E-kniha: Kde končí řeka - Nora Roberts | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Kde končí řeka - Nora Roberts\nElektronická kniha: Kde končí řeka\nDcera zlatého hollywoodského páru Olivia zažila jako dítě děsivou noc, kdy ji přízrak s tváří otce připravil o matku. Na přání příbuzných pak vyrůstala ukrytá před zraky ... (celý popis)\nDcera zlatého hollywoodského páru Olivia zažila jako dítě děsivou noc, kdy jí přízrak s tváří otce připravil o matku. Na přání příbuzných pak vyrůstala ukrytá před zraky veřejnosti uprostřed přírody na severozápadním pobřeží Pacifiku. Po letech se za pomoci mladého spisovatele pokouší osudnou noc rekonstruovat, ale strašný přízrak je jí opět v patách. Román populární americké autorky je kombinací milostného a hororového žánru.\nTranslation © Soňa Tobiášová, 2002\nZ anglického originálu RIVER’S END\nVydalo nakladatelství Alpress, s. r. o., FrýdekMístek,\nMamince a tátovi.\nDíky, že jste moji.\nV hloubi lesa krásný stín,\njá ale sliby vyplním\na dál se vydám před spaním\na dál se vydám před spaním...\nNetvor se vrátil. Páchl po krvi a hrůze.\nA ona neměla na vybranou. Musela utíkat, tentokrát přímo k němu.\nZázračný zelený les, který dřív považovala za svou svatyni, se změnil v noční můru. Majestátní stromy už nepřipomínalyvelkolepost přírody, ale působily jako past, v níž ona mohlauvíznout, ale on se dobře skrýt. Třpytivý mechový koberec se jínajednou lepil k botám jako bažina. Rozrážela křehké kapradiny, klopýtala o nahnilá polena. Prostor kolem ní i v ní začalvyplňovat děsivý zelený stín, jenž šeptal její jméno.\nLivvy, lásko moje, budu ti něco vyprávět...\nNěkolikrát vzlykla a znovu prožívala ten starý strach a pocit ztráty. Krev na jejích rukou už studila jako led.\nZačalo pršet. Dešťové kapky bubnovaly do větví a na mechem obrostlých kmenech se měnily v pramínky. Svět zavoněl vlhce, přezrále a hladově.\nV tu chvíli zapomněla, zda je oběť, nebo lovec. Jeninstinktivně tušila, že v útěku je její spása.\nBuďto najde ona jeho, anebo on ji. Pak bude konečně po všem. Jen se nesmí zachovat jako zbabělec. A pokud je nasvětě aspoň trochu spravedlnosti, muž, kterého miluje, budeještě naživu.\nSevřela jeho krev v pěsti a držela se jí jako poslední naděje.\nRychlými kroky rozrážela mlžný opar. V hrudi, ve spáncích i konečcích prstů jí bušilo srdce pekelným rytmem.\nNad hlavou zaslechla praskot, a když uskočila, dopadla na zem větev zatížená vodou, větrem a časem.\nMalá smrt pro nový život.\nStiskla v ruce jedinou zbraň, co měla, a byla rozhodnutá ji použít, aby přežila.\nV temně zeleném přísvitu lesa zahlédla stín netvora, kterého znala ze svých těžkých snů.\nByl pokrytý krví a díval se na ni.\nKdo by měl za zlé prostému dítěti,\nže bez díků bere každý vdech?\nCo může vědět o smrti?\nOlivii byly teprve čtyři, když se netvor objevil. Pronikal dojejích snů, které byly příliš skutečné, a krvavýma rukama ničilnevinnost, po níž obludy nejvíc touží.\nJedné letní noci, kdy měsíc plně zářil jako dětské srdce a vzduch voněl po růžích a jasmínu, vpadl do jejich domu, aby zabíjel a nechal za sebou neproniknutelnou tmu a zápach krve.\nOd té chvíle se všechno změnilo. Nádherný dům sbezpočtem pokojů a akry lesklých podlah nesl už navždycky stopu jeho přízraku a Oliviiny ztracené nevinnosti.\nMaminka tvrdila, že netvoři neexistují. Že se jí to jen zdá a sny jsou jen sny. Ale tu noc, kdy obludu viděla, slyšela i cítila, ji maminka nemohla utěšit.\nNezůstal nikdo, kdo by seděl u její postele, hladil ji povlasech a vyprávěl pohádky před usnutím.\nNejlepší příběhy vymýšlel tatínek. Takové bláznivé, orůžových žirafách a dvouhlavých kravách. Jenže pak onemocněl a dělal nepěkné věci. Taky začal mluvit silným, hrubým hlasem, který mu ani nepatřil. A odstěhoval se. Maminka říkala, že musí pryč, dokud se zase neuzdraví. Jen občas za ní chodil na návštěvu, ale po celou dobu s nimi seděla v pokoji maminka, teta Jamie nebo strejda David.\nJednou se Olivie směla podívat do jeho nového domu na pláži. Jamie a David ji tam zavedli a ona užasle pozorovala, jak se za prosklenou stěnou zvedají obrovské mořské vlny a pak se táhnou do nekonečna, až tam, kde nadobro splývaly s nebem.\nPak ji chtěl tatínek vzít na pláž a stavět si s ní z písku hrady. Ale teta řekla ne. To se nesmí. Začali se hádat, nejdřív jen tak tiše, jako by dítě bylo hluché. A Olivie se opravdu zařekla, že nechce slyšet, jak zvyšují hlas, jak otec tetě ošklivě nadává a strýc varuje: Pozor, Same, pozor. Tímhle si nepomůžeš! Zírala dál na moře,protože ji ty jejich hlasy pálily v hrdle a svíraly žaludek.\nNakonec teta prohlásila, že už musí domů, a odnesla ji zpět do auta. Olivie zamávala přes její rameno, ale tatínek jen stál a díval se za ní s rukama zaťatýma v pěst.\nUž nikdy do toho domu nesměla.\nJenže všechno začalo mnohem dřív.\nAsi tu noc, kdy tatínek vešel do jejího pokoje a probudil ji. Chodil sem tam a něco si pro sebe mumlal. Znělo to drsně, ale ona se nebála, vždyť to byl přece její tatínek. Ani když muměsíc ozářil divně zkřivenou tvář a lesklé oči. Neměla strach.\nVzrušeně se posadila na posteli. Na nočním stolku hrála skříňka s Modrou vílou z Pinokia písničku „Až bude padat hvězdička“.\nOlivie se ospale usmála. „Povíš mi pohádku, tati?“\n„Něco ti povím, miláčku.“ Otočil se a zadíval se na dceru – na malý uzlík rozcuchaných blond vlasů s velkýmahnědýma očima –, ale neviděl víc než svůj vztek. „Budu ti vyprávět o krásné čubce, co se naučila lhát a podvádět.“\n„A kde ta čubička bydlela, tati?“\n„Ta krásná čubička.“\nTo už děsivě vycenil zuby. „Ty mě neposloucháš! Jsi stejná jako ona! Řekl jsem čubka, krucinál, kurva!“\nOlivie sebou trhla a v ústech pocítila podivnou kovovoupachuť. Ještě netušila, že je to strach, který zatím nepoznala. „Co je to kurva?“\n„Tvoje matka. Ta tvoje mizerná matka.“ Jedním prudkým pohybem smetl z jejího stolku hrací skříňku a několik dalších pokladů. Všechno se roztříštilo na podlaze.\nOlivie se schoulila do klubíčka a dala se do pláče.\nRozkřičel se na ni a zároveň se omlouval. Hned přestaň řvát! Prý koupí novou hrací skříňku. Když se k ní naklonil, bylcítit zvláštně, jako salon po nějaké party pro dospělé, než Rosa stihla uklidit.\nPak přiběhla maminka. Měla rozpuštěné vlasy a bílý župan za ní vlál.\n„Same, co to proboha děláš?! No tak, Livvy, zlato, no tak,nelač. Tatínek to tak nemyslel.“\nPři pohledu na ty dvě světlé hlavy ho zachvátila lítost.Pocítil šok z toho, že drží pěsti zaťaté, a dokonce jimi touží uhodit. „Už jsem se jí omlouval.“\nKdyž ale přistoupil blíž, aby dítě utišil, jeho žena prudce vzhlédla a i v příšeří byla v jejích očích jasně patrná nenávist. „Nepřibližuj se k ní!“ vykřikla a Olivie se rozeštkala ještě víc.\n„Vždyť je to moje dcera. Už mám po krk těch tvýchrozkazů a zákazů, Julie.“\n„Už jsi zase sjetý. Nedovolím, aby ses k ní v takovém stavu přibližoval.“\nPak už Olivie slyšela jen hrozby, třesk a matčiny bolestnévýkřiky. Vyklouzla z postele a šla se schovat do skříně podhromadu plyšových hraček.\nPozději se dověděla, že maminka otce zamkla v pokoji,zavolala policii a vlezla si do skříně k ní. Vzala ji do náruče aslibovala, že všechno bude zase dobré.\nOd té doby s nimi tatínek nebydlel.\nKdyž ji někdy v noci probudily ošklivé vzpomínky, vplížila se k matce do ložnice, snad jen aby se ujistila, že v domě není sama, a možná se i přesvědčila, jestli se tatínek nevrátil.\nObčas spali v jiných domech nebo v hotelích. Maminka musela kvůli práci hodně cestovat a teď začala Olivii vozitsebou. Lidé říkali, že je hvězda, a Olivie se tomu vždyckysmála. Hvězdy jsou přece ta malá světýlka na nebi a maminka tam teda musí být taky.\nTočila filmy a spousty lidí se chodily dívat, jak hraje někohojiného. Tatínek to dělal taky a Olivie mnohokrát slyšela, jak se při tom seznámili, jak se zamilovali, měli svatbu a pak holčičku.\nKdyž se jí po tatínkovi moc stýskalo, prohlížela si svatební fotografie, na nichž viděla maminku jako princeznu v bílých zářivých šatech a tatínka jako prince v černém.\nByl tam obrovský poschoďový dort a taky teta Jamie vmodrých šatech, skoro stejně krásná jako maminka. Představovala si samu sebe na těch fotografiích, v růžových šatech a s květinami ve vlasech, jak drží rodiče za ruce a usmívá se. Na těchobrázcích se přece všichni smáli a byli šťastní.\nV noci, kdy přišel netvor, slyšela Olivie ve snu výkřiky. Fňukala a šila sebou na lůžku. Neubližuj jí, myslela si.Neubližuj mamince, tati. Prosím, prosím.\nProbudil ji nějaký rámus a ozvěna zoufalého volání.Zatoužila po matce.\nVstala, promnula si oči a zamířila do ložnice. Velká modrá postel s bílými květy byla prázdná. Jen ta maminčina vůně ji utěšila. Chvíli si pohrávala s flakónky na toaletce a předstírala, že se voní jako dospělá.\nJednou prý bude stejně krásná jako maminka. Každý to říkal. Olivie si prozpěvovala, pózovala před zrcadlem a představila si, že má také takové princeznovské šaty. Když ji to konečněomrzelo, zívla a vydala se hledat matku.\nVšimla si, že se dole svítí. Nakoukla přes zábradlí. Vstupní dveře byly pootevřené. Možná mají návštěvu a zbyde na ni taky nějaká sladkost. Tiše jako myška scházela po schodech a dlaň si držela na ústech, aby potlačila hihňání.\nZaslechla matčinu oblíbenou skladbu z Šípkové Růženky.\nZ haly se vcházelo do obývacího pokoje s vysokým klenutým stropem a velkými okny s výhledem do zahrady, kterou maminka tak milovala. Měl bílou mramorovou podlahu a krbobložený tmavě modrým kamenem. Křišťálové vázy obvyklepřekypovaly květinami.\nAle teď byly stolky převrácené, vázy rozbité a květiny pošlapané. Na stěnách v barvě slonové kosti zahlédla červené šmouhy.\nHrozivý pach sevřel Olivii žaludek, zatímco smyčcenastuovaly k závěrečnému crescendu.\nZadívala se na křišťálové střepy na podlaze, vzlykavě šeptem zavolala matku a postoupila o krok dál. Vtom ji zahlédla.\nLežela na zemi, částečně skrytá za velkou pohovkou, sjednou rukou podivně napřaženou. Medově zlaté vlasy mělasleené krví, spoustou krve, bílý župan také zarudlý a rozpáraný na cáry.\nNedokázala zaječet. Olivii lezly oči z důlků, srdce hrozilo, že vyskočí z hrudi, a po nohách jí stekl proud teplé moči. Alezakřičet nedokázala.\nPak nestvůra skloněná nad její matkou, s rukama i tváří od krve, zvedla hlavu. Měla lesklé skleněné oči.\n„Livvy,“ řekl její otec, „proboha, Livvy.“\nKdyž s námahou vstal, spatřila v jeho rukou stříbrné arudé nůžky.\nAni teď nekřičela, jen se dala do běhu. Tahle nestvůra je opravdová, pomyslela si, a ona se musí schovat. Za sebouzaslechla dlouhý zoufalý kvil raněného zvířete.\nUtíkala rovnou do své skříně s hračkami a schovala se pod plyšáky. Tiše zírala na dveře a cucala si palec, zatímco ta obluda běhala po domě a volala ji jménem.\nDveře bouchaly a netvor skučel, vzlykal a funěl, jako zuřivý býk s krvavými rohy.\nOlivie, panenka mezi panenkami, se jen přikrčila,rozhodnutá počkat na maminku, až ji z toho děsného snu probudí. Tak ji také Frank Brady našel. Málem ji mezi těmi medvídky, psy a pannami přehlédl. Nehýbala se, nevydala žádný zvuk. Vlasy jí padaly k ramenům jako zlatý déšť a rámovalybezbarvou tvářičku s velkýma jantarovýma očima a tmavým obočím.\nOči její matky, pomyslel si s lítostí, které často viděl nafilmovém plátně a před chvílí posmrtně strnulé a zkalené.\nDítě se dívalo skrze něho, a protože rozpoznal šok, raději si dřepl a nepokoušel se je ze skříně vytáhnout.\n„Jmenuju se Frank,“ řekl tiše a pozoroval ji. „Neublížím ti.“ Měl chuť přivolat parťáka nebo někoho z týmu, ale mohl by ji ještě víc polekat. „Jsem policajt.“ Pomalu zvedl ruku a dotkl se placky na náprsní kapse. „Víš, co dělají policajti, zlato?“\nStále tak nehybně zírala, ale v jejích očích přece jen něcoproblesklo. Vnímá mě, uvědomil si. „Pomáhají lidem. Přišel jsem pro tebe. To jsou všechno tvoje panenky?“ usmál se a zvedlžabáka Kermita. „Toho znám. Taky se díváš na Sezame, otevři se? Můj šéf zas vypadá jako Oskar Bručoun, ale neříkej mu to.“\nKdyž neodpovídala, začal vytahovat další figurky, které si z dětského seriálu pamatoval, a žabáka si posadil dokonce na klín. Oliviin strnulý pohled ho trhal za srdce.\n„Nechceš jít taky ven za Kermitem?“ Natáhl ruku a čekal.\nNapřáhla svou jako loutka na šňůrce. Nejdříve se ho jendotkla a pak se mu stulila do náruče. Najednou se roztřásla atvářičku zabořila do Frankova ramene.\nDělal poldu už deset let, ale tyhle věci pořád špatně snášel.\n„Už je dobře, děvenko. Už je to pryč.“ Pohladil ji po vlasech a lehce s ní zahoupal.\n„Je tady nestvůra,“ zašeptala.\nFrank opatrně vstal. „Už ne.“\n„Tys ji zahnal?“\n„Odešla.“ Rozhlédl se po místnosti, vzal deku a zabalil ji do ní.\n„Musela jsem se schovat. Hledal mě. Měl maminčinynůžky. Chci maminku.“\nAch bože dobrý, pomyslel si jenom.\nPři zvuku kroků z chodby se Olivie přitiskla k Frankově šíji a zakvílela. Pohladil ji po zádech a obrátil se ke dveřím.\n„Franku, měla by tu být ještě... Tys ji našel.“ Detektiv Tracy Harmon se zadíval na holčičku v partnerově náruči a prohrábl si vlasy. „Prý měla sestru. Jamii Melbourneovou. Její muž David je nějaký hudební manažer. Snad bydlí kousek odsud.“\n„Tak jim to musíme oznámit. Zlatíčko, pojedeme za tetou Jamie?“\n„A je tam maminka?“\n„Ne. Ale určitě by chtěla, abys tam jela.“\n„Tak klidně spi. Zavři oči a spi.“\n„Viděla něco?“ zeptal se Tracy.\n„Jo.“ Frank hladil dítě, které už mělo oči zavřené. „Myslím, že toho viděla až moc. Ještě štěstí, že ji ten bastardnenašel. Zavoláme sestře. Musíme ji odvézt dřív, než tovyčmuchají novináři.“ Vrátil se. Netvor s tatínkovou tváří a maminčinými nůžkami byl zpátky. Viděla, jak se krade domem, z nůžek, které syčely jak had, kapala krev. Blížil se ke skříni a tatínkovým hlasem opakoval její jméno.\nLivvy, Livvy, miláčku, pojď ven, povím ti pohádku.\n„Ne, tati! Ne, ne, ne!“\n„Livvy, tiše, už je dobře. To jsem já, teta Jamie.“\n„Nepouštěj ho sem, prosím. Nebo mě najde.“ Livvy se spláčem schovala do tetiny náruče.\n„Nepustím, slibuju. Jen klid.“ Zničená Jamie přitiskla tvář k neteřině jemné šíji a houpala ji ve světle stolní lampy, dokud se holčička nepřestala třást. „U mě budeš v bezpečí.“\nSchovala tvář do Oliviiných vlasů a tiše plakala. Zadržovala vzlyky, které se jí divoce draly hrdlem, a jen mlčky slzamismáčela zlaté vlásky.\nJulie. Bože, Julie.\nChtělo se jí nahlas volat sestru, ale bylo tu dítě, na kterémusela brát ohledy.\nJulie se tolik snažila dcerku ochránit a teď byla mrtvá.\nJamie kolébala děcko, dokud neusnulo. Myslela na svoukrásnou, inteligentní sestru se zastřeným smíchem, štědrým srdcem a výrazným talentem, jejíž život skončil v pouhých dvaatřiceti letech. A podle těch dvou detektivů ji o něj připravil muž, který z lásky k ní zešílel.\nSam Tanner byl opravdu šílený, pomyslela si Jamie a zaťala pěsti. Vinou žárlivosti, drog a zoufalství. Teď zničil objekt své touhy nadobro.\nAle dítěte se nikdy nedotkne.\nJamie položila Olivii zpátky do postele, přikryla ji a jemně se dotkla její hlavy. Zavzpomínala na noc, kdy se holčičkanarodila. Jak se Julie mezi kontrakcemi usmívala.\nSnad jen Julie MacBrideová se mohla v tak vypjatouchvíli radovat. A nervózního krasavce Sama s vystrašenýma očima dokonce ještě útěšně hladila po rozcuchaných černých vlasech.\nA když jí pak přinesl děcko ukázat před prosklenou stěnu, v očích se mu leskly slzy radosti a dojetí.\nAno, tehdy se zdáli tak dokonalí, všichni tři spolu i jeden pro druhého.\nJamie přešla k oknu, ale dívala se do prázdna. Juliina hvězda tehdy stoupala a Samova už jasně zářila. Potkali se při natáčení a bláznivě se do sebe zamilovali. Vzali se po čtyřech měsících a tisk na ně pěl ódy.\nMěla z toho obavy, ale Julie vždycky přesně věděla, co chce, a tehdy to byl Sam Tanner. Nějakou dobu také všechnovypadalo jako v pohádce, kterou Julie vyprávěla dcerce před spaním.\nJenže pohádka se brzy začala měnit v noční můru – a to jen pár bloků od mého domu, pomyslela si Jamie a bolestně zavřela oči.\nPod oknem zableskly reflektory auta a Jamie polekaněuskočila. David, uvědomila si, a rychle se ohlédla, zda Olivie spí. Pak spěchala z pokoje a s manželem se setkala v hale, kdyžsbíhala ze schodů.\nChvíli tam jen mlčky stál a vyděšeně zíral před sebe. Byl to vysoký muž se širokými rameny, tmavými vlasy ašedozelenýma očima, u kterého Jamie vždycky hledala sílu a oporu. Teď jako by se zhroutil do sebe a v podivně rozbředlé tváři mucukaly svaly.\n„Ach bože, Jamie. Bože můj.“ Hlas se mu zlomil, a tím se všechno jen zhoršilo. „Potřebuju se napít.“ Odvrátil se a nejistě vklopýtal do předního salónu.\nMusela se chytit zábradlí, aby neztratila stabilitu. Teprve po chvíli se vydala za ním. „Davide?“\n„Potřebuju jen minutku.“ Ruce se mu silně třásly, když se natáhl po láhvi whisky a trochu si nalil. Jednou rukou se opřel o stůl a obrátil do sebe obsah sklenice, jako by šlo o medicínu. „Ježíši, ten ji ale zřídil.“\n„Davide.“ Jamiino sebeovládání, za které se od příchodupolicie schovávala, vzalo v tu ránu za své. Se zoufalým štkaním klesla na podlahu.\n„Proboha, promiň.“ Přispěchal k ní a přitáhl ji k sobě. „Já se omlouvám, Jamie.“\nSeděli na podlaze v útulném salónu, zatímco venku pomalu svítalo. Jamie se otřásala vzlyky tak silně, jako by se měla celá rozpadnout.\nPostupně se pláč měnil ve steny a šepot sestřina jména, až utichl docela.\n„Dovedu tě nahoru. Potřebuješ si odpočinout.“\n„Ne, ne.“ Pláč jí pomohl. Přesvědčovala se, že pomohl, i když ji opustil celou rozbolavělou. „Livvy by se mohla probudit. Bude mě potřebovat. Musím to zvládnout.“\nOpřela se o křeslo a osušila si tvář. Hlava i žaludek jibolely jak otevřené rány, ale pokusila se vstát. „Řekni mi, cos viděl. Všechno.“ Když zavrtěl hlavou, vztyčila bradu. „Musím tovědět, Davide.“\nZaváhal. Připadala mu tak bledá a křehká. Zatímco Julie byla vysoká a vláčná, Jamie spíš menší a jemná. David přesto věděl, že jejich křehkost je jen zdání. Často žertoval, že sestryMacBrideovy mohou slézat hory a brouzdat po lesích.\n„Tak pojď na kafe. Povím ti všechno.“\nJamie, stejně jako její sestra, odmítala služebnictvo, které by s ní žilo pod jednou střechou. Soukromí domova by si nedala nikým narušit. Hospodyně měla dorazit až za dvě hodiny, a tak připravila kávu sama, zatímco David u kuchyňského stoluzamyšleně zíral z okna.\nMlčeli. Jamie si v hlavě promítala povinnosti nového dne. Telefonát rodičům bude ze všeho nejhorší. Pak zařizovánípohřbu, a to co nejdiskrétněji, protože tisk už jistě chytá slinu. Musela udržet televizní štáby z dosahu, aspoň dokud bude v domě Olivie.\nPoložila na stůl dva hrnky s kávou. „Tak povídej.“\n„Skoro všechno už nám řekl detektiv Brady,“ promluvilDavid. „Nešlo o vloupání. Musela ho pustit dovnitř. Podleoblečení se chystala do postele, ale ještě nespala. Nejspíš si v obýváku prohlížela nějaké fotografie a výstřižky z novin. Víš, jak ráda je posílala rodičům.“\nPromnul si tvář a pak se chopil kávy. „Museli se pohádat. Podle toho, jak to tam vypadalo, i poprat. Použil nůžky.“ V očích se mu objevilo zděšení. „Jamie, on musel zešílet.“\nZadíval se na ni a vzal ji za ruku. Jamie mu pevně stisklaprsty. „Bylo to... rychlé?“\n„Nevím. Nikdy jsem nic takového neviděl. Řádil jak zvíře.“ Na chvíli zavřel oči. Stejně by se to doslechla. I v novinách se to jistě objeví, pravda i lži. „Jamie, on ji... pobodal a pak jí podřízl krk.“\nZbledla, ale neuhnula pohledem. „Určitě se bránila. Musela se bránit. Určitě ho zranila.“\n„To nevím. To se ukáže až po pitvě. Říkají, že Olivie asi něco viděla a pak se před ním ukryla.“ Napil se kávy v naději, že to uklidní jeho rozjitřený žaludek. „Chtěli by si s ní promluvit.“\n„Ona tím nemůže znova projít.“ Tentokrát sebou Jamie trhla a pustila manželovu ruku. „Je to ještě děcko, Davide. Nesmíme ji do toho zatahovat. Vědí přece, že to udělal on,“ řekla shořkou zlobou. „Moji neteř nebude vyslýchat policie.“\nDavid si dlouze povzdechl. „Tvrdí, že už ji tak našel. Žepřišel a ona už byla mrtvá.“\n„Lže!“ V očích se jí zablýsklo a do tváří se vrátila barva. „Je to hnusný vrah. Za to bude pykat! Nejradši bych ho zabila sama. Poslední rok jí dělal ze života peklo a nakonec jizavraždil. I doživotí je málo.“\nMěla chuť něco rozbít nebo rozcupovat. Najednou ztuhla, protože na prahu spatřila stát Olivii s vytřeštěnýma očima.\n„Kde je maminka?“ Spodní ret se jí zachvěl. „Já chci maminku.“\n„Livvy.“ Zlost okamžitě ustoupila bolesti a bolest bezmocnosti. Jamie se sehnula a vzala dítě do náruči.\n„Ten netvor ublížil mamince. Už je jí dobře?“\nJamie přes dětskou hlavičku zoufale pohlédla na manžela. Vztáhl ruku a přistoupil k ní, takže tam stáli v objetí společně.\n„Maminka musela odejít, Livvy.“ Jamie jí vtiskla polibek do vlasů. „Nechtěla, ale musela.“\n„A vrátí se brzo?“\nV Jamii se něco zlomilo, jako když se vlna převalí přes ostrou skálu. Ne, miláčku. Ona už se nevrátí.“\n„Vždycky se vrátila.“\n„Teď už nemůže. Půjde do nebe a stane se andělem.“\nOlivia si vtiskla pěstičky do očí. „Jako ve filmu?“\nJamie se posadila, aby se jí tak nechvěly nohy. „Ne, tentokrát ne.“\n„Netvor jí ubližoval, ale já jsem utekla. Proto se nevrátí.Zlobí se na mě.“\n„Ne, ne, tak to není, Livvy.“ Jamie se snažila přijít na lepší odpověď a vzala dětskou tvářičku do dlaní. „Ona chtěla, aby ses schovala. To bylo moc chytré, žes utekla a schovala se dobezečí. To si maminka přála ze všeho nejvíc. Kdybys toneudělala, byla by moc smutná.“\n„Tak to přijede zítra.“ To byl jediný časový údaj, kterýdokázala pochopit.\n„Livvy.“ Po souhlasném kývnutí své ženy si David přitáhl neteř na klín. Ulevilo se mu, když si položila hlavu na jeho hruď. „Ona se nevrátí, ale bude se na tebe dívat z nebíčka.“\n„Já nechci, aby byla v nebíčku.“ Rozplakala se tiše. „Chci domů, chci vidět maminku.“\nKdyž se k ní Jamie natáhla, David zavrtěl hlavou. „Nech ji vyplakat,“ zašeptal.\nJamie stiskla rty a přikývla. Pak vstala a vydala se do svého pokoje zavolat rodičům. Tisk se té zprávy nemohl nabažit. Jak smečka vlků toužících po krvi. Aspoň tak je viděla Jamie, která se před novináři musela zabarikádovat v domě. Přesto uznávala, že se našlo i pártakových, co byli zdrceni a psali o nich decentně a s úctou.\nJulii MacBrideovou přece všichni milovali. Obdivovali ji, toužili po ní, někteří záviděli – ale většinou ji milovali.\nA Jamii to nepřišlo fér. Zvlášť když Olivie seděla jakomlčenlivá panenka na pohovce v obýváku nebo chodila po domě bledá jako tělo bez duše. Copak nestačilo, že přišla tak strašným způsobem o matku? A ona o sestru, dvojče a nejlepšípřítelkyni zároveň?\nAle protože sama žila ve třpytivém světě Hollywoodu užcelých osm let, věděla dobře, že to nestačí.\nJulie byla symbolem krásy, talentu a úspěchu venkovského děvčete, které se promění v princeznu po boku filmovéhoprince a žije s ním v přepychovém paláci v Beverly Hills.\nTi, kteří platili lístky u pokladen a hltali články včasopisech, ji považovali za svou. Julie s oslnivým úsměvem azastřeným hlasem.\nAle neznali ji. Třebaže byla v rozhovorech s novináři vždycky otevřená. Slávu nepovažovala za danou a vážila si jí. Ale i přes všechny ty popsané stránky a filmové záznamy jí nikdo z nich neviděl do duše. Netušili, jaký má smysl pro humor a bláznivé nápady, jak miluje hory a lesy státu Washington, kde vyrostla, svou rodinu a jak bezmezně je oddaná své malé dcerce.\nA jak zoufale miluje muže, který ji zavraždil.\nPrávě to nemohla Jamie pochopit. Ona ho tu noc pustiladovnitř, opakovala si. Poslechla hlas srdce a otevřela člověku,který dávno nebyl tím co dřív.\nUdělala by na jejím místě totéž? Měly toho tolikspolečného. Částečně proto, že byly dvojčata, jistě, ale hlavně proto, že spolu vyrostly uprostřed lesů, které obě tak milovaly, kdespaly často pod hvězdami a sdílely sny tak přirozeně, jako kdysi matčino lůno.\nTeď jako by v Jamii něco umřelo. Její laskavější polovina. Ta svěží a zranitelná. Věděla dobře, že už nikdy nebude stejná jako dřív.\nMusí v sobě najít hlavně sílu, pomyslela si. Kvůli Olivii. Ta na ní závisela. I David ji bude potřebovat. Julii měl také moc rád, vždyť na ni myslel jako na sestru, a jejich rodiče přijal za své.\nPohlédla vzhůru do patra. Právě byli v pokoji s Olivií. I oni ji budou potřebovat. Přes nezlomnou povahu se budou chtít v následujících týdnech opřít o jedinou dceru, která jim zbyla.\nKdyž se ozval zvonek, Jamie sebou trhla. Pak zavřela oči a zlobila se na sebe. Ještě nedávno se považovala za nebojsu a najednou se lekala i stínů. Pomalu se nadechla a vydechla, aby se uklidnila.\nDavid zjednal ostrahu a novináři na pozemek nesměli. Ale občas se nějaký stejně odvážil ke dveřím. Chtěla zvonekignorovat, ale uvědomila si, že by mohl znervóznit Olivii nebobabičku s dědou.\nVitráží ve dveřích zahlédla tváře detektivů, kteří jí ránopřišli oznámit sestřinu smrt.\n„Moc neradi vás rušíme, paní Melbourneová.“\nJamie pohlédla na muže, který promluvil. „Detektiv Brady, že ano?“\n„Ano, pustíte nás dál?“\n„Jistě.“ Duchapřítomně ustoupila z dosahu kamer předdomem. Frank si uvědomil, že její sebeovládání obdivuje už od té noci, kdy ji spatřil poprvé.\nZděšeně vyběhla z domu, ještě než zastavili, vzpomněl si. Ale jakmile spatřila v jeho náruči dítě, zarazila se a ovládla emoce. Vzala neteř pevně do náruče a odnesla ji nahoru.\nTeď v salónu si tu ženu znovu prohlížel.\nVěděl, že byly s Julií dvojčata a že je Jamie jen o pár minut starší. Přesto se jedna druhé podobaly méně, než by člověk čekal. Julie celá zlatě zářila. Dalo by se říct, že šlo ooslnivou krásku.\nSestra nebyla tak nápadná. Její vlasy měly tmavší odstín a nosila je ostříhané k ramenům. I oči, spíš hnědé nežmedové, postrádaly ta smyslně těžká víčka. Byla také o víc než deset centimetrů nižší než její sestra a poněkud oblejší, i když stále štíhlá.\nFranka napadlo, jestli Julii někdy tu dokonalost a slávu záviděla.\n„Dáte si něco k pití? Kávu?“\nTracy jako první pochopil, že by se chtěla něčím normálním zaměstnat, než přistoupí k jednání. „Kávu neodmítnu, paní Melbourneová, pokud vás to příliš neobtěžuje.“\n„Ne... teď je tady pořád nějaká k dispozici, hned ji přinesu, posaďte se.“\n„Drží se,“ prohodil Tracy, když na chvíli osaměli.\n„A ještě dlouho bude muset.“ Frank vyhlédl oknem kmístu, kde se v hloučku tlačili novináři. „Takovýhle cirkusAmerika dlouho nezažila. Obdivovaná hvězda rozřezaná na kusypřímo ve svém paláci.“\n„A navíc dalším filmovým miláčkem,“ dodal Tracy. Chtěl vytáhnout z kapsy balíček cigaret, ale rozmyslel si to. „Možná nás k němu ještě jednou pustí, než si vybere právníka.“\n„Tak musíme být připraveni.“ Frank spustil záclony, když se do místnosti vrátila Jamie s tácem v ruce.\nPosadil se až po ní a raději se neusmál. Z jejích očí vyčetl, že si na zdvořilostní masky nepotrpí. „Díky za laskavost, paní Melbourneová, víme, že je to pro vás moc těžké.“\n„A jako by to nikdy nemělo skončit.“ Počkala, až si Tracy kávu silně osladí. „Chtěli jste se mnou mluvit o Julii.“\n„Jistě. Věděla jste, že vaše sestra volala před třemi měsícikvůli domácí roztržce policii?“\n„Ano.“ Klidnýma rukama zvedla vlastní šálek. „Sam přišel domů v divné náladě. Měl násilnické sklony.“\n„Už dřív sestru slovně napadal.“ Snažila se hlídat si tónhlasu. „Vlastně celý minulý rok.“\n„Měl podle vás pan Tanner problémy s drogami?“\n„Sám dobře víte, že ano.“ Zadívala se dlouze na Franka. „A pokud jste to ještě nezjistil, měl byste dělat jinou práci.“\n„Promiňte, potřebujeme vědět, co všechno jste o jeho problémech věděla vy. Možná jste se setrou osobní záležitosti probíraly.“\n„Ale samozřejmě. Byly jsme si blízké. Vyprávěla mi všechno.“ Jamie se zadívala stranou. „Myslím, že to začalo už před pár lety. Kokainem na večírcích. Julie to nesnášela a hádali se kvůli tomu. Pak se hádali čím dál častěji. Poslední dva Samovy filmy neměly valný úspěch, ani u kritiky, ani finančně. Aherci jsou křehké nádoby. Julie si dělala starosti, jak je Sam vzteklý a podrážděný. Ale i když se ho snažila uklidnit, její kariéra byla na vzestupu, což on špatně snášel.“\n„Žárlil na ni,“ dodal Frank.\n„Ano, místo aby byl pyšný. Začali chodit na večírky a doklubů. Sam potřeboval být víc vidět a Julie ho v tom podporovala, třebaže byla spíš domácký typ. Já vím, že to jde těžkodohromady – úspěšná krasavice, co je nejšťastnější doma s dcerkou nebo na zahradě, ale taková byla Julie.“\nHlas se jí zlomil. Odkašlala si a napila se kávy. „Pak začala pracovat na novém filmu Stíny a dým s Lucasem Manningem. Měla to být náročná role, i fyzicky. Julie si nemohladovolit trávit po čtrnácti hodinách práce noc v nějakém klubu. Chtěla si odpočinout a být taky s Olivií. A tak se Sam chodil bavit sám.“\n„O vaší sestře a Manningovi vznikaly různé fámy.“\nJamie pohlédla na Tracyho a přikývla. „Ano, jako vždycky, když se dva atraktivní lidé objeví vedle sebe na plátně. Lidi rádi klepou. Sam Julii taky hlídal a Manningovi nemohl přijít na jméno. Ale ty zvěsti byly nepodložené. Julie považovalaLucase za přítele a schopného profesionála.“\n„A Sam to špatně snášel?“ zeptal se Frank.\nJamie s povzdechem odložila kávu a snažila se nevnímat úpornou bolest hlavy. „Ještě před třemi čtyřmi roky by se tomu smál. Teď ji špehoval a obviňoval. Že prý se snaží řídit jehoživot, flirtuje s jinými muži, pak že s nimi i chodí. Na Lucase byl zvlášť vysazený. A Julii tím opravdu ranil.“\n„Některé ženy by se pod tlakem opravdu uchýlily k novému příteli...“ Frank sledoval, jak Jamie stiskla rty.\n„Julie brala manželství vážně a svého muže milovala. A jak se ukázalo, stála při něm, dokud ji nezabil. Ale jestli to chcete obracet a dělat z ní lacinou ženskou...“\n„Paní Melbourneová,“ Frank zvedl ruku, „jestli máme ten případ uzavřít a zjednat pro vaši sestru spravedlnost, musíme se ptát. Musíme znát všechny podrobnosti.“\nDonutila se zhluboka dýchat. „Je to jednoduché. Její kariéra stoupala, jeho se třásla v základech. Tím víc bral drogy aobviňoval ji. Tehdy večer volala policii, protože ji napadl v Oliviině pokoji. Bála se hlavně o dítě.“\n„A pak zažádala o rozvod.“\n„Bylo to pro ni bolestné rozhodnutí. Ale doufala, že Sam půjde na léčení. Použila tu rozluku jako poslední varování. Už se na něho nemohla spolehnout a chtěla před ním dcerku ochránit.“\n„A přece se zdá, že mu tu osudnou noc otevřela...“\n„Ano.“ Jamii se zachvěly ruce, a tak hrnek raději odložila. „Milovala ho. Přese všechno ho pořád milovala a věřila, že když skoncuje s drogami, zase se k sobě vrátí. Přála si další děti.Proto se rozluku snažila utajit před tiskem. Kromě rodiny o nívěděli jen právníci. Doufala, že to tak zůstane co nejdéle.“\n„Myslíte, že by mu otevřela, i kdyby byl pod vlivem drog?“\n„To se přesně stalo, nebo ne?“\n„Chci si jen udělat obrázek,“ odpověděl Frank.\n„Muselo to tak být. Chtěla mu pomoct a věřila, že hozvládne. Nebýt Livvy, asi by se s ním nikdy nerozvedla.“\nAle tu noc měla v domě dítě, pomyslel si Frank, a tohleznamenalo riziko. „Znala jste je tedy oba dobře.“\n„Byl by podle vás Tanner schopný svou ženu zabít?“\n„Sam Tanner, kterého si brala, by pro Julii skočil i pod vlak.“ Jamie se znova napila kávy, ale hořkost z krku nespláchla. „Ten, kterého máte ve vazbě, je schopen čehokoli. Zabil moji sestru. Znetvořil ji, podřízl jako zvíře. Přeju mu za to smrt.“\nFrank pohlédl do očí plných nenávisti a přikývl. „Chápu vaše pocity, mladá paní.“\n„To sotva, detektive, a ani nemůžete chápat.“\nFrank na to nic neřekl, ale všiml si, jak se Tracy v křeslezavrtěl. „Paní Melbourneová, pomohlo by nám, kdybychom si mohli promluvit s Olivií.“\n„Jsou jí čtyři roky.“\n„Já vím. Ale zároveň je i hlavní svědek. Musíme vědět, coviděla nebo slyšela.“ Na její tváři se zračila nedůvěra a váhavost, a tak se rozhodl naléhat. „Paní Melbourneová, nechci vám ani neteři působit další bolest, ale ona je klíčový svědek.“\n„Jak po mně můžete chtít, abych ji o tom nechala znova vyprávět?“\n„Stejně to má hluboko v paměti. Všechno, co viděla a slyšela. Musíme se jí na to zeptat. Už mě zná a cítila se se mnou vbezečí. Budu postupovat opatrně.“\n„Bože můj.“ Jamie si přitiskla prsty na oči a snažila se jasněji uvažovat. „Musím být u toho. Zůstanu s ní a zarazím vás,kdybych měla dojem, že je to na ni příliš.“\n„Dobře. To bude stejně nejlepší. Slibuju, že se budu ptátcitlivě. Také mám dítě.“\n„Pochybuju, že někdy bylo svědkem vraždy.“\n„To ne, ale je to syn policajta.“ Frank si povzdechl a vstal. „Děti vědí vždycky víc, než si přejeme.“\n„Asi ano.“ Sama s tím neměla moc zkušeností, pomyslela si cestou ze salónu a nahoru po schodech. David zatím dětinechtěl a ona také byla raději jen oddanou tetou své malé neteři.\nTeď se bude muset všechno naučit. Všichni se budou muset přizpůsobit.\n„U dveří do ložnice detektivy zastavila. Opatrně pootevřela a nakoukla dovnitř. Olivie seděla s rodiči na podlaze askládala puzzle.\n„Mami. Můžeš na minutku?“\nŽena, která se objevila, měla stejně drobnou postavu jakoJamie, jen o trochu atletičtější. Podle opálení a sluncemvyšisovaných hnědých vlasů bylo zřejmé, že ráda pobývá venku. Frank ji odhadl na čerstvou padesátnici, která jindy, bez známekúna>2\nvy a žalu, vypadá mnohem mladší. Její jemně modré, ale pláčem\nzarudlé oči přejely z jednoho muže na druhého.\n„To je moje maminka, Valerie MacBrideová, a tohle jsoudetektivové, kteří... no, kteří to mají na starosti,“ dokončila Jamie větu. „Chtějí si promluvit s Livvy.“\n„Ne.“ Val se napřímila a rychle za sebou zavřela dveře. „To nejde, je moc malá. To nedovolím. Nikdo jí nebude ty hrozné věci připomínat.“\n„Paní MacBrideová...,“ promluvil Frank, ale žena se kněmu prudce obrátila.\n„Proč jste ji neochránili? Jak to, že jste od ní toho vrahouna nedrželi co nejdál? Moje holčička je po smrti.“ Zakryla si tvář dlaněmi a tiše se rozplakala.\n„Počkejte tady, prosím,“ řekla Jamie a vzala matku kolemramen. „Pojď dolů, mami. Na chvíli si lehneš.“\nKdyž se Jamie po chvíli vrátila, vypadala zase o něcopřepadleji. Byla uplakaná, ale tváře si stihla osušit. „Tak ať to máme za sebou.“ Narovnala se v ramenou a otevřela dveře.\nMuž, který seděl na zemi v tureckém sedu, zvedl hlavu. Měl pohlednou, úzkou tvář a zlaté a stříbrné vlasy. Jantarovou barvu očí po něm očividně zdědila nejen mladší dcera, ale i vnučka. Při pohledu na muže za Jamiinými zády natáhl dlouhou ruku se širokou dlaní a ochranářsky ji položil na Oliviino rameno.\n„Tati.“ Jamie se přinutila k úsměvu. „Detektivové Brady a Harmon. To je můj otec, Rob MacBride.“\nRob vstal, a třebaže zdvořile podal oběma ruku, držel seraději mezi nimi a vnučkou. „Co se děje, Jamie?“\n„Chtějí mluvit s Livvy.“ Ztišila hlas a chytla otce za ruku, než mohl protestovat. „Je to pro ně důležité,“ zdůraznila. „Prosím, tati, mamce není dobře. Leží dole v hostinském pokoji. Já tu zůstanu s Livvy. Zajdi tam zatím za ní, prosím...“ Bylo jasné, že se ovládá jen ztěžka, a tak se na chvíli odmlčela. „Musíme to zvládnout, už kvůli Julii.“\nSklonil se a opřel si čelo o její. Chvíli tak mlčky stál a nechal se držet za ruku. „Půjdu se na ni podívat.“\n„Kam jdeš, dědo? Ještě jsme to nesložili.“\nOhlédl se a snažil se zahnat slzy, které se mu draly do očí. „Za chvíli jsem zpátky, Livvy. Ne abys mi zatím vyrostla.“\nZahihňala se tomu, ale jakmile spatřila Franka, okamžitě si strčila palec do pusy.\nTo byl ten policajt s dlouhýma rukama a zelenýma očima, vzpomněla si. Vypadal moc smutně, ale měl hezký hlas.\n„Ahoj, Livvy.“ Frank si dřepl vedle dítěte. „Pamatuješ si na mě?“\nPřikývla a promluvila s palcem v puse. „Ty jsi Frank a zahnal jsi netvora. Už se nevrátí?“\n„A najdeš mi maminku? Musela do nebe a určitě se tam ztratila. Najdeš ji?“\n„Kdybych tak mohl.“ Frank si sedl na podlahu a zkřížil nohy jako předtím Livvyin dědeček.\nDo očí se jí už draly slzičky a třpytily se na dlouhých řasách. „To protože je hvězda? Hvězdy musí být na nebi.“\nZa zády zaslechl Jamiino tiché zasténání. Rozhodl se získat důvěru dítěte, a tak se dotkl jeho tvářičky. „Někdy se lidempoštěstí, že se jim ukáže krásná nová hvězda. A když zase zmizí, jsou z toho moc smutní. To je v pořádku. Víš, že hvězdy jsou na nebi i ve dne?“\n„Ale nevidíme je.“\n„Ne, ale jsou tam, a mohou vidět nás. Tvoje maminka se na tebe taky bude pořád dívat.“\n„Já chci, aby přišla domů. Uděláme si na zahradě party s panenkami.“\n„Tvoje panenky mají rády party?“\n„Každý to má rád.“ Vzala do ruky žabáka, kterého si přinesla z domova. „On papá brouky.“\n„Vážně? Samotné, nebo s čokoládovým sirupem?“\nOči se jí rozsvítily. „Já mám ráda všechno s čokoládovýmsirupem. Ty máš doma taky holčičku?“\n„Ne, kluka, a ten taky jedl brouky.“\nZasmála se a konečně vytáhla palec z pusy. „To ne.“\n„Ale ano. Měl jsem strach, že z toho zezelená a začnehopsat.“ Frank namátkou sáhl po dílku puzzlu a vložil ho nasprávné místo. „Mám skládanky rád. Proto jsem se asi stalpolicajtem. My pořád řešíme nějaké hádanky.“\n„Tohle je Popelka na bále. Má překrásné šaty a kočár z tykve.“\n„Někdy si skládám obrázky v hlavě, ale často potřebuju od někoho nápovědu. Myslíš, že bys mi mohla pomoct, Livvy? Řekneš mi, co se stalo tu noc, když jsem za tebou přišel?“\n„Otevřel jsi skříň. Myslela jsem, že jsi netvor, ale nejsi.“\n„Kdepak. A řekneš mi, co bylo předtím, než jsem tě našel?“\n„Schovávala jsem se dlouho, moc dlouho, a on nevěděl, kde jsem.“\n„To je taky moc dobrá schovávačka. A ten den sis hrála se žabákem, nebo se skládankou?“\n„Se vším. Maminka nemusela pracovat, tak jsme šly dobazénu. Dokážu zadržovat dech moc dlouho, protože jsem jako ryba.“\nPotáhl ji za vlasy a koukl jí za krk. „No jo, vždyť máš žábry.“\nVykulila očka. „Maminka to taky říkala! Ale já je nevidím.“\n„Takže plaveš ráda?“\n„Moc ráda. Ale jenom na mělčině a do vody můžu smaminkou nebo s Rosou. Až vyrostu, půjdu i na hloubku.“\n„A ten den jsi tu měla nějaké kamarády?“\n„Ten den ne.“ Našpulila rty a znalecky usadila další dílek skládanky na místo. „Někdy k nám chodí Billy, Cherry nebo Tiffy, ale ten den jsme si hrály s maminkou. Po spaní nám Rosa upekla sušenky. A maminka si četla scénář a smála se do telefonu: ‚Lou, je to báječné!‘“ Livvy nasadila tak dospělý tón, až Frank překvapením zamrkal. „‚Já jsem celá Carly. Konečně mám šanci zahrát si v dobré komedii. Tu smlouvu podepiš.‘“\n„Pane...“ Frank se chvíli zmítal mezi úžasem a obdivem,zatímco Livvy klidně skládala dál. „To je teda něco. Mášvýbornou paměť.“\n„Tatínek říká, že bych mohla být papoušek. Pamatuju sihodně věcí.“\n„To vidím. A víš, v kolik hodin jsi ten den šla spát?“\n„Vždycky chodím v osm hodin. Maminka mi vyprávělapohádku o dívce ve věži, co měla strašně dlouhé vlasy.“\n„A později ses probudila. Mělas žízeň?“\n„Ne.“ Znovu zvedla palec ke rtům. „Zdál se mi ošklivý sen.“\n„Náš Noah taky mívá zlé sny. Ale když mi je vypráví, už se tolik nebojí.“\n„Noah je tvůj chlapeček? Kolik je mu roků?“\n„Už deset. Chceš vidět fotku?“\n„Hmm.“ Přisunula se blíž, zatímco se Frank probíral přihrádkami náprsní tašky. Pak si se zájmem prohlédla školní fotografii rozježeného kluka se širokým úsměvem. „Je hezký. Mohl by si taky přijít někdy hrát.“\n„Možná. Někdy se mu zdají zlé sny o mimozemšťanech.“\nPromiň, Noahu, pomyslel si Frank a vrátil peněženku do kapsy, že jsem vyzradil tvoje tajemství. „Ale když o nichvypráví, uleví se mu. Povíš mi taky o tom snu?“\n„Někdo křičí. Nemám ráda, když se tatínek s maminkou hádá. Ale je nemocný a my si musíme moc přát, aby seuzdravil a mohl se k nám vrátit.“\n„V tom snu jsi slyšela, jak na sebe rodiče křičí?“\n„Někdo tam křičel. Ale nerozuměla jsem co. Ani jsem tonechtěla poslouchat. Chtěla jsem k mamince. Pak někdo zaječel jako ve filmech, na které se v noci dívá Rosa, a já jsem sevzbudila. Nebylo slyšet nic, protože to přece byl jen sen. Šla jsem za maminkou.“\n„V posteli nebyla. Chtěla jsem si k ní lehnout, protože jí to nevadí. Pak jsem...“\nZmlkla a nápadně se soustředila na puzzle.\n„Neboj se, povídej dál.“\n„Já nesmím sahat na maminčiny lahvičky. Ale žádnou jsem nerozbila.“\n„Kde jsou ty lahvičky?“\n„V ložnici, u zrcadla. Prý jsou to hračky pro velké holky, pak taky nějakou dostanu. Jen chvilku jsem si s nimi hrála.“\nVrhla na Franka tak úpěnlivý pohled, že se musel usmát. „To nevadí. Cos dělala potom?“\n„Šla jsem dolů. Bylo rozsvíceno a dveře ven otevřené.Myslela jsem, že někdo přišel na návštěvu a třeba dostanu kousek dortu.“ Po tvářích se jí začaly koulet slzy jak hrachy. „Už tonechci povídat.“\n„Neboj se, Livvy, mně můžeš povědět všechno. Tak je to správné.“\nA bylo. Při pohledu do jeho zelených očí se nebála říct nic. „Moc divně to tam páchlo a všechno bylo rozbité. Červené, mokré a ošklivé. Na zemi ležely květiny a střepy. Já nesmím chodit bosa tam, kde jsou střepy. Ale maminka ležela napodlaze a taky byla celá mokrá a červená. Stál u ní netvor a v ruce měl nůžky.“\nRoztáhla malé prstíky a nepřítomně se na ně podívala. „‚Livvy, bože, Livvy‘,“ snažila se napodobit otcův hlas. „Utekla jsem, ale on pořád volal. Všechno rozbíjel, jak mě hledal, aplakal. Schovala jsem se do skříně.“ Z tváře jí skanula dalšíslzička. „Počůrala jsem se.“\n„To nic, miláčku, to vůbec nevadí.“\n„To velké holky nedělají.“\n„A ty jsi velká a statečná.“ Když se na něj chabě usmála, slíbil si, že už nikdy nedovolí, aby na to musela vzpomínat znovu.\nPřipoutal její pozornost zpět k puzzlům a vyprávěl jí veselou historku o mluvících dýních, dokud se zase nezasmála.Nechtěl, aby poslední myšlenka před jeho odchodem byla plná strachu a krve.\nKdyž se pak ode dveří ještě ohlédl, upřela na něho Olivie prosebný a děsivě dospělý pohled, jak to umí jen velmi malé děti.\nCestou dolů po schodech si uvědomil, že touží dostat Sama Tannera stejně jako Jamie Melbourneová.\n„Vedl jste si moc dobře.“ Jamie byla na pokraji zhroucení. Toužila se schoulit do klubíčka a plakat jako její matka. Nebo se zavalit prací a povinnostmi jako její manžel. Všechno, jen to znovu neprožívat spolu s Olivií.\n„Je to výjimečná holčička.“\n„Začíná se podobat své matce.“\nFrank se zastavil a pohlédl Jamii zpříma do očí. „Řekl bych, že taky trochu svojí tetě.“\nNa její tváři bylo znát překvapení, ale vzápětí sipovzdechla. „Včera v noci ji zase budily zlé sny. Zastihla jsem ji, jak sedí a zírá před sebe těma prázdnýma očima s palcem v puse...Palec si cucala naposled jako miminko.“\n„Na tom teď nesejde. Paní Melbourneová, možná byste v tak těžké chvíli měla uvažovat o návštěvě psychologa. Nejen kvůli Olivii, ale kvůli vám všem.“\n„Asi ano. Teď ale musím zařídit spoustu jiných věcí. Achtěla bych vidět Tannera.“\n„Chci vidět muže, který zavraždil moji sestru. Chci se mu podívat do očí. To bude moje soukromá terapie, detektive.“\n„Uvidíme, co se dá dělat. Díky za váš čas a spolupráci. Aještě jednou upřímnou soustrast.“\n„Postarejte se, aby za to zaplatil.“ Otevřela jim dveře aobrnila se před výkřiky žurnalistů a náhodných zvědavců z ulice.\n„Zůstaneme v kontaktu,“ řekl Frank na rozloučenou.\nJamie zavřela dveře a celou vahou se o ně opřela. Přestala vnímat, jak dlouho tam vlastně se svěšenou hlavou stojí, dokud ji nevylekala těžká ruka na rameni.\n„Musíš si trochu odpočinout, Jamie.“ David ji vtáhl donáručí. „Vezmi si prášek a běž si lehnout.“\n„Ne, ne, žádné prášky. Musím mít čistou hlavu.“ Ale pak si ji položila na jeho rameno a trocha tíhy z ní přece jen spadla. „Právě tu byli ti detektivové.“\n„Mělas mě zavolat.“\n„Chtěli mluvit se mnou a taky s Livvy.“\n„S Livvy?“ Odtáhl se a pohlédl jí do očí. „Proboha, snad jsi je nenechala vyslýchat to dítě?“\n„To nebyl výslech, Davide.“ Začala ji zmáhat lítost, ale i na ni byla příliš unavená. „Detektiv Brady to s dětmi umí a já jsem s ní zůstala celou dobu. Chtěli jen vědět, co viděla. Je tojediný svědek.“\n„Sakra. Vždyť už ho mají pod zámkem. Byl na místě činu s vražednou zbraní v ruce a k tomu zfetovaný, jako skoro celý minulý rok.“\nPři Jamiině ustaraném pohledu směrem ke schodům sezarazil. Jen klid, připomněl si. Všichni tím musejí projít comožná nejvíc v klidu. „Mají přece dostatek důkazů, aby ho zavřeli na doživotí,“ dodal tišeji.\n„Teď mají i Livvyino svědectví, že ho viděla a slyšela.Netuším, co bude dál. Ani na to nechci myslet.“\n„Promiň.“ Znovu si ji přitáhl blíž. „Já jen nechci, abykdokoli z nás trpěl víc, než je nutné. Příště mě radši zavolej. Asibysme ji taky měli zavést k dětskému psychologovi, jestli ji tonějak nepoškodilo.“\n„Možná máš pravdu. Ale Bradyho má docela ráda, cítí se s ním v bezpečí.“ Na chvíli zabořila tvář do jeho krku. „Moji matku to celé dost rozčílilo. Musím za ní.“\n„Dobře.“ Přejel jí dlaněmi po pažích a propletl si s ní prsty. „Pozítří nám prý vydají Juliino tělo. Pohřeb může být další den. Začal jsem to zařizovat, jestli jsi na to připravená.“\n„Ach Davide,“ řekla vděčně, „tos nemusel. Chtěla jsem tam dneska zavolat.“\n„Já vím, jak sis to asi představovala. Aspoň můžu taky něco udělat. Měl jsem ji přece moc rád.“ Políbil ji na konečky prstů.\n„Organizování mi jde. Taky jsem připravil zprávu pro tisk. Budou ji po nás chtít.“ Útěšně ji pohladil po zádech. „Možná bys to napsala líp, ale já myslím, že co nejjednodušší vyjádření stačí. Pak ti to dám přečíst. To ostatní můžu ale zařídit sám.“\n„Nevím, co bych si bez tebe počala, Davide.“\n„To nebudeš muset nikdy zažít.“ Jemně ji políbil. „Zajdi za matkou a slib mi, že si taky trochu odpočineš.“\nPočkal, dokud nevyšla do patra, a pak se zadíval prosklenými dveřmi na srocení lidí před domem. Připomněli mu supy nad čerstvou mrtvolou. Olivie nemohla usnout, protože nebyla vůbec ospalá. Ale teta Jamie si přála, aby to zkusila, a tak tiše ležela v posteli, která jí nepatřila.\nV tomhle hezkém pokoji vždycky spávala, když přišla nanávštěvu. Fialkové tapety i záclony s bílými puntíky měla ráda, ale nebyl to domov.\nŘekla babičce, aby s ní šla domů, že si udělají party nazahradě, dokud se maminka nevrátí. Ale babičce se zaleskly oči a přitiskla ji k sobě tak silně, až to zabolelo.\nTak už o domově radši nemluvila.\nKdyž zaslechla hlasy z pokoje, kde teď bydleli babička sdědou, potichu vyklouzla ven. Teta povídala, že si šli takyzdřímnout, ale kdyby nespali, mohli by s ní třeba ven. Koupat se, hrát si s míčem nebo lézt po stromech.\nDěda povídal, že u nich doma rostou některé stromy až do nebe. Olivie tam kdysi byla na návštěvě, ale už se na to skoro nepamatovala. Možná by jí děda mohl nějaký vysoký stromnajít a ona by vylezla až nahoru a zkusila zavolat maminku. Třeba by ji slyšela, kdyby se dostala tak blízko k nebi.\nKdyž otevřela dveře, uviděla babičku plakat. Teta jí držela za ruce. A dědeček se tvářil hrozně strašidelně. Mluvil, jako by chtěl slovy spíš sekat. Olivie se rychle přikrčila.\n„Mně je jedno, proč to udělal. Jestli zešílel z drog nebo ze žárlivosti. Připravil nás o dítě. A za to musí platit každý den svého mizerného života. A stejně to nebude dost.“\n„Měla přijet domů.“ Babičce dál kanuly slzy z tváří. „Když nám řekla, že jim to se Samem neklape, měli jsme si ji i s Livvy vzít na čas domů. Nemuselo to tak dopadnout.“\n„Netušili jsme, že by jí mohl ublížit.“ Děda zaťal ruce do pěstí. „Kdybych to věděl, přišel bych si to s ním vyřídit sám.“\n„Už to nezměníme, tati,“ promluvila Jamie znaveně,protože sama cítila část té viny. Ona věděla a neřekla nic. Julie ji o to prosila. „Teď bychom všichni našli něco, co se dalo změnit. Ale už je pozdě a musíme to prostě vydržet. Tisk...“\n„Tisk ať jde do hajzlu.“\nOlivie na chodbě vykulila oči. Dědeček neslušná slova nikdy neříkal. Ještě víc ji překvapilo, když teta jen mlčky přikývla.\n„Jen aby oni neposlali do hajzlu nás. Tak už to chodí. ZJulie buď udělají světici, anebo děvku. Nebo obojí. Už kvůli Livvy to musíme trochu kontrolovat. V novinách začnou spekulovat, vymýšlet si historky o jejím manželství i o vztazích s jinými muži. Zvlášť s Lucasem Manningem.“\n„Julie nebyla žádná laciná holka,“ vyštěkla babička.\n„Já vím, mami. Ale tak se to dělá.“\n„Je mrtvá,“ pronesl děda ztěžka. „Julie je mrtvá. Copak to musejí ještě zhoršovat?“\nOlivie začala pomalu ustupovat ode dveří. Věděla, coznamená být mrtvý. Jako když kytky zvadnou, uschnou a musejí sevyhodit. Nebo Tiffyin starý pes Casey. Hodili ho do jámy nazahradě a zasypali hlínou.\nKdo je mrtvý, ten už se nikdy nevrátí.\nCouvala pozpátku chodbou a na plicích ji pálilo. V hlavě jí vířily obrazy rozbitého skla a krve, obludy a rozevřených nůžek.\nPak ze sebe ten žhnoucí dech vyrazila, dala se doběhu azačala křičet.\n„Maminka není mrtvá. Maminku nemůžete zahrabat do díry. Ona se vrátí. Ona se brzo vrátí.“\nUtíkala pryč od hlasů, které ji volaly jménem, dolů poschodech a do haly. Začala lomcovat vstupními dveřmi, tvářesmáčené slzami. Musí se dostat ven a najít strom, který sahá skoro do nebe, aby mohla zavolat na maminku.\nOtevřela a vyběhla na dvorek. Byla tam spousta lidí a Livvy nevěděla, kudy dál. Všichni začali křičet najednou. Vlna jejich hlasů se přes ni převalila a začala ji bodat do uší. Přitiskla si na ně dlaně a s pláčem volala maminku.\nDesítky kamer tu scénu hladově hltaly. Pásly se na jejímstrachu a zoufalství.\nNěkdo křičel, aby to děcko nechali na pokoji. Ale reportéři se přesto jak v horečce hrnuli dopředu. Slunce odražené odčoček fotoaparátů ji oslepovalo. Viděla jen barevnou změť cizích tváří. Vrhaly se na ni s příkazy a otázkami.\nSem se dívej, Olivie! Sem!\nUbližoval ti tatínek?\nSlyšelas, jak se rodiče perou?\nTady, Olivie. Dívej se na kameru!\nLivvy omámeně ztuhla. Pak ji někdo zezadu uchopil a ona se mohla schoulit do tetiny voňavé náruče.\n„Já chci maminku. Chci maminku,“ šeptala, zatímco ji Jamie pevně tiskla k sobě.\n„Je to ještě dítě.“ Jamie se už neovládla a zoufale vykřikla. „Jděte všichni k čertu, vždyť je to malé děcko.“\nObrátila se zpět k domu a horlivě zavrtěla hlavou, když jí chtěli rodiče s mužem přijít na pomoc. „Ne, zůstaňte uvnitř. Nedávejte jim další příležitost. Už to stačilo.“\n„Donesu ji nahoru.“ Jamiina matka už měla oči suché aklidné. „Mělas pravdu. Musíme se s nimi nějak vypořádat.“Vtiskla Olivii polibek do vlasů a začala stoupat po schodech. Museli čelit přítomnosti, a teď byla ze všeho nejdůležitější Olivie. Tentokrát holčička tvrdě, vyčerpaně usnula, zatímco babička bděla u jejího lůžka. Tohle, uvědomila si, je dnes jejíhlavní povinnost.\nV méně útěšném prostředí na ni vzpomínal Frank Brady. Stále se mu vracel ten důvěřivý pohled velkých hnědých očí.\nPro Franka byl teď ze všeho nejdůležitější Sam Tanner.\nI přes dlouhé hodiny v cele a abstinenční příznaky jeho vzhled téměř neutrpěl. Jako by jen ztvárňoval roli zhrzeného\nmilence, nevinného a trpícího, a pořád tak pohledného, že by se\nnad ním ženská část publika musela ustrnout.\nHusté, tmavé hlasy měl rozcuchané a jasně modré oči potemnělé. Díky návyku na kokain sice trochu pohubl, ale to mu jen dodávalo punc romantického snílka s vpadlými tvářemi.\nTřebaže se mu rty občas zachvěly, ruce měl klidné.\nZkrvavené oblečení mu vyměnili za sepranou šedou košili a pytlovité kalhoty. Nesměl mít pásek ani tkaničky, kdyby se snad pokusil o sebevraždu. Ještě se nevzpamatoval ze šoku a drogového absťáku, takže svou situaci nevnímal příliš jasně.\nPřivedli ho k výslechu do poloprázdné místnosti s béžovými stěnami, zařízené jen stolem se třemi židlemi. Dusný vzduch mohlo jen sotva osvěžit pítko s vlažnou vodou v rohu.\nFrank se posadil naproti a mlčel. Tracy, opřený o zeď, sizamyšleně zkoumal nehty. Z té dusné atmosféry se Samovizačala lepit košile k tělu.\n„Nepamatuju si z toho víc, než jsem vám řekl,“ vyrazil ze sebe, aby prolomil to ticho. Po prvním výslechu si bylnaprosto jistý, že bude propuštěn. Že bude moci jít a zjistit, co sestalo s Julií a Olivií.\nAch bože, Julie. Při každé myšlence na ni viděl tu krev,potoky krve.\nFrank jen trpělivě přikývl. „Tak co kdybyste mi to řeklznova. Pěkně od začátku.“\n„Mám to zas opakovat? Šel jsem domů...“\n„Ale vy jste tam už nebyl doma, Tannere, nebo ano?“ To se trochu nerudněji ozval Tracy.\n„Pořád je to můj domov. Rozluka měla být dočasná – nežvyřešíme nějaké problémy.“\n„Přesně tak.“ Tracy dál studoval své nehty. „Proto vaše žena podala žádost o rozvod a zajistila si dítě do vlastní péče, proto jste měl jednou za čas vyhrazené návštěvy a koupil si tenpalác na pláži.“\n„To jsou jen formality.“ Samovi naskakoval na tváři střídavě ruměnec. Toužil po svojí dávce, aby se mohl víc soustředit. Proč nikdo nechtěl pochopit, jak těžké je někdy přemýšlet? „A dům v Malibu jsem koupil jako investici.“\nTracy si odfrkl, ale Frank zvedl ruku. Jako dlouholetí parťáci už měli dávno nacvičený rytmus práce. „Jen ho nechmluvit, Tracy. Přerušováním ho rozhodíš. Potřebujeme znátdetaily, pane Tannere.“\n„Dobře. Takže jsem šel domů,“ přejel si dlaněmi po stehnech a pocítil odpor k hrubé látce kalhot. Byl zvyklý na prvotřídní materiál a věřil, že si ho zaslouží.\n„Proč jste tam šel?“\n„Cože?“ Zamrkal a zatřepal hlavou. „Proč? Chtěl jsemmluvit s Julií. Potřeboval jsem ji vidět, něco si vysvětlit.“\n„Byl jste na drogách?“ Frank se zeptal klidně, téměř jakopřítel přítele. „Ale upřímně, Same. Pokud jde o příležitostnéfetování...,“ zvedl a zase spustil ramena, „nebudeme vás kvůli tomu popotahovat. Chceme jen vědět, v jakém jste byl stavu.“\nTohle Sam vždycky popíral, protože by ho to společensky znemožnilo. Lidi z branže věděli, jak to chodí, ale u diváků by to zrovna nezabralo.\nAle trochu koksu na mejdanu? V čem je problém? Vždyť o nic nešlo, to taky pořád říkal Julii, když ho kvůli tomupeskovala. Bože, Julie, napadlo ho znova a přitiskl si prsty na oči. Ona je vážně mrtvá?\n„Co?“ Oči, po kterých vzdychaly ženy na celém světě,zmateně zamrkaly. Byly zarudlé a nepřítomné.\n„Vzal jste si něco, než jste šel za svou ženou?“ Než to mohl popřít, Frank se naklonil nad stůl. „Než odpovíte, musím vám říct, že jsme ve vašem autě drogy našli. Nechceme vás obvinit z přechovávání, ale buďte otevřený.“\n„Nevím, o čem to mluvíte.“ Otřel si hřbetem ruky ústa. „To tam mohl dát kdekdo. Třeba vy.“\n„Chcete říct, že jsme podstrčili falešné důkazy?“ Tra


Ke Svatovavřinecké kapli na Sněžce vystoupaly stovky poutníků. Na Šluknovsko dorazí rodáci z Německa / Christnet.eu – zpravodajství, názory, teologie, kultura\nKraje: Královéhradecký / kir / Vlastní zpráva / 11. srpna 2021 0:24\nSněžka, Království u Šluknova - Svatovavřinecké pouti na Sněžku se dnes zúčastnily stovky lidí. V poledne se vedle kaple svatého Vavřince na vrcholu Sněžky konala tradiční bohoslužba pod širým nebem. ČTK to řekl mluvčí královéhradeckého biskupství Pavel Sršeň. Bohoslužby se účastnil také královéhradecký biskup Jan Vokál, zástupci polské katolické církve a někteří starostové krkonošských obcí a měst. Přijel i bývalý prezident Václav Klaus.\n"Momentálně svítí slunce, je osm stupňů a fouká vítr 40 kilometrů za hodinu. Lidí dorazilo docela hodně, odhaduji kolem tisícovky. Převahu, asi ze dvou třetin, mají poutníci v Polska," řekl ČTK kolem 13:00 Sršeň.\nPodle krajinného ekologa a krkonošského patriota Pavla Klimeše si akce stále uchovává ráz sousedského setkávání. "Potkáváme se tam se známými a přáteli. Bylo to velmi příjemné, i počasí vyšlo," řekl ČTK Klimeš.\nPouť na Sněžku se koná tradičně na svátek svatého Vavřince, který je patronem kuchařů, cukrářů, pivovarníků či hostinských, ale i nejvyšších českých hor. Svatý Vavřinec se narodil ve třetím století ve Španělsku a podle legendy byl upálen na železném roštu proto, že po popravě papeže Sixta II. císařem Valeriánem rozdělil církevní poklady mezi prostý lid.\nDo Království na Šluknovsko dorazí rodáci z Německa\nSvatovavřinecké pouti se konají i na dalších mistech republiky. Například v obci Království u Šluknova, kde je též kostel zasvěcen svatému Vavřinci, se v sobotu 14. srpna uskuteční pouť německých rodáků. Setkání začíná bohoslužbou v 10:30. Království (německy Königswalde) bývalo samostatnou obcí. Po vysídlení Němců, kteří tvořili převážnou většinu z 2500 obyvatel, ale klesl počet trvale žijících lidí jen na 500 a obec byla přičleněna pod Šluknov. V lokalitě též za posledních 70 let zanikla více jak třetina budov.\nKostel sv.Vavřince v Království u Šluknova\nAutor: Wikipedia.org / Gumideck / Creative Commons\nKostel svatého Vavřince, postavený v letech 1843–1848 v empírovém slohu, je dominantou Království. Později nebyl upravovaný, zatím poslední rekonstrukce proběhla v 90. letech 20. století. Na kostel navazuje hřbitov založený roku 1848, který byl nedávno upraven. V blízkosti obce na Kamenném vrchu se nachází křížová cesta založena roku 1859. Jednotlivá zastavení doplňují čtyři kaple, dvě grotty, památník obětem první světové války a dříve také Getsemanská zahrada. Koncentrace sakrálních památek na Šluknovsku je poměrně vysoká. Oblast byla v minulosti považována za velmi zbožnou a proto byl Šluknovský výběžek označován i jako "Černý kout".\nObec má i významného rodáka - Ferdinanda Kindermanna (1740 - 1801) - který působil jako český pedagog, katolický kněz a litoměřický biskup. V sobotu na něj vzpomenou i poutníci do Království u jeho rodného domu.


Anatex Závěsný interaktivní panel Žabka - M&M MIPECH s.r.o.\n> INTERAKTIVNÍ VÝUKA>MOTORICKÉ INTERAKTIVNÍ POMŮCKY>Anatex Závěsný interaktivní panel Žabka\nAnatex Závěsný interaktivní panel Žabka\nKód skladu AXFWP9026\n3 918,00 Kč s DPH\nTento závěsný interaktivní panel dává důraz na vzrušující atmosféru a shon velkého města. Děti si užijí hodně legrace při používání jejich představivosti - budou po panelu přesouvat auta tak, aby se vyhli kolizi! Krásná ilustrace a důraz na detail dělají tento panel krásným doplňkem všech dětských pokojíků, školních družin nebo herniček. Interaktivní panel také pomáhá dětem rozvíjet důležité senzomotorické dovednost a soustředění. Děti se budou tak bavit, že si ani nevšimnou, že se zároveň učí!\nAmerická značka Anatex pocházejí z Los Angeles nabízí širokou škálu smyslových hraček, vzdělávacích her, aktivních stolů a center, herních panelů, dětského nábytku a dekorací.\nAnatex se pyšní tím, že používá nejkvalitnější materiály a vyrábí ručně vyráběné výrobky tak, aby byly trvalé. Anatex vyrábí téměř všechny výrobky v USA!\nAnatex výrobky jsou známé svým jedinečným, kreativním a inovativním designem. Anatex herní centra a nábytek jsou příjemné, poutavé a tvoří krásnou výzdobu pro domov, školy a čekárny.\nAnatex produkty otevírají svět imaginace a objevů a zároveň učí důležité dovednosti, jako je koordinace očí a rukou, rozpoznávání barev, počítání, vizuální sledování a další!\nAnatex je ve svém odvětví uznáván za kreativitu, kvalitu, vzdělávací a zábavní hodnotu svých produktů, mnohé z nich získaly prestižní ocenění.\nSpolečnost byla založena v roce 1982 a byla první společností, která vyrábí a distribuuje motorické labyrinty Rollercoaster. Anatex je lídrem ve vytváření a výrobě prvotřídních vzdělávacích hraček a nábytku již více než 30 let.\nNaše střediska aktivit - stěnové panely pro čekárny - jsou navrženy tak, aby byly kompaktní a šetřily místo. Jsou naplněné aktivitou pro nekonečnou hru. Neobsahují volné kusy, což je ideální řešení pro komunitní prostory.


Ken Blanchard | Martinus.cz\nKnihy Ken Blanchard\nTvůrce je lepší než důchodce (Udělejte ze zbytku života vaše nejlepší léta)\nKen Blanchard a Morton Shaevitz • Pragma, 2015\nSvětoznámý odborník na řízení Ken Blanchard a respektovaný specialista geriatrické psychologie Morton Shaevitz spojili své znalosti, jak se co nejlépe vyrovnat se stárnutím a ztrátou životní perspektivy při odchodu do důchodu. Ukážou vám, že zralé stáří..\nKen Blanchard • Omega, 2016\nKaždý ví, že dobrá spolupráce je základem vysoce výkonných týmů a organizací. Přesto se to často nepodaří. Protože lidé a skupiny často nespolupracují tak, jak by měli, jeden člen týmu neví, co dělá druhý, různá oddělení...\nKen Blanchard • Pragma, 2012\nÚspěšní lídři neusínají na vavřínech. Vedení musí být živý proces, nikoli titul na vizitce. Život znamená růst. Ve své knize nám Ken Blanchard a Mark Miller prostřednictvím příběhu Debbie Brewster a Blakea ukazují,...


Odstranit Search.gsearch.io | PC Threats\nTipy na Search.gsearch.io Odstranění (Odinstalovat Search.gsearch.io)\nSearch.gsearch.io se obvykle nazývá prohlížeč únosce, i když to vypadá jako běžné vyhledávání poskytovatele, protože to může změnit nastavení na všech populárních webových prohlížečů. Pokud používáte Internet Explorer, Google Chrome, nebo Mozilla Firefox a setkání tohoto prohlížeče únosce letadla, to vám jistě nebude trvat dlouho, aby si všimnout změny použít, protože nové webové stránky Search.gsearch.io bude nastaven jako vaše domovské stránky se v takovém případě, což znamená, že se otevře pokaždé, když spustíte webový prohlížeč používáte.\nProtože webové stránky není vyhledávací nástroj, který může být důvěryhodný, musíme ji vymazat okamžitě, pokud jsme byli. Pokud nemáte nic o jeho přítomnosti, budete nejen vidět ji otevřít na obrazovce automaticky, ale můžete také získat brzy vystaveny na potenciální hrozby na jiných stránkách, budete přesměrováni na proti své vůli. Prohlížeč únosce není obyčejný nežádoucí program, takže nečekejte odstranit Search.gsearch.io z vašeho prohlížeče pomocí Ovládacího Panelu. Nebudeme vám jen říct více o tomto nedůvěryhodný vyhledávací nástroj dále v tomto článku, ale také vysvětlíme vám podrobně, jak to vymazat.\nTo, co bezprostředně vyplývá, že Search.gsearch.io je nedůvěryhodný poskytovatel vyhledávání je, že to změní prohlížeče uživatelů nastavení bez povolení. Měli byste najít tento vyhledávací nástroj nastavit jako novou domovskou stránku, ale nemusí být velmi překvapen, pokud zjistíte, že je v místě vašeho výchozího poskytovatele hledání, stejně, protože prohlížeč únosci jsou schopné měnit všechny hlavní nastavení těchto webových prohlížečích najdou nainstalován na systému bez vědomí uživatele. Ano, Search.gsearch.io bude vrátit se k vám s výsledky vyhledávání, ale pokud se na ně podíváte blíže, všimnete si, že větší část stránky s výsledky vyhledávání je upravené výsledky vyhledávání. Nebudou trvat vás na stránky s informace, které hledáte. To je více pravděpodobné, že budou mít tě proti tvé vůli k poškozené stránky obsahující škodlivé aplikace. Dokonce můžete být přesměrováni na stránku, která se bude snažit získat osobní údaje o vás, tak, aby tato data mohla být později prodal draze, aby někdo zájem. To bude nepochybně přinese soukromí související problémy. Z tohoto důvodu, vidíme, že odstranění této pochybné vyhledávací nástroj jediný možný výsledek.\nNemyslíme si, že jste nastavili Search.gsearch.io na vašich prohlížečích dobrovolně, protože naši vědci zjistili, že lidé obvykle zjistíte, tento nástroj pro vyhledávání nastavení ve svých prohlížečích proti jejich vůli. Když už mluvíme konkrétně, oni to tam najít, protože se nainstalovat škodlivý software bundle. Ve většině případů, jsou ke stažení tyto softwarové balíčky ze souboru-sdílení stránek, jako je filewin.com, malavidou.es, nebo filewon.com. Samozřejmě, že uživatelé nevědí, že mají stažený balík škodlivý software se skrývá v, takže nejsme překvapeni, proč tak mnoho uživatelů neví nic o vstup tohoto prohlížeče únosce dokud si všimnou změny použít. Můžete infikovat váš systém s podobnou hrozbou znovu, pokud budete mít svůj počítač nechráněný, a pokračovat ve stahování aplikací z webu. Jsme si jisti, že nechcete, aby odhalit neoprávněné změny aplikovány do vašeho prohlížeče znovu, takže doporučujeme nainstalovat program k zajištění systému maximální ochranu dnes. Mějte na paměti, že ne všechny nástroje, které tvrdí, že je silný bezpečnostní aplikace může chránit váš POČÍTAČ před malwarem, takže se nemusíte instalovat první program objevíte na webu. Odstranit Search.gsearch.io brzy.\nPokud jste unaveni vidět Search.gsearch.io, když spustíte prohlížeč nebo prostě nechtějí zažít bezpečnost a soukromí související problémy, ty by měly jít odstranit Search.gsearch.io z vašeho systému dnes. Mělo by být možné, aby to pryč obnovením postižených prohlížeče na výchozí nastavení, pokud však budete stále vidět to tam prohledat váš systém s automatickým malware remover. To bude odstranit všechny složky prohlížeč únosce v žádném okamžiku.\nKrok 1. Jak odstranit Search.gsearch.io z Windows?\nKrok 2. Jak odstranit Search.gsearch.io z webových prohlížečů?\na) Odstranit Search.gsearch.io související aplikace z Windows XP\nb) Odinstalovat Search.gsearch.io související program z Windows 7 a Vista\nc) Odstranit Search.gsearch.io související aplikace z Windows 8\nd) Odstranit Search.gsearch.io z Mac OS X systém\nKlikněte na Search.gsearch.io související software\nVyberte Search.gsearch.io související aplikace\nVyberte Search.gsearch.io související program\nV Aplikaci, budete muset najít všechny podezřelé programy, včetně Search.gsearch.io. Klepněte pravým tlačítkem myši na ně a vyberte možnost Přesunout do Koše. Můžete také přetáhnout na ikonu Koše v Doku.\na) Vymazat Search.gsearch.io od Internet Explorer\nb) Odstranit Search.gsearch.io od Mozilly Firefox\nc) Odstranit Search.gsearch.io od Google Chrome\nd) Odstranit Search.gsearch.io od Edge\nSmazat Search.gsearch.io a zvolte nový motor\nPřejděte na kartu Hledat a odstranit Search.gsearch.io\nUkončit Search.gsearch.io a vybrat nového zprostředkovatele


Venuše 50 mm stříbro patina: 5980 Kč\nStav skladu udává dostupnost položky 'Venuše 50 mm stříbro patina' na centrálním skladu nikoli na všech našich prodejnách. Dostupnost zboží na našich prodejnách vám rádi a automaticky sdělíme. Orientační termíny zásobování prodejen jsou uvedeny v poznámce k této stránce. Kontakty na naše prodejny naleznete v sekci KONTAKTY. Pro osobní odběr objednávek na našich prodejnách budete vyzváni emailem nebo telefonicky. Objednané zboží bude připraveno v dohodnutém termínu. Nezdržíte se čekáním.


Víno patří do vinotéky!\nDomů / Bydlení/Design / Víno patří do vinotéky!\nVytvořte si ze své vinotéky území výjimečného požitku díky jedinečnému Sommelier Setu. Připravte si ušlechtilá vína profesionálně na dekantování. Vychutnejte si šampaňské a bílé víno z vychlazených skleniček. Temperujte láhve s vínem vždy perfektně i po jejich otevření. Díky Sommelier Setu budete mít vše pro dokonalou přípravu vína vždy po ruce.


3. kolo ŠKODA Motorsport eChallenge: Wales je především o zkušenostech! - ŠKODA Motorsport\nTřetí díl letošní ŠKODA Motorsport eChallenge zavede závodníky na zrádnou velšskou šotolinu s velmi proměnnou mírou přilnavosti. Klíčem k dobrému výsledku je zde především schopnost správně přečíst grip.\nRally Wales je jeden z tradičních podniků Mistrovství světa v rallye (WRC). Soutěž je náročná především charakteristikou trati s několika druhy šotoliny a proměnlivým počasím s mlhou a dešti. Mazlavé bahno lepící se na spodek vozu a do podběhů navíc často mění jeho vyvážení. I přes velkou náročnost místních rychlostních zkoušek si zde však vozy ŠKODA připsaly řadu úspěchů.\nV roce 1972 se tu radoval Sveisvoll s vozem ŠKODA 120 S a v letech 1975, 1976 a 1977 zde vyhrál John Haugland s vozy ŠKODA 120 S a ŠKODA 130 RS. RAC Rallye 1982 vyhrál Kalnay s vozem ŠKODA 120 LS Rallye a tento úspěch zopakoval v roce 1983 Ladislav Křeček. V letech 1993 a 1994 zde poté vyhrál svou skupinu Emil Triner a Pavel Sibera s vozem ŠKODA FAVORIT 136 L/A Rallye. Největšími úspěchy je však absolutní třetí místo Stiga Blomqvista s vozem ŠKODA FELICIA Kit Car v roce 1996, čtvrté místo Bruna Thiryho s vozem ŠKODA OCTAVIA WRC v roce 1999 a pátá pozice Armina Schwarze z roku 2001 se stejným vozem. Od roku 2015 do roku 2019 pak byla v kategoriích WRC2 a WRC2 Pro vždy nejrychlejší tovární ŠKODA FABIA Rally2 a Rally2 evo.\nNa virtuální Rally Wales jsme připravili pestrou skladbu rychlostních zkoušek včetně dvou průjezdů legendární vložky Sweet Lamb. Pojede se na suchu, mokru i za tmy. Přesně jako na skutečné rallye. Všem závodníkům přejeme mnoho zdaru!\nKdy se koná? 19. - 24.08.2021\nCelková délka rally: 63,4 km\nO pár tipů jak být na velšských rychlostních zkouškách rychlý, jsme požádali Krise Meeka, který zde startoval již mnohokrát.\nČím je Rally Wales specifická z pohledu jezdce?\nKaždá rallye je jedinečná, ale žádná není tak specifická jako Rally Wales v chladném a vlhkém listopadu. Velšské erzety se nacházejí na rychlých a plynulých lesních cestách, ovšem jelikož je většinou převážně mokro, šotolinový povrch je neskutečně kluzký.\nNa co si dát na rychlostních zkouškách pozor?\nNa přilnavost a změny povrchu ve vysoké rychlosti, to jsou dvě největší výzvy. Také je zcela normální, že se v lesích drží mlha, což je jedna z nejtěžších výzev, které můžete jako jezdec čelit.\nExistují nějaké řidičské triky, jak ve Walesu uspět?\nZkušenosti. Musíte umět odhadnout a důvěřovat úrovni přilnavosti, což přichází jedině se zkušenostmi.\nMáte nějaké tipy na nastavení vozu?\nObecně se jedná o rallye s nízkou přilnavostí, takže vůz bude nastaven s měkčím odpružením a podvozkem (aby se umožnilo větší náklony karoserie) než na tradiční šotolinové rallye. To by mělo zajistit větší přilnavost, chce to ale kompromis, protože na rychlé úseky potřebujete také přesné auto.


Článek 95: seznam účinných látek a dodavatelůTechnická rovnocennostÚčinné látky vyráběné na místě (in situ) Ošetřené předmětyOznámení/registrace biocidního přípravku podle přechodných opatření\nEkotoxikologické centrum CZ Vám nabízí podporu při registraci biocidního přípravku – kontrolu a kompilaci všech dokumentů potřebných pro registraci/oznámení biocidního přípravku podle přechodných opatření pro uvedení na trh v: České republice, Slovenské republice, Polsku, Maďarsku, Rakousku, Německu případně v jiném členském státě EU.\nBiocidy mohou odborníci a veřejnost používat v širokém spektru oblastí použití, které jsou klasifikované podle typů přípravků. Aby se zajistilo, že používání biocidních přípravků nebude mít nepřijatelné riziko pro lidi, zvířata a životní prostředí, jsou regulovány tak, aby jejich dodávání na trh, prodej a používání s cílem minimalizovat jakékoli nebezpečí, byly kontrolovány.\nNařízení o biocidních přípravcích (BPR, Nařízení (EU) č. 528/2012) se týká dodávání na trh a používání biocidních přípravků, které se používají k ochraně lidí, zvířat, materiálů nebo předmětů před škodlivými organizmy, jako jsou škůdci nebo bakterie, působením účinných látek, které se nachází v biocidním přípravku. Cílem tohoto nařízení je zlepšit fungování trhu s biocidními přípravky v EU a zároveň zajistit vysokou úroveň ochrany lidí a životního prostředí.\nText nařízení byl přijat 22. května 2012 a nabylo platnosti 1. září 2013 s přechodným obdobím pro určité předpisy. Nařízením se ruší směrnice o uvádění biocidních přípravků na trh (směrnice 98/8/ES).\nZákladní zásadou BPR je, že biocidní přípravek (BP) musí být povolen před tím, než bude dostupný na trhu nebo použitý v Evropské Unii (EU) / Evropském hospodářském prostoru (EHP). Toto se uskutečňuje v dvou po sobě následujících krocích. Jako první krok se hodnotí účinná látka a po splnění kritérií se schválí v určeném typu přípravku (PT). Druhým krokem je povolení každého BP, který se skládá z, obsahuje nebo vytváří schválenou účinnou látku (účinné látky).\nSpolečnosti, které chtějí uvést biocidní přípravky na trh, mohou požádat o povolení přípravku na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Unie.\nSkupina biocidních přípravků\nPovolení stejných biocidních přípravků\nSchválení dodavatelé účinné látky ethanol


Jak nepodcenit bezpečí? Poradíme vám - Dobré zprávy\nBy admin\t Květen 27, 2019 Květen 24, 2019 Žádné komentáře\nPokud hodláte uspět na poli podnikání se svou výrobní společností, určitě musíte věnovat pozornost i sebemenšímu detailu, který jeho kvalitu přímo ovlivňuje. Kdybychom se vás zeptali, jaké aspekty to jsou především, co byste odpověděli? Možná vás to překvapí, ale nejen výše finančních odměn má vliv na spokojenost a dobře odvedenou práci vašich zaměstnanců. Neméně důležité jsou také otázky bezpečí provozu. Zaměstnanec, který se cítí nějakým způsobem ohrožení, ani náhodou nemůže dosahovat potřebných výsledků. K tomu abyste zajistili spokojenost obou stran, stačí vsadit na produkty společnosti Visap.cz, která se na poli bezpečnostních prvků a systému považuje za naprostou špičku. A co se v její nabídce vlastně nachází? Na to vám odpovíme v následujících řádcích.\nCo zákazníkům nabízí společnost Visap.cz?\npodlahovou LED projekci\nprevenci pracovních úrazů díky kvalitnímu bezpečnostnímu systému\nUrčitě nám dáte za pravdu, že ne všechny výrobní haly disponují ideálními podmínky pro bezchybný provoz. Na nedostatcích se většinou podílí špatné osvětlení nebo zanedbaná orientace v prostoru. Podlahová LED projekce za vás určitou část problémů dokáže vyřešit, protože díky ní už vaši zaměstnanci nebudou temnými uličkami výrobny jen tak tápat a čekat, když se něco nepříjemného přihodí.\nPokud totiž nastane nehoda, v nejméně bolestném případě to odnese pouze majetek společnosti. V horším případě pak dojde ke zranění zaměstnance nebo ještě něčemu mnohem horšímu. Prevence pracovních úrazů je skutečně důležitá, protože těžko můžete něco udělat s nehodou v momentě, kdy už nastala. A právě kvalitní bezpečnostní systém sníží rizika na opravdové minimum.\nDoufáme, že jsme vám tímto článkem otevřeli oči a už se nebudete k otázkám bezpečí otáčet zády. Kdybyste v tom totiž pokračovali, mohlo by vás to ve výsledku opravdu mrzet.\nBy admin Říjen 19, 2019 Říjen 18, 2019


Sjezd ČSSD posvětil konec jednání o vládě s hnutím ANO – Novinky.cz\nDelegáti sjezdu ČSSD posvětili konec jednání o vládě s hnutím ANO. Strana také zvolila řadové místopředsedy. Tandem předsedy Jana Hamáčka a prvního místopředsedy Jiřího Zimoly rozšíří poslanec Jaroslav Foldyna, pardubický hejtman Martin Netolický, radní Vysočiny Jana Fialová a poslanec Roman Onderka. Pátého místopředsedu bude volit Ústřední výkonný výbor.\nZáznam: TK po sjezdu ČSSD\nsobota 7. dubna 2018, 14:17 - Hradec Králové\n(Aktualizováno: sobota 7. dubna 2018, 16:51 )\nSjezd vzal na vědomí páteční usnesení ČSSD, které schválilo, že strana ukončí jednání o vládní spolupráci s hnutím ANO. Pro bylo 277 delegátů, proti jich bylo dvacet.\nDelegáti si zvolili čtyři řadové místopředsedy, páteho bude volit Ústřední výkonný výbor. „Vedení bude pestrobarevné a já to vidím jako obrovské plus. Doufám, že naše diskuze bude argumentační, nikoliv o svalech. I tak se na to těším,“ okomentoval výsledek Netolický.\nFialová ocenila, že po dvaceti letech získala Vysočina místopředsedkyni strany.\nFoldyna delegátům slíbil, že se postará o to, aby o straně bylo slyšet. Předtím ve svém projevu hřímal, že by ČSSD měla změnit styl své politiky. „Myslím si, že bychom si měli uvědomit, že je konec tradičním konfekčním stranám a tradičním konfekčním politikům. Nikdo je nechce,“ řekl delegátům.\nVoliče podle jeho názoru nezajímá „inkluze, ani gender, ani multi kulti“. „My musíme měnit podmínky jejich života,“ míní. Sám se řadí mezi politiky, kteří často kritizují politiku Evropské unie. „Já jsem přesvědčen, že naše členství v EU je správné, ale nad to říkám, že náš národní zájem je nad to,“ prohlásil.\nNa posty místopředsedů kandidovalo 16 soc. demokratů. Poslanec Roman Onderka byl zvolen ve druhém kole volby.


Byty Úsilné | Eurobydleni.cz\nNajděte si v hledání byty Úsilné ať k prodeji či pouze k pronájmu, u nás si jak nové byty Úsilné, tak i byty k rekonstrukci Úsilné vybere z nabídky až (740+) bytů každý.\nByty Úsilné (740+)\nPoohlížíte se v Úsilné po bytě? Na Eurobydleni.cz je pro Vás připravena opravdu velká nabídka bytů Úsilné. Není proto divu, že byty Úsilné ve své bohaté nabídce lákají. Na našem internetovém portálu můžete najít všechny možné byty v Úsilné jak k pronájmu, tak i ke koupi. Záleží pak čistě na vás, zde si vyberete nějakou starší zástavbu, či si budete přát nové byty Úsilné.\nByty v Úsilné\nVšechny druhy bytů v Úsilné mají své kouzlo. Je pravdou, že mnoho lidí, kteří hledají nové byty Úsilné, mají již předem jasno, zda by si přáli bydlet v nové zástavbě. Naopak u starších bytů Úsilné je prvním předpokladem právě to, že si na samém počátku ještě budete muset svůj nově koupený byt Úsilné třeba i zrekonstruovat. Na druhou stranu díky tomu, že ve velké míře jsou starší byty Úsilné levnější, můžete si do nich nějakou částku investovat. Tím více, pokud jste si byt v Úsilné přímo koupili.\nNové byty Úsilné\nJde však také o to, jakou mají nové byty v Úsilné dostupnost a občanskou vybavenost. Většinou u starších bytů Úsilné je již vše vyřešeno, bývají obklopeny nákupními centry, školkami a třeba i blízkou nemocnicí. Naopak nové byty Úsilné vznikají na perifériích měst. Jednoduše z toho důvodu, že v centru Úsilné již tolik parcel na vznik nových bytových domů není.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii byty Úsilné nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty Úsilné, prodej bytů Úsilné, pronájem bytu Úsilné, dražba bytu Úsilné.\npronájem Pokoj Úsilné\ndražba Pokoj Úsilné


Jak se chovat na sjezdovkách: pravidla lyžování | Nev-Dama.cz\nVěděli jste, že pro lyžaře a snowboardisty jsou stanovena přesná pravidla chování na svahu? Že o pravidlech lyžování slyšíte poprvé? Desatero zásad vytvořila Mezinárodní lyžařská federace (FIS) už v 70. letech minulého století, přesto jsou však pro celou řadu lyžařů a snowboardistů úplnou novinkou. Přinášíme vám přehled nejdůležitějších bodů pravidel lyžování a dalších užitečných doporučení, se kterými lyžařskou etiketu zvládnete na výbornou.\nPravidla „lyžařského provozu“\nPravidla lyžování mají ve své podstatě s těmi silničními mnoho společného. Většina z nich vychází z elementárních principů bezpečnosti a slušnosti, které by měly být lyžařům přirozeně vlastní, realita na svazích je však často jiná.\nHlavní zásadou pravidel lyžování je chovat se tak, abyste nikoho neohrozili, ani nic nepoškodili. To znamená zejména dodržovat přiměřenou rychlost jízdy, dívat se kolem sebe, nevjíždět nikomu do cesty nebo se rozhlédnout, než vyrazíte střemhlav z kopce dolů.\nNa rozdíl od silnice se na sjezdovce neřídíte pravidlem pravé ruky. Předjíždět můžete z obou směrů, opět ale vždy bezpečně a s dostatečným odstupem. Ten byste ostatně měli zachovávat automaticky. Buďte také soudní v případě svých schopností a přizpůsobte styl jízdy aktuálním podmínkám a počasí.\nAni zastavit nelze kdykoliv a kdekoliv se vám zamane. Pokud je to nutné, zajeďte ke kraji a nebraňte ostatním v plynulé jízdě. Obdobně se chovejte při vystupování a sestupování po kopci. Samozřejmostí by měla být ohleduplnost k ostatním, obzvlášť k dětem a začínajícím lyžařům. V případě českých hor, které si o velkorysých šířkách alpských tratí mohou nechat jen zdát, to platí dvakrát.\nNa sjezdovkách vždy respektujte signalizaci a navigace a v případě nehody pomozte zraněnému. Nebuďte překvapeni, pokud se jako svědek, či účastník nehody, budete muset identifikovat.\nTip: Podívejte se na úplný Přehled pravidel chování na sjezdových tratích podle FIS (Mezinárodní lyžařské federace).\nV Česku, na rozdíl třeba od Rakouska nebo Německa, nemají pravidla FIS oporu v zákoně, což ovšem neznamená, že si na českých horách můžete dělat, co chcete. Chování na svahu kontrolují provozovatelé areálů a často i Horská služba. Navíc pokud by došlo ke srážce a soudnímu sporu, téměř jistě se bude přihlížet k tomu, zda jste se desaterem řídili.\nNepodceňujte výbavu, ani únavu\nPřed odjezdem na dovolenou věnujte péči svému lyžařskému, nebo snowboardovému vybavení. Lyžaři by neměli zanedbat návštěvu kvalitního ski servisu a nechat si profesionálně seřídit lyže. Nejen u dětí by součástí výbavy měla být helma a chránič páteře.\nTip: Vaše vybavení už leccos pamatuje? Inspirujte se naším článkem Jak vybrat lyže, nebo Jak vybrat snowboard.\nBěhem pobytu na horách poslouchejte své tělo a dopřejte si dostatek odpočinku. Nepřeceňujte síly, obzvlášť v kritický třetí den pobytu na horách, mírněte se též s alkoholem a nezapomínejte na pitný režim.\nNoste s sebou nabitý mobilní telefon, nejlépe se staženou aplikací Horská služba. Pokud užíváte léky, přibalte je pro všechny případy s sebou na svah.\nDovolená na horách s nejlepším poměrem ceny a výkonu\nVepište do tohoto pole text srlrs4vgbrh


Úřady identifikovaly prvního mrtvého z Concordie - Aktuálně.cz\nÚřady identifikovaly prvního mrtvého z Concordie\n18. 1. 2012 22:41\nNěkteří odborníci tvrdí, že vrak lodi je třeba odepsat\nHrozí, že vrak sklouzne na mořské dno | Foto: Reuters\nŘím - Italské úřady identifikovaly první z obětí lodního neštěstí u toskánských břehů. Je jím maďarský violoncelista, osmatřicetiletý Sandor Fehel. Muže poznala při identifikaci jeho matka a zprávu potvrdilo i maďarské ministerstvo zahraničních věcí.\nZáchranáři dnes pátrání po případných dalších obětech katastrofy přerušili, protože hrozí, že vrak sklouzne z útesu, na němž loď uvízla, a zřítí se do několikasetmetrové hloubky.\nNezvěstných je stále 21 pasažérů lodi, oficiální statistika hovoří o jedenácti potvrzených úmrtích. Na Concordii se plavilo na 4200 osob, téměř tisícovku z nich tvořila posádka. Úřadům se mezitím přihlásila jedna z pohřešovaných, občanka Spolkové republiky.\nOdborníci na zachraňování lodních vraků začínají již také hledat způsoby, jak by bylo možné ztroskotanou loď Costa Concordia vyprostit z útesu.\nSpolečnost Costa Crociere, která loď provozovala, už podle BBC navrhla, že by plavidlo mohlo být vyzdviženo za pomocí balonů se vzduchem a odtaženo do loděnice. Novinář Richard Meade z předního časopisu o mořeplavbě Lloyd's List se ale domnívá, že škody jsou příliš velké a loď bude třeba odepsat.\nPodle Mikea Laceyho z organizace International Salvage Union, která se zabývá záchranou ztroskotaných lodí, se procedura navrhovaná společností Costa Crociere už v minulosti využívala. Balony se vzduchem poslouží k odlehčení vraku, který pak zdvihne a narovná nákladní loď s jeřábem. Po narovnání je nutné z plavidla vypumpovat vodu, než ho remorkéry odtáhnou do přístavu.\n"Podobná operace se dělala se ztroskotanou lodí Herald of Free Enterprise v roce 1987, jenže to byla loď o čtvrtinové velikosti (proti Costa Concordii)," řekl Lacey. Podle něj by jen pár záchranářských firem dokázalo něco podobného provést s tak velkou lodí, jakou je 290 metrů dlouhá Costa Concordia.\nPojištěna na 405 milionů dolarů\nPokud by záchranáři skutečně přistoupili k vyproštění lodi, bylo by však napřed nutné zjistit, jaké škody napáchaly na jejím trupu útesy, na které najela.\nV boku plavidla je víc než 70 metrů dlouhá trhlina, kterou Costa Concordia při nehodě nabrala vodu. Navíc není jasné, jak vypadá trup lodi pod vodou. Před vyprošťováním lodi by bylo nutné alespoň provizorně uzavřít všechny otvory v jejím trupu.\n"Je samozřejmě možné, že loď půjde zachránit, ale bude to velmi složitá záchranná operace," uvedl Richard Meade. "Řekl bych, že je nejpravděpodobnější, že loď zcela odepíšou," dodal.\nMeade podotkl, že na rozhodnutí budou mít vliv i pojišťovací společnosti. Ty totiž musejí zvážit, zda by náklady na záchranu vraku a jeho následnou opravu nebyly vyšší než 405 milionů dolarů, na kolik byla Costa Concordia pojištěna.\nPokud se záchranáři rozhodnou, že vrak vyprošťovat nebudou, patrně bude loď rozřezána na kusy a prodána jako šrot. To se stalo například v roce 2002 s nákladní lodí Tricolor, která se potopila v Lamanšském průlivu.\nVrak Concordie se pohnul, pátrání bylo opět přerušeno\nzahraničí Aktuálně.cz Evropa zprávy Krátce Itálie Costa Concordia vrak havárie záchranná akce neštěstí loď oběť


Dámský kadeřnický balíček a sleva na barvení v Praze | Pepa.cz\nDámský kadeřnický balíček a sleva na barvení v Praze\nV zimě se sice obvykle nosí čepice, ale to neznamená, že by se mělo rezignovat na to, co se pod ní skrývá. Proto si zajděte do pražského Studia R, kde vám šikovné kadeřnice rády poradí a navrhnou účes přesně pro vás. A jako by už to nestačilo, navrch můžete využít 50% slevu na melír či barvení.\nostříhala mě úplně jinak a hlavně moc, přestože na začátku jsme to řešily důkladně a delší dobu\npaní kadeřnice byla velmi rychlá a velmi šikovná -budu se s ní vracet\nVše bylo v pořád ku!\nŠpatný střih vlasů, a doplatek 500 kč bez dokladu.\nZkušená kadeřnice, se střihem jsem moc spokojená.\nPaní kadeřnice byla moc milá, se střihem jsem spokojená, určitě doporučuji\nPrecizní ostříhání, pani kadeřnice uměla poradit. Účes i po umytí drží.\nProstředí vypadá, jak když kadeřnictví končí. Na stolečku jen olejíček a tužidlo....\npřístup kadeřnice Renaty\nHezky provedeny strih i uprava\nPerfektní rychlá práce! Nemám co dodat, jsem nadšená a k paní Renatě určitě přijdu znova!\nVstřícné jednání, rada kadeřnice i celková doporučení.\nNemohu říct, že by se mi něco nelíbilo.\nKadeřnický balíček pro dámy v Praze 3.9 97 249\nSleva 50 % na barvení nebo melír\nKrátké i dlouhé, blonďaté i zrzavé, rovné i vlnité, pěstěné i nepěstěné; nezáleží na tom, jaké vlasy máte. Ve Studiu R v Praze si poradí se vším! Vlasy vám umyjí, ostříhají, následuje foukaná a závěrečný styling. A navíc vám dají i slevu 50 % na barvu nebo melír.\nSoučástí dámského kadeřnického balíčku je:\nA navíc tu budete mít slevu 50 % na barvení nebo melír.\nObjednávejte telefonicky na čísle +420 602 568 567.\nTelefon: +420 602 568 567


Zimní oblečení pro psy - rozmar nebo nutnost? | Vaše-krmivo.cz\nÚvodní stránka »MENU »Blog »Chovatelská výbava »Zimní oblečení pro psy - rozmar nebo nutnost?\nZimní oblečení pro psy - rozmar nebo nutnost?\nKlepe se váš pejsek při venčení zimou? Choulí se zimomřivě u domovních dveří a odmítá jít ven? Nejvyšší čas, abyste mu pořídili zimní vybavení, než udeří opravdové mrazy. Přečtěte si, proč není oblečení pro pejsky bohapustý módní výstřelek.\nPředejdete teplotnímu šoku\nRozdíl teplot mezi bytem a venkovním prostředím tvoří v zimě až desítky stupňů Celsia. A na to nejsou psi, kteří převážnou většinu dne pobývají uvnitř vyhřátého domu, připraveni. Obzvláště malá plemena nebyla vůbec pro pobyt v mrazech vyšlechtěna a zimní venkovní teploty špatně snášejí. V pokročilejším podzimu a v zimě proto venku snadno prochladnou a onemocní. Pokud vlastníte plemeno, u kterého je potřeba srst upravovat, rozhodně ho v tomto počasí nenechávejte stříhat dohola.\nAby byl pejsek v suchu a teple\nFunkční vlastnosti oblečení pro psy oceníte při deštivém, větrném i blátivém počasí. Psi s krátkýma nohama si ve sněhu neurousají a nenastudí bříško a i krysaříci v teplém oblečení pobíhají ve sněhu s nadšením. Zimní oblečení pro psy užijete i u starých a nemocných psů, kteří při ofouknutí trpí na bolavá záda, onemocnění ledvin a jejich tepelná termoregulace už má také nejlepší léta za sebou. Pohled na spokojeného, nadšeně se venčícího psího seniora v teplém kabátku vás rozhodně potěší.\nZ jakého zimního oblečení pro psy máte na výběr?\nkabáty a bundy pro psy zahřejí záda i těm největším psím zmrzlíkům a neprofouknou\npláštěnky ochrání psy před promoknutím na kůži\nsvetry a mikiny se hodí ze začátku zimy a při teplotách nad nulou\nbotičky zachrání psům kůži na tlapkách, kterou rozežírá posypová sůl\na díky svítícímu obojku najdete svého psa i v té největší tmě\nNenechte svého pejska zimě napospas a vyberte mu funkční a pěkné zimní oblečení.


Jsem v registru, mám šanci na půjčku nebo úvěr? :: AMMADO PŮJČKA\nVe většině bankovních institucí je možné získat úvěr pouze v případě, že klient v minulosti splácel úvěr nejdéle do 60 dní. Pokud jste v prodlení více než 60 dní, cesta k financování je bohužel uzavřena. Z tohoto pravidla samozřejmě existují výjimky. V některých případech, jako jsou konsolidační půjčky nebo hypotéky, je povoleno až 90denní zpoždění v historii registru. Zástavou těchto úvěrů jsou obvykle nemovitosti, zejména byty, domy a pozemky. Zákazníci se špatnou úvěrovou historií nemají mnoho možností, jak získat půjčku. Nejlepším příkladem jsou banky na našem trhu, které nenabízejí půjčky bez registru klientům se špatnou úvěrovou historií. V nebankovním sektoru je však situace poněkud odlišná. Nebankovní finanční instituce může přimhouřit oko nad nesplácenou splátkou z minulosti. Je tedy běžné, že lidé, kteří si kdysi vzali půjčku u nebankovních institucí, se stávají jejich stálými klienty. V rostoucí konkurenci nebankovních institucí je to pro tyto společnosti nejlepší doporučení.\nSpojte své půjčky do jedné konsolidační půjčky\nVýhody konsolidace půjček a úvěrů do jednoho závazku jsou nesporné a nepotřebují komentář. Z mnoha výhod je nejdůležitější pohodlí a komfort, protože nezapomenete zaplatit pouze jednu splátku. Důležité také je, že konsolidací doby splácení úvěru je velká šance na snížení měsíční splátky.\nJak získat rychlé peníze?\nVyplnění formuláře vás nic nestojí a není spojeno s žádnými podmínkami. Úvěruschopnost půjček je velmi vysoká a samotný postup je úžasně jednoduchý. Vyberte si níže a vyplňte kontaktní formulář. Staňte se dalším spokojeným zákazníkem.


Zastavte Česku dotace kvůli střetu zájmů Babiše, vyzývá nejsilnější frakce EP - Seznam Zprávy\nZprávySvětZastavte Česku dotace kvůli střetu zájmů Babiše, vyzývá nejsilnější frakce EP\nSeznam Zprávy, Eva Soukeníková\nEvropská lidová strana (EPP) požaduje, aby Evropská komise nové unijní pravidlo podmiňující čerpání evropských peněz dodržováním principů právního státu uplatnila v souvislosti s výsledky závěrečné auditní zprávy, podle které je Andrej Babiš ve střetu zájmů.\nEvropská komise ji zveřejnila v pátek a jejím závěrem je, že český premiér je ve střetu zájmů. „Tím, že Česko nepředchází a nepostihuje střet zájmů českého premiéra, nedodržuje legislativu EU a režim podmíněnosti na ochranu rozpočtu Unie. S cílem ochránit rozpočet by Komise nyní měla tento mechanismus spustit,“ cituje prohlášení EPP předsedkyni výboru Evropského parlamentu pro rozpočtovou kontrolu Moniku Hohlmeierovou.\nEvropská unie podle prohlášení EPP „nemůže dále vyplácet fondy“.\nNa zmiňovaném pravidle se státy EU shodly loni po vyjednávání, které dlouho blokovalo Maďarsko s Polskem. Peníze z rozpočtu na roky 2021 až 2027 i z mimořádného fondu obnovy podle něj mohou proudit jen do zemí, které dodržují principy právního státu. Má se tím předejít tomu, aby se dotace vyplácely v zemích, kde není například nezávislá justice nebo kde ve vysokých patrech politiky dochází právě ke střetu zájmů.\nPodle auditní zprávy EK je Babiš ve střetu zájmů, protože se jako premiér podílí na rozhodování o směřování unijních peněz a zároveň řídí fungování Agrofertu. A to i přesto, že ho přemístil do svěřenských fondů. Česko by tak mělo vrátit veškeré dotace vyplacené po 9. únoru roku 2017, kdy vstoupila v platnost novela českého zákona o střetu zájmů. Babiš závěry odmítl s tím, že jsou účelové a zmanipulované, svůj nesouhlas dalo najevo i ministerstvo pro místní rozvoj.\n„Jednoduše řečeno, pokud si Andrej Babiš nevyřeší střet zájmů, evropské fondy se stopnou pro celou Českou republiku,“ potvrdil krok EPP europoslanec Tomáš Zdechovský, který je i členem výboru EP pro rozpočtovou kontrolu. Pro Seznam Zprávy řekl, že mají evropští lidovci předjednanou většinu v europarlamentu, která jejich výzvu podpoří. Další krok bude na Evropské komisi, jež ten krok prakticky může učinit. Téma spadá do portfolia místopředsedkyně EK Věry Jourové.\nZdechovský Seznam Zprávám sdělil, že na požadavku, který zveřejnila EPP v pondělí, pracovali několik měsíců. Sháněli podporu u svých kolegů v europarlamentu i v Komisi. „S Komisí jsme v neustálém kontaktu,“ potvrzuje český europoslanec a kritizuje českou vládu, že ani po výsledcích auditní zprávy EK, která potvrzuje střet zájmů českého premiéra, nic nedělá.