NL 4/2006: slovan.html\nNa závěr havlíčkovské série uvádíme jeden z jeho stěžejních článků z období před rokem 1848, který je vlastně deklarací autorem propagované politiky austroslavismu. Autor ho napsal na základě svých zkušeností z cest po Rakousku a po jiných slovanských zemích, zejména těch získaných během pobytu v Moskvě. Článek napsal ve věku 25. let na počátku své systematické novinářské práce a předznamenal tak politický program celé generace obrozenců.\nZa zmínku stojí, že autor pokládal Rakouskou monarchii za bezpečný základ rozvoje našeho národa (užíval název českoslovanský) a naopak státotvornou úlohu slovanských národů v mocnářství, pokud jim jeho režim vytvoří podmínky pro vlastní rozvoj. Dokonce požadoval, aby monarchie chránila náš národ před odnárodňováním a germanizací, zejména proti snahám Němců o jeho likvidaci - radikálnější postoj je charakteristický až pro jeho další období po porážce demokratické revoluce v roce 1848.\nAutor naopak odsuzuje fangličkářský globálně pojatý panslavismus, ale ještě více kosmopolitismus. Jeho krédem je »Já jsem Čech« a ne »Já jsem Slovan«; totéž se vztahuje i na současně propagovaná prohlášení »Já jsem Evropan« nebo »Já jsem světoobčan«. Proto je směšné, když jeho jméno zneužívají kosmopolitně orientované a globalistické politické kruhy, ať už se klaní Evropské unii, prodávají nás cizímu (zejména americkému) imperialismu či se snaží prosazovat globální světovládu.\n(Pražské Noviny z roku 1846)\nZároveň s probuzením národního ducha a nějaké vyšší činnosti ve vlasti naší přistěhovala se i myšlenka Slovanstva, aneb raději procitla opět, jenomže s větší silou a s větší nadějí než dříve za starodávna. Jak obyčejně ve světě bývá, stala se i tato myšlenka Slovanstva, jako všechny jiné velké a nové myšlenky módou u nás, takže před několika lety každý skoro sebe jmenoval Slovanem, stydě se jaksi za tak malé jméno, jako je naše Čech, Moravan, Slezan, Slovák: každý, dříve než se počal učiti mluvnici české, přeběhl ruský, polský a.j. jazyky, mnoho o nich sice nevěděl, ale přece s učenou tváří knihy a časopisy v rozmanitých jihoslovanských jazycích čítal, a z nich mnoho, časem nesmyslně, do češtiny překládal. Rusy, Poláky, Iliry a jiné Slovany jmenoval každý za své bratry, staral se o jejich prospěch, ne-li více tak aspoň jako o vznik svého národu; a ti, kteří nejpraktičnější byli, kojili v srdci svém pevné přesvědčení, že časem svým všech 80 milionů Slovanů (i s těmi miliony, co jich zatím přiroste) jeden jazyk písemní, jedny sympathie a všechny jiné věci, které jmenovati neslušno a nedovoleno jest, dohromady míti budou; zkrátka, že z nich ze všech bude jediný národ v takovém smyslu jako jsou Francouzi atd. jedním národem.\nTo všechno dohromady nazvali Němci Panslavismus, a vyšňořivše ho mnohými zvláště přimyšlenými nemotornostmi, vzali /jen na papíře) troubu válečnou do zubů, a troubili proti Panslavismu a Slovanům »Mordelement!«\nZkrátka po tom Panslavismu nadělalo se mnoho let hluku, křiku a povyku, napřed u nás v Čechách (při čemž si ještě dovoluju práci pp. Hurbana a Štúra ignorovati a milé Slovensko k našemu kmenu připočísti), pak v Illirsku, hned na to v Němcích, potom v Rusích, na to i ve Francouzsku, odkud se potom ta idea bezpochyby náhodou v nějakém novém fraku i do Polska přestěhovala, a majíc již takto z Francouz přicházející dostatečného kreditu také všem Polákům k bratrství s námi srdce roztáhnula!\nProsím zatím se nehoršiti se pro nic pro tu ironii, s kterou jsem se o tak svaté věci psáti osmělil; malé utrpení a dočtení tohoto článku až ku konci, a pak doufám smířiti každého s náhledy svými. Ubezpečiti mohu, že na sobě nikdy nevynucuji aniž si vynutiti mohu ironii, mluvě o věcech zdravých, pravdivých, užitečných a rozumných.\nNejvětší rozsáhlosti a opravdového vniknutí do života dočkala se tato idea Slovanstva u nás a v Ilirsku, a nám a Ilirům také nejvíce prospěšnou se stala. Právě však proto, že u nás takové populárnosti a takového rozšíření došla, zanechala nám také mnoho zbytečností, přehnaností a škodných následků, které na tomto světě vždy co trusky k nejužitečnějšímu přimíšeny bývají.\nMnozí u nás, nerozumějíce oč se tu jedná, uchýlili se slova a přijali na sebe všechny nepotřebné a fantastické myšlénky Slovanstva, z pravých však a užitečných výhod jejích žádnou neokusili. A konečně se ze všeho udělala taková matenice, že větší část z těch, kteří sebe Slovany nazývali, ani sami nevěděli nač, proč a zač, kam to vede, co to je atd. Takové náhledy o Slovanstvu panují ještě dílem nyní v menších městech našich. Tyto bludné myšlénky co možná v myslích krajanů porovnati, škodné odstraniti a užitečné tím výše vštípili a vůbec všechny dobré myšlénky Slovanstva schváliti a na škodné poukázati, jest oučelem tohoto článku. Nahlížím ale, že slova má, aby tím jistějšího průchodu našla, jakési garantie ze života potřebuji; chceme-li proti předsudkům vystoupiti, s největším prospěchem to učiníme, přiznáme-li se sami, že jsme kdysi v nich vězeli, zkušenému se vždy více a raději uvěří.\nZa studentských let na universitě Pražské, když člověk nejzpůsobilejší jest rozpáliti se až nemoudře pro novou oblíbenou myšlenku, v té době, když se jedna větší polovice mladých lidí zamiluje do děvčat a druhá menší do idejí, zablýsklo se mi teprv něco o velikém slovanském národu, o bratrstvu, stejného smýšlení a rozdílných kmenů mezi sebou, o budoucí vznešenosti jeho atd.; znělky ze Slávy dcery deklamovali jsme tiše a nahlas, tvořili jsme (však netiskli) také znělky, uchopili jsme se abeced a mluvnic všelikých slovanských nářečí, kladli si za velkou čest zpívati dvě polské, jednu ruskou a dvě ilirské písně. V této blažené době seznav dle možnosti z knih jazyky, děje a obyčeje kmenů slovanských, umínil jsem si si pevně procestovati všechny jejich kraje a seznámiti se všemi bratry slovanskými osobně v jejich krajinách. Seznal jsem Polsko, — nezalíbilo se mi, s nenávistí a s pohrdáním opustil jsem sarmatské kraje, a po novém roce v nejtužších mrazech klusal jsem na kybitce do Moskvy, zahříván nejvíce horkostí své srdečné všeslovanské vzájemnosti. Ruské mrazy a ostatní ruské věci uhasily ve mně poslední jiskru všeslovanské lásky; kosmopolitismu jsem bez toho nikdy neměl ani za mák v těle, a tak jsem se vrátil do Prahy Čechem, pouhým neústupným Čechem, ba s jakousi tajnou kyselostí proti jménu Slovana, které mi seznavšímu dostatečně Rus i Polsku jakousi ironií zavánělo. Po nějakém čase, když jsem na nemilé dojmy poněkud byl zapomenul, umírnila se mi opět krev, a byl jsem v stavu všechny podivné pestré myšlénky, nenávist a příchylnost v duši své porovnati a při chladné mysli výsledky na místě nabyté a mrzuté osobní zkušenosti s předešlou poetickou nadšeností opět v souměrnost uvésti. Zkrátka utvořil jsem si pro sebe zásady o Slovanstvu a Češstvu a ty zde čtenářům jen pouze k uvážení předložiti hodlám.\nPřede vším, abych jak se říká, i s dveřmi do domu vpadl, vyslovuji pevně a nevývratně přesvědčení své, že Slované, totiž Rusové, Poláci, Češi, Ilirové atd. nejsou jedním národem — Tato slova jsou jako výpověď vojny, a tak rozhodná, že obšírného vysvětlení potřebovati budou. Nechtěje zde všechno opakovati, co jsem na jiném místě (Cizozemci v Rusích v Čas. Česk. Mus.) k určení toho, co národ jest, již pověděl; uchopím se zde raději přirovnání. Komu kdy napadlo mluviti o národu románském nebo germánském? Komu napadlo jmenovati Vlacha bratrem Španěla a Francouze nebo Angličana s Němcem do stejného národu počítati? A zrovna tak jako Španělé, Portugézi, Francouzové, Vlaší dohromady jsou Románští národové; a Němci, Dáni, Švédi, Norvézi, Hollanďané Germánskými národy slovou, zrovna tak jsme my, Poláci, Iliři, Rusové atd. Slovanskými národy, a jméno Slovan jest a zůstati má vždy jen jménem zeměpisným a vědeckým, nikoliv však jménem srdečným, jménem sympatie, s jakou každý národ jméno své vyslovuje. Tak jako nemá být člověk pořádný kosmopolitou (kdo praví, že každého miluje, nemiluje žádného), tak jako by směšno bylo cítiti patriotismus indoevropejský a dělati verše o něm v nadšení; zrovna tak, jenom ovšem v menší míře, nepravdivé jest vlastenectví všeslovanské. Namítne-li někdo, že snad mezi slovanskými národy není tak velká rozdílnost, jako mezi románskými a germánskými, musíme tomu naprosto odporovati.Třeba by u příkladu mezi jazyky rozličných slovanských národů ani tak velký rozdíl nebyl jako mezi jednotlivými germánskými a románskými (ačkoli u příkladu jazyk holandský blíže jest německému než ruský českému, a mezi frančtinou a vlaštinou není většího rozdílu než mezi ruštinou a češtinou), nesmíme přece zapomínat, že nejen jazyk, nýbrž i obyčeje, náboženství, vláda, vzdělanost, sympathie a.j. dohromady národnost a tedy i rozdíly mezi rozličnými národy tvoří, a béře-li se při slovanských národech na všechno to náležitý ohled, nesmíme již tvrditi, že by si např. Rusové a Češi, Poláci a Rusové, Iliři a Poláci blíže stáli, než kteříkoli dva národové germánští neb románští.\nČas a okolnosti rozdělily veliké množství lidu slovanského původu již odedávna na čtyři od sebe odlišné národy, z kterých [vyjímaje Iliry] již ode dávna jedním národem samostatným jest, a všechno buď měl nebo má, co zapotřebí jest, má-li se o národu mluviti. Upírati nebudeme, že jest to velké štěstí být, býti členem velikého, rozšířeného národu, tak jako si mnohý malý člověk přeje být velkým, tak jako by snad nikdo dobré vlastnosti, moc, jmění atd., kdyby je míti mohl, od sebe neodstrkoval; z druhé strany ale slušně se od rozumného člověka očekává, aby se svým osudem spokojen byl, a s tím co má se spokojiv, nežádal toho, co míti nemůže. Šlechetná mysl Kollárova rozehřála nás ve Slávy Dceři nejvíce k jakémusi neurčitému přátelství a bratrství se všemi slovanskými národy; zapotřebí bylo tak silné, živé a nové páky, aby se duše naše tak dlouhou nečinností zmalátnělé a zvšednělé opět k nějakému životu probraly, a také jsme opravdu z této myšlenky velmi mnoho dobrého pro sebe nakořistili, o čem ještě později zmínku učiníme. Z druhé strany se ale právě tímto básnickým a velmi neurčitým přátelstvím a bratrstvím, které se ustavičně mezi pouhou literární vzájemností (jížto ale vlastně se všemi národy míti máme a můžeme, byť by to ostatně naši nejúhlavnější nepřátelé byli) a ostatními vyřknutými a nevyřknutými požadavky panslavistickými kolíbalo, konečně tak hlavy pomátly, zvláště lidem v zeměpisu a historii jakož i slovanském národopisu méně cvičeným, že již sami nevěděli, kudy ven a kudy tam s tím Slovanstvem. Následky pak takové pomatenosti myšlenek a z neurčitosti pojmů bývají vždy podivné a nejvíce škodné.\nKomu jen trochu povědomy jsou tamější poměry, věděti bude, jak tam panslavismus kraloval, jak nadšeně mnozí Slováci v myšlénce kochali, že jednou všichni slovanští národové jednu literaturu a Bůh ví co ještě dohromady míti budou, jeden již vydal gramatiku všeslovanskou, t.j. utvořiti chtěl všeobecnou slovanskou řeč; zkrátka, každý ví, že mezi Slováky nejvíce panovalo domnění, že by se opravdu ještě časem svým ze všech národů slovanských jediný utvořiti mohl. Roku 1842 přesvědčil jsem se sám na cestě své po Slovensku o všem právě řečeném, ačkoliv již z toho, co příchozí do Prahy Slováci (a mezi nimi sám p. L. Štúr) mluvili, dost vysvítalo.\nA kdo by si byl pomyslil, že se r. 1845 p. Hurbanovi a Štúrovi, dvěma marným, více o slávu svou spisovatelskou než o blaho národu svého starostlivým, ostatně dosti nepatrným lidem (přirovnáme-li je k slavným a zasloužilým Slovákům předešlé doby) podaří namísto velkého spojení všech Slovanů odtrhnouti Slovensko ještě od nás ostatních, která opravdu již v literatuře a v národnosti pevně spojeno bylo! Nepodobá-li se to nejtrpčí ironii? Uvěřil by to kdo na pouhé slovo !!\nSe zvláštní chytrostí hledí tito pánové Hurban a Štúr, to co se jenom proti jejich osobnímu a mrzkému počínání píše, jako hanu na celé Slovensko potáhnouti, aby tak rozhořčení mezi námi a Slováky, kteří vždy našimi milými a váženými bratry jsou a i po Hurbanovsko-Štúrovském apoštolství zůstanou, tím více vzrůstalo, a jejich sobecký, marný záměr, utvořiti ze sebe, malých človíčků, patriarchy, tím snadněji se podařil. Z toho pohledu prosíme snažně každého vlastimilovného Slováka, který naše listy čítá, aby dle možnosti všechno to, co proti Hurbano-Štúrovským novotám píšeme, mezi svými krajany rozšířil a rozhlásil, tak aby se Slováci z čistého pramene o našem mínění dověděli, nikoli ale z pokaženého pramene Orla nebo Novin Štúrových. Doufáme ale, že každý rozumný, o poměrech Slovenska k Maďarům atd. dobře zpravený Slovák pravdivost našich slov uzná a počínání Hurbanovsko-Štúrovské, z kterého pro celý náš národ jen škoda vyplynouti může, tak jako slavný a zasloužilý náš Kollár a my všichni zatratí.\nNení zde místa ani potřeby dlouhé výklady o politice držeti, tolik ale i zkušenost historická i pouhý rozum praví, že mezi národy sousedními jisté, pevné přátelství udržeti se nemůže, protože velmi mnoho příležitostí jest ke vzniknutí soběctva, kde tak často otázky nastanou o jmění, o užitcích, o školách atd. Kdož neví, že se lépe porovnají cizí než bratři.\nZ některé tedy příbuznosti mezi národy slovanskými nedá se již očekávati svornost mezi nimi, ba sousedství jejich přislibuje nám vždy hojných nesvorností. Beřme svět tak jak jest a očekávejme tedy přátelství a svornost mezi lidmi a národy jen tenkrát, když z toho obě strany užitek mají, když škody a výhody, žely a radosti společné jsou a k hádkám příčina vyskytnouti se nemůže. Takový ale poměr je toliko mezi národem naším a ilirským; pročež také ujišťuji, že opravdové a trvanlivé přátelství a bratrství, pravá, více než literární vzájemnost jenom mezi námi a Iliry býti může, a také bude, jako vůbec jisto jest, že těmto dvěma národům největší zisk z ideí Slovanstva vyplynul.\nAvšak přehlédněme již všeliké následky, které nově vzkříšené myšlenka Slovanstva způsobila.\nDobré máme právo sami o sobě v tomto pádu dříve promluviti. Již od starodávna u nás, bez pochyby proto, že jsme co malý národ v ustavičných válkách s velikým Němectvem pomoci potřebovali, povstalo toužení po spojení ostatních slovanských kmenů v jeden celek. Husité zrovna určitě se o to ucházeli, nazývajíce ostatní Slovany svými bratry. Zmínky o tom příbuzenstvě ustavičně nacházíme v rozličných dobách. Kramerius zrovna píše, že se jeho Noviny i v Polsku i na tureckých hranicích čítají, kde všude bydlí národy našeho plemene. Od Dobrovského pak, až do této doby dospěla myšlenka ta k největší skutečnosti.\nNehodláme a nemůžeme zapírati, že jsme my, celý národ českoslovanský, nejvíce však obyvatelé království Českého ze všech slovanských národů nejvíce potratili ráz svůj zvláštní a národnost; sotva ten jazyk že jsme si zachovali, a to ještě ne všichni a čistě. Němectvo se na náš jazyk, na naše smýšlení, na naše obyčeje, zkrátka na všechno u nás velký a snad již nenapravitelný vplyv provedlo: nechceme-li tedy, aby se o nás říci mohlo, »že jsme také Němci, jenom že česky mluvící« musí být hlavně naše starost vyhledávati všemožně všeho, čím se kdysi národnost naše označovala aneb dílem ještě podnes označuje.\nA tu stojíme vlastně při nejhlavnějším užitku, které by nám z vzájemnosti slovanské vykvésti měl a mohl,jenom že jsme až posavád tuze malé péče o to měli. Starožitnosti české ukazují nám poněkud, jací bývali nezněmčilí otcové naši; a kde tento slabý pramének vysychá, uchytiti se můžeme slovanských starožitností vůbec, poněvadž si slovanští národové před časy ještě podobnější byli; že však jiní národové slovanští národnost svou až do dneška lépe zachovali než my, podává nám i národopis slovanský velmi hodně pomoci. Z národopisu tedy a ze starožitností všeslovanských nejlépe se přiučíme, co našeho a co cizího u nás jest; tam jako v zrcadle naše neporušené předky vidíme. S lítostí tedy pozorovali jsme, jak většina jenom na skořápce Všeslovanstva lpěti zůstala, hrajíc si jenom rozličnými nepatrnými drobnůstkami, jako jmény, písničkami, písmenky atd. a málo dbajíce o pravé poznání jiných národů slovanských. —\nZdá se, jako bychom na Šafaříka byli vložili celou péči a všechno to nepováživše, co bedra jediného snésti mohou a co nikoliv. V národopisu Šafaříkově máme jako výkres budoucího velikého stavení; učinil se pořádek v ohromné práci určením hranic na zemi i v jazycích; zůstala nám ovšem již lehčí ale obšírná práce vyplniti celou tu osnovu a popsati geograficky a ethonograficky do podrobností všechny ty kmeny slovanské. Kdy se takového díla dočkáme, kdy se dočkáme cestovatelů do Ilirska, o kterém tak málo víme ! Ovšem jest lehčeji nazvati sebe Bořivojem nebo nějakým X.slavem, než přispěti opravdu prací svou k národnímu zvelebení.\nRovněž tak chatrně si stojíme v historii všeslovanské: Šafaříkovy Starožitnosti jsou alfa i omega: kéž by jen mravopisní díl také vyšel, při čemž povážiti musíme, že byť by i síla a věk jediného muže k úplnému provedení rozsáhlého díla postačovaly, přece ještě ani pomůcky k dílu tomuto vydány nejsou. A což pak historie ruská, polská, ilirská od té doby, kde přestávají Šafaříkovy Starožitnosti ! — Napíše se sama !\nS ohledem na jazyk je dobré znání řečí slovanských hlavním průvodčím k poznání, co jest germanismus, aneb jiná nečeskost; z ostatních slovanských jazyků shledávati můžeme to, co jsme ztratili neb čeho ještě v řeči své nemáme. Jmenovitě co se vyšší konverzační řeči týče, která až posavad u nás vzdělána není, podává nám ruština a polština velmi hojných pomůcek, jenom že jich málo užíváme. A kdo by řekl, že my Čechové, filologický národ, nemáme posavád ani jedné řádné gramatiky kteréhokoli slovanského jazyka ! Kdo by si pomyslil, že vždy velikou zacházkou pomocí cizího německého jazyka příbuzné nám řeči učiti se musíme !\nZ literatury ruské a polské mohli bychom s dobrým prospěchem vážiti nejen překládáním, nýbrž více čtením; neboť se mi marnotratstvím býti zdá překládati a vydávati v češtině to, čemu tak snadno každý vzdělanec našinec porozuměti může. (Populární knihy se arci překládati mohou).\nToť tedy je vzájemnost slovanská, to jsou výhody, kterém z toho máme, že nejsme osamotnělí na světě jako Maďaři neb Škipitáři; že jsme Slované! A pokavád nevyčerpáme všechny zde uvedené, co nejvíce možná, ať žádný nezpívá o bratrstvu mezi Slovany ? Nechme krásných řečí a krásných floskulí a chopme se díla. »Ne ten vejde do království nebeského, který říká: Pane, Pane ?, ale který plní vůli Otce mého.« Lehko jest píti na zdraví všech Slovanů a zpívati písně o veliké Slávii; ale těžko učiti se gramatiky a historie a ethnografie ?\nKromě těch uvedených duševních výhod můžeme i my Čechové mnohé jiné materiální užitky ze Slovanstva míti. Jak snadno jest nám pro blízkost a podobu jazyku vyučiti se velmi rychle kterýkoliv slovanský jazyk. Poněvadž ale všichni ostatní národové slovanští mnohem méně vzdělaní jsou než my, a zároveň vlast naše lidmi již dost naplněna jest; máme vždycky nejlepší příležitost, co vzdělanci, všelikých způsobů řemeslníci, umělci atd. v jihoslovanských zemích dobré obživy najíti, řádné jmění nashromážditi a pak doma ovoce své pilnosti v pokoji stráviti. Štěstí a dobrý byt každé země musí ale růsti, když občané jakýmkoliv způsobem z jiných zemí přičinlivostí svou hodně jmění do své země táhnou. I této okolnosti jsme ještě jak náleží nepoužili, a v našem císařství co úředníci přicházejí Čechové hojně do jihoslovanských zemí, za hranice ale rakouského mocnářství málo kdo se odvažuje.\nTu také na jednu okolnost svou obrátiti musíme, že my, jakožto národ nízkomyslný, pokažený a zmalátnělý, nemajíce dost národní hrdosti, brzy mezi jinými Slovany, zapomínajíce svou řeč, národnost a řeč jihoslovanskou přijímáme. Obyčejně se to dělo ze sprostoty a bez pomýšlení, že by to nedobře bylo; co však nastala myšlénka vzájemnosti slovanské, málem by se takové podlé počínání ještě ctností bylo nazvalo. Poněvadž se s podivnou převráceností a nepraktočností, ne Čechy, Morava, Slezsko, Slovensko, nýbrž celé Slovanstvo za vlast naší považovalo, myslilo se také, že Čech kupř. v Rusích a v Polsku tak dobře doma jest jako v Praze; a že opustiti řeč a národnost svou a přijmouti jinou slovanskou jest jako přestěhovati se z Chrudimska do Čáslavska ? Přijmouti např. profesuru v Rusích nezdálo by se žádnému z takových Všeslovanů našich počínáním nevlasteneckým1), a pracujíce pro jiné slovanské národy, mínili tím i pro vlast svou Českou již dostatečné zásluhy míti.\nProti takovému záhubnému smýšlení zde určitě vystoupiti, držíme za svatou povinnost a vyslovujeme zjevně, že Čech přestoupivší k národnosti jihoslovanské zrovna tak se proti své vlasti prohřešuje, jako by se byl přetvořil za Francouze, Němce atd., a zrovna tak odrodilcem se stává. Neboť opakuji ještě jednou s důrazem, že vlast naše není Slovanstvo, nýbrž jen Čechy, Morava, Slovensko, Slezsko. Kdyby celé Slovanstvo naší vlastí bylo, kdyby všichni Slované jedním národem byli, již bychom dávno měli přijmouti jazyk ruský, jako převládající, coby spisovní řeč, což jistě žádnému moudrému z nás nenapadlo. V tom jistě musí být první zásada naší národnosti, že se jazyka svého nikdy odříci a jej nikdy za žádný sebe příbuznější dobrovolně vyměniti nechceme. Kdo jinak smýšlí, není s námi, nýbrž proti nám.\nJiný, ačkoliv jen zdánlivý užitek myšlénky Slovanstva byl ten, že se nepřátelé a hubitelé naší české národnosti odstrašiti měli tak velkým 80milionovým jménem, jako jest Slovan; tak aby proti každému hodlajícímu potlačiti nevelmi hojný národ Český všichni ostatní Slované co nepřátelé stáli. Taková politika je ale v každém ohledu dětinská a směšná. Nechceme se ani obšírně toho dotýkati, že bez toho každý rozumný a v záležitostech těchto honěný člověk dobře ví, že všichni Slované dohromady, jako jedna síla vzati, skoro nic neplatí, proto že vždy jedna polovice proti druhé, jako oheň proti vodě jest, a tedy jedna druhou v šachu drží a k činnosti nepřipouští, a že tedy výhrůžka s celým Slovanstvem jenom planá jest a zkušenému ještě směšná býti musí.\nAle abychom zkrátka a určitě věc odbýti mohli, kdož pak jsou tito nepřátelé naší národnosti, před kterými tak nehorázný strach míti musíme, že je touto 80milionovou banknotou Slovanstva odstrašiti chceme ! Pan Šušelka, Laube atd. ! Ti jsou sami rádi na světě a nedovedou zahladiti národ český nbsp;? A kdyby i všichni Němci dohromady o naši záhubu stáli, ačkoli tomu tak není, vždyť nejsme sami proti nim ? Jsme část mohutného mocnářství, náš stát co do mocnosti vyrovná se jistě celému Německu. A vláda naše národnost naši nikterak nepotlačuje, ba naopak ji zvelebí a v čas potřeby zastávat bude ?\nJediný a opravdový nepřítel naší národnosti — jsme my sami ? Jenom my sami plichtíme se všude veřejně k národnosti německé, aniž nás k tomu kdo nabízí neb nutí, kromě naší převrácenosti a modařské zastaralé národní zkaženosti. Ačkoliv se již, chvála Bohu! za nejnovějších časů k lepší stránce učinilo, ještě přece posavád většina v zastaralém bludu a šlendriánu německém potopen jest. Kolik set (na tisíce jistě počítati nemohu) Čechů umí posavad jazyk svůj pravopisně psáti ! Německý pravopis neuměti je u nás pro každého, kdo vzdělaným slouti chce, veliká hanba ? A Český ! —- Mnozí venkovští páni Francové za zvláštní čest si kladou, že ani česky čísti neumějí ?2)\nKdo nám zakazuje učit se česky číst a psát ! — Ba, někteří z nás (a sice je hodně mnoho těch některých), kterým je to výslovně nařízeno od vlády, všelijakým způsobem ve své nevycvičenosti zůstati se starají. A jsou i tací lidé (sic), kteří pokládají snažení snažení o zvelebení jazyka našeho a národnosti za nedovolenou věc, za jakési rebelantství ?!\nMy tedy sami jsme největší nepřátelé národnosti své a proto zapotřebí není na Rusích a v Polsku pomoci hledati, nýbrž jenom zastaralo převrácenost ze sebe vypuditi.\nO tom, že probuzení národního smýšlení zpočátku myšlenka Slovanstva velikého a dobrého vlivu měla, již dříve jsme zde zmínku učinili; zde jenom přidáme zvláštní ještě spasitelný účinek její ve vlasti naší. Náš českoslovanský národ neměl štěstí spojen býti pod stejnou vládou. Tím nejvíce utvořily se u nás rozdílnosti provinciální a nevyhnutelná provinciální zášť a řevnivost na škodu celku. Hlavní vada také při nás jest to, že společného jména národního jako Francouzi, Angličané, Němci. Poláci, Vlaši atd. nemáme. Naše »Čech« značí výhradně obyvatele království tohoto, a Moravan, Slovák již sebe nenazve Čechem, aniž svůj jazyk českým, nýbrž moravským a slovenským. Nedostatek tento rušící svornost a jednotu celku již dříve těžce se cítil, a proto nastalo jméno Čechoslovan, které se však pro lpící na něm zápach učenosti k takové potřebě nehodí.\nCož by nikterak možno nebylo provinciální smýšlení blahu celé vlasti obětovati a jména Čech (a pro spisovný jazyk: český), které již mnoho v historii na sobě nese, a i v cizině za společné nám všem Čechoslovanům přijato jest, všude kde o celém našem národu řeč jest, užívati nbsp;!\nPoláci v tom ohledu takto se vyhnuli zmatku: Obyvatelé království Polského nazývají se Koroniaři a Poláci jsou všichni dohromady. I my bychom provincii Českou nazývati mohli výhradně »královstvím« a Čechy by pak všechno dohromady slulo: pak by se, kde by rozdíl provinciální vytknouti zapotřebí bylo, obyvatelé království jmenovati mohli, kupř. korunáři, a ostatní jako posavad Moravané, Slezané, Slováci. Všichni ale Čechové, Čechoévé v království, Čechové na Moravě, Čechové na Slovensku. A nebo se snad Provensalé, Vendejci, Burgunďané nechtěli jmenovati Francouzi, a Sasové, Prušáci nenazývají sebe Němci !\nS myšlenkou Slovanstva vznikla touha po spojení všech Slovanů v jeden národ, s jediným písemním jazykem; touha tato uskutečnit se nemůže. Kýžby aspoň mezi námi Čechoslovany, co hlavními pěstiteli této krásné, veliké, avšak nepraktické myšlénky, za odměnu pravá svornost ve všem, a úplné spojení v jeden národ s jedním písemným jazykem nastaly a vždy trvaly.\nNejnešťastnější ze všech slovanských národů byl Ilirský. Nejen že skoro vždy v hrubé poddanosti vzdychali u Turků a Vlachů, že na mnoho malých dílců rozdělen byl a jest, kteří mezi sebou žádného neměli spojení, nejen že ode všech stran rozličné národnosti: maďarská, německá, turecká, řecká, vlaská škodný vplyv naň měli a zčásti jej pomaďarštili, poněmčili, poturčili, pořečtili, povlaštili, ale potkalo tento národ ještě podivnější a hroznější neštěstí v náboženství. Vyznávají náboženství katolické, řecké, unitské, mohamedánské a protestantské ? Hodná rána proti jednotě v národu za našich časů, kde se lidé ještě vstavu jsou pro náboženství zabíjeti a z lásky křesťanské jeden druhého trhati a — jísti ?\nCo však již nejnesnesitelnější jest, i ta mizerná abeceda dělí je na dvě strany, cyrilskou a latinskou, ba dříve i glagolika pomáhala všemu dobrému do třetice. A k tomu ještě rozděluje cyrilika a latinka v literatuře a v životě národ mluvící jedním nářečím, neboť mezi srbštinou a ilirštinou (jakou v Záhřebě a v Dalmatsku píší) dokonce žádného není rozdílu, vyjímaje nepatrné provincionalismy ? Za našich, kde se všechno sbližuje, soustřeďuje, spojuje, k politování jest ovšem taková malicherná rozdělenost k vůli abecedě, a pokavad se nějakým způsobem neodstraní, nebude národ ilirský ve světě zaujímati takovou důležitost, jako by dle položení, počtu a jarosti své míti mohl.\nSlovanstvo a slovanská vzájemnost učinily v tom ohledu Ilirům nejdůležitější pomoci; skrze ní naučili se jižní Slované považovati za jeden národ; Srbové, Bosňáci, Hercegovci, Černohorci, Dalmatinci, Chorvaté, Hraničáři, Štýrští a Krajinští Slovenci otevřeli oči a nahlídli, že si podobnější jsou, než posud myslili; pochopili, že v ničemnosti zahynou a v boji s velkými silnými národnostmi utonou, pakli ještě budou množství malých literaturek, každou s jiným, podivným a nemotorným pravopisem.\nI podařilo se v Záhřebě, kde vlastně nejvíce národnímu živlu příznivo bylo, utvořiti střediště jižního Slovanstva neřecké víry; vzdělaný již dosti jazyk starých dubrovnických spisovatelů a náš český pravopis přijati jsou co blahoslavené spojidlo veškerého dolního Slovanstva. Proti jménu Ilir vedla se sice ještě oposice, avšak nenahlížíme, proč by se přijmouti nemohlo; na jménu zajisté málo záleží, jaké jest, ale nějaké společné jméno míti nevyhnutelně zapotřebí k udržení pevného svazku a jednoty. A proto myslíme, že by tu všechny učené důkazy a domněnky přestaly, a jenom blaho celku, budoucí velikost národu před očima býti měla, která, ač se to třeba nezdá, přece jen od jména společného závisí.\nKaždému národu přejeme, aby se co možná k nejvyššímu štěstí dopracoval, a jižním Slovanům kromě toho zvlášť ještě máme příčiny všechno dobré přáti a jim dle možnosti pomáhati, protože mezi námi a nimi veliká analogie jest, kterou každý, kdo věci rozumí, sám nahlížeti musí. Češi a Iliři mohou být pobratimci, oni mohou ukázat světu řídký, ba neznámý posud příklad přátelství dvou národů. Všechny příčiny toho a důvody nedají se zde tak pojednou uvésti; budeme však ještě častěji budoucně o tak důležité věci mluviti, která pro oba národy velmi důležitá a užitečná jest a teprv bude.\nOpravdivé tři nářečí jazyka ilirského spojila se již v jednu literaturu, a spojení toto vždy upevňovati a šířiti se bude. Tím více však litovati musíme, že když se tato těžší věc podařila, přeci kvůli pouhé liteře, k vůli pouhé nekřesťanské náboženské zášti celý národ, celá síla jeho na dvě rozpoltěna býti má; neboť řeč, jakou v Záhřebě a v Dalmatsku píší úplně jest taková, jako se v Srbsku mluví ? A není naděje, aby se toto rozdvojení tak statečného národu přestalo, leč že by se v Srbsku latinská litera přijala ve světských spisech, a jenom pro náboženské cyrilica podržela. Tím by (o kýž by se to někdy podařilo bystrým hlavám proraziti ?) nejen Srbové sami velice získali přivtělením se k ostatním osvícenějším literaturám evropejským, tím by se emancipovali od záhubného pro samostatnost svou vplyvu ruštiny, který až posud tak velký jest, že snad ku př. novinám bělehradským Rusové lépe rozuměti mohou, než sami Srbové; tím by se teprv jak náleží zvedla zvedla literatura ilirská , když by celý národ každý spis čísti mohl; a kdož vypočte všechny jiné blahodějné následky přijetí latinského písma ? Víme dobře, že se tomu kněžstvo srbské protiví, ale právě tím by získalo náboženství, kdyby se cyrilicy jenom jakožto svatého ctihodného písma v náboženských spisech užívalo ? —\nLatinští Ilirové nemohou žádným způsobem cyrilicu přijmouti; má-li se tedy něco pro spojení cwlého národu stát, závisí věc jenom od Srbů. I zde doložiti musíme, aby, když se celé Slovanstvo v jeden národ, v jednu literaturu spojit nedá, alespoň to co se státi může, zanedbáno nebylo — spojení ilirské literatury a ilirského národu, aby i zde ustoupila marnost jednotlivých prospěchu všeobecnému.\nBulharové posavad ještě osamělí stojí a určiti se nedá, budou-li sami pro sebe, neboli se z nich stanou Rusové, či Ilirové. Rusové se o ně sice dost opatrně starají, jako o tom sám osobní zkušenost mám; doufám však pevně, že se přece z vnuknutí anjelů strážců konečně k Srbům přidají, z čehož jedině by pro ně pravé blaho vykvésti mohlo.\nJazyk ilirský vyniká nad jiné bohatostí kořenů a libozvučností svou, to jakož i mnohé krásné staroslovanské zvyky, které se v jihu zachovaly, a ráznost, zmužilost pravá svobodomyslnost (nejen šlechtická jako v Polsku) mohou se všichni ostatní Slované od Ilirů přiučiti. Zvláště naší české poezii, která až posud mnoho blahozvičnosti nevyplodila, nemohlo by důkladné studium jazyka národní poezie ilirské na újmu býti; jakož i oběma nám, Čechům i Ilirům, dobře bylo vzájemné vlastnosti své trochu vyměniti; my od nich statečnost, poctivost, nezkaženost národní, a oni od nás zas trochu industrie, a toho Ernst'u v životě, kterému jsme se drobet již od Němců naučili, pro kteréž ale posud ještě ani my, ani žádný jazyk slovanský slovíčka nemá.\nUpříti se nemůže, že Ilitové ze všech ostatních Slovanů nejdéle v umění, vědách a vůbec ve vzdělání pozadu zůstali; a tu právě mohou použíti příležitosti a od ostatních Slovanů, což je jim velmi snadno, i z literatury, i z praktického života, i z jazyků (totiž novější slova kultury, které posud jazyk jejich nemá) co možná nejvíce kořistititi.\nJedna věc přislibuje národu ilirskému časem svou velikost a znamenitost v řadě národů evropejských; myslím rozmanitost částek, z kterých sestává, a z vplyvů, pod kterými stojí. Ještě vždy se pozorovati mohlo, že se ve světě rozmanitost, pakli v jeden celek souměrně spojena byla, neminula s velkými následky, a dobré položení a rozličné nestejné sousedství jižního Slovanstva ručí nám za budoucí znamenitost literatury i života tohoto národu.\nPozorna zde činím čtenáře na to, že v Ilirech celé ostatní Slovanstvo v malém jako representováno jest; Slovenci korutánští a štýrští jsou jako ilirští Čechové, poněmčelí s přísadou protestanství, nejvycvičenější v řemeslech; Chorváti jsou ilirští Poláci, buřiči na sněmích, horliví katolíci, šlechta všechno a sedlák nic; Srbové jsou ilirští Rusové, kupci, řecké víry s cyrilicou; Bosna je hluchá, nečinná, v otroctví kleslá ilirská Bělorus; a Černohorci jsou ilirští Kozáci. Opravdu tato analogie (ačkoliv omnis similitudo claudicat) velmi nápadně již jen proto, že také zrovna v tom pořádku za sebou tyto země leží.\nPřistupuji právě k nejdůležitější části svého pojednání, k té okolnosti, která vlastně rozhoduje o celé budoucnosti myšlenky Slovanstva. Jest to poměr Rusů, Malorusů a Poláků mezi sebou. Tento poměr, jak tito tři národy slovanské stojí, ospravedlní nejlépe všechny, mnohým snad trpké, výroky o Slovanství, které jsem hned na počátku svého pojednání učinil, a — učiniti musel. Opatrněji bych byl mohl zanechati tyto příkré a u nás neobvyklé sady až ku konci, aby se čtenářstvu celým pojednáním již poněkud oblomenému nezdály tak podivné a (jak říkáme) paradoxní; poněvadž ale v tak důležitých věcech za potřebné uznávám, aby si holá, nezakrytá pravda sama cestu prorazila, postavil jsem hned v čele zjevné vyznání své, kam směřuji, a doufám, že se konečně největší část čtenářstva s náhledy těmito spřátelí.\nCelé Slovanstvo je vlastně na tři nestejné části rozděleno (rozděleno, pravím), které mezi sebou v spojení nejsou, totiž jedna část západní Slovanstvo (Čechoslované), druhá jižní Slovanstvo (Ilirové) a třetí východní Slovanstvo (Rusové, Poláci, Malorusové).\nSpojení musí zde arci jenom v zevrubnějším a relativním smyslu bráti, neboť že některý Rus neb Polák do Čech přijde, a když bohatý jest z žertu a kvůli demonstraci do Matice vstoupí, že některé ruské, polské knihy čteme atd., to se ještě spojením nazvati nemůže. Ačkoliv sic Rusové na jižní Slovanstvo poněkud vplyv mají, jako v Bulharsku, v Srbsku a v Černé hoře,přece vždy ještě s ohledem, který Rus, Polsko a Malorusna sebe vzájemně měly, mají a vždy míti budou, říci musíme, že nyní tyto tři části: východní, západní a jižní Slovanstvo, každá pro sebe stojí a isolovány jsou. (Ne vždy tak tomu bylo: Polsko kupř. s Čechy častěji v takovém spojení byli, že stejného panovníka mívali; a ne vždy tomu tak bude; Ilirsko kupř. s Čechy budoucně v mnohem větší vzájemnosti budou než posavad.) — — —\nPohlédněme v krátkosti dějiny velikého Slovanského východu a osudy těchto tří velikých slovanských národů, a uvidíme, jak jeden po druhém snažil se o primát, o hegemonii nad ostatními dvěma, co se snad z té okolnosti zeměpisné poněkud vysvětliti dá, že mezi těmito národy od přírody žádné hranice určeny nejsou.\nNapřed vládl Kijev a Malorus, tam se utvořila první mohutnost říše a zdálo se, že Polsko i ostatní nynější Rus do té říše vtaženy budou. Brzy však klesla veliká říše Vladimíra a s ní upadly vyhlídky na samostatnost národu Maloruského. — Nyní počaly vznikati najednou národ polský a velkoruský, napřed, poněvadž středky jejich Krakov a Moskva velmi od sebe vzdáleny, jeden o druhý nedbajíce; potom však tím více přicházejíce mezi sebou do rozličných poměrů, čím více se moc jejich obojích šířila, čím více se hranice říší jejich vzájemně blížily, až konečně spolu bezprostředně hraničiti počali.\nTak se setkali dva nad míru podobní a nad míru rozdílní velikáni; podobni v anarchii a nespravedlnosti domácího zřízení, rozdílní ve víře, jeden samovladařský, druhý aristokratický. Brzy nastala mezi oběma zášť, po zášti vojny, a z vojen utvořila se poznenáhlu taková nenávist národní, že jeden o zkázu druhého usilovati počal, a tak ještě až podnes stují obě národnosti polská i ruská proti sobě. — —\nOvšem je lehko objímati v duchu a litovati veškeren svět jako němečtí kosmopolité, taková ctnost je velmi obrovská a při tom nejlacinější ze všech, poněvadž se pouhým větrem, slovem vyplniti dá. Ale prý láska se ukazuje skutkem ? Máme tedy milovati všechny Slovany, poněvadž s námi stejného původu jsou a podobný jazyk mluví, máme tedy milovati Rusy i Poláky, a Rusové a Poláci mají milovati nás. A ta láska se má ukázati skutkem ? — Prosím, račte si těchto několik slov přemysliti. — Dvě strany se spolu o život a o smrt potýkají, národ ruský s národem polským, kterak je možno s oběma sympatisovati, obě stejně milovati ! Nedržet ani s jednou ani s druhou stranou, za takovou lásku se obě strany nepoděkují, a kdo s jednou stranou jest, musí být nepřítelem druhé. Mohli jsme i sami na sobě pozorovati, k čemu taková nepraktická skrze moc poesie vypěstovaná láska a sympathie Slovanská vede. Jenom lidi papouškující po jiných myšlénky mohli se při takových poměrech polsko-ruských udržet ve slovanské všestrannosti; těžko ale bylo postaviti se tu na pravé, na pravdivé stanoviště. Někteří sice byli nakloněni národnosti polské a nenáviděli ruskou, jiní naopak, a to měla být slovanská vzájemnost.\nSám o sobě mohu zde například uvésti, jaké jsem fásy prošel ve slovanské sympathii, než jsem své pomatené náhledy rozmásti a v pořádek uvésti dovedl. Zpočátku přál jsem Polákům nenávidě Rusy, jakmile jsem ale opravdivý stav věcí v Polsku blíže seznal, jakmile mi před očima spadla rouška poeticky zakrývající prosaickou bídnost a zkaženost národu, to jest, šlechty polské; proměnila se hned náklonnost moje v nenávist, a z jakési psychologicky velmi pochopitelné oposice zdáli se mi Rusové lepší býti než Poláci. Dlouho však to netrvalo a nahlídnul jsem, že jest Petr jako Pavel, Rus jako Polsko, zmizela slovanská sympathie, naučil jsem se Rusy i Poláky považovati při vší příbuznosti jazyků, původu a obyčejů jako národy nám Čechům cizí; naučil jsem se nahlížeti, že nám Čechům není dobře jísti polívku, do které jsme nedrobili, a co Rusové a Poláci od starodávna mezi sebou mají, ať si také mezi sebou vyjednají. Nemoudro a nebezpečno jest připojovati se jakýmkoli způsobem k věcem tak nešťastným, jako jest rusko-polská národní zášť.\nNesmíme ostatně na záležitosti rusko-polské tak zaslepeným okem hleděti, jako větší část ostatní Evropy a zvláště Německo, nesmíme si mysliti nevinného beránka v drápech vlčích, nýbrž vězme, že se vlk s vlkem potýkají, a kdo vlastně mezi nimi beránkem jest (že Malorus), o tom povíme nížeji. Poláci sami dříve tak stáli o záhubu Ruska, jak teď naopak; násilím, lstí, daremnými kousky hleděla republika zničiti říši ruskou, jako teď Rusové ve Varšavě, tak byli Poláci v Moskvě; do chrámů ruských stavěli z bujnosti koně a hanebným způsobem hubili země velkoruské. (Jak se k Malorusům chovali, neopomineme přidati na svém místě.) Ačkoli nemůžeme schvalovati jednání Rusů v novějších časech proti Polákům, přece by nespravedlivé bylo zamlčeti, že jim nejvíce jen takovou mírou odměřují, jakou jim dávněj v čas muhutnosti své Poláci měřili. To se musí říci jenom: »Dnes mně, zejtra tebe!« a těžko by bylo určiti, kdo více vinen jest.\nDobře vím, že by mi tu někdo namítnouti mohl: »V takových tedy okolnostech jest bratrská, opravdu slovanská povinnost naše starati se o smíření těchto dvou národů, jako přítel nedorozumění mezi svými přáteli narovnati hledí. Pak přece docílíme ideálu svého, svornosti mezi všemi Slovany. K vyvrácení této námitky postarám se dokázati, že se rozepře a boje mezi národem polským a ruským nikdy utišiti a skončiti nemohou, a zde přicházíme na Maloruské stepě.\nMalorus, Ukrajina, jest ustavičná kletba, kterou sami nad sebou vyřkli Poláci i Rusové, jest jablko nesvornosti hozené osudem mezi tyto dva národy, jest příčinou ustavičné nenávisti mezi oběma, pokavád jeden zcela pokořen nebude. Poměr, v jaký napřed Polsko a pak Moskva vstoupily k Ukrajině r. Malo- i Bělorusi nikdy tomu nedovolí, aby nějak smířeny vedle sebe stály, aby se přátelsky porovnati a vzájemné hranice mezi sebou položiti mohly. Tak se nad Polskem a Ruskem mstí potlačená svoboda Ukrajiny.\nV Polsku i v Rusích panovala nevole, a jenom na obšírných stepích Ukrajiny projížděl se Kozák volný jako bujný vítr; na těchto stepích utvořila se poznenáhla svoboda přiměřená lidskému důstojenství, jaké nebylo ani v Polsce a na Rusi, rytířsky bránil zde kozák vlast svou, svobodu a víru a zaháněl basurmany (mohamedány). Ačkoli mezi nimi byli mužové všelikých slovanských národů (i velký počet vyhnanců českých), převládal vždy živel maloruský, a poněvadž většina národu maloruského v poddanosti u polské šlechty byla, musela vzniknout nenávist mezi těmito volnými Malorusy, kteří jenom jižnější část Ukrajiny zaujímali, a šlechtou polskou (Lachy). Nastaly pak ještě horší příčiny k nenávisti pro náboženství: Malorusové všichni horlivě vyznávali řeckou víru a polská šlechta s jezovity nekřesťanským, nelidským, lstivým, Bohu a Kristu nemilým způsobem usilovala jim vnutiti katolické náboženství. Zuřil boj Malorusů proti Polákům, v kterém se páchaly ďábelské ukrutnosti; v udatné hlavě Hejtmana Bohdana Chmelnického upevnila se myšlénka osvoboditi dokonce národ od polské šlechty a utvořiti samostatnou maloruskou říši; ale okolnosti nebyly příznivy a tak se musel s částí svého národu dát pod ochranu stejně věřícího cara, ana ostatní větší část vzdychati nepřestávala pod přetěžkým jhem rozpustilé aristokracie polské.3) Aspoň ta část, která se byla ruskému cáru pod ochranu, užívala ještě nějaké obmezené samostatnosti; hejtman Mazena chtěl použít okolností a založit svobodnou, zcela samostatnou říši maloruskou, ale Petr V. zvítězil a Kateřina zničila poslední jiskru svobody maloruské a dala lid, který až posud osobní volnosti požíval, v rabství, a tak zhasl národ statečný, maje z jedné strany Poláky, z druhé Moskvany za pány (za šlechtu) a počal býti jenom nejnižší lůzou ve své vlasti, chráněné dlouho krví předků.\nNení naděje, aby se kdy opět z mohyl (hrobů) nevznesli vzhůru bujní orlové ukrajinští, jenom strašné, bohatýrské dumky a písně budou věčně hlásit světu nešťastné osudy národa maloruského, a veliké mohyly, rozestavění to po celé zemi strážcové minulosti, věčně se budou zasmušile dívat na kleslé syny Ukrajinské, nad keterými se zdají kvíleti hejna černých ptáků, poletujících od mohyly k mohyle — — —\nDuch národu maloruského pohřbili Poláci a Rusové, ale o veliké tělo počali se děliti, a jako obyčejně bývá při dělení, počali se svářit a podnes se ještě neporovnali. Oba dva národové Rusové i Poláci vydávají maloruský jazyk (který ostatně i od ruštiny i od polštiny tak vzdálen jest jako kupř. čeština od polštiny) za nářečí svého jazyka; obzvláště Poláci snažili se v posledních časech, vidouce velikou přednost na straně ruské, všelijak i dost směšným způsobem lid svůj podmaněný maloruský jenom za zkažené nějaké Mazury a jazyk organický Malorusů jenom za špatnou nějakou a pokaženou polštinu vydávali.\nAčkoli ostatně Malorusové i Moskala (Kacana) i Poláka (Lacha) nenávidí, a od obou dle všech svých vlastností značně a podstatně se liší; přece Rusové co držitelé Maloruska mnohem příznivější okolnost na své straně mají než Poláci: Stejnost ve víře (řecké) a nahodilá stejnost národního jména zvláště zde rozhodují. Moskvané vzali zde zrovna takovou politiku, jako dávněji Poláci s Litvou; jako se tito s ní pobratřili aby ji pohltiti mohli popolštiti, tak že tam již nyní celá šlechta je polská, zrovna tak dělají se nyní Moskvané bratry Malorusů a pod záminkou jakoby se za útisky učiněné dříve víře ruské a národnosti od Poláků pomstíti chtěli, vydírají jenom poddané Malorusy z rukou Poláků a berou si je sami za poddané. Tak poznenáhlu začíná vytiskovati šlechta velkoruská za všech bývalých východních částí velké republiky Polské šlechtu polskou.\nTu jsme tedy viděli tři veliké národy Slovanského východu, z kterých každý ostatní dva velmi nenávidí; a také spravedlivou příčinu k nenávisti má. O bratrstvě zde nemůže být rozumným způsobem žádná řeč. Nicméně jako na vzdor přece i u těchto národů myšlénka všeslovanství průchodu by obliby našla. Zdálo by se, že to proti mně svědčí; zatím ale právě ten způsob, v jakém Poláci i Rusové všeslovanství rozumněli a přijali dokáže to zas nejvíce, že nezasluhují naší sympathie.\nRusové (nemluvím zde o vládě, protože já smýšlení vlády ruské věděti nemohu), chopili se idei věeslovanstva jak říkáme zuby nehty. V celém světě, zvlášť ale v Evropě jsou Rusové buď nenáviděni neb opovrženi (a to skoro pořád z dobrých příčin), bylo by tedy divno ale nad míru příjemno nalézti někde na západě přátele. I spřátelili se hned, a sbratřili se s námi i s Iliry, považujíce se však potají za starší bratry, za poručníky naše. Ruští panslavisté totiž dle svého pošetilého smýšlení o nás i o Ilirech se domnívají, že bychom rádi pod jejich vládou stáli!! a pevně jsou přesvědčeni, že jedenou všechny slovanské země v moci své míti budou ?!! Těší se již, jaká jim porostou v Dalmatsku vína. Tito pánové počínají všude místo ruský říkati a psáti všude slovanský, aby pak místo slovanský zas také ruský říci mohli.\nSám osobně jsem se na Slovensku dověděl a přesvědčil, že dva ruští profesoři B. a S. cestujíce Slovenskem Slováky popichovali, aby se od nás Čechů v literatuře odtrhli a samostatnou literaturu založili, dokazujíce Slovákům, že jejich jazyk je mnohem slovanštější než český, že se každý kmen slovanský samostatně vyvinouti má aptd. To arci všechno jen z bratrské slovanské lásky a ne snad dle zásady: divide et impera. — Také jsem se dověděl krásnou anekdotu v Moskvě o 10.000 rublů asi (12.000 zl. v. č.), kterými Rusové (privátní lidé) dovésti chtěli, aby latinští Ilirové přijali v literatuře cyrilskou abecedu. Všechno jen z lásky bratrské, bez ohledů ?\nA roku 1806 vyšla v Petrohradě brožurka »Píseň o vysvobození Srbska«, ve které se Alexandr I. jmenuje Velikým Slovanským cárem, a která se končí tím, »že celá Rusko-Slovanská síla jde vysvobodit všechny sestry své od tyranstva«. Ve zvláštním poznamenání praví se tam: Sestry ty jsou: Polsko, Prusko, Míšeň Saská, Slezsko, Uhry, Čechy, Štýrsko, Ilirie, čili Tirol (sic), Benátky, Korošsko (Karinthia), Dalmatie„ Dubravník, Černahora, Albánie, nová Alunie, Epirotie čili Malá Rus(!!), Bosna, Bulharsko, Sedmihradsko„ Multany, Valašsko, stará ruská Halič a slovem všechna plemena a národy slovanského původu«. Nemůže se říci, že by zde někde byl který slovanský národ vynechán, není-li několik nových přimyšleno a přislovanštěno nbsp;?!\nNemohu zde obšírně všechno vypisovati a na svědectví uváděti, co jsem na Rusích o Slovanstvu mluviti slyšel a vyrozuměl; dosvědčiti však mohu, že Rusové s ostatními Slovany nikoli bratrsky, nýbrž nepoctivě a sobecky smýšlejí. Jak směšno, jak neprakticky bylo by tedy s tajným nepřítelem svým, který rouchem bratrským chtivost svou jen zakrývá, bratrovati se nbsp;?! Přiznávám se, že mi Maďaři, co zjevní nepřátelé Čechů a Ilirů, jsou milejší než Rusové, kteří s jidášským políbením přicházejí — nás vstrčit do kapsy, Čechové jsme a Čechové zůstati hodláme na vždy,a nechceme se státi ani Němci, ani Maďary, ani Rusy, a proto budeme k Rusům chladní, nechceme-li je dokonce nenáviděti.\nA právě tak chladnými budeme i k Polákům. Poláci jsou také Rusové, jenom že se svázanýma rukama. Povědomo, že dříve Poláci o Slovanstvu pranic věděti nechtěli, nazývajíce ho rusismem, teprve když demokrati a emigranti polští ve Francouzích na tu šťastnou myšlenku přišli, že by snad ostatní Slované také s Poláky zároveň lehkomyslné revoluce vyváděli a tudy jim v jejich špatně vypočtených plánech posloužiti mohli, tu teprve počali se s námi bratrovat, a již si ve své sangvinické mysli představovali, jak budou oni hegemonii vést mezi západními liberálními Slovany, jak budou oni naši vůdcové, jak my se budem za ně s každým bíti, koho ono nenávidí! Blázni byli, kordy měli! — My zatím máme chladnější krev a lepší rozum. Byl také jeden Polák (nebudeme ho jmenovati), který jen proto do Čech hojnost knih polských posílal, poněvadž myslil, že se časem svým popolštíme.\nAni Rusové ani Poláci neuměli posavad z myšlénku Slovanstva tak kořistiti, jak by pro ně nejprospěšnější bylo. S jakousi šviháckou nadutostí hledí oba národy na nás Čechy z výšky dolů, jakožto na nepatrný národek; ačkoliv se jim při tom zrovna tak děje jako vždy ve světě, kde se nadutý s přičinlivým skrovným člověkem scházejí.\nTěší mne velice, že zde mohu s chloubou říci, kterak my Čechové, ačkoli dle počtu a mohutnosti proti Rusům, Polákům nepatrný národ, přece u všech rozumných a vzdělaných lidí ve větší vážnosti stojíme, jak čestně se všude o našich předcích, o velikých skutcích českého národu mluví, jak pochvalně se naše upřímné a opravdové snažení v nejnovější době ode všech ctihodných lidí uznává! Rusové jsou všude v nenávisti, Poláky jenom všude litují (nesnesitelný los pro pravého muže litován býti!), ale na nás Čechy jistě se zalíbením, s úctou svět hledí, jak chladnou pevnou rukou saháme do kol osudu, chtějíce ho v běhu zastaviti, jak s tvrdými českými hlavami tak setrvale bijeme do stěny předsudků a protivenství, až se zhroutí! Krásné, veliké to podívání na národ statečně a mužně bojující o své zachování, o svůj život, o národnost! A má,e se snad lekati velikých a mnohých překážek, máme malomyslněti před obtížnou, nepříjemnou cestou, kterou kráčeti musíme ! Máme se snad dětinsky, nemužsky na jiného spoléhati ! — Čech se práce a překážek neleká, Čech nezmalomyslní, Čech na jiného nespoléhá, Čech se přičiní a přemůže všechno.\nPrávě proto, že se u nás pilněji pracuje, není pochybnosti, že na lepším historickém základu, který máme, a při lepších okolnostech z ohledu všeobecného vzdělání našeho lidu, my Čechové přece ještě v umění, v literatuře, a vůbec v štěstí národním i Rysy a Poláky předhoníme. Ačkoli v počtu mnohem slabší jsme než Poláci a Rusové, převyšujeme přece i na počet v duševním ohledu aspoň Poláky, poněvadž v Rusích a v Polsku jenom šlechta čísti umí a v literatuře národ representuje, ostatní ale národ v duševním, literárním životě téměř žádného účastenství nemá.\nZde ještě jedni okolnost poměrů národností ruské, polské a maloruské vynechati nesmíme, totiž východní Halič. Obyvatelstvo východní části Haliče jsou Rusíni (Malorusové) a dohromady s uherskými na počet tři miliony vynáší. Jsou to jediní Malorusové, nestojící pod vlivem národnosti velkoruské. Poněvadž však až posavad vždy od šlechty polské v náboženském i politickém ohledu utištěni byli a národnost jejich nikterak uznávána, tím méně podporována a vzdělávána nebyla, panovalo o nich vždy domnění, že s žádostivým okem do moskevské říše hledí, kde zvláště náboženství jejich tak slavně panuje. Zněmčiti tento lid není možná, zpolštiti není radno, kdyby se ale národnost jejich uznala, pojistila a podporovala na základě historie maloruské, i nářečí maloruského vzdělávala, nejen že by tam všechny sympathie ruské i polské přestaly, ba tito z ohledu národnosti svobosní a samostatní Rusínové stali by se přirozeným během hlavní antagonisté Velkorusů, a naopak by i veliká část ostatních Malorusů s těmito sympathisovala. — Vláda naše učinila sice již jeden hlavní krok tím, že mezi Rusíny aspoň jeden vyšší vzdělaný stav utvořila. Dříve totiž všichni drobet vyšší byli Poláci a naše vláda dotovala pořádně kněžstvo řecko-unitské a postavila ho s katolickým, i ve vzdělání i ve vážnosti na stejný stupeň (dříve byli popové ruští v Haliči pouze nevzdělanci v ničem od ostatního lidu se nelišíce), a tím již dostal národ v duševním ohledu nějakou representaci. Kdyby mu teď ještě školy popřány byly, kdyby závazek k šlechtě tak tuhý nebyl, a kdyby jmenovitě záhubnými normálkami ušetřen býti mnoho, získal by se tak národ téměř nový, zcela a upřímně vládě oddaný. Do podrobností zde o tom řeč šířiti nemoha, odkládám další rozpravu o tom až někde k příznivějšímu místu.\nKonečně ještě za dobré uznávám hlavní příčinu uvésti, která mne pohnula, abych odůvodněné mínění své o Slovanstvu veřejně zde v novinách pronesl. Známo jest každému, kterak zlomyslní lidé, zvlášť němečtí spisovatelé v říši ustavičně poctivé a bezelstné snažení naše o zvelebení národnosti a jazyka našeho všelijakým podskočným způsobem zle vykládají, viníce nás u vlády, jako bychom zradu proti ní ve spolku s ostatními Slovany zamýšleli. Dobře známe sobecké příčiny, z kterých se nám tato křivda děje, poněvadž těmto lidem, kteří by nás rádi poněmčili a tak svůj národ naší záhubou rozmnožili a povznesli, nad míru protivné jest zvelebování a vzrůstání národnosti české. A poněvadž tedy spravedlivým způsobem nic proti naší národní věci míti nemohli, hledali nás co tajné přátele Rusů před celým světem osočiti. Ačkoli nepravdivost tohoto obvinění mezi námi vůbec a snad i jinde uznávána jest, umínil jsem si přece dokázati, že takové sympathie mezi námi, Poláky a Rusy ani býti nemohou, jakož i o celé myšlénce Slovanstva vůbec jasně se vyjádřiti, aby budoucně takovým lidem i ta poslední branka, z které proti nám výpady činili, zavřena byla.\nZ té příčiny sepsán jest tento obšírný článek; obšírnější pravím jen s ohledem na místo, kde vytištěn jest, neboť myslím, že by se o věci pro nás tak důležité mnohem obšírněji a na mnohých místech i srozumitelněji a s mnohými výklady, které jsem zde pro krátkost dáti nemohl, jednati mělo. Co jsem napsal vyplývá z čtení skoro všeho, co dosud o záležitosti panslavismu psáno jest, a z osobní zkušenosti mé, kterou jsem dílem na cestách, dílem z knih o slovanských národech nabral, a všechno zde napsané jest úplné přesvědčení moje. Hlavní zásady celého pojednání, které zde ještě dohromady sestavím, jsou tyto: Slované nejsou jeden národ, nýbrž čtyři tak samostatné a tak mezi sebou nespojené národy, jako kterékoliv jiné národy evropejské. — Každý z těch národů slovanských sám pro sebe stojí a jeden za druhým ani v dobrém ani ve zlém neodpovídá; čest a hanbu národní nemají společně. — Pro velkou podobu jazyků slovanských užitečno a potřebno jest každému národu slovanskému literárně co možná ostatních si všímati a z jejich literatur a jazyků a národností pro sebe kořistiti. — Jenom mezi českým a ilirským národem mohou být kromě toho větší sympathie, protože podle nynějších poměrů jeden druhému nikoliv nebezpečen, ale ovšem prospěšen býti může. — Mocnářství rakouské jest nejlepší garantie na zachování naší a ilirské národnosti a čím výše roste moc císařství rakouského, tím jistěji stojí naše národnosti. — Aby někdy Slované všichni jediného jazyka v literatuře užívati mohli je věc nemožná a proto každé snažení k tomu nesmyslné a jako maření času škodné. Nikdo zde nepoukazuj na Němce, že oni jsou nyní v jedné literatuře spojeni, ačkoli mezi jednotlivými nářečími mnohem větší mezery jsou než mezi slovanskými. Němci byli dříve již politicky spojeni, a okolnosti, které u nich literaturu jednu utvořily, nejsou mezi Slovany. Zkrátka s hrdostí národní řeknu: »Já jsem Čech«, ale nikdy »já jsem Slovan«. Kdykoli se nazvu Slovanem, učiním to vždy jenom ve smyslu učeném, země a národopisném. Slované mají čtyři vlasti a ne jednu vlast, a patriotismus slovanský je jenom o něco méně horší než kosmopolitismus. Lépe je méně lidí ale důkladně a vřele milovati, než každého trochu.\n1) Pro uvarování všelikých špatných výkladů vyslovuji zde své přesvědčení, že ne vždy vlast svou sice nikdo opouštěti nemá; že však jest vždy dovoleno a s vlasteneckým smýšlením spojeno jest na jistý čas v cizině prospěchu svého v jakémkoliv povolání vyhledávati.\n2) Zde nemůžeme opominouti obrátiti pozornost na to, čeho si, jak se nám zdá, ještě veřejně nikdo nevšimnul; že se totiž venkovští vrchnostenští úředníci patrně vyhýbají zákonu zemskému, který od každého v Čechách úřadujícího výslovně žádá jazyka našeho (tedy i gramatiku a pravopis). Český jazyk však neučí se nikde leč na vyšších ústavech (jako na vysokých školách) a poněvadž vrchnostenští písaři tak vysoko ve školách neprorážejí, nýbrž obyčejně jen několika klasy gymnasiálními atd. své vzdělání ukončí; ucházejí se tím způsobem tak jaksi té české gramatice. Kýž by se tak mohl nějaký dobrý způsob vymyslit, kterak by nějak lacině lepšího vzdělání dojíti mohli ?\n3)Jak zvířecky tenkrát šlechta v těch krajinách z lidem svým zacházela, a zvlášť polská šlechta s lidem ruským, o tom zde nemůžeme obšírně jednati.


Buď je na tom EVA PILAROVÁ (77) tak finančně špatně, nebo jen nepatří mezi dámy, které by o sebe přehnaně pečovaly a investovaly tak do svého vzhledu obrovské sumy peněz. Jak jinak si vysvětlit, že zpěvačka zásadně nechodí ke kadeřnici a ani v jiných podobných zkrášlujících institutech ji jen tak nepotkáte. „Nebarvím si vlasy a konečky si stříhám sama. Na mě by kadeřníci prodělali,“ nechala se slyšet Eva s tím, že si ani zbytečně nehuntuje tělo nějakým cvičením. „Jím hodně sladkého, ale zase nepiju alkohol, který váže tuky. Ono se to nějak srovná,“ říká Pilarová, která přesto všechno na svůj věk vypadá báječně. Paradoxní ale je, že zatímco ona si vlasy nebarví, její o 13 let mladší manžel JAN KOLOMAZNÍK (65) si tuto proceduru dopřává. Že by musela na sobě šetřit právě proto, aby mohla dopřávat choti? .\nPilarová se obula do kolegů\nNěkdejší semaforská hvězda Eva Pilarová (78) obdržela od sdružení Artes cenu Mistr zábavních umění a velice se z toho radovala, ač by se mohlo zdát, že několikanásobná zlatá slavice bude spíš nad věcí. Opak je však pravdou, ostatně cen není nikdy dost. „Čím jsem starší a ...\nPilarová se kvůli šatům málem zabila\nLezení po výškách do horních skříněk pro šaty se málem stalo osudným zpěvačce Evě Pilarové (78). Ač jí nikdo nemůže upřít obdivuhodný elán, nějak se jí na žebříčku zatočila hlava a málem se zabila ve vlastní předsíni. Dopad naštěstí nebyl zase tak tvrdý, a tak to odneslo „jen“ ...\nO tom, že Eva Pilarová (+80) byla žijící legendou a jednou z nejlepších zpěvaček, jaké jsme kdy měli, nikdo nepochybuje. V životě si prožila i smutné a dramatické chvíle. Na svět přišla v roce 1939 jako Eva Bojanovská a její hudební nadání se prý projevilo okamžitě po ...\nLékaři Pilarovou nepustili na výstavu\nPřestože by zpěvačka Eva Pilarová (78) nejraději vtrhla zpátky do života a zejména na koncertní pódia se svojí obvyklou vervou, stále není následkem úrazu v pořádku. Poté, co sebou doma praštila na dlaždičky a se zlomeninami absolvovala koncem července v Ústřední vojenské ...


Hotely Peking – 1926 hotelů ve městě Peking, Čína – levné a luxusní - Booked.cz\nNo 1 Jianguomenwai Avenue, Peking, Čína, 100004, Mapa\nCNY 192 na den\nTradiční hotel China World Hotel Beijing je 5-hvězdičkový hotel ve městě Peking nabízející taneční sál, tenisový kurt a golfové hřiště. Příklad architektury v tradičním stylu, tento hotel byl otevřený v roce 1989 a úplná rekonstrukce proběhla v roce 2010. Další podrobnosti\n2 Jianguomenwai Street, Peking, Čína, 100022, Mapa\nHotel Park Hyatt Beijing je 5-hvězdičkový hotel pouze 1.8 km od takových památek, jak Chaoyang Theatre Acrobatics Show, Beijing Long'an Temle a Zakázané město. Další podrobnosti\n36 North Third Ring Road East, Peking, Čína, 100013, Mapa\n5-hvězdičkový Hotel Sheraton Beijing Dongcheng se nachází v severním ve městě Peking, několik minut od takových památek, jak Zakázané město, Olympic Sports Centre a Lama Temple . Líbivý hotel, postavený v roce 2011, je proslavený svojí architekturou ve starověkém stylu. Další podrobnosti\n7 Jian Guo Men South Avenue, Dong Cheng District,, Peking, Čína, 100005, Mapa\n5-hvězdičkový Hotel Beijing Marriott City Wall se nachází v centrálním ve městě Peking, několik minut od takových památek, jak Jingshan Park, Chairman Mao Memorial Hall a Tiananmen Square . Byl otevřen v roce 2008 a je příkladem starověkého stylu architektury ve městě Peking. Další podrobnosti\nNo.17 Jianguomennei Avenue, Peking, Čína, 100005, Mapa\n5-hvězdičkový hotel Jianguo Garden Hotel se nachází v centru ve městě Peking. Otevřený v roce 1996, láká unikátní hotel své hosty architekturou ve starověkém stylu. Další podrobnosti\n21 Jianguomenwai Dajie, Peking, Čína, 100020, Mapa\n5-hvězdičkový Hotel The St. Regis Beijing byl postaven v minimalistickém stylu ve čtvrti Xuan-Wu. Další podrobnosti\n8 Wangfujing East Street, Peking, Čína, 100006, Mapa\nCNY 118 na den\n5-hvězdičkový Hotel Hilton Beijing Wangfujing se nachází v centrálním ve městě Peking, několik minut od takových památek, jak Gong Wang Fu, The Imperial Garden of The Palace Museum a Chang An Grand Theater. Od roku 2007 jde o prominentní hotel uprostřed ve městě Peking. Další podrobnosti\n7 North Dongsanhuan Road, Chaoyang District, Peking, Čína, 100027, Mapa\nImpozantní hotel 5-hvězdičkový hotel Hotel Westin Beijing Chaoyang nabízí hostům krytý plavecký bazén, noční klub a bargeque grily. Hotel byl otevřený v roce 2008, nabízí ubytování v 34 patrové budově navržené v architektuře v moderním stylu. Další podrobnosti\nBuilding 1,No 11 Sanlitun Road Chaoyang Distict, B, Peking, Čína, 100027, Mapa\nModerní hotel Hotel The Opposite House je skvělé místo ve tržní městě Peking. Hotel byl otevřený v roce 2008, nabízí ubytování v 5 patrové budově navržené v architektuře ve středomořském stylu. Další podrobnosti\n5-15 Jinyu Hutong Wangfujing, Peking, Čína, 100006, Mapa\nModerní hotel Hotel Waldorf Astoria Beijing má sluneční terasu, ošetřovnu a venkovní plavecký bazén k dispozici na místě a nabízí 176 pokojů. Hotel byl otevřen v roce 2014 a nabízí architekturu v inovativním stylu. Další podrobnosti\n90-92 Jinbao Street, Peking, Čína, 100005, Mapa\nTradiční hotel Hotel Legendale se nachází v centru ve městě Peking přímo u takových památek, jak Brána Správného světla, Tiananmen Square a Zakázané město. Další podrobnosti\n10 North Dongsanhuan Road, Peking, Čína, 100125, Mapa\nThe Great Wall Sheraton Hotel Beijing je 5-hvězdičkový hotel pouze 2.0 km od takových památek, jak Zakázané město, Chaoyang Park a 9 Theater. Další podrobnosti\n83 Jian Guo Road, Chaoyang District, Peking, Čína, 100025, Mapa\nHotel Jw Marriott je elegantní hotel ve městě Peking vedle paláce, uměleckých galerií a chrámu. Hotel byl otevřen v roce 2007 a od té doby zůstává příkladem architektury v orientálním stylu ve městě Peking. Další podrobnosti\nNo.9 Xiao Tianzhu Road, Peking, Čína, 100621, Mapa\nCitic Hotel Beijing Airport je 4-hvězdičkový hotel pouze 4.2 km od takových památek jako New China International Exhibition Center, China National Film Museum a Beijing Guanfu Classical Art Museum. Další podrobnosti\nNo.9 Dongdaqiao Road, Peking, Čína\nPohodlný hotel 5-hvězdičkový Hotel Eclat Beijing nabízí sluneční terasu, venkovní plavecký bazén a jacuzzi a umístění v centrální čtvrti města Peking. Byl otevřen v roce 2012 a je příkladem moderního stylu architektury ve městě Peking. Další podrobnosti\n29 North Dongsanhuan Road Chaoyang, Peking, Čína, 100027, Mapa\nHotel Conrad Beijing je dobrou volbou ubytování ve městě Peking. Hotel byl otevřený v roce 2013, nabízí ubytování v 25 patrové budově navržené v architektuře v orientálním stylu. Další podrobnosti\n57 Wangfujing Street, Dongcheng District, Peking, Čína, 100006, Mapa\nSituovaný v centru ve městě Peking, 5-hvězdičkový Renaissance Beijing Wangfujing Hotel v neformální restauraci, ve které podávají sezónní kuchyně. Tradiční hotel, postavený v roce 2014, je proslavený svojí architekturou v moderním stylu. Další podrobnosti\nNo.5 Jianguo Men Wai Da Jie, Peking, Čína, 100020, Mapa\nUmístěný v zábavné čtvrti, Jianguo Hotel Beijing nabízí luxusní pokoje a noční klub, sluneční terasu a golfové hřiště. Hotel byl otevřen v roce 1982 a od té doby zůstává příkladem architektury v tradičním stylu ve městě Peking. Další podrobnosti\n50 Liangmaqiao Road, Peking, Čína, 100125, Mapa\nIdeálně sitouvaný vedle stanici metra Liangmaqiao, hotel Hotel Kempinski Beijing Lufthansa Center nabízí hypoalergenní místnosti, stroj na hotovost a parkování zdarma. Rekonstruovaný v roce 2008, tento hotel v sobě kombinuje moderní architekturu v moderním stylu. Další podrobnosti\n8 Jiang Tai Road West, Peking, Čína, 100016, Mapa\nHotel Rosedale je 4-hvězdičkový hotel nabízející funkční ubytování kousek od takových památek, jak Solana, China Railway Museum a Zakázané město. Postavený v roce 2008, intimní hotel byl zrekonstruován v roce 2009. Další podrobnosti\n1926 Nalezené hotely:\nNehodnocený hotely (265)\nlevnější než 42 € (895)\nod 42 do 84 € (479)\nZakázané město (351)\nNáměstí Nebeského klidu (315)\nChrám nebes (152)\nApartmány a B&Bs (731)\nLuxusní hotely (674)\nExpresní ubytování/ odhlášení (660)\nTuristická pomoc/Prodej vstupenek (961)\nSnídaně na pokoj (158)\nNejlepší hotely ve městě Peking\nHotel The Ritz-Carlton, Peking\nHotel The St. Regis Peking\nPenzion Pohanka Nové Veselí\nSV - Hotell i Peking


AKTUALITY SOBOTA 5.6.2021 | Pražsky Noviny\nZveřejněno uživatelem REDAKCE | Čvn 5, 2021 | Aktuality | 0 |\nPandemie koronaviru – přehled hlavních událostí ze dne 5.6.2021\nPražská policie hledá svědky napadení v metru ve stanici Hloubětín\nPražská policie hledá svědky napadení ve stanici linky metra B Hloubětín v pátek 28. května. Podezřelý zaútočil na muže jedoucího se dvěma dětmi na eskalátorech. Útočník způsobil muži vážná zranění. Po útoku byl zadržen. Na policejním webu to dnes oznámila mluvčí pražských policistů Violeta Siřišťová. Na webu byl zveřejněn záznam z kamer i fotografie podezřelého a napadeného.\nNa pražském Slovanském ostrově je ode dneška umístěn hmatový model Pražského hradu. Sloužit má především nevidomým a slabozrakým návštěvníkům, osahat si ho ale může kdokoliv. Model, který je prvním veřejně přístupným v hlavním městě, dnes před polednem slavnostně odhalili zástupci Rotary klubu, Prahy 1 a Sněmovny. Stejný model je nově také ve vstupní bráně Lobkovického paláce na Pražském hradě.\nV pražské zoo dnes po dvouleté pauze opět vyjela dětská tramvaj\nNa koleje v pražské zoologické zahradě dnes dopoledne po dvouleté pauze opět vyjela dětská tramvaj. První letošní jízda se uskutečnila v 11:20. Tramvaj řídila Jaroslava Paldusová, která ji v zoo obsluhovala 43 let. V dalších dnech bude mít dětská tramvajka novou obsluhu. Tramvaj vyrobil v roce 1976 Vratislav Paldus, zoo ji od Paldusových odkoupila, nechala zrekonstruovat a bude ji dále provozovat.\nKvůli poruše trakčního vedení v Praze na trati mezi Hostivaří a Vršovicemi nabraly dnes dopoledne některé rychlíky desítky minut zpoždění. Regionální linka S9 byla odkloněna přes Libeň. Vyplývá to z informací Českých drah a webu Pražské integrované dopravy (PID).\nV pražských Letňanech dnes ráno odstartovala devítidenní sportovní akce\nV pražských Letňanech dnes ráno odstartovala devítidenní sportovní výzva Bike Challenge 2021, během které bývalý fotbalista Patrik Berger, někdejší profesionální cyklista Tomáš Grim a filantrop a podnikatel Mike Saran pojedou na kolech do chorvatského Splitu. Smyslem akce je podle organizátorů motivovat lidi ke zdolávání cílů a upozornit na důležitost pohybu, zejména v post-covidové době, a to především u dětí. Účastníci akce zdolají celkem asi 1200 kilometrů, deset kilometrů převýšení a projedou přes čtyři země.\nPři příležitosti Světového dne životního prostředí dnes v Česku a některých dalších evropských zemích startuje kampaň na podporu recyklace plechovek. Běžci si ale mohou vyzkoušet takzvaný plogging – tedy kombinaci běhu a sbírání odpadků. Světový den životního prostředí každoročně připadá na 5. června. V roce 1972 ho ustanovilo Valné shromáždění Organizace spojených národů (OSN). Cílem dne je upozornit na nutnost ochrany životního prostředí a zásadní ekologické výzvy.\nDoklad o bezinfekčnosti si stáhlo 780.000 lidí, děti bez OP zatím nemohou\nLidé si od 1. června stáhli víc než 780.000 certifikátů, kterými mohou doložit svou bezinfekčnost vůči nemoci covid-19. Na twitteru o tom informovali zástupci Chytré karantény. Doklady z Očkovacího portálu občana zaznamenávají poslední negativní test, dobu uplynulou od nákazy či očkování. Jen za první den si je z webu stáhlo přes 310.000 lidí.\nAutor: Redakce, ČTK, Praha, ČR, 5.6.2021\nPředchozí PRAŽSKÝ NOVINY DNES 4.6.2021\nDalší PRAHA: ZOO: Odchováváme mláďata ohroženého Bažanta Edwardsova


Silniční motoškola odstartovala v Mýtě - První motoškola v letošní sezóně | Silničnímotorky.cz\nSilničnímotorky.cz>Motorky>Akce>Silniční motoškola odstartovala v Mýtě\nPrvní motoškola v letošní sezóně\nVe sváteční úterý 8. května 2018 se na okruhu ve Vysokém Mýtě konala první motoškola roku 2018 pod záštitou Silnicnimotoskola.cz. Na účastníky plně obsazeného kurzu čekal celodenní nabitý program, který je zlepšil v jízdě na motorce, dozvěděli se spoustu důležitých a zajímavých informací od instruktorů a odnesli si skvělý zážitek.\nMotorkáři a motorkářky byli rozděleni do jednotlivých skupin podlé své výkonnosti. Každou skupinku motorkářů měl na starosti jeden instruktor, který se věnoval pouze svým jezdcům a předal jim své mnohaleté zkušenosti s jízdou na motorce, technickými poznatky a spoustu dalších potřebných informací k jízdě a motocyklům. Skupiny tvořilo maximálně sedm účastníků, aby se jim instruktoři mohli věnovat v největší možné míře.\nPo chutné snídani a úvodní rozpravě, základní teorii a spoustě vtipných a zajímavých historek od Petra Drnovského, vyrazili jezdci se svými stroji a motocykly na jednotlivá stanoviště.\nNa spodní dráze v úrovni silnice R35 čekal na jezdce připravený slalom a kužely na tzv. osmičky. Slalom prověřil nejen manipulaci s motocyklem, ale zároveň i kombinaci ovládání spojky, brzdy a plynové rukojeti. Plastové kužely padaly na tomto místě k zemi asi nejčastěji, ale člověk se jde na motoškolu zdokonalovat a nikdo to účastníkům neměl za zlé! Po pár průjezdech každý jezdec dokázal projet plynule a správně slalom bez pádu motocyklu nebo kužele.\nVyhýbací manévr okolo překážky opět ukázal, jak je jezdec s motorkou sehraný a jak rychle dokáže reagovat za jízdy na nečekané situace, mnohdy v plné rychlosti. Na trati jezdci zkoušeli průjezd „retardérem“ v menších i větších rychlostech. Může se tak stát ve spoustě situacích na silnici, tudíž je potřeba umět pracovat s motocyklem na sto procent.\nNa velkém i malém okruhu na Autodromu ve Vysokém Mýtě jednotliví instruktoři učili jezdce, jak správně najíždět do zatáček. Jak si nadjet, kam směrovat hlavu, tak aby člověk viděl co nejvíce prostoru, a spoustu skvělých informací potřebných pro jízdu na motorce. Instruktoři se věnovali pro správné pochopení bezpečné rychlé jízdy nejdříve celé skupině a pak i jednotlivcům.\nJednou ze sedmi zastávek bylo také stanoviště na výcvik stability jezdců pod dohledem Davida Haase. U modrého stanu si účastníci mohli vyzkoušet jízdu na trialovém motocyklu Sherco jak na asfaltu, tak na vytyčené menší trati na louce. Připraveny byly i upravené trialové bicykly bez sedátka.\nNejvětší porci odvahy potom účastníci ukázali na stanovišti, kde se zdokonalovali v nouzovém brzdění. Dle rad instruktorů začínali nejdříve zvolna, ale nakonec se všichni odvážili dostat svoji motorku až na limit. A z přibližně šedesátikilometrové rychlosti zastavit na místě není žádný lehký oříšek. O tom se přesvědčili také někteří jezdci, kteří postavili motorku až na předek nebo nedobrzdili a projeli za kužely vyznačující překážku. Po této zkoušce čekalo na jezdce překvapení v podobě rozjezdu do prudkého kopce.\nV restauraci uprostřed autodromu čekal na každou skupinu zdravotník – Jarda Vrtělka, který měl připravenou odbornou hodinovou přednášku s praktickým nácvikem. Účastníci kurzu si připomněli základy první pomoci. Ideální tipy, rady a praktiky při poskytování první pomoci nejen při dopravní nehodě. Vše bylo podpořeno tím, že sám přednášející uváděl i příklady z praxe. Přednáška byla speciálně vytvořena pro motorkáře tak, aby dokázali po nehodě správně pomoci třeba kamarádovi, který má na sobě přilbu a kombinézu.\nPo kurzu, který končil přibližně po čtvrté hodině odpolední, nastal čas na volné jízdy. Na volné jízdy dorazili i jezdci, kteří nebyli účastníky dopolední motoškoly. Jízdy na okruhu ale i tak probíhaly v poklidu, jezdci se respektovali a nedělali žádné vylomeniny, i když k tomu uzavřený okruh lákal. Kdo neměl zaplacené jízdy, měl k dispozici jednotlivá stanoviště a mohl trénovat až do šesté hodiny večerní a nadále využívat rad a konzultací s instruktory. Účastníci kurzu měli také možnost vyzkoušet zcela novou KTM 390 Duke, která byla zapůjčena k dlouhodobému testování.\nPo jízdách, rozloučení a společném focení byli jezdci odměněni certifikátem o absolvování kurzu Silničnímotoškola.cz. Jednotliví účastníci i samotní instruktoři si první letošní motoškolu užili v tak skvělé partě na maximum a Silničnímotoškola.cz se na vás znovu těší již v neděli 3.6.2018!\nTagy: autodrom, chopper, Cruiser, Enduro, instruktoři, KTM 390 Duke, okruh, první pomoc, school, Silniční motorky, silniční motoškola, Silničnímotoškola.cz, školení, slalom, Supersport, trénink, Volné jízdy, výcvik, Vysoké Mýto\n8. 5. 2018 | MX/Supermoto


cim se zabyvam\nMgr. Václav Procházka, Ph.D. - oficiální stránky\nCo je geochemie? (pro začátečníky) >>>\nAž do roku 2007 jsem se zabýval převážně geologickými otázkami, hlavně geochemií a mineralogií granitoidních hornin se zaměřením na fosfáty a oxidy Fe-Ti. Toto téma jsem úplně neopustil ani na VŠCHT, neboť některá zjištění, zvláště ohledně účinků radioaktivity, mají podle mého názoru značný interdiscipliární dosah (viz též dále poptávka po materiálu). Předpokládané radiochemické procesy se snažím napodobit též s využitím skel. Uvítám spolupráci specialistů v oboru fyzikální chemie a experimentální mineralogie, případně i jaderného výzkumu.\nRegionálně zaměřený nebo vysoce mineralogicky specializovaný výzkum jsem zčásti ukončil společně s doktorátem, ale vyklidit pole by bylo velice předčasné, už proto, že předvariskou historií krystalinických oblastí Českého masívu se hlavní proud téměř nezabývá. A protože každý vzorek "neživé" přírodniny je více nebo méně jedinečný, nehodlám většinu materiálu jen tak vyhazovat, ale spíše jej nabízím těm, kdo by se chtěli podobnými tématy dále zabývat.\nZajímá mě rovněž téma dosud v téměř celé Evropské unii velmi zanedbávané - impakty kosmických těles, a to především impaktní skla a jejich teplotní a tlaková přeměna, a rovněž metamorfóza šokově přeměněných minerálů. Zabývám se též vývojem složení atmosféry a jeho geochemickým záznamem, zvláště ve vztahu ke globální tektonice (po vyvrácení plášťové konvekce).\nHlavní nápní mé práce na VŠCHT byla mikroskopie, včetně zajištění větší části výuky předmětu Technická mineralogie (viz též stránky Ústavu skla a keramiky, stránky laboratoře optické mikroskopie).\nMám zájem o vzorky:\n- uzavřeniny silně radioaktivních minerálů (ne obyčejný zirkon!) v živcích, cordieritu, křemeni a vůbec jakýchkoliv silikátech kromě slíd. V ideálním případě rovnou výbrusy, lépe nepřikryté.\n- nemetamorfované pseudotachylity z impaktních kráterů, event. metamorfované zaručené pseudotachylity.\nNabídka vzorků: různé horniny z moldanubické oblasti (pro představu viz publikace) a v různém stupni zpracování, včetně leštěných výbrusů s "mapami" (možno dodat též mikrofotografie, v průměru desítky ke každému výbrusu, někdy lokalizované; případně i snímky ze studené CL a mikrosondy); podmínky - podle materiálu, pokud na tom vzorku už nedělám, téměř jistě se dohodneme.\nfoto z terénu:\nvýchoz porcelanitů u Bělušic


V Lešně vyhrál Holder, na Markétu přijede jako lídr GP Hampel - Sport.cz\n28. dubna 2012 22:25\nPolák Jaroslaw Hampel přijede za dva týdny do Prahy v pozici vedoucího muže seriálu Grand Prix na ploché dráze. Jako jediný nechyběl ani v jednom ze dvou dosavadních závodů ve finálové jízdě, dnes v Lešně ale stejně jako při premiéře na Novém Zélandu nedokázal vyhrát a k druhému místu přidal tentokrát třetí.\nHvězdy teď už zamíří na pražskou Markétu - 12. 5. nebude chybět ani Polák Tomasz Gollob.\nGrand Prix Evropy vyhrál před natěšeným polským publikem po dramatické jízdě plné změn ve vedení Australan Chris Holder před další domácí hvězdou Tomaszem Gollobem, který Hampela předjel až na cílové pásce. Čtvrtý skončil Švéd Andreas Jonsson. Čtyřiadvacetiletý Holder vyhrál třetí závod v kariéře, průběžně je pátý.\nHampel předstihl v celkovém hodnocení o dva body vítěze novozélandské GP a mistra světa Grega Hancocka, kterému v Lešně vypověděl službu motocykl v semifinále. Gollob se na amerického veterána bodově dotáhl.\nPražský stadion Markéta bude hostit třetí závod mistrovství světa 12. května. První tři muži aktuální klasifikace vloni v české metropoli obsadili stupně vítězů v pořadí Hancock, Hampel, Gollob.\nGP Evropy, 2. závod MS na ploché dráze v Lešně:\nFinále: 1. Holder (Austr.), 2. Gollob, 3. Hampel (oba Pol.), 4. Jonsson (Švéd.).\nPořadí MS (po 2 z 12 závodů): 1. Hampel 33 b., 2. Hancock (USA) 31, 3. Gollob 31, 4. Crump (Austr.) 24, 5. Holder 23, 6. N. Pedersen (Dán.) 23.


Jak Sdružení funguje | Ministerstvo zahraničních věcí České republiky\nMZV > Sdružení rodinných... > O Sdružení > Jak Sdružení funguje\nSRP je dobrovolným spolkem partnerů zaměstnanců MZV spolupracujících na řešení otázek, které souvisejí se životem rodiny během vyslání do zahraničí i návratu do ČR. Naším cílem je být partnerem jak rodinným příslušníkům při řešení těchto situací tak i partnerem MZV při definici politik, které tyto partnery ovlivňují.\nPro členy Sdružení je hlavní kontaktní osobou externí referent SRP, který působí v Sekci státního tajemníka MZV (viz Kontakty). Tento úzce spolupracuje s referentem pro rodinnou politiku. Oba dva asistují rodinným příslušníkům i zaměstnancům MZV při zodpovídaní dotazů a řešení problémů z oblasti rodinné politiky. Zdrojem informací v jednotlivých oblastech (život na místě vyslání, školní docházka v zahraničí a po návratu do ČR, zdravotní a sociální pojištění, pracovní příležitosti pro partnery zaměstnanců MZV) je také pravidelný Zpravodaj, který vychází dvakrát ročně a web stránka Sdružení (jak její veřejná část, tak i část určena pouze členům Sdružení).\nVe vztahu k MZV externí referent SRP zprostředkovává komunikaci mezi MZV a rodinnými příslušníky. Spolupracuje s referentem pro rodinnou politiku v Sekci státního tajemníka a s referentkou Odboru služeb, která má na starosti oblast školného a dětské skupiny na MZV, na realizaci projektů v oblasti rodinné politiky (např. organizace předvýjezdových školení partnerů, spolupráce s českými školami a pod.). Zprostředkovává připomínky rodinných příslušníků k interním směrnicím MZV ovlivňujícím rodinnou politiku i k návrhům na jejich změnu. Vypracovává analýzy situace a problémů rodinných příslušníků a tlumočí problémy rodinných příslušníků pracovníkům MZV.\nSRP také reprezentuje rodinné příslušníky zaměstnanců MZV ve vztahu k veřejnosti a jiným institucím. Je čestným členem české Asociace partnerů diplomatického sboru (Diplomatic Spouses Associacion) a podílí se na její činnosti, zejména jako reprezentant České republiky na každoročním Mezinárodním vánočním festivalu. Ve vztahu k jiným institucím hájí zájmy rodinných příslušníků v procesu přípravy i schvalování relevantních zákonů. Na poli mezinárodním je SRP aktivním členem EUFASA (European Union Foreign Spouses Assocation).\nHlavní aktivity v roce 2016/2017:\nvydání 2 čísel Zpravodaje SRP\nÚčast na konferenci EUFASA v Helsinkách\nOrganizace předvýjezdového školení pro doprovázející partnery ve spolupráci se Sekcí státního tajemníka\nAktivní účast na připomínkování interního předpisu o úhradě školného v zahraničí\nSpolupráce s Odborovou organizací při projednávání změn ve fungování dětské skupiny Zamiňáček\nAktualizace webových stránek Sdružení\nZprostředkování řešení problémů rodinných příslušníků před výjezdem a během pobytu na misi\nÚčast na aktivitách DSA, organizace českého stánku na Mezinárodním vánočním festivalu 2016\nPoskytování informací rodinným příslušníkům


Řešení je poměrně jednoduché. Pokud nechcete schovat celé datum, ale opravdu jen čas, musíte se přihlásit přes FTP a upravit jazykový soubor, který obsahuje řádek:\nDATE_FORMAT_LC2="j. n. Y G:i"\nKterý to je? To záleží na jazyce webu v Joomla! Pokud máte mnohojazyčný web, pak je potřeba toto změnit v každém jazyce. Např. v angličtině to bude /language/en-GB/en-GB.ini (u starších verzí Joomla! /administrator/language/en-GB/en-GB.ini) a v češtině language/cs-CZ/cs-CZ.ini (/administrator/language/cs-CZ/cs-CZ.ini).\nDATE_FORMAT_LC2="j. n. Y G:i" (u starších verzí Joomla: DATE_FORMAT_LC2=%A, %d %B %Y %H:%M)\na umažte část G:i (%H:%M), takže vám zbude:\nDATE_FORMAT_LC2="j. n. Y (DATE_FORMAT_LC2=%d %B %Y)\nUložte změněný soubor a nahrajte ho přes FTP zpět do původního adresáře.


TheFinancely | Nejlepší tipy, jak se fyzicky připravit na tantru\nHlavní strana Fyzická intimita Nejlepší tipy, jak se fyzicky připravit na tantru\nJana věří, že koření života lze najít ve zkoumání jiných kultur, dobrého jídla a vína.\nProč musím připravovat své tělo?\nTantrická příprava vyžaduje čas - z dobrého důvodu. Když jste nemocní nebo unavení, večer si neužijete ani vy, ani váš partner. I když tantrické večery obvykle nejsou náročné, úroveň fitness neublíží. Nakonec si to přiznejme - pokud budete vypadat, jako by vás T. rex táhl dozadu trnovým keřem, nebudete se cítit přitažlivě. Tantrická praxe klade důraz na krásné prostředí a oblečení. To není marnost. Když se ze sebe cítíte dobře fyzicky a místnost je uspořádána tak, aby vzrušovala nebo uklidňovala, pak milování stoupá o úroveň výš.\nJóga je úžasná volba\nMnoho lidí cvičí jógu jako prostředek k přípravě na svůj tantra životní styl.\nTantra má barvu a vy chcete bílou\nPokud jde o toto starověké východní umění, existují dva druhy. Snad lepší popis by byly dvě poloviny, poněkud rozmazané poblíž hranic. Nazývají se bílá tantra a červená tantra. Uhádli jste, červená je barva ohnivé vášně a dotýká se všech praktik, cvičení a rituálů, které jsou v přírodě více sexuální. Stručně řečeno, bílá tantra je zaměřena na přípravu a vždy zahrnuje fitness režim. Pro účely tohoto článku se zaměříme na to druhé.\nPokud děláte jógu, pak již sledujete jednu z nejoblíbenějších cest bílé tantry. Některé ásany nebo pózy zůstávají stejné jako u běžné jógy. Existují však také polohy, které páry mohou dělat společně, v tradiční nebo upravené verzi. Zatímco jóga umožňuje jednu z nejlepších fyzických a duševních příprav na tantrický životní styl, není to zákon. Pokud pohrdáte jógou celou svou duší, pak je naprosto v pořádku vybrat si něco jiného. Vyberte si aktivitu, která je příjemná, přináší kondici a také povznáší vaši mysl a ducha. Pro některé to je tanec, chůze se psem, procházka s dítětem nebo bojová umění.\nPředpokládá se, že energie protékají páteří, takže zdraví zad je důležité pro tantrické praktiky. Shrbená páteř také brání správnému dýchání, což je další zásadní prvek v tantře. Jóga je tonikum páteře, ale pokud si vyberete jinou fitness rutinu, nezapomeňte podpořit zdraví páteře a samozřejmě chránit záda.\nChtěli byste s tím nějakou tantru?\nV těsné souvislosti s fyzickou zdatností je třeba vzít v úvahu také stravu. Nyní si musíte uvědomit, že příprava na tantrickou noc probíhá a není omezena na několik hodin předem. „Dieta“ neznamená, že musíte dodržovat určité menu navržené nějakým temným guru. Jíst zdravě. Vaše zvyky při pastvě nemusí být dokonalé, ale umírněte ty špatné a pokud je to možné, zdržujte se, jak se blíží datum noci. Věci nepůjdou dobře, pokud je někdo opilý, snědl těžké jídlo těsně před odchodem do ložnice nebo se cítí pomalý, protože jste od posledního zatmění Aztéků neprovedli detoxikaci.\nTady je několik tipů, které je třeba mít na paměti:\nZůstaňte hydratovaní, ale nepijte příliš mnoho času. Pára romantiky nebyla postavena tak, aby vydržela přestávky v koupelně v zápalu věcí.\nJezte co nejzdravěji.\nVýzkum bezpečných detoxikačních receptů - důraz na „bezpečný“. Kdo vytvořil detox a co říkají ostatní? Poslouchejte šťastné uživatele i kohokoli, kdo měl stížnosti. Šťastné recenze jsou často falešné, ale ty negativní nejsou. Svět detoxikace je bohužel minové pole s bezpečnostními obavami. Pokud máte zdravotní stav, prozkoumejte také škodlivé vedlejší účinky.\nVšichni oceňujeme určité občerstvení, které se nekvalifikuje jako zdravé. Pokud to nemůžete vystřihnout, udržujte to na minimu. Buďme upřímní; jaký by to byl život bez toho cookie??\nKdyž je duševní fyzická\nOdborníci na fitness si stále více uvědomují, co východní tradice znají tisíce let. Jsou chvíle, kdy tělo a mysl nelze oddělit. Přesněji řečeno, s tantrickou přípravou se scvrkává na učení relaxace. Pokud se zdá, že to nemá nic společného se svaly, kostmi a kůží, zamyslete se znovu. Každý, kdo bojuje s moderním životem, ví, jaké to je cítit se vyčerpaný nebo nemocný stresem. Po emočně špatném dni, i když jste toho fyzicky moc nedělali, máte pocit, že jste bojovali s medvědem - a prohráli. Psychický stres oslabuje imunitní systém a chyby jako viry a bakterie to prostě milují.\nNaučit se relaxovat je možné, ale ne trvale se vznášet v zenovém oparu. Život má příliš mnoho křivek a spousta lidí žije s chronickými stresovými situacemi. To se stalo novým normálem. Pokud by existoval šampionát pro autodopravce, moderní život by získal zlatou medaili. Zvyšující se poptávka, dluhy a zlomené schopnosti zvládat to vše oddělují páry. Abychom společně zvládli životní obtíže, je tantra neocenitelným nástrojem pro páry, protože učí intenzivnímu propojení i bez sexu.\nDopřát si odpočinek má zjevné krátkodobé nápady - zdřímnutí, horká sprcha, zábavný film. Ale nejsilnější jsou vytrvale cvičeni. Meditační praxe je neocenitelná, ale stejně tak je přehlížen další aspekt - naučit se přijímat své tělo. Tváří v tvář naší společnosti posedlé mládeží a digitálně pozměněným modelům nedosahujeme nedosažitelného cíle - věčné mládí a nemožná těla. Co když tedy máte trochu váhy navíc nebo jste právě dosáhli 50. let? Nemilovat svoji vlastní jedinečnou postavu je neustálý stres bzučející těsně pod povrchem. Uzavření míru s našimi těly vyžaduje čas a opakované úsilí, ale nakonec osvobození, které přináší, zesílí vaši vitalitu, sebevědomí a tantrické noci.\nVáš šatník Tantra\nMějte speciální oblečení, díky kterému se budete cítit úžasně a exoticky.\nFantastický. Vy a váš partner jste se rozhodli pro zvláštní den. Nyní je čas užít si krátkodobé přípravy zaměřené na to, abyste se cítili čistí a krásní.\nPředtím si umyjte zuby a vlasy.\nMnoho párů má společně rituální koupel nebo sprchu. To nemusí být tak strukturované, aby veškerá spontánnost stékala po proudu, ale zůstaňte věrní cíli, kterým je pouto a ještě ne mít sex. Muž a žena se často navzájem umývají úmyslnými pohyby, které nejsou sexuální, a používají vonné oleje a mýdlo. To podporuje péči a očekávání mezi párem.\nI když to není nutné, některé páry se po koupeli snaží obléknout do krásných šatů. Dokonce i ten chlap. Není neobvyklé, že se praktici oblékají do oblečení, které odráží východ nebo některá božstva. Může to znít divně pro ty nové v tantře, ale to ctí umění a oba partnery.\nTento článek seznamuje se základy fyzikálních tantrických příprav. Skutečný rozsah je mnohem širší, ale nyní byste měli mít dobrou představu o tom, na co se musíte zaměřit - fitness, zdravé stravování a pití, respektování spojení těla a mysli, fyzická hygiena a samozřejmě jejich příjemné začlenění do svého života. I bez tantrických nocí takové vylepšení přispívají ke zdravější a delší existenci.\nDěkuji, že jste mi vždy připomínali, jak se motýli cítí\n10 věcí, které dělají pouze lidé s neklidným duchem\n7 věcí, které musíte udělat, když si uvědomíte, že se nevrací


Rada a pomoc | Centrum pro rodinu a sociální péči z. s.\nO Středisku VÝZVA\nRada a pomoc\nPoradíme Vám v otázkách\nPŘÍSPĚVEK NA PÉČI, PRŮKAZY OZP (TP, ZTP, ZTP/P), PŘÍSPĚVEK NA MOBILITU\nžádosti, příprava na řízení a posuzování zdravotního stavu\n„Co potřebuji mít napsáno v lékařských zprávách, jak vyhodnotit zvládání/nezvládání základních životních potřeb, jaké jsou mé práva a povinnosti v řízení, kam můžu nahlížet a k čemu se vyjadřovat a jak, jak komunikovat s lékaři a úředníky? Jak nakládat se získaným příspěvkem, na co si musím dát pozor? Jak je to s mým důchodovým pojištěním? Kdy za mě stát hradí zdravotní a sociální pojištění?“\nsepisování námitek a odvolání proti úplnému nepřiznání PNP, OZP nebo nepřiznání adekvátního stupně\n„Jak odvolání/námitku formulovat, jak argumentovat? Kolik mám na to času? Nová žádost, odvolání, správní žaloba-jak mám postupovat, co je pro mě v mé situaci lepší? Co dělat, když se řízení protahuje?“\nPOMŮCKY PRO OZP\nkonzultace nabídky pomůcek, úhrady, nárok a jiné možnosti získání pomůcky (z dávek pro OZP, úhrady VZP, nadace). Některé z pomůcek si můžete vypůjčit v půjčovně Střediska VÝZVA.\n„Kde získat poukazy a jak často mám na pomůcku nárok? V jaké výši a kde mám pomůcky vybírat? Jak napsat žádosti na nadace, kde sehnat finance na doplatky? Můžu si pomůcku vypůjčit? Chceme sportovat i s postižením, co můžeme zkusit a kde si vybavení vyzkoušíme a popř. půjčíme? Pořízení auta pro OZP a jeho úpravy?“\nRODIČOVSKÝ PŘÍSPĚVEK A PŘÍSPĚVEK NA PÉČI, POJIŠTĚNÍ, DŮCHOD\n„ Je možný souběh rodičovského příspěvku a příspěvku na péči? „Mám nárok na navýšení příspěvku na péči do 7 let věku dítěte? Započítává se mi doba péče do důchodu? Když pečuji a nepracuji, kdo za mě hradí zdravotní a sociální pojištění? Kdo může být asistent sociální péče?“\nOPATROVNICTVÍ, SVÉPRÁVNOST, INVALIDNÍ DŮCHOD\ndosažení plnoletosti u osob OZP nebo změna zdravotního stavu u svéprávných plnoletých osob (např. senioři, stav po úrazu)\n„Mé dceři/synovi bude 18 let, co musím vyřídit? Musí mít opatrovníka? Mám ho omezovat ve svéprávnosti a v jakém rozsahu a jakým způsobem? Jaké jsou naše práva a povinnosti? Jak mám napsat zprávu opatrovníka? Maminka není již schopna o svých záležitostech rozhodovat sama, co máme dělat? Jak se stát jejím opatrovníkem?“\nNÁVAZNÉ SLUŽBY A VYUŽITÍ VOLNÉHO ČASU\nvyhledávání sociální služby, vzdělávání, lékařské péče a rehabilitace, pobytový zařízení a odlehčovacích služeb. Možnosti trávení volného času a kontaktu s vrstevníky.\n„Kde sehnat osobní asistenci a jak to funguje? Jak ji mohu využít a kolik zaplatím? Jedeme na dovolenou, potřebujeme si odpočinout, hledáme asistenci, odlehčovací službu. Uvažujeme o pobytovém zařízení, jaké máme možnosti? Kde může syn/dcera docházet ve svém volném čase? Jak můžeme společně trávit volný čas- sport, výlety, kultura? Hledáme nové lékaře po 18 roku. Jsme s lékařem nespokojeni, chceme jiného. Hledáme speciální školu, chceme dítě integrovat do běžné školy“\nFINANCE Z NADACÍ\nVyhledávání nadací a sepisování žádostí\n„Nemám dostatek financí na zaplacení osobní asistence/ kompenzační pomůcky, kde a koho můžu žádat o pomoc?“\nKonzultace probíhají osobně (ambulantně v kanceláři, v terénu po domluvě s uživatelem), telefonicky, emailem.\nMáte možnost zůstat v anonymitě. Naše služby jsou bezplatné.\npondělí - pátek: 8 - 15 hodin (osobně dle předchozí domluvy)\núterý: 13 - 16 hodin (osobně bez objednání)\nV červenci a srpnu po domluvě.\nCentrum pro rodinu a sociální péči z. s.\nStředisko VÝZVA – odborné sociální poradenství RODINNÝ PRŮVODCE\nSyllabova 19, 703 86 Ostrava-Vítkovice\n(areál Lékařské fakulty Ostravské univerzity)\nKomunitní centrum Všichni spolu\nKarla Pokorného 447/52a, 708 00 Ostrava-Poruba\ndruhá středa v měsíci 14 – 17 hodin bez objednání\nMgr. Pavla Hodinová\nvedoucí služby RODINNÝ PRŮVODCE, sociální pracovník\nTelefon: 774 244 256, 552 301 406\nBc. Gabriela Máchová Čumpelíková\nzástupce vedoucí služby, sociální pracovník\nTelefon: 774 244 511\nRedakční systém AYNI CMS © 2005 - 2021 TKL.cz


NASIVIN SENSITIVE 0,01 % NAS GTT SOL 1X5ML - Královéhradecká lékárna\nDomovská stránka » Volně prodejné léky » Chřipka, nachlazení » Rýma » NASIVIN SENSITIVE 0,01 % NAS GTT SOL 1X5ML\nPodrobný popis výrobku NASIVIN SENSITIVE 0,01 % NAS GTT SOL 1X5ML\nNasivin Sensitive 0,01% je lék určený k podání do nosu (rhinologikum) a obsahuje alfasympatomimetikum oxymetazolin-hydrochlorid.\nOxymetazolin-hydrochlorid má vasokonstrikční vlastnosti (v místě svého účinku způsobuje stažení cév), pomocí kterých vyvolává dekongesci (snížení překrvení) sliznic.\nKromě toho byly u léčivé látky prokázány protivirové, imunomodulační (ovlivňující imunitní systém), protizánětlivé a antioxidační účinky.\nJeden ml přípravku Nasivin Sensitive 0,01% obsahuje oxymetazolini hydrochloridum 0,1 mg ve vodném roztoku. Jedna kapka (28 mikrolitrů roztoku) obsahuje oxymetazolini hydrochloridum 2,8 mikrogramů.\nAplikujte roztok do každé nosní dírky.\nProtože lahvička s kapátkem pro odměřené dávkování se musí při aplikaci držet dnem vzhůru, může být přípravek Nasivin Sensitive 0,01% podáván pouze, pokud je hlava dítěte zakloněna.\nPokud Váš lékař nedoporučí jinak, podává se novorozencům do 4 týdnů 1 kapka roztoku do každé nosní dírky 2 - 3 krát denně.\nOd 5. týdne věku do konce 1. roku se aplikují 1 - 2 kapky do každé nosní dírky 2 - 3 krát denně.\nDávkování nesmí být častější než 3 krát denně. Účinek se projeví 20 minut po aplikaci. U novorozenců s nižší tělesnou hmotností a předčasně narozených novorozenců se musí lékař rozhodnout, jakou odpovídající dávku zvolí.\nDalší informace o NASIVIN SENSITIVE 0,01 % NAS GTT SOL 1X5ML\nKód výrobku: 60001044\nKód EAN: 8594059860712\nKód SUKL: 141762\nKód PDK: 8594059860712\nDiskuze k výrobku NASIVIN SENSITIVE 0,01 % NAS GTT SOL 1X5ML


Hotely – Cotonou - U většiny hotelů storno zdarma | Hotels.com\nHotely – Cotonou\nHotely v zemi Benin\nHotely ve městě Cotonou\nCotonou – nejoblíbenější památky\nMarche DantokpaMarche Dantokpa se nachází 10,8 km od centra města Cotonou a rozhodně stojí za vaši návštěvu.\nGrand Marché de DantokpaChcete-li si vyfotit jednu z památek města Cotonou, bude vás jistě zajímat Grand Marché de Dantokpa. Nachází se asi 11,8 km od central.\nKatedrála v CotonouChcete-li vidět jednu z hlavních památek města Cotonou, bude vás jistě zajímat Katedrála v Cotonou. Nachází se asi 10,1 km od centra.\nHlavní meŠita v CotonouChcete-li vidět jednu z hlavních památek města Cotonou, bude vás jistě zajímat Hlavní meŠita v Cotonou. Nachází se asi 10,1 km od centra.\nFondation ZinsouPokud vás zajímají o muzea, nesmí vaší pozornosti uniknout Fondation Zinsou v destinaci Cotonou. Máte-li zájem o další kulturní atrakce ve městě Cotonou, za návštěvu stojí například Pláž Fidjrosse, Katedrála v Cotonou nebo Hlavní meŠita v Cotonou.\nFetish MarketChcete-li vidět jednu z hlavních památek města Cotonou, bude vás jistě zajímat Fetish Market. Nachází se asi 11,8 km od centra.\nDalší informace o městě Cotonou\nPokud jste hledali cíl pro svou příští dovolenou, už nemusíte. Cotonou si zaručeně oblíbíte. Ať plánujete na jednu noc nebo na celý týden, Cotonou a okolí nabízí dostatek možností ubytování, ze kterých si vybere každý. Vyhledávání hotelů v destinaci Cotonou vám zjednoduší online mapa na Hotels.com. Na naší mapě najdete jednotlivé čtvrti města Cotonou a polohu všech hotelů, takže snadno zjistíte, jak daleko jsou od památek a zajímavostí, a podle toho můžete přizpůsobit své vyhledávání. Při výběru nejlepších nabídek hotelů ve městě Cotonou se můžete spolehnout na naši záruku ceny.