, což může způsobit bolestivější pohlavní styk. Suchost vaginální sliznice vede k mírnému zranění během sexu, proto se po pohlavním styku může u ženy vyskytnout špinění. Obvykle je taková krev uvolňována ne déle než den. Krvácení by nemělo být hojné, ale naopak - skromné a rozmazané.\nNebezpečí spočívá v tom, že před úplným snížením estrogenu je ženské tělo ve stavu těžké hormonální nerovnováhy. Tato situace je plná vývoje gynekologických a hormonálních patologií, které představují vážné ohrožení zdraví žen..\nMenstruační abnormality během menopauzy vyžadují neustálý lékařský dohled. Neexistují spolehlivé známky odchylek od normy a skutečnost, že u jedné ženy se může varianta zdravé normy u jiné ženy projevit jako patologický příznak. V tomto článku se budeme zabývat pouze nejzjevnějšími situacemi, kdy může být nutná lékařská péče..\nNásledující dysfunkce lze připsat patologickým důvodům pro příliš těžkou menstruaci:\nMenoragie je prodloužené menstruační krvácení, které trvá déle než 7 dní a vyznačuje se velkým množstvím krve vylučované sraženinami. Taková menstruace obvykle začíná včas a můžete sledovat jejich pravidelnost..\nMenometrorrhagie - bohatý krvavý výboj, ke kterému dochází spontánně. Cyklus je nepravidelný, je však obtížnější si tento parametr všimnout během menopauzy..\nHormonální léky a antikoncepce mohou zvýšit hormonální nerovnováhu. Tato období obvykle končí samy o sobě, ale žena ztrácí mnohem více krve, než by měla..\nV případě menopauzy lze příliš těžká období zastavit pomocí gynekologa.\nNeměli byste se obrátit na lidové léky, protože takové krvácení může naznačovat přítomnost menstruační dysfunkce spojené s hormonálním pozadím. A objektivně vzato neexistuje jediný domácí lék, který by mohl spolehlivě a správně ovlivnit pohlavní hormony..\nZvláštní pozornost by měla být věnována známkám děložního krvácení během menopauzy. Toto je často menstruační porucha, i když se může objevit v polovině cyklu. U premenopauzálních žen je obtížnější odlišit děložní krvácení od menstruace, protože je obtížné sledovat pravidelnost a intenzitu během menstruace..\nNa rozdíl od menstruační dysfunkce nekončí krvácení samo o sobě. Samoléčení proto může jen zhoršit. Menopauza v menopauze, pokud trvá dlouhou dobu a hojně, musí být zastavena pomocí antifibrotik a hemostatik, jejichž cílem je zastavit ztrátu krve.\nVšechny léky musí předepisovat váš lékař.\nKrvácení není normální, jsou-li přítomny následující příznaky:\nPříliš mnoho krve. Těsnění musí být vyměněno každé 1-2 hodiny.\nMenstruace je doprovázena bolestí, nevolností, závratě, bledou kůží nebo horečkou.\nJe lepší nezkoušet zastavit delší období před menopauzou doma, ale poradit se s gynekologem. Hormonální změny provázející menopauzu mohou zhoršovat gynekologické patologie. Climacteric age je statisticky nejnebezpečnější pro vznik rakovinných patologií. Vzhledem k těmto faktorům musíte pochopit, že „delší období“ může být ve skutečnosti příznakem vážné choroby. Takové dysfunkční krvácení nelze zastavit samo o sobě - vyžaduje pečlivé vyšetření pomocí laboratorních a instrumentálních výzkumných metod..\nZvláštní pozornost by měla být věnována menstruaci po menopauze (krvácení s rozdílem 1 roku) - po začátku menopauzy by se v těle již neměly vyskytovat procesy vedoucí k přirozenému odmítnutí endometria..\nMenopauza s nástupem menopauzy u žen po 50 se vyskytuje z přírodních důvodů velmi zřídka. Pokud od posledního období uplynulo více než rok, je pravděpodobné menopauza. Z přirozených důvodů je menstruace možná, pokud během posledního roku stále trvá předčasné menopauze. To lze zjistit průchodem analýzy množství estrogenu v krvi..\nVčasná návštěva u lékaře pomůže upravit menstruační cyklus během menopauzy a zmírní projevy nepříjemných symptomů. Moderní gynekologie nabízí způsoby, jak oddálit nástup menopauzy a vrátit se k normální menstruaci pomocí fytohormonů a změnou životního stylu ženy..\nNeměli byste zanedbávat radu lékaře s nástupem menopauzy. Toto období je jedním z nejvíce nestabilních a nejnebezpečnějších pro zdraví ženy. Proto je třeba pečlivě sledovat povahu menstruace a vlastní pohodu..\nV případě silného krvácení volejte sanitku. Léčba patologické menstruace by měla být předepsána gynekologem po úplném vyšetření. Hlavní věcí je nedělat unáhlené závěry a ne-medikovat..\nMenopauza není nejpříjemnějším obdobím v životě ženy. Časem to však skončí. S pomocí zkušeného lékaře a odpovědného přístupu ke svému vlastnímu zdraví můžete usnadnit přístup menopauzy a zmírnit příznaky nepravidelné menstruace..\nKdyž menstruace končí menopauze?\nV životě každé ženy přichází okamžik, kdy dochází k biologickému stárnutí těla. Je doprovázena hormonálními změnami, snížením reprodukční funkce a neschopností otěhotnět. To se nestane najednou, proces trvá několik let. V průběhu menopauzy existují tři fáze:\nPremenopause. Podmínka začíná přibližně 40-45 let. V těle se začínají objevovat procesy související s funkcí vaječníků. Produkují ženský pohlavní hormon estrogen. Při jeho působení dochází k dozrávání vajíček. U premenopauzálních žen začíná množství estrogenu postupně klesat až do úplného zastavení. Doba trvání tohoto období je 2-10 let.\nMenopauza. Tato fáze je charakterizována absencí menstruace rok po poslední menstruaci..\nPostmenopause. Během tohoto období se aktivita vaječníků úplně zastaví, zastaví se produkce estrogenu, končí vajíčka, jejichž počet je geneticky stanoven v období zrání plodu dívky.\nMěsíční cyklus u ženy v reprodukčním věku se skládá z následujících fází:\npod vlivem určité hladiny estrogenu dochází k dozrávání vajíčka;\novulace - uvolnění vyzrálých jednotek z folikulu;\nfyziologická proliferace endometriálních buněk jako přípravná fáze před oplodněním (dochází pod vlivem progesteronu);\npokud těhotenství nenastane, vajíčko zemře, endometriální vrstva je odmítnuta, vylučována - začíná menstruace.\nFunkcí menstruace během menopauzy je hormonální narušení, ke kterému dochází v ženském těle. Snížení estrogenu vede ke skutečnosti, že vejce nemají vždy čas na zrání v čase. Z tohoto důvodu je možné zpoždění nebo zvýšení menstruačního cyklu. Délka vaší doby se také liší. Může to být 2-3 dny nebo zvýšit na týden, 10 dní, takže prodloužené menorágie jsou relativní normou. Je třeba poznamenat, že skromný a bohatý výboj se může střídat..\nTěhotenství jako možný výsledek hormonální nerovnováhy\nČasto se ženy přestanou chránit, když se frekvence cyklu mění, zejména pokud není menstruace po dobu několika měsíců v řadě, vzhledem k tomu, že pravděpodobnost oplodnění je kriticky nízká. Není tomu však tak, pokud těhotenství není plánováno, měla by se perorální hormonální antikoncepce užívat po celou dobu premenopauzy. To nejen sníží riziko otěhotnění po 40–50 letech, ale také pomůže vyrovnat se s dalšími příznaky menopauzy.\nŽeny často zaměňují podmínky, proto kromě nepřítomnosti krvavého výboje jsou příznaky premenopauzy:\nPříliv a odliv. Jedná se o ostré krátkodobé pocity intenzivního tepla, doprovázené zčervenáním obličeje, krku, rukou, hojným pocením na konci útoku..\nZměny v psychoemocionálním stavu. Časté bolesti hlavy, náhlé výkyvy nálady, podrážděnost, poruchy spánku, ztráta koncentrace, časté krátkodobé zapomínání na aktuální věci, slova.\nAbnormality v genitourinárním systému. Patří mezi ně snížené libido, suché sliznice, snížený tonus svalů, zánět vagíny, močový měchýř, bolestivý pohlavní styk.\nKřehké kosti, vlasy, zuby, nehty, způsobené nedostatečným množstvím vápníku v těle (vyskytuje se na pozadí poklesu estrogenu), ztenčení kůže, její suchost.\nMenstruační cyklus během menopauzy se zvětšuje, krvácení trvá 1-2 nebo 7-10 dní.\nPokud je menstruace zpožděna (symptomy mohou být jednoduché nebo komplexní), měli byste se okamžitě poradit s lékařem. Můžete si domluvit schůzku s nezbytným odborníkem, získat kvalifikovanou bezplatnou konzultaci, zde http: //45plus.rf/registration/.\nPovaha normální menstruace během menopauzy\nPrůběh klimakterického syndromu je čistě individuální. Záleží na věku pacienta, přítomnosti průvodních nemocí, genetické predispozici, proto je možné několik změn měsíčního cyklu:\nPostupné zvyšování období mezi krvácením až do úplného zastavení. Trvání a intenzita mohou kolísat, ale být v rámci normálních limitů.\nNáhlé zastavení menoragie při zachování dalších charakteristických příznaků menopauzálních poruch, vyjádřených matně.\nCyklus trvá 3–4 měsíce, po kterém začíná fáze menopauzy.\nNedostatek konzistence menstruačního cyklu. Období se může po několika měsících nepřítomnosti výboje střídat, objeví se závažné, hojné a bolestivé krvácení. Celkový stav ženy se může prudce zhoršit kvůli těžké ztrátě krve..\nMenstruace s menopauzou: norma nebo odchylka?\nJak jsme již zjistili, menorágie jsou možné pouze během premenopauzálního období, pokud začaly v jiných obdobích vadnutí ženského reprodukčního systému, naznačuje to patologické procesy, ačkoli jsou možné výjimky.\nPokud se menopauza ještě neobjevila, je nutné navštívit lékaře, ale vyskytují se následující příznaky:\nkrvácení je tak závažné, že musíte hygienickou vložku měnit každou hodinu nebo více;\nv sekrecích jsou vidět sraženiny, části epitelu;\ncyklus je kratší než 21 dnů, krvácení začalo po menstruaci;\nšpinění se objeví po pohlavním styku;\nmenoragie začala po 3 měsících zpoždění;\nztráta krve je doprovázena obecným zhoršením stavu: ztráta vědomí, bledost (cyanóza) kůže, zvracení.\nVšechny tyto příznaky naznačují vývoj průvodních onemocnění. Patří k nim vaginální zánět, prolaps dělohy, polypy na sliznici dělohy nebo děložního čípku, myomy a maligní novotvary. Je třeba poznamenat, že intenzita a délka menstruace při menopauze je ovlivněna faktory, jako je užívání některých léků, cystitida, špatné srážení krve.\nMěsíčně po 10 měsících nepřítomnosti u menopauzy, stejně jako po 1,5-2 nebo více letech, je patologická odchylka, která vyžaduje lékařský zásah, důkladné vyšetření a diagnostiku. Povaha výboje se také liší: šarlatová barva arteriální krve, významné sraženiny, velké množství ztráty krve.\nU postmenopauzálních žen může existovat několik příčin výskytu patologických projevů se ztrátou krve:\nHormonální nerovnováha. Progesteron je zodpovědný za odmítnutí endometria. Malé množství z toho na pozadí sníženého estrogenu může vést k podobným příznakům. V tomto případě jsou předepsány léky na bázi hormonů. HRT může zase způsobit krvácení. To jsou nejmenší podmínky, které probíhají s minimálními komplikacemi. Výskyt nerovnováhy je nebezpečný zvýšením rizika vzniku nádorů (je katalyzátorem pro zahájení abnormálních procesů).\nNemoci, zánětlivé procesy v orgánech reprodukčního systému. Patří sem endometritida, fibroidy, polypy, benigní a maligní nádory. Zejména v tomto období je diagnostikován významný počet rakovin, jejichž riziko se zvyšuje s nástupem hormonálních změn..\nExtragenitální patologie. Jedná se o nemoci jiných orgánů, systémů, které nesouvisejí s genitální oblastí. Mezi ně patří dysfunkce štítné žlázy, diabetes mellitus, onemocnění jater, onemocnění ledvin.\nVšimněte si, že rigidní strava může být příčinou vzniku různých nemocí. Z tohoto důvodu jsou přísně zakázány různé diety, půst pro ženy ve věku 45–60 let. Nedostatek důležitých mikroelementů, vitamínů vede k vážným následkům, dysfunkcím těla.\nPokud dojde k jakémukoli neobvyklému krvácení, měli byste okamžitě kontaktovat svého gynekologa. Pokud je výtok příliš bohatý, musíte na spodní část břicha položit topný polštářek s ledem zabalený v ručníku (nebo jiném zamrzlém předmětu, látce), zvedněte nohy, abyste zabránili odtoku krve z vnitřních orgánů, vypijte tekutinu, sladký čaj, vývar z šípkových květů. Tato opatření pomohou zastavit krvácení, takže můžete jít na schůzku bez negativních důsledků. Ve velmi vážných podmínkách pacienta je nutné zavolat sanitku.\nPro stanovení diagnózy gynekolog nabídne následující diagnostické metody (jejich komplex je individuální v závislosti na specifické diagnóze a stavu pacienta):\nVyšetření na gynekologickém křesle. Pomocí palpace lékař posoudí celkový stav pánevních orgánů.\nTransvaginální ultrazvuk. Umožňuje posoudit přítomnost patologických změn v děloze, velikost a procesy vnitřních orgánů reprodukčního systému.\nUltrazvuk genitourinárního systému. Kromě toho lze vyšetřit močový měchýř, kanály, kanály, ledviny a nadledvinky.\nKrevní test na nádorové markery, hormony. Laboratorní hodnocení možných rizikových faktorů.\nTkáňová biopsie. Provádí se k určení přítomnosti abnormálních buněk.\nPodle uvážení ošetřujícího lékaře mohou být předepsány další konzultace specializovaných úzkých specialistů, například endokrinologa, urologa..\nBrzy, umělé zastavení menstruačního toku\nPokud žena zažívá menopauzu související s věkem, neměla by se menstruace obnovit. Obnovení funkce vaječníků je možné pouze při terapeutické menopauze.\nJak je uvedeno výše, menstruace během menopauzy končí ve věku 49–52. Existují však případy, kdy se cyklické krvácení zastaví mnohem dříve. V lékařské praxi existují pacienti ve věku 38–42 let, u kterých se rozvinou včasné projevy klimakterického syndromu. Může to mít několik důvodů:\nGenetická predispozice. Je třeba objasnit, kdy menopauza začala u matky, babičky (častěji se používá ženská linie). Ve většině případů trend přetrvává několik generací.\nŠpatný způsob života. Pokud žena kouří, pije alkohol, vede promiskuitní sexuální život, urychluje to proces stárnutí v jejím těle. To může také zahrnovat více potratů nebo potratů..\nUmělá porucha způsobená neuspokojivým zdravím.\nV důsledku dysfunkce vaječníků je možné zastavit produkci estrogenu, který je zodpovědný za zrání vajec. Důvody jsou:\nchirurgické operace spojené s odstraněním dělohy nebo vaječníků (je nutná následná hormonální substituční terapie, funkce chybějících orgánů nejsou obnoveny);\nbrát léky, které zastaví normální fungování ženského reprodukčního systému (poté, co jsou po chvíli zrušeny, se tělo zotaví samo);\nozařování a chemoterapie při léčbě onkologických onemocnění (je hodnoceno poškození, možné zotavení).\nVe většině případů normální práce vaječníků (s malým poškozením) pokračuje 6-12 měsíců po ukončení lékařských manipulací. Žena se vrací do normálního života. K řízení toku procesů jsou však nezbytné pravidelné kontroly odborníky..\nPamatujte, že můžete začít užívat jakékoli léky pouze podle pokynů ošetřujícího lékaře, který provedl komplexní vyšetření. Jinak může být poškození způsobené nekontrolovanou samoléčbou kolosální..\nPrvní měsíc s sebou\nTermín "volné" se týká snadno podrážděných tkání, díky nimž jsou náchylnější k zánětu, krvácení nebo natržení. Osoba s volným děložním hrdlem může po pohlavním styku zaznamenat bolest nebo krvácení.


Nejlevnější dámské spodní prádlo Mons Royale\nProdukty / Móda a obuv / Spodní prádlo / Dámské spodní prádlo / Mons Royale\nDámské kalhotky Mons Royale merino černé (100044-1149-001) S Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámské kalhotky Mons Royale merino zelené (100044-1149-241) XL Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámské kalhotky Mons Royale merino modré (100044-1169-284) M Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámské kalhotky Mons Royale merino vínové (100044-1169-648) M Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámské kalhotky Mons Royale merino černé (100044-1169-001) M Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámské kalhotky Mons Royale merino růžové (100043-1016-139) L Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámské kalhotky Mons Royale merino vícebarevné (100043-1016-064) M Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámská podprsenka Mons Royale modrá (100167-1169-284) M Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámská podprsenka Mons Royale vínová (100167-1169-946) S Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámská podprsenka Mons Royale merino růžová (100040-1022-139) L Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámská podprsenka Mons Royale merino zelená (100167-1138-241) XL Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámská podprsenka Mons Royale černá (100167-1138-001) XL Možnost vrácení zboží do 120 dnů!\nDámská podprsenka Mons Royale černá (100167-1169-001) XL Možnost vrácení zboží do 120 dnů!


Konopí jako možný lék na cukrovku - Legalizace | Magazín, který vám rozšíří zorničky\nKonopí jako možný lék na cukrovku\n#16, Zdraví, Konopí léčí\nZačátkem nového roku jsme se na webových stránkách magazínu Legalizace stručně věnovali tématu léčebného konopí a cukrovky. Touto nemocí trpí více než osm set tisíc obyvatel České republiky a stále více z nich v poslední době zjišťuje, že konopí jim dokáže účinně ulevit a zásadně zlepšit kvalitu života. V tomto článku popíšeme detailně různé možnosti, které konopí diabetikům nabízí a zároveň představíme několik konkrétních případů úspěšné léčby.\nExistují různé formy diabetických onemocnění, z nichž nejrozšířenější je cukrovka prvního a zejména pak druhého typu. Diabetem prvního typu se označuje autoimunitní onemocnění, které se objevuje u mladších lidí jako důsledek selektivní destrukce buněk slinivky břišní vlastním imunitním systémem. Tím se přestává produkovat hormon inzulin, který má za úkol snižovat hladinu cukru v krvi. Stále se přesně neví, proč dostává tělo impulz k ničení vlastních buněk, jehož nejvážnějším následkem je absolutní nedostatek inzulínu a následná celoživotní závislost na jeho vnější aplikaci.\nOproti tomu diabetes druhého typu se vyznačuje neschopností těla využít inzulin, který samo produkuje. Tento převládající typ cukrovky se objevuje zejména u starších lidí. Mezi hlavní spouštěče nemoci patří nezdravý životní styl, nedostatek pohybu, stres a špatné stravovací návyky.\nNásledkem toho začne být tělo vůči inzulinu více či méně rezistentní, což se v současné době léčí ústně podávanými antidiabetiky, které zvyšují citlivost tkání k účinkům inzulinu. Kromě cukrovky prvního a druhého typu existují další specifi cké formy jako například těhotenský diabetes, který postihuje až 4 % těhotných žen. Nicméně diabetes druhého typu zcela převládá, protože jím trpí kolem 90 % cukrovkářů.\nModerní medicína přistupuje k cukrovce jako k nevyléčitelné chorobě a hlavním cílem současné léčby je „pouze“ zvýšení kvality života u pacientů a předcházení tzv. pozdním komplikacím diabetu. Mezi nejvážnější z nich patří poškození očních cév (diabetická retinopatie), poškození cév v ledvinách (diabetická nefropatie), poškození funkcí nervů (diabetická neuropatie) a z ní vycházející syndrom „diabetické nohy“.\nPři této časté komplikaci dochází kromě poškození nervů také k řídnutí kostí a poruchám prokrvení, které vedou ke vzniku nehojivých ran. Diabetik kvůli snížení citlivosti nervů často nevnímá bolest a těchto ran, či dokonce vážně poškozených tkání si nevšimne. Konvenční způsoby léčby pozdních komplikací cukrovky nejsou ani v dnešní době moc úspěšné, a proto se současná medicína zaměřuje spíše na prevenci jejich vzniku. I tak musí každoročně v České republice podstoupit amputaci dolní končetiny kolem osmi tisíc diabetiků.\nKonopí snižuje hladinu cukru v krvi\nPodle studie v lékařském žurnálu Autoimmunity z roku 2006 mají kanabinoidy CBD (kanabidiol) a CBN (kanabinol) schopnost neutralizovat reakce těla na výraznější výkyvy množství cukru v krvi. Další kanabinoid s velkým (a do značné míry stále neprozkoumaným) léčebným potenciálem THCV (tetrahydrokanabivarin) pomáhá zvyšovat citlivost tkání na inzulin a zároveň chrání buňky, které tento hormon v těle vytvářejí.\nPodle ředitele výzkumného centra zabývajícího se metabolismem při Buckinghamské univerzitě ve Velké Británii, profesora Mika Cawthorna, „redukují navíc některé kanabinoidy i množství tuku v játrech, regulují hladinu cholesterolu a urychlují v těle metabolické procesy.“ O potenciální využití kanabinoidů pro léčbu cukrovky se zajímají i farmaceutické koncerny. Společnost GW Pharmaceuticals nedávno oznámila úspěšné dokončení druhé fáze studie, která zkoumala vliv synteticky připraveného léku obsahujícího kanabinoidy na pacienty s cukrovkou druhého typu.\nNež se podíváme na několik konkrétních případů „samoléčby“, bude vhodné zastavit se ještě na chvíli u vědeckých poznatků z posledních let. Závěry výše zmiňované izraelské studie z roku 2006 dokázaly, že kanabinoid CBD má zásadní vliv na snížení hladiny cukru v krvi a další veskrze pozitivní účinky na zdraví testovaných myší s cukrovkou.\nVědci z fakultní nemocnice Hadassah v Jeruzalémě přišli mimo jiné se závěry, podle kterých se během zhruba sedmnácti týdnů pozorování rozšířila cukrovka téměř u všech testovaných myší, jimž nebyly aplikovány žádné kanabinoidy. Na druhou stranu více než polovina myší, kterým bylo nitrožilně aplikováno CBD, netrpěla cukrovkou ani po dvaceti šesti týdnech. Tyto výsledky byly velice povzbudivé, nicméně žádný obdobný výzkum, ve kterém by místo zvířat figurovali lidé, od té doby neproběhl.\nZ roku 2006 pochází i studie z americké lékařské fakulty ve Virginii, kde odborníci na toxikologii a farmakologii přišli také se zajímavým zjištěním – kanabinoid CBD dokáže snižovat neurotoxicitu, zánětlivost a riziko poškození cév, čímž funguje jako prevence před hrozící ztrátou zraku. Takové poškození cév může totiž vést až ke zmiňované diabetické retinopatii, což je nejčastější příčina oslepnutí mezi dospělou populací.Americká (stejně jako izraelská) studie získávala data z pokusných „králíků“, kterými ani tentokrát nebyli lidé, ale opět se jednalo o malé laboratorní hlodavce. Přesto oba výzkumy potvrdily předpoklady o léčebném potenciálu kanabinoidů, nicméně k výraznému rozvoji podobných výzkumů (nejen na myších, ale i na lidech) nedošlo.\nZajímavé výsledky a údaje o vlivu konopí na člověka trpícího cukrovkou se objevily na začátku roku 2012 v prestižním British Medical Journal, kde byly publikovány závěry rozsáhlé studie, na které se podílelo více než deset tisíc Američanů. Z celkového vzorku bylo 60 % neuživatelů, 30 % užívalo marihuanu v minulosti, 5 % mělo konopí v nějaké formě jednou až čtyřikrát měsíčně a přes 3 % byli pravidelní uživatelé.\nAutoři studie předpokládali, že diabetes se bude vyskytovat méně u uživatelů konopí právě z důvodu léčebných účinků jednotlivých kanabinoidů, což se také potvrdilo. V závěru autoři uvádějí, že výskyt cukrovky je prokazatelně nižší u současných i bývalých uživatelů konopí. Celá studie je v kompletním znění volně ke stažení na internetu. Opustíme nyní svět zahraničních výzkumů a v dalším článku se podíváme zblízka na dva konkrétní případy léčby cukrovky konopím u nás.\nLukáš Hurýsek 23. 3. 2013


Hřbitovní hlídač strávil noc s mladou vdovou přímo na hřbitově - a druhý den ráno to začalo - electropiknik.cz\nVictor tiše sledoval pohřební průvod. Myslel si, že pohřbívají někoho bohatého. Bylo evidentní, že rakev není levná. Velmi drahé byly i věnce. Očividně zemřel těžký člověk. U hřbitova parkují drahá auta, na loučící se se zesnulým čekali osobní řidiči. Victor si myslel, že dnes žádný pohřeb nebude. Ale velmi brzy začalo neuvěřitelné!\nJiž dva roky pracoval jako hlídač na hřbitově. Muž si po vyhazovu z továrny musel hledat práci. Musel ale nějak žít, takže když dostal nabídku pracovat jako hlídač na hřbitově, rychle souhlasil.\nSamozřejmě, že tento druh práce v něm zpočátku vyvolával rozpaky. Ale pak si Victor zvykl. Pracuje na směny – týden stráže, týden volno. Jeho náhradník řekl, že to zpočátku bylo nějak trapné a dokonce strašidelné. Ale pak si zvyknete. A vůbec není děsivé strávit noc, protože mrtvých se nemusíte bát. A celý den na čerstvém vzduchu.\nTakže si Victor zvykl. Škoda, že dostali zaplaceno jen málo. Někdy ale lidé žádali o pomoc, dopláceli na poslušného hlídače. Nabídli i drink, ale muž odmítl, tento podnik se mu nelíbil.\nSlavnostní rozloučení tedy skončilo. Ze hřbitova spěchali muži v drahých oblecích, ženy v drahých oblecích a černých kloboucích. Hlídač je pozoroval, dokud se všichni nerozešli. Pak se přiblížil k čerstvému hrobu s mnoha věnci a čerstvými květinami.\nNajednou uviděl krásnou mladou ženu oblečenou v černém. Všimla si i muže a na omluvu řekla, že se se zesnulým manželem chtěla jen rozloučit v soukromí. Všichni odešli na vzpomínkovou večeři do restaurace, ale ona nechtěla – bylo to pro ni velmi špatné a bylo to těžké.\nVictor se podíval na datum narození a úmrtí zesnulého. Počítal, že je mnohem starší než mladá vdova. Zdálo se, že žena četla jeho myšlenky a souhlasně přikývla. Řekla, že její manžel Andrei byl skutečně mnohem starší. Ale to jí nezabránilo v tom, aby se zamilovala jako dívka.


Deset vudcovskych lekci od Abrahama Lincolna\nDomovská stránka INSPIRACE ODBORNÉ ČLÁNKY Deset vudcovskych lekci od Abrahama Lincolna\n- Kapacita k naslouchání různým úhlům pohledu. Lincoln dokázal vytvořit atmosféru, v níž mohli členové vlády volně vyjadřovat svůj nesouhlas bez obav z jakéhokoli postihu. Zároveň ale věděl, kdy zastavit diskusi a po vyslechnutí různých názorů udělal konečné rozhodnutí.\n- Připravenost a zájem sdílet zásluhy za úspěch. U každého úspěchu Lincoln sdílel zásluhy se všemi zúčastněnými. - Připravenost a zájem sdílet vinu za neúspěch. Za chyby své vlády se Lincoln uměl postavit. Uznal, že na vině je celá vláda.


Dějiny jižního Tichomoří | Orientalismus\nVšechno začalo před 50 000 lety, kdy do Nové Guineje a Austrálie, které tehdy ještě tvořily jednu pevninskou masu, přišli papuánsky hovořící australoidní migranti z jihovýchodní Asie. Ostrov Buka v Severních Šalomounových ostrovech (dnes součást Šalomounových ostrovů a Papuy-Nové Guineje) byl Papuánci osídlen před 30 000 lety. Během pleistocénu (doby ledové) byla hladina moře o 150 metrů nižší a úzké průlivy se z Indonésie daly překonat i na primitivních plavidlech. Poté, co byli Aboriginci stoupající vodou před 10 000 lety v Austrálii odříznuti od okolního světa, zakonzervovali si svou paleolitickou kulturu (starší doba kamenná) a ta jim zůstala prakticky až do moderní doby.\nO dávných dějinách papuánských obyvatel Nové Guineje dnes víme jen velmi málo, protože jejich původní pobřežní sídliště jsou dnes pod hladinou moře. Ví se však, že nepoužívali australonéský jazyk a vyznačovali se konvexním nosem. Podobné drobné tmavé lidi nalezneme i v nejrůznějších dalších částech Asie (např. filipínští negritové). Některé jihoindické drávidovské populace jsou také nevysoké a tmavé, což by ukazovalo na směr, odkud tyto migrace směřovaly. Tyto před-austronéské společnosti byly egalitářské, náboženské obřady prováděly komunitně a v jejich umění převažují kurvilineární motivy.\nDalšími příchozími byli Austronésané, světlejší lidé se širokým nosem, kteří kolem roku 3000 př. n. l. migrovali z Tchajwanu na Filipíny a o tisíc let později z Filipín do Indonésie a na melanéské pobřeží. Tvořili enklávy na pobřeží Nové Guineje, ale postupem času osídlili melanéské ostrovy až k Fidži. Austronésané se smísili s Papuánci a z jejich potomků pochází dnešní Melanésané; na západních Šalomounových ostrovech stále hovoří papuánskými jazyky. Papuánci vyvinuli neolitickou (mladší doba kamenná) kulturu dávno před Austronésany: nejstarší doklad o zemědělství v západní vysočině Papuy-Nové Guineje pochází z roku 4000 př. n. l., to znamená, že k přerodu z lovecko-sběračské společnosti muselo dojít ještě dávno před tím.\nAustronésané téměř určitě přinesli technologii keramiky a disponovali lepšími kánoemi. Z období 1500 př. n. l. – 500 př. n. l. pochází charakteristická keramika lapitské kultury, která je nalézána od Nové Británie přes Novou Kaledonii až po Tongu a Samou. Lapitská keramika archeologům nejen umožnila studium melanéské prehistorie, ale také do určité míry zmapovat migraci austronésky mluvících Polynésanů. Lidé lapitské kultury byli zdatní obchodníci: výrobky z obsidiánu putovaly z Nové Británie až na Santa Cruz v Šalomounových ostrovech, což je nějakých 1700 kilometrů. Nejpozději kolem roku 300 n. l. Polynésané přestali vyrábět keramiku.\nZa pozornost stojí, že v období mezi třetím a druhým tisíciletím př. n. l. probíhala stálá migrace lidí z jihovýchodní Asie a jižní Číny do Indonésie. Všichni obyvatelé ostrovů jihovýchodní Asie používají austronéské jazyky – a Polynésané byli předvojem této migrace. Tyto populační pohyby můžeme pozorovat i dnes, např. na jávanské kolonizaci západní Papuy a polynéské migraci na Nový Zéland, Havajské ostrovy a do Ameriky. Nedávný výzkum DNA prokázal, že Polynésané na Filipíny, Novou Guineu, Fidži, Samou a do Indonésie dorazili z Tchajwanu.\nZajímavá teorie, že obyvatelé Oceánie přišli původně z Ameriky, se dnes už přežila. Austronéskými jazyky se dnes hovoří od Madagaskaru až po Velikonoční ostrov a Havaj. Všechny rostliny dovezené do staré Polynésie s výjimkou sladkých brambor pocházejí z jihovýchodní Asie. Endemické tichomořské choroby, např. lepra nebo sloní nemoc, se v Americe nevyskytovaly. Polynéská kultura si udržuje úžasnou kontinuitu, která se projevuje v motivech současných polynéských tetování nebo tapě, které nápadně připomínají motivy na dávné lapitské keramice.\nPřed třemi a půl tisíci lety se staří Polynésané vydali na cestu z jihovýchodní Asie, aby osídlili ostrovy Polynésie. Byli to zdatní mořeplavci, kteří na dlouhých kánoích s dvojitým trupem a velkými vesly a pandanovými plachtami dokázali urazit obrovské vzdálenosti otevřeným oceánem. Navigaci prováděli pomocí slunce, hvězd, mořských proudů, vln, větrů, oblak a letu ptáků. Lidé lapitské kultury úmyslně pluli proti převládajícím větrům a proudům a někdy kolem roku 1500 př. n. l. přistáli na Bismarckově souostroví, v roce 1300 př. n. l. na Tonze a roku 1000 př. n. l. na Samoe. Někdy na přelomu letopočtu vyrazili z těchto míst – pravlasti v polynéském folklóru označované jako Havaiki – dále do východního Tichomoří.\nNěkteří Polynésané se kolem roku 300 př. n. l., snad kvůli přelidnění, přesunuli ze Samoy na Společenské ostrovy a Markézy. Přibližně v téže době se část Polynésanů, pravděpodobně původem z Tuvalu nebo Futuny, stahovala zase na západ na Šalomounovy ostrovy. Havajské ostrovy (kolem roku 200), Velikonoční ostrov (r. 300) a Mangareva (r. 900) byly obsazeny Polynésany původem z Markéz. Cookovy ostrovy (r. 800), Tuamotu (r. 900) a Nový Zéland (1100) pravděpodobně osídlili migranti ze Společenských ostrovů. Kamenné paličky, vytesávané sošky či teslice se na Samoe nebo Tonze (západní Polynésie) nevyskytovaly, což by znamenalo, že jsou až pozdějším výtvorem polynéských kultur.\nMigrační toky a osidlování ostrovů nebyly bezcílné toulky po moři, ale cílené kolonizační expedice. Polynésané se přitom mohli zase stejnou cestou vrátit odkud přišli, což mnohdy i dělali. Že se Tichý oceán, i navzdory převládajícím větrům a proudům, dá překonat i bez pomoci moderního navigačního vybavení bylo prokázáno v roce 1976, když Hokule’a – zrekonstruovaná domorodá kánoe – překonala vzdálenost 5000 kilometrů a doplula z Havaje na Tahiti. Mikronéský navigátor Mau Piailug určoval kurs podle vln a postavení hvězd, což se ukázalo jako velmi přesná metoda. Další metodou, jak určit, že se nedaleko nachází ostrov, jsou oblaka (která se drží při vrcholcích hor a nehýbou se), mořští ptáci (terejové létají 50 kilometrů od pobřeží, fregatky až 80 kilometrů) a tajemná te lapa – záblesky světla pod hladinou, které se vyskytují 120–150 kilometrů od pobřeží ostrovů a blíže k nim zase mizí.\nPolynésané představují skutečné objevitele Tichomoří, kteří své nejdelší plavby podnikli dávno předtím, než Evropané vůbec tušili existenci tohoto oceánu. Když své dvojité kánoe svázali dohromady, mohli na nich převážet zvířata a rostliny. Pronikli na jih až k Jižnímu ostrovu Nového Zélandu, na sever až k Havaji a na východ až k Velikonočnímu ostrovu – plných 13 000 kilometrů od míst, o kterých se předpokládá, že do Tichého oceánu poprvé vstoupili.\nObyvatelé Polynésie, Mikronésie a Melanésie měli zahrady a chovali pár domácích zvířat. Taro se pěstovalo na důmyslných terasovitých polích nebo organických dírách. Chlebovník se zakopal a nechal kvasit (dodnes jde o tradiční lahůdku). V lagunách se stavěla kamenná jezírka na ryby nebo rybí pasti. Pandanové a palmové listy se splétaly a vyráběly se z nich nejrůznější předměty. Na větších ostrovech práce tvořila velkou nadhodnotu, která vedla k vzniku mocných vládnoucích vrstev. Prostí obyvatelé žili ve strachu ze svých bohů a náčelníků.\nPolynésané i Melanésané byli kanibalové, ač intenzita této praktiky se u jednotlivých skupin lišila: např. na Markézách byl běžný, ale naopak na Tahiti celkem vzácný. První evropští mořeplavci se občas setkávali s tím, že domorodci při setkáni poklekli vedle nich a začali je osahávat, mačkat stehna a štípat do zadku – snažili se tak odhadnout, zda jsou běloši dobří k jídlu. Domorodci věřili, že snědením nepřítele na ně přejde jeho duchovní síla (či mana). Rovněž snědení nenáviděného protivníka se pokládalo za nejvyšší formu pokoření. Někteří Melanésané nově příchozí bledé tváře se „sundavací kůží“ (oblečení a klobouky) pokládali za zlé duchy, snad dávno zemřelé předky, kteří přišli kmen potrestat za porušení nějakého zvyku či náboženské normy.\nJean-Jacques Rousseau a racionalisté z 18. století vytvořili romantickou představu „vznešeného divocha“ – člověka v ideálním stavu existence a v plné harmonii s přírodou. Tento obraz ovšem popíral společenskou nerovnost, kanibalismus a války, které byly nedílnou součástí života domorodců na ostrovech. Podobně ale i dnes literatura o cestování a exotických krajinách přehlíží chudobu, hospodářské a politické nesnáze tichomořských národů. Vzdor všemu si však pohádka o tichomořských ostrovech i nadále udržuje své kouzlo.\nPrvní Evropané, kteří se objevili v Tichomoří, byli Španělé a Portugalci. Španělé zde hledali zlato a stříbro, nová území a kolonie a také se snažili konvertovat pohanské domorodce ke křesťanství. Portugalcům naproti tomu šlo o nalezení bezpečné cesty z Evropy na Moluky, ostrovy proslulé svou produkcí koření. Vasco Núñez de Balboa byl prvním Evropanem, který spatřil Tichý oceán, když v roce 1513 překonal Panamskou šíji a objevil „Jižní moře“ (Mar del Sur – oproti „Severnímu moři“, Mar del Norte, což bylo Karibské moře). 28. listopadu 1520 tři lodě pod velením Fernãa de Magalhães obepluly Jižní Ameriku a vstoupily do Tichého oceánu. Poté zamířily na severovýchod a o dva měsíce později přistály na Guamu. Sám Magalhães sice položil život na Filipínách, ale zbytek jeho lidí se v září 1522 dokázal vrátit zpět do vlasti. První cesta kolem světa trvala tři roky.\nV roce 1568 Álvaro de Mendaña připlul z Peru na Šalomounovy ostrovy ve snaze najít zlato. Při druhé expedici v roce 1595 Mendaña objevil jižní Markézské ostrovy. Expedice jeho někdejšího navigátora Pedra Fendandese de Queirós z ostrova Espiritu Santo (v dnešním Vanuatu) do Mexika v roce 1606, v hnijících lodích proti převládajícímu větru, s vyhladovělou a umírající posádkou, patří mezi nejpozoruhodnější podniky v dějinách objevování Pacifiku. Španělští mořeplavci v 16. století vymezili hranice Tichého oceánu a objevili řadu ostrovů.\nHledání Terra Australis Incognita\nZa systematickým objevováním Tichého oceánu stála snaha Evropanů objevit Terra Australis Incognita – Neznámou jižní zemi –, masivní kontinent, o kterém panovalo přesvědčení, že vyvažuje kontinenty na severní polokouli. K nalezení této předpokládané pevniny byla vypravena řada expedic.\n17. století patřilo mořeplavcům z Holandska, kteří hledali nové obchodní trasy a trhy. Holanďané se vydali ve stopách španělských lodí a sami učinili řadu objevů. Anthony van Diemen, guvernér Batávie v Indonésii a velký vizionář, podpořil expedici Abela Tasmana v roce 1642, kdy Evropané poprvé vstoupili do Tichého oceánu ze západu, a nikoliv z východu kolem Jižní Ameriky. Tasmanovým takřka héraklovským úkolem bylo objevit „poslední neznámé části zemské pevniny“. Díky svým pečlivým a podrobným deníkům je dnes Abel Tasman rovněž kronikářem tichomořských objevitelů. Jeho poznámky se ukázaly jako velmi cenné pro zeměpisce – do evropských map přidal Nový Zéland, Tasmánii, Tongu a část Fidži. Byl také prvním, kdo obeplul Austrálii, i když samotný kontinent neobjevil. Terra Australis nenašla v roce 1722 ani expedice Jacoba Roggeveena, ale alespoň významně zúžila dosud neprobádanou oblast.\nAnglický objevitelský úspěch v osmnáctém století byl navozen vědeckým pokrokem ve století sedmnáctém. V roce 1745 britský parlament odhlasoval zákon, který přislíbil odměnu 20 000 liber Britovi, který na britské lodi objeví bezpečnou námořní cestu mezi Hudsonovým zálivem a Jižními moři. A tak se do oblasti vydala řada mořeplavců a dobrodruhů zkusit své štěstí. Taková trasa by byla o poznání kratší, než cesta kolem Hornova mysu, kde často vládlo špatné počasí. Např. Samuelu Wallisovi a jeho lodím při cestě v letech 1766–1767 zabralo plné čtyři měsíce, než zdolali zrádný Magalhãesův průliv. Kapitán John Byron (dědeček slavného básníka) ignoroval své rozkazy hledat proliv mezi Hudsonovým zálivem a Jižními moři a místo toho doplul na Šalomounovy ostrovy, které původně objevil Álvaro de Mendaña. Jeho cesta kolem světa trvala jen dva roky a velký Tichý oceán se stával jezerem objevitelů.\nVýjimečné úspěchy kapitána Jamese Cooka (1728–1779) a jeho lodí Endeavor, Resolution, Adventure a Discovery ohromovaly ještě celé generace po něm. Cook byl dítětem věku osvícenství; vyznal se v matematice, astronomii, medicíně a navigátorství. Narodil se v Yorkshire a k námořnickému řemeslu poprvé přičichl díky malým obchodníkům, kteří se plavili podél východního pobřeží Anglie. V roce 1775 vstoupil do královského námořnictva a brzy si získal dobrou pověst při službě v Kanadě na řece sv. Vavřince. V roce 1759 se podílel na dobytí Quebec City. Později také zmapoval pobřeží Newfoundlandu. V roce 1798 byl zvolen jako velitel lodě Endeavor (i když byl sice jen hodnostní poddůstojník) a jako prvnímu se mu podařilo ze své posádky vymýtit kurděje (díky kysanému zelí).\nTehdejší vědci potřebovali přesná data o pozorování přechodu Venuše přes sluneční kotouč z různých konců planety, díky čemuž by se vůbec poprvé dala určit velikost sluneční soustavy a následně přesně předvídat pohyb planet po obloze. James Cook byl proto vyslán na Tahiti, zatímco Maximilian Hell, vídeňský astronom maďarského původu, byl vyslán do Varda v Norsku.\nAby Britové neupoutali nežádoucí pozornost Španělů a Francouzů, Admiralita vyhlásila, že cílem Cookovy (první) plavby (1768–1771) byla jen tato vědecká pozorování. Skutečným cílem však bylo pokračovat v pátrání po Terra Australis Incognita. Po třech měsících strávených na Tahiti se Cook vydal na západ a příštích šest měsíců strávil objevováním a mapováním Nového Zélandu a východního pobřeží Austrálie. Endeavor přitom málem ztroskotala na Velkém bariérovém útesu. Devět měsíců po návratu do Anglie se James Cook vydal na druhou plavbu do Tichomoří (1772–1775), odhodlán definitivně vyřešit zásahu ohledně Terra Australis. Lodě Resolution a Adventure se plavily daleko na jih, překročily jižní polární kruh a bezpečně se vrátily.\nV roce 1773 vyhrál John Harrison 20 000 liber v soutěži vyhlášené královnou Annou v roce 1714 o to, komu se podaří sestrojit zařízení pro určování zeměpisné délky na moři. Harrison vyhrál se svým námořním chronometrem, který si pak James Cook vezl s sebou při své druhé a třetí plavbě. S sebou měl ale také Omaie, domorodého průvodce původem z Tahiti, který se v roce 1774 s Cookem vrátil do Anglie. Omai se brzy stal v Londýně stal celebritou a ztělesněním evropských představ o vznešeném divochovi, ale ti, kteří jej znali osobně, věděli, že byl prostě jen inteligentní člověk, který se nevzdal své vlastní kultury.\nV roce 1776 se Cook vypravil na svou třetí plavbu do Tichého oceánu. Oficiálním důvodem bylo odvézt Omaie zpět do jeho vlasti, ale ve skutečnosti šlo o nalezení severozápadní cesty mezi Tichým a Atlantským oceánem. Obeplul Mys dobré naděje a zamířil na východ k Novému Zélandu, Tonze a Tahiti. Poté se stočil na sever a 18. ledna 1778 objevil Kauai, součást Havajských ostrovů. Po dvou týdnech pokračoval dále severním směrem podél západního pobřeží Severní Ameriky a až ledovce v Beringově průlivu ho donutily obrátit se zpět. S blížící se zimou se Cook rozhodl vrátit do havajských vod a zde objevil dva největší ostrovy Havajských ostrovů: Maui a Havaj. 14. února 1779 byl kapitán Cook při krátkém bezvýznamném střetu s domorodci zabit. James Cook dodnes zůstává velikánem objevování Tichomoří. Rozptýlil staletí přetrvávající představy o neznámém jižním kontinentu a předznamenal britskou éru v Tichomoří.\nDopady kontaktu domorodců s Evropany\nVětšina prvotních kontaktů s Evropany měla na domorodé společnosti rozkladný účinek. Zvláště zdrcující byly evropské choroby, které zdecimovaly celé populace, které proti nim neměly vyvinutou imunitu: spalničky, chřipka, tuberkulóza, úplavice, neštovice, tyfus, břišní tyfus či černý kašel. Svůj podíl měly ale také pohlavní choroby, rozšíření alkoholu a krvavých kmenových válek vedených palnými zbraněmi.\nDalším významným faktorem, který stimuloval soustavné objevování a mapování Tichého oceánu, byla potřeba najít zdroje nerostných surovin a nové trhy pro evropskou průmyslovou revoluci. Poté, co si Američané vybojovali nezávislost, museli Britové své koloniální úsilí zaměřit na Afriku, Indii a Tichomoří. Získali si v regionu trochu náskok, ale Francouzi a Američané nebyli až tak daleko pozadu.\nNa přelomu 18. a 19. století se pro Evropu otevřely čínské trhy a Evropané pročesávali Tichomoří, hledajíce zdroje a zboží, které by v Číně mohli udat. Tím se záhy vyvinul velmi výnosný trojúhelníkový obchod: Evropané na ostrovy přiváželi domorodcům levnou whiskey, muškety a skleněné korálky, za to získávali santalové dřevo, mořské okurky, perly či želví krunýře, jež poté odváželi do Číny, kde je směňovali za hedvábí, čaj nebo porcelán. A v neposlední řadě se na ostrovy hnali i bezohlední velrybáři, hledači pokladů a dobrodruzi, kteří se navíc leckdy míchali do místních kmenových válek jako žoldnéři nebo poradci náčelníků. Většinou šlo o pochybné existence, ale dva z nich, William Mariner a Herman Melville, nám zanechali cenné záznamy, které dokumentují život v tehdejší Polynésii.\nKdyž se vyčerpaly ty nejdostupnější zdroje, přišli na ostrovy evropští obchodníci, kteří zakládali na ostrovech trvalé obchodní stanice, a plantážníci, kteří zabrali nejlepší půdu a začali s pěstováním bavlny a produkcí kopry. A nakonec přišli také misionáři s cílem domorodce „zcivilizovat“ – v praxi tedy především vymýtit všechny jejich dosavadní zvyklosti: kanibalismus, kmenové války, polygamii, zahalování se do sušených listů namísto látkového oblečení, tancování, pití opojné kavy či zvýkání betelových ořechů. Místo toho misionáři kázali poctivou práci, cudnost, skromnost, zdrženlivost a poslušnost. Domorodci byli přinuceni nosit oděvy evropského střihu, v kterých bylo horko, při dešti se nasakovaly a poté plesnivěly. Muži nosili košile bez rukávů a kalhoty, ženy pak dlouhé šaty se zástěrou až na zem („Mother Hubbard dress“). Protože oblečení a budování kostelů něco stálo, museli domorodci pracovat jako dělníci na plantážích nebo sami něco vyrábět a prodávat evropským obchodníkům. Tato strohá a puritánská forma křesťanství se časem do určité míry smísila s místními náboženskými představami.\nV roce 1797 na Tahiti přijeli členové Londýnské misionářské společnosti, ale obrátit Tahiťany na křesťanství se jim však podařilo až v roce 1815. Jeden slavný člen Společnosti, reverend John Williams, šířil protestantství na Cookových ostrovech (1823) a Samoe (1830). Metodisté se činili na Tonze (1822) a Fidži (1835). Mnozí obrácení domorodci se sami stali misionáři; kolem 1200 jich opustilo rodné ostrovy a vydalo se šířit evangelium jinam do Tichomoří. Římští katolíci do Polynésie přišli o něco později, až v roce 1834. S protestanty museli soupeřit a docházelo k rozdělení ostrovů podle náboženského klíče.\nPronikání evropského vlivu do Melanésie se ukázalo jako mnohem obtížnější, především kvůli nehostinným podmínkám a absenci náčelnické vrstvy u místních domorodců. Ve čtyřicátých letech 19. století začali být domorodci unášeni lovci otroků a prodáváni jako pracovní síla na plantáže např. v Queenslandu nebo Fidži. Nejhorší v tomto ohledu ale byli Peruánci, kteří v letech 1862–1863 odvlekli 3634 ostrovanů, z nichž se nakonec vrátilo jen 148.\nKolonizace jižního Tichomoří\nPrvními evropskými koloniemi v Oceánii byla Austrálie (1788) a Nový Zéland (1840). Brzy poté Francouzi obsadili Francouzskou Polynésii (1842) a Novou Kaledonii (1853). Již tehdy se hovořilo o vybudování průplavu ve Střední Americe a o Tahiti se uvažovalo jako o důležitém přístavu na cestě z Evropy do Austrálie a na Nový Zéland. Nová Kaledonie původně sloužila jako trestanecká kolonie, zdejší těžba niklu byla zahájena až v 70. letech 19. století. V 80. letech pak Francouzi zabrali ještě několik souostroví v okolí Tahiti. Britové se sice nejprve zdráhali anektovat další odlehlé ostrovy, aby se nemuseli zatěžovat s výdaji na jejich správu a obranu, ale v roce 1874 přesto zabrali Fidži. O tři roky později byla zřízena Vysoká komise pro západní Tichomoří (Western Pacific High Commision), aby chránila britské zájmy na dosud nezabraných ostrovech.\nNový impuls k anexi dalších ostrovů v letech 1884–1900 pro Brity, Francouze, Němce a Američany představovala stavba panamského průplavu. Roku 1899 byla Samoa rozdělena mezi Německo a USA, načež Šalomounovy ostrovy a Tonga jako odškodnění spadly do britské sféry vlivu. Poslední ostrovy, které byly zabrány, byly Nové Hebridy (dnešní Vanuatu), které se v roce 1906 staly kondominiem (společně spravovanou kolonií) Velké Británie a Francie, které se snažily bránit německé rozpínavosti v Tichomoří.\nBěhem první světové války Britové přehodili zodpovědnost za mnohé tichomořské ostrovy na Australany a Novozélanďany. Německé kolonie (Nová Guinea, Mikronésie, Samoa) byly hned na počátku války obsazeny Británií a Japonskem. Jižní Tichomoří se tak stalo britským jezerem, hospodářsky závislým na Austrálii a Novém Zélandu a tento status quo trvá vlastně dodnes.\nKoncem 19. století začaly být hodnotnější ostrovní tropické produkty, jako ovoce, kakao, kopra, vanilka nebo cukr. Nerostné suroviny jako fosfáty nebo nikl, ale i guáno, se rovněž využívaly. Suroviny ovládaly velké evropské obchodní korporace, které vlastnily plantáže, lodní dopravu i obchodní sítě. Koloniální hospodářství mělo za následek migraci indických dělníků na Fidži, konfiskaci nejúrodnější půdy v Nové Kaledonii, ale především pokles domorodé populace a zničení domorodých kultur.\nExistovaly značné rozdíly mezi britskou a francouzskou koloniální správou. Francouzi zavedli přímou správu prostřednictvím úředníků dosazovaných francouzskou vládou, kdežto Britové preferovali nepřímou vládu prostřednictvím loutkových náčelníků (Fidži) nebo králů (Tonga), kteří si podrželi většinu svých tradičních pravomocí. Britská správa měla tu výhodu, že byla levnější a v posledku i stabilnější. Britští koloniální úředníci měli i více rozhodovací nezávislosti, protože francouzští úředníci museli v kdečem konzultovat Paříž. Francouzi se cílevědomě snažili podkopávat domorodé tradice a podporovat asimilaci, Britové naproti tomu chránili domorodá území a tradiční život na nich.\nDruhá světová válka představovala obrovskou příležitost pro Spojené státy k šíření amerického vlivu v Tichomoří. Spojené státy se v Pacifiku uchytily již roku 1898, kdy anektovaly Havajské ostrovy a někdejší španělské kolonie Guam a Filipíny (Španělskou Východní Indii), což s nelibostí sledovala velká Británie s Japonskem. Japonsko aspirovalo na pozici dominantní síly v Asii a Tichomoří a za tím účelem založilo „Velkou východoasijskou sféru vzájemné prosperity“. Poté, co Japonsko v červenci 1941 obsadilo Francouzskou Indočínu, Spojené státy uvalily embargo na dovoz železa a Nizozemská Východní Indie na ropu. Japoncům tak zbyly jen tři možnosti: vyklidit okupovaná území, nechat se surovinově vyhladovět, nebo jít s oběma do války.\nDějiny druhé světové války v Pacifiku jsou popsány v celých knihovnách. Půl milionu Japonců, vojáků i civilistů, zahynulo v zemích daleko od Japonska. Jediným územím obsazeným Japonci, kterého se tematicky dotýká náš článek, jsou Šalomounovy ostrovy. Američané zřídili velké zásobovací základny na Grande Terre, Espiritu Santo, Guadalcanalu a Bora Bora a stavěli vojenská letiště na ostrovech po celém jižním Pacifiku. Díky tomu americké námořnictvo ovládalo zásobovací trasy do Austrálie a na Nový Zéland.\nV roce 1960 OSN vydala Deklaraci o udělení nezávislosti koloniálním zemím a národům, která sice spustila trend udělování větší míry samosprávy, ale větší vlna skutečné dekolonizace se regionu dotkla až po roce 1962, kdy Samoa získala nezávislost na Novém Zélandu. Později v 60. a 70. letech získalo nezávislost šest ostrovních zemí: Fidži, Papua-Nová Guinea, Šalomounovy ostrovy, Tonga, Tuvalu a Vanuatu.\nCookovy ostrovy a Niue dosáhly de facto nezávislosti, ale zůstávají volně přidružené k Novému Zélandu. Francouzská území, vč. Francouzské Polynésie, Nové Kaledonie, Wallise a Futuny, mají značný stupeň vnitřní autonomie, ale silnou úlohu hrají i dosazení francouzští úředníci, kteří se nezodpovídají orgánům místní samosprávy. Na francouzských teritoriích je dekolonizace ožehavým tématem a nalezneme zde aktivní hnutí za nezávislost. Americká Samoa je pevně navázána na washingtonskou vládu, především díky dotačním injekcím. Pitcairnovy ostrovy zůstávají stále britskou kolonií a Nový Zéland spravuje atolové souostroví Tokelau, to je však na žádost tamních obyvatel. Velikonoční ostrov je součástí Chile.\nPoválečná doba také zažila vzestup regionalistických sentimentů. V roce 1947 byla založena Jihopacifická komise (South Pacific Commision, od r. 1997 Pacifické společenství – Pacific Community) jako orgán pro spolupráci tehdejších koloniálních velmocí v regionu. Dnes je součástí této organizace 22 ostrovních vlád. V roce 1971 nově nezávislé státy založily Fórum jižního Pacifiku (South Pacific Forum), v roce 1999 přejmenované na Fórum pacifických ostrovů (Pacific Islands Forum), sebevědomější regionální uskupení, které se věnovalo politickým i sociálním otázkám. Agentura Fóra pro rybolov (Forum Fisheries Agency), založená v roce 1979, se jménem členských států Fóra pacifických ostrovů stará o vyjednávání licenčních dohod se zahraničními rybářskými společnostmi. Fórum pacifických ostrovů také provozuje vlastní námořní přepravní službu – Pacific Forum Line. V roce 1982 byl ve spolupráci Jihopacifické komise, Fóra jižního Pacifiku a OSN spuštěn Jihopacifický regionální environmentální program (South Pacific Regional Environment Program), který se zaměřuje na udržitelný rozvoj regionu. V roce 1988 Papua-Nová Guinea, Šalomounovy ostrovy a Vanuatu zformovaly Melanéskou průkopnickou skupinu (Melanesian Spearhead Group), do které v roce 1996 vstoupilo také Fidži.\nDalší významnou regionální institucí je Jihopacifická univerzita (University of South Pacific), založená v roce 1967 pro potřeby anglofonních zemí a teritorií. První campus byl na Laucale, poblíž hlavního města Fidži Suva. V roce 1977 byla založena zemědělská fakulta v Apii na Samoe. Další velký univerzitní komplex se nachází v Port Vila na Vanuatu, a menší centra existují ve dalších dvanácti státech. Původním cílem Jihopacifické univerzity bylo vzdělávat místní lidi pro převzetí pozic ve veřejné správě do vyhlášení nezávislosti držených evropskými úředníky, ale v poslední době se větší důraz klade na management a technické obory. V roce 1987 byla založena také Francouzská pacifická univerzita (Université Française du Pacifique) s centrem na Tahiti a Nové Kaledonii.\nFrancouzské kolonie a testy jaderských zbraní\nNová Kaledonie, Francouzská Polynésie a Wallis a Futuna byly součástí sítě francouzských zámořských kolonií, k nimž patřil dále Kerguelen, Francouzská Guyana, Martinik, Guadaloupe, Mayotte, Réunion a St. Pierre a Miquelon, a které má na starosti ministerstvo pro zámořské departmenty a teritoria. Udržování a dotování tohoto systému stojí Francii ročně miliardy euro, což jasně ukazuje, že od dob koloniální říše, kdy tyto země naopak byly zdrojem zisku, se mnohé změnilo. Ale i přesto byla Francie ochotná posledních 40 let doplácet na to, aby si udržela alespoň zdání velmocenského postavení.\nTato situace se velmi liší od přístupu Velké Británie, Austrálie a Nového Zélandu, které se v 60. a 70. letech z tichomořských kolonií dobrovolně stáhly. Francouzi se ale spíše zatvrdili a tím vznikly nápadné výspy bělošského kolonialismu v moři anglicky mluvících a nezávislých národů. Když francouzské úřady šmahem odmítly protesty domorodců proti francouzským jaderným testům a potlačily hnutí usilující o nezávislost, většina tichomořských ostrovanů byla zděšena.\nPoslední kolo jaderných zkoušek na ostrovech Tuamotu v roce 1995 měly být orgií francouzské národní slávy a hrdosti, zbyla z toho akorát blamáž v Tichomoří i jinde ve světě. Od té doby se Francie snaží zasypat vzniklé příkopy hospodářskou pomocí nezávislým státům a poskytnutím více autonomie svým koloniím. S postupující integrací Francie do EU se však dá čekat, že schopnosti i zájem udržovat zámořská území budou klesat a proces dekolonizace bude dříve či později završen.\nŽádný jiný region na světě nebyl studenoválečnickým jaderným závodům ve zbrojení vystaven tak intimně, jako Oceánie. Od 6. srpna 1945 do 27. ledna 1996 prakticky neminul rok bez toho, že by někdo nezkoušel jaderné nebo nějaké jiné zbraně hromadného ničení. Američané, Britové a Francouzi odpálili více než 250 jaderných náloží na ostrovech Bikini, Enewetak, Vánočním ostrově, Moruroe a Fangataufě, průměrně šest ročně v průběhu čtyřiceti let; více než polovinu z toho Francouzi. Britové s Američany testy zastavili v roce 1963 po podpisu Dohody o částečném zákazu jaderných zkoušek (Partial Nuclear Test Ban Treaty), ovšem Francie v testech pokračovala i po skončení studené války, až dokud ji k ukončení nedonutilo světové veřejné mínění s masovými protesty.\nMísta, kde jaderné zbraně odpalovali Britové a Američané, jsou dnes součástí nezávislých států. Obyvatelé Marshallových ostrovů dodnes trpí na následky nemoci z ozáření z amerických testů ze 40. a 50. let (v některých případech šlo o úmysl, kdy civilní obyvatelstvo posloužilo jako pokusný králík). Francouzi zametají stopy po svých jaderných testech ve Francouzské Polynésii dodnes. Ozáření se na polynéských a mikronéských ostrovech dotklo tisíců obyvatel i vojáků.\nOstrované nezapomněli na skutečnost, že jaderný věk začal v Hirošimě a Nagasaki, tedy prakticky za humny, a jaderná energie jim vesměs nepřinesla nic dobrého. 6. srpna 1985 podepsalo osm členských států Jihopacifického fóra Smlouvu o zóně bez jaderných zbraní v jižním Pacifiku (South Pacific Nuclear-Free Zone Treaty), známější ale jako smlouva z Rarotongy, která zakazuje jaderné zkoušky, povrchové skladování jaderných zbraní a skladování jaderného odpadu na území signatářských států. Každý stát si však směl rozhodnout, zda do svých vod vpustí cizí lodě a letadla vyzbrojená jadernými zbraněmi. Z pěti jaderných velmocí smlouvu z Rotangy podepsal Sovětský svaz a Čína; USA, Francie a Velká Británie se připojily až v březnu 1996, kdy už bylo nad slunce jasné, že už region stejně nebudou moci déle využívat jako jadernou střelnici.\nModerní svět Tichomoří změnil k nepoznání. Motorové čluny nahradily kanoe a coca-cola kokosy. Města jsou plně v sevření konzumerismu a ostrované dostali plně pocítit fenomény jako nezaměstnanost, chudoba, bezdomovectví, společenská nerovnost a akulturace. Televize je snadno dostupná a místní lidi tvarují zahraniční filmy, které jsou v dostání ve videopůjčovnách na každém rohu. I vesničany zasáhla touha po materiálním blahobytu.\nTaké jídelníček se mění, protože dovážená jídla vytlačují zdejší tradiční pokrmy, jako chlebovník, taro či banány. Oceán se může zdát bohatým zdrojem, pravda ale je, že pobřežní vody jsou často vylovené a domorodci nejsou vybaveni k rybaření na volném moři. A tak se tu dobře prodávají japonské makrely v konzervách.\nCivilizační choroby spojené se stravováním, jako onemocnění srdce, cukrovka nebo rakovina jsou dnes zodpovědné za tři čtvrtě všech úmrtí v městských centrech Polynésie. Ve venkovských oblastech Vanuatu a Šalomounových ostrovů se jedná přibližně jen o čtvrtinu, ale zde zase řádí infekční a parazitární choroby jako malárie, horečka dengue, zápal plic, úplavice, hepatitida nebo tuberkulóza. Vážným zdravotním problémem je kouření; více než polovina mužů jsou pravidelní kuřáci. Na venkově je kouření častější než ve městech, např. na Fidži kouří 88 % venkovských mužů.\nRozšíření zaměstnání za mzdu vedlo k rozpadu početných rodin a jejich nahrazení nukleární rodinou. V Melanésii dochází k rozevírání nůžek mezi střední třídou, kterou tvoří státní zaměstnanci, a venkovskou populací. Západní vzdělání vedlo k nárůstu ambicí a očekávání, které ostrovy se svými ekonomikami nemohou naplnit. Dochází k přesunu obyvatel do měst, kteří jsou zátěží pro zdejší sociální systém. Je nedostatek bydlení i pracovních příležitostí, zejména pro mladé lidi. Počet obyvatel roste rychleji než ekonomika, což má za následek pokles životní úrovně. Růstu ekonomiky ale v řadě případů brání i přebujelá a neefektivní byrokracie. Ženy čelí domácímu násilí, ekonomickému znevýhodnění a kulturním změnám.\nVýznamnou roli v jižním Pacifiku hraje malé zemědělství pro vlastní potřebu; většinu půdy vlastní rozšířené rodiny nebo klany. Existuje ovšem vnější tlak, např. od Mezinárodního měnového fondu a Světové banky, aby se komunitní půda rozdělila jednotlivcům, a to pod záminkou nastartování „ekonomického rozvoje“. Západní hospodářské modely klady důraz jen na komodity užitečné pro vyspělé země bez ohledu na potřeby místních obyvatel. Když zemědělec už nemůže konzumovat vlastní produkci, stává se spotřebitelem importovaných potravin a zákazníkem zemí, jako Austrálie a Nový Zéland, které exportují kvanta potravin. Země se pak stává potravinově nesoběstačnou. Půda jednotlivce se dá zdanit nebo prodat. Privatizace půdy v třetím světě nevyhnutelně vedla k tomu, že nejlepší půdu skoupily nadnárodní korporace, banky a vlády. Tlak od povedených organizací jako MMF na místní vlády, aby registrovaly půdu a umožnily, aby se dala použít jako zástava je součástí triku, jak ostrovany připravit o jejich zemi. Jakmile bude komunitně vlastněná půda pryč, lidé už nebudou mít možnost uchýlit se v době hospodářského propadu k vlastní produkci a budou muset vzít zavděk jakékoliv nabízené práci. Ostrované dobře znají osud havajských domorodců a novozélandských Maorů a na vlastnická práva k půdě jsou velmi citliví, vlády se ovšem dostávají pod tlak zahraničního kapitálu.\nV celém jižním Tichomoří lze sledovat erozi regionální stability v důsledku třídních a společenských rozdílů, korupce, nerovného rozvoje, vykořisťování, militarismu a zhoršování podmínek obchodu. Když se ostrovní ekonomiky stanou závislé na zahraničních trzích, „hospodářský rozvoj“ tak spíše destabilizuje společnost, která byla dříve stabilní ve svém „primitivním blahobytu“. Dnes je prakticky každá tichomořská entita do určité míry pod neokoloniální kontrolou; místní zájmy jsou obětovány ve prospěch nadnárodních korporací a průmyslových států nacházejících se daleko za mořem.\nPůvodní sérii textů „History of the South Pacific“ Davida Stanleyho naleznete na stránkách Southpacific.org.


Hasiči na Liberecku zasahovali u požárů v přírodě | POŽÁRY.cz - ohnisko žhavých zpráv | hasiči aktuálně\nHasiči na Liberecku zasahovali u požárů v přírodě\nTeplé a slunečné jarní počasí také o plynulém víkendu nahrávalo požárům v přírodě. Jednotky požární ochrany Libereckého kraje zasahovaly u 7 podobných případů. Příčina vzniku těchto požárů byla vždy stejná, lidská nedbalost. ILUSTRAČNÍ FOTO\nTeplé a slunečné jarní počasí také o plynulém víkendu nahrávalo požárům v přírodě. Jednotky požární ochrany Libereckého kraje zasahovaly u 7 podobných případů. Příčina vzniku těchto požárů byla vždy stejná, lidská nedbalost.\nV pátek 3. dubna 2009 ve 13:16 hodin přijalo operační středisko HZS Libereckého kraje ohlášení požáru louky v části Bzí Železného Brodu. Na místo byli vysláni dobrovolní hasiči ze Železného Brodu a profesionální hasiči z Turnova. Hasiči na místě zjistili, že požár zasáhl louku ve svažitém terénu na ploše asi 1 hektaru. Požár trávy se postupně rozšířili na plochu 120 × 120 metrů a zasahoval téměř až do lesa. Hasiči započali s hasebními pracemi od lesa. Cisterna dobrovolných hasičů vybavená kropícími lištami objížděla spáleniště a kropila okraje, aby nedošlo k dalšímu rozšíření požáru. Požár se podařilo uhasit ve 14:45 hodin, kdy velitel zásahu předal místo dobrovolným hasičům ze Železného Brodu. Ti místo kvůli poryvům větru hlídali až do čtvrt na čtyři odpoledne.\nBlokovou pokutu udělil v pátek odpoledne na místě vyšetřovatel HZS Libereckého kraje osobě, která byla zodpovědná za pálení klestu v části Bzí obce Železný Brod. Pálení bylo sice řádně ohlášeno, ale nebylo dostatečně zabezpečeno. Nedbalost při pálení klestu způsobila požár, který se rozšířil na plochu přibližně 300 × 200 metrů a zasáhl částečně i lesní porost. Požár zaměstnal profesionální hasiče z Turnova, Jablonce nad Nisou, Semil a jednotky SDH z částí Železného Brodu Bzí a Těpeře. Požár hasiči dostávali pod kontrolu asi 20 minut a uhasit se jim ho podařilo dvěmi vodními proudy po další půlhodině hasebních prací. Na místě bylo zorganizována kyvadlová doprava hasební vody z požární nádrže v Těpeřích. V 18:20 hodin bylo místo požáru předáno majitelce s nařízením provádět dohlídku do 20. hodiny.\nV pátek odpoledne zasahovali českolipští profesionální hasiči u požáru travního porostu nedaleko sídliště Lada v České Lípě. Oheň, který zasáhl plochu 30 × 20 metrů se snažili uhasit jednoduchými hasebními prostředky občané spolu se strážníky městské policie ještě před příjezdem hasičů. Hasiči k těžko dostupnému místu pro požární techniku natáhli přibližně 260 metrů dlouhé hadicové vedení a požár dohasili jedním vodním proudem.\nHořící klest bez dozoru byl ponechán v pátek po 20. hodině na Malé Skále nedaleko místního hřbitova. Dobrovolní hasiči z Malé Skály uhasili oheň vysokotlakým vodním proudem.\nV sobotu 4. dubna 2009 v 10:43 hodin byli vysláni profesionální hasiči ze stanice Liberec spolu s dobrovolnými kolegy z liberecké části Horní Hanychov do ulice Kavkazská v Liberci, kde uhasili vysokotlakým vodním proudem a jedním proudem „C" požár trávy na ploše 40 × 50 metrů. Podobný požár hasily v sobotu o hodinu později jednotky požární ochrany v Horní Řasnici a v průběhu odpoledne zasahovaly také u požáru louky v části Arnoltice obce Bulovka.


Profesionální úklidové služby vám ušetří spoustu práce | Dům, zahrada, nábytek\nProfesionální úklidové služby vám ušetří spoustu práce\n23.7.2018 | autor: DavidK | v sekci Inzerce, Ostatní // Žádný komentář\nPráce kolem jakékoliv nemovitosti zaberou celkem dost času. Máme na mysli především údržbu zeleně, úklid a přidružené činnosti. Dokonce se nemusí jednat o komerční prostory, ale i ty rodinné s větší plochou. Jestliže vám na takové věci jednoduše nezbývá čas a nejste schopni daný objekt udržovat v dobrém a čistém stavu, využijte profesionální úklid.\nTen se v poslední době stává čím dál více populárním, a to nejenom díky cenové dostupnosti, ale také ostatním možnostem. Jde totiž o flexibilní služby, jež si každý zákazník může přizpůsobit svým vlastním potřebám. A jak takové úklidové práce vlastně vypadají?\nÚklidové služby od A až do Z\nV okamžiku, kdy si najmete odborníky v tomto segmentu, určitě se vám dostane komplexního a všestranného přístupu. Pod pojmem úklidové služby si toho můžete představit více než dost. Může jít například o pravidelný úklid vnitřních i venkovních prostor.\nKapitolou samou o sobě jsou pak generální úklidy, popřípadě ty speciální, na které se obvykle najímá proškolený personál a využívány jsou jen účinné a prověřené čistící prostředky.\nJak už jsme zmiňovali na začátku tohoto článku, úklid může být prováděn v nejrůznějších lokalitách.\nDůležité je udržovat také okolí nemovitosti\nJak asi správně tušíte, vnitřním úklidem by tyto činnosti rozhodně končit neměly. Váš objekt musí působit reprezentativně také z vnější strany. K tomu slouží například údržba zeleně, ať už jde o nejrůznější plení, sekání, ruční čištění a podobné procesy.\nProč tedy ztrácet svůj drahocenný čas s uklízením vlastního bydlení či komerčních prostor, když k tomu můžete využít specialisty? Ty, jež se o vaše potřeby postarají do nejmenšího detailu a nabídnou vám plnohodnotný servis se vším všudy a za bezkonkurenční ceny na trhu.\nVíříš, vířím, víříme…


Staňte se milovníky eklektického stylu | TVbydleni.cz\nÚvod Aktuality Staňte se milovníky eklektického stylu\n3. 1. 2021 / Autor: Štěpánka Šulanová, foto: pinterest\n#interier #inspirace #eklektický styl\nStále častěji se v souvislosti s bydlením objevuje slovíčko eklektický. Jedná se o styl interiéru, který není úplně pro každého, ale dokáže vytvořit příjemné a harmonické bydlení. Originálního vzhledu a neotřelého výrazu dosahuje eklektický styl zdánlivě náhodným kombinováním různých stylů. Výhodou je, že se při zařizování takového interiéru můžete vyjadřovat zcela svobodně.\nEklektický styl patří mezi moderní trendy. Mohlo by se zdát, že interiér je spíše jakési vetešnictví, protože jde vlastně o kombinaci toho, co se k sobě na první pohled absolutně nehodí. I tento styl má ale svá pravidla a mnohdy se při zařizování takového byty neobejdete bez rady odborníka.\nTento styl si zakládá na kombinování odlišných stylů, předmětů nebo inspirací z cizích zemí. Spojení moderního a starého, kombinace barev, látek, retro doplňků s moderními kousky.\nČeho se držet při zařizování eklektického interiéru\ninteriér zařizujte vtipně\nnebojte se kombinace moderního se starým – ovšem kombinujte nanejvýš tři odlišné styly\npoužijte výrazné barvy a odstíny - převažovat by měly čtyři hlavní barvy\nEklektický styl patří paradoxně mezi jeden z nejtěžších stylů, do kterých se při zařizování můžeme pustit. Skvěle se hodí pro ty, co se nebojí experimentovat. Důležité je umět sladit a zkombinovat odlišné styly, materiály i barvy s citem a elegancí.\nPřestože u eklektického stylu kombinujeme téměř vše dohromady, je nutné dobře si rozmyslet, který hlavní prvek bude v interiéru dominovat. Podle něj pak budeme vybírat a doplňovat ostatní vybavení. Například vyberte jako hlavní prvek pohovku, obraz, koberec nebo lampu.\nBarvy míchejte nejen na stěnách, ale i na nábytku a doplňcích. Pro eklektický styl jsou typické také výrazné motivy a kresby. Proto se do interiéru nebojte zakomponovat odvážné geometrické, ale i divoké zvířecí vzory.


Brankář Hašek byl propuštěn z nemocnice - iDNES.cz\nBrankář Hašek byl propuštěn z nemocnice\nčnc 19 2001\nPardubice - Čtvrt hodiny před desátou hodinou dopolední opustil hokejový brankář Dominik Hašek prostory pardubické nemocnice, kde rovné dva týdny pobýval s virovým onemocněním způsobeným pravděpodobně infekcí. Léčba pro novou akvizici Detroitu nekončí, Hašek by ji však měl dokončit ambulatně. "Jsem rád, že mohu konečně jít z nemocnice domů. Chtěl bych poděkovat všem lékařům i ostatním zaměstnancům, kteří o mě pečovali, za jejich odborný a profesionální přístup při průběhu léčby," vyznal se šestatřicetiletý gólman v prohlášení pro tisk.\nHlavně první týden byl těžký\nHrdina olympijského turnaje v Naganu musel být 5. července, pouhý den po svém příletu do republiky, hospitalizován a na zprávy o povaze jeho potíží bylo uvaleno informační embargo. Na veřejnost však stejně prosákly informace, že Haška trápí vysoké teploty a problémy s klouby a chůzí. Dodatečně je potvrdil Donald Weaver, rodinný lékař majitele detroitského klubu Mika Ilitche, který v sobotu přicestoval do Pardubic, aby přímo na místě zjistil podrobnosti a případně s tamními lékaři konzultoval další způsob léčby.\n"Zejména první týden to pro mě bylo opravdu hodně těžké, ale potom jsme společně, myslím, našli správnou cestu. Nyní se cítím výborně," reagoval Hašek bezprostředně po svém odchodu z kardiologického oddělení. "Věřím, že už léto bude konečně takové, jaké jsem si představoval," dodal držitel šesti Vezina Trophy pro nejlepšího gólmana NHL.\nDo začátku září chce být ve formě\nPřiznal, že v minulosti již v této době trénoval, ale přesto se domnívá, že jeho hospitalizace nijak neovlivní přípravu na příští sezónu. "Teď se to samozřejmě všechno trošičku opozdí, ale věřím, že do začátku září budu ve formě," vyjádřil své mínění.\nVysvětlení příčin svých obtíží odkázal Hašek na lékaře. Jednou z hypotéz, kterou ředitel pardubické nemocnice Jan Feřtek minulý týden připustil, bylo, že Haškovo onemocnění mohla způsobit infekce. Hráčův zámořský agent Rich Winter dokonce kanadské tiskové agentuře CP řekl, že slavného brankáře napadl záhadný virus, který lékaři nedokázali identifikovat. Hašek před svým příletem pobýval na dovolené v Las Vegas a San Diegu a strávil rovněž hodně volného času jízdou na kole s dětmi v divoké přírodě.\nHašek bude užívat antibiotika\nPodle Feřtka lékaři vskutku nebyli schopni na počátku určit přesnou příčinu Haškovy choroby, nyní však údajně mají v celé věci víceméně jasno. "Ne vždy je možné v medicíně všechno přesně popsat, některé věci mohou zůstat nezodpovězeny," pravil dnes šéf pardubické nemocnice a pochválil Haška za to, že byl v průběhu léčby velmi trpělivý.\n"Subjektivně se cítí dobře a rovněž objektivní nálezy jsou příznivé. Bude pokračovat v ambulantní léčbě, nadále brát antibiotika a po dvou týdnech bude provedeno další, doufáme že závěrečné, komplexní zhodnocení jeho zdravotního stavu," popsal Feřtek náplň Haškových nejbližších dnů. Zároveň vyjádřil naději, že si hokejista bude moci začít užívat zaslouženého odpočinku a následně moci zvyšovat fyzickou zátěž.\nBrankář Dominik Hašek odjíždí domů z pardubické nemocnice, kde byl dva týdny hospitalizován\nHokejový brankář Dominik Hašek opouští nemocnici, kde byl dva týdny hospitalizován\nHokejový brankář Dominik Hašek hovoří s novináři po propuštění z pardubické nemocnice\nBrankář Dominik Hašek se loučí se zdravotními sestrami v pardubické nemocnici\nTémata: Pardubice, Akvizice, Detroit, Dominik Hašek, Nagano, Virus\nHašek by měl jít ve čtvrtek domů\nHašek by do konce týdne mohl jít domů\nGólman Hašek bere nemoc jako profesionál


V USA má pravda svázané ruce. Dočká se i svého knock-outu? | tadesco.org\nJestliže vykladači pravdy popírají oficiální lži o Rusku jako nejpříšernější hrozbě Spojeným státům a o Putinovi jako o novém Hitlerovi, jsou označeni za „ruské agenty“ a „Putinovy sluhy“.\nZdroj: google – Roberts -Truth is on the ropes\njirik 19.3.2019 v 10:02\njirik 18.3.2019 v 20:47\nVybíjení bizonů v minulosti nabývalo v Americe rozměrů genocidy. Bílí lovci přistupovali ke zdánlivě nekonečným stádům mohutných kopytníků jinak než domorodí Indiáni. Jednoduše jich hodlali ulovit tolik, kolik jen dokázali. A jak dokládá právě hora lebek, byl to opravdový masakr.\njirik 18.3.2019 v 18:28\n→ Poláci žádají Trumpa, aby jim pomohl dostat z Ruska a Německa reparace za druhou světovou válku… na jedné straně by tím Varšava prý alespoň snížila imperiální ambice Berlína a Moskvy, na straně druhé by získala peníze na nákup amerických zbraní… jak lákavé…\na až bude trump s putinem mluvit, může taky nechat podepsat i smlouvy pro ostatní evropské státy – hlavně řecko, českou a slovenskou republiku,….; taky by se hodilo podepsání od německa, že souhlasí s hranicemi československa – a pak zbývá taková drobnost podpis, že německo uznává, že prohrálo 2.světovou.


Nejstarší dějiny Kazachstánu až do poloviny 19. století patří kočovným kmenům, kteří oblast ovládali. V roce 1868 však byl Kazachstán připojen k Rusku a k moci se dostali komunisté. Během dalších let se z Kazachstánu stala Kirgizská republika v rámci SSSR, teprve poté se jí vrátil její původní název. Zpod nadvlády SSSR se Kazachstán dostal až po rozpadu sovětské říše v roce 1991, kdy vyhlásil jako jedna z posledních zemí bývalého komunistického kolosu samostatnosti.\nV Kazachstánu vládne kontinentální podnebí s velmi studenými zimami a horkými léty, která jsou poměrně suchá a teploty stoupají téměř ke 30 °C. Nejteplejším měsícem je červenec, ale v horských oblastech je to srpen. Pokud milujete slunce, zvolte právě toto období. Pro méně teplomilné cestovatele bude lepší, když do Kazachstánu přijedou na jaře nebo na podzim.\nDo Kazachstánu se dostanete poměrně jednoduše letecky, protože Alma-Ata získává rychle na významu jako důležité mezinárodní letiště. Létá se odtud do 63 zemí světa. Nejjednodušší spojení je z Frankfurtu nad Mohanem, odkud létá kazašská letecká společnost každou středu a sobotu, renomované evropské společnosti pak odtud létají dvakrát týdně. Let trvá necelých sedm hodin. Můžete letět i každé pondělí z Vídně přes Ataran nebo dvakrát týdně z Londýna přes Taškent. Do Kazachstánu můžete i po železnici, ale jedná se o velmi zdlouhavou cestu přes Slovensko, Ukrajinu a Rusko. Dobré železniční spojení má Kazachstán i se sousedním Uzbekistánem, Turkmenistánem a Čínou. V současné době vyrůstá železniční linka, která má Kazachstán spojit s Iránem a Tureckem. Silniční spojení je dobré především s Ruskem, Čínou a státy centrální Asie. Železniční, ani silniční doprava do Kazachstánu se však nedoporučuje kvůli nebezpečí, které na cestovatele číhá především na ruských silnicích a vlacích.\nZdravotnická péče je v Kazachstánu na nižší úrovni, než na jakou jsou cestovatelé zvyklí ze své vlasti. V mnoha zdravotnických zařízeních je akutní nedostatek základních lékařských potřeb včetně sterilních injekčních jehel, anestetik a antibiotik. Kazachstánské nemocnice ve většině případů často vyžadují platbu v hotovosti, proto nezapomeňte na kvalitní pojištění, ale počítejte s tím, že vám budou náklady za lékařské ošetření proplaceny až po návratu.\nTuristické služby se teprve rozvíjejí, přesto je Kazachstán drahou zemí v porovnání se svými sousedy. Při skromných nárocích vám bude stačit kolem 20 USD denně, ale pokud si chcete pobyt v zemi pořádně užít, budete muset do kapsy zalovit až pro čtyřnásobnou denní částku. Útěchou vám může být to, že v Kazachstánu je relativní dostatek bankomatů a akceptují tady platební karty. Přesto je větší jistotou vézt s sebou západní měnu, nejlépe DEM či USD.\nTuristických hotelů je v Kazachstánu dostatek, prakticky v každém větším městě můžete najít ubytování. Lepší je rezervace. Počítejte s tím, že většina hotelů bude chtít zaplatit v západní měně, tedy v USD a DEM. Největší počet hotelů je v Alma-Atě. Zdejší hotel Dostyk je vůbec nejlepším hotelem v zemi, ale také nejdražším. Má kontinentální i americkou kuchyni a jeho bar je skvěle zásobený. Hotely Otrar, Medeo a Kazachstan jsou také na vysoké úrovni, trochu levnější je hotel Alatau. Jiné hotely v Alma-Atě a ve městech Karaghandy, Šymkent, Astana, Kokšetau a Kostanaj jsou levnější, ale ne tak kvalitní. V Šymkentu je hotel Voskhod, Družba a Šymkent. Ubytovat se můžete i v turbázách – turistických základnách. Za jeden či dva USD tu získáte skromné ubytování a plnou penzi denně.\nNázvy tradičních kazašských jídel zní poněkud tajemně – kazi, suret a bešbarmak. Například bešbarmak je ale fantastická pochoutka vyrobená z koňského či skopového masa. Šašlik není v této oblasti nic neobvyklého, takže vám zde budou běžně nabízet velké porce skopového na špejlích a grilovaných nad ohněm. Stejně jako lepeška (skopové maso v nekvašeném chlebu) je šašlik často ke koupi v malých krámcích na rohu ulic, kde působí obzvláště vábně. Lepší je ale zvolit kvalitnější restauraci. Typickým jídlem země střední Asie je plov, vyrobený ze zbytků skopového masa a servírovaný s tuřínem a rýží. Další skopová jídla zahrnují například manty, což je skopové s nudlemi a zeleninou. Samsa a čibureki jsou proslulé zákusky.\nPije se nejčastěji čaj, a to v čajovnách pojmenovaných Chai-Khana, ve kterých je možné srkat i jiné kazašské speciality. V mnoha restauracích si můžete objednat pivo, vodku, brandy nebo šumivé víno. Národní specialitou ale zůstává kumis, zkvašené kobylí mléko. Vychutnat si ho můžete v podnicích s označením Kumis-Khana. Elektrické napětí je 220 V, 50 HZ, používají se evropské typy zásuvek.\nK řízení osobního vozu potřebujete náš i mezinárodní řidičský průkaz. Půjčovny automobilů včetně mezinárodních společností jsou ve městech a na letišti, ale pronájem nedoporučujeme. Řízení v Kazachstánu je totiž poměrně nebezpečné. Hustá silniční síť sice spojuje všechna města a regionální centra, avšak silnice jsou velmi špatně opravované, a to i v Alma-Atě. Jsou však sjízdné. Osvětlení je v noci často vypnuté. Silniční značení je vzácné. Výmoly jsou běžné a mnohdy nebezpečně hluboké. Návštěvníci musí být extrémně opatrní při řízení ve dne i v noci, protože většina místních řidičů neuznává dopravní předpisy. Jezdí se vpravo, zásobování benzínem je o trochu lepší než v okolních státech.\nAutobusy jezdí pravidelně mezi všemi hlavními městy v Kazachstánu. Také taxislužba tu je velmi kvalitní, taxíky postávají v každém městečku. Cenu je lepší sjednat předem, protože ne všichni řidiči používají taxametry. Železniční doprava v Kazachstánu funguje dobře, spojuje všechna důležitá města a cena je v porovnání se západní Evropou směšně nízká. Z Čimkentu vyjíždějí denně dva mezinárodní vlaky, jeden do Taškentu v Uzbekistánu a druhý do města Novosibirsk v Rusku. Cestou zastavují v mnoha městech na území Kazachstánu. Cestovatelé musí počítat s tím, že fronty na lístky bývají ve stanicích dlouhé. Do vlaků se také běžně nosí jídlo a pití, protože občerstvovací vozy neexistují. Říční doprava je použitelná jen pro krátké výlety, například z města Semipalatinsk na řeku Irtyš.\nLetecká doprava je kvalitní. Z hlavního města létají jednotlivé linky do mnoha měst, některé i čtyřikrát denně. Dostupný je třeba Čimkent, Džambul, Karaganda, Kzyl-Orda a Semipalatins. Hromadnou dopravu v hlavním městě zajišťují trolejbusy a autobusy. V Kazachstánu jsou tři časové zóny. Na východě je plus 4 hodin, v centrálních oblastech je plus 5 hodin a na západě plus 6 hodin.\nKriminalita, především pouliční trestné činy a kapesní krádeže, jsou časté. Loupeže se stávají ve veřejné dopravě, v parcích a nákupních oblastech, kolem hotelů a restaurací pro cizince. Není rozumné chodit osamoceně a v noci. Kazašská policie eviduje zvláštní druh kriminality na mezinárodním letišti v Alma-Atě. K turistům u příletu přistoupí muž a nabídne jim odvoz do města. Pokud cestovatel nasedne, řidič ho zaveze k odlehlé čerpací stanici v zemi. Pak mu řekne přibližně o 100 dolarů na benzín, jinak že ho nedopraví zpět.\nDoporučuje se nenosit velké sumy peněz. Stává se totiž, že k turistovi na ulici přistoupí muž oblečený do oficiální policejní uniformy. Požádá o předložení pasu a hotovosti, protože se tu prý vyskytují falešné peníze. Pak uteče s pasem a hotovostí. Tyto kriminální činy se většinou stávají v Alma-Atě, nejčastěji na tržištích, poblíž hlavních obchodů a kolem hotelů Otrar a Dostyk. Kazašská policie vydala prohlášení, že policisté mohou na ulici kontrolovat chodce jen tehdy, když jim předtím ukáží policejní průkaz. Pokud k vám přistoupí policista, žádejte proto o jeho průkaz či odznak. Když se bude zdráhat, řekněte mu, že celou záležitost ihned oznámíte svému zastupitelskému úřadu. Nikdy nedávejte pas nebo peněženku z ruky!\nMálokdo si napoprvé oblíbí typickou kazašskou specialitu kumis, zkvašené kobylí mléko. Jeho chuť je zvláštní, vůně jakbysmet. Pokud vám bude kumis nabídnut, pamatujte na to, že odmítnutí znamená urážku a může vás dostat do problémů.\nVariantou kumisu je šubat – velbloudí mléko. Na rozdíl od kumisu může být i nezkvašené. Nejčastěji vám bude nabízeno v pouštních oblastech Kazachstánu, kde je výskyt velbloudů pochopitelně vyšší.\nAlma – Ata\nBývalé hlavní město Kazachstánu, kterému se také často říká Almaty, leží v krásném kraji mezi horami a planinami. Alma-Ata je městem moderní architektury, širokých tříd, studených fontán, parků, náměstí a velkolepých horských výhledu. Plným právem stojí za návštěvu, a to i přesto, že se tu stále nacházejí příklady obludné sovětské architektury.\nMezi zajímavá místa patří Panfilov park, jemuž dominuje jedna z nejvyšších dřevěných staveb světa – katedrála Zenkov. Za sovětské éry města sloužila jako koncertní a výstavní hala, dnes však zeje prázdnotou. Naopak v katedrále sv. Mikuláše se často konají tradiční bohoslužby.\nV Alma-Atě najdete také řadu kvalitních muzeí, mezi něž patří Muzeum kazašských národních nástrojů, Centrální státní muzeum a Státní muzeum umění. V jeho útrobách se mimo jiné nachází i výstava tradičních kazašských koberců včetně ukázek jejich výroby. Lázně Arasan v západní části Panfilova parku obsahují i příjemné finské a ruské sauny.\nBezmála 4000 metrů vysoké pohoří Alatou poblíž Alma-Aty nabízí celý rok bezpočet možností pro dokonalé sportovní a rekreační vyžití. Uvnitř hor se rozkládá velká oblast téměř nedotčené přírody, která přitahuje milovníky pěší turistiky, horolezectví a přírody během letních měsíců, v zimě sem naopak míří desítky lyžařů.\nVýznamné kazašské město, které bylo do května 1998 známé jako Aqmola. Až do roku 1950 se tady v klidné panenské stepi proháněla divoká zvěř, ale v následujících desetiletí se tu začala na příkaz komunistických pohlavárů pěstovat pšenice. Astana se tak stala důležitým zemědělským centrem a jedním z nejdůležitějších sovětských importérů obilnin.\nHlavním městem se Astana stala i přes velké protesty odpůrců v roce 1997. Přebrala tak roli, na kterou byla po dlouhá léta zvyklá Alma-Ata. Prezident totiž vyzdvihoval přednosti města, jakými je lepší umístění v oblasti méně náchylné k zemětřesení či lepší dopravní spojení se sousedním Ruskem. Politikové si ovšem často stěžují na tvrdé, velmi chladné zimy a extrémně dusné léta.\nAstana působí přátelskou atmosférou a chlubí se poměrně rychlým rozvojem. Charakterické jsou široké tříproudé ulice i silné stepní větry. Prozatím se neplánuje přemístění zastupitelských úřadů a konzulátů dalších zemí z Alma-Aty.\nRozloha: 2 717 315 km2\nÚřední řeč: kazaština\nNáboženství: islám, ostatní\nMěna: Tenge (T) = 100 tein