Shakespeare je droga – Divadelní noviny\nMartin Hilský je Česká hlava. Titul, udělovaný vědcům z oblasti přírodních věd, dostal letos anglista, který přeložil celé Shakespearovo dílo. Ale nejen to. Ze všech českých překladatelů vykonal patrně nejvíc pro popularizaci Shakespearova díla i osobnosti. A má z toho stejnou radost jako z pozvání na prestižní světovou konferenci. Anebo možná i větší. O jeho cestě k Shakespearovi a publiku je tento rozhovor.\nZdá se, že jste neztrácel čas. Angličtinu jste se prý učil už od školky?\nTo je pravda. Maminka vystudovala koncem třicátých let anglistiku a komparatistiku. Já jsem narozený roku 1943 a hned v šestačtyřicátém roce mě dala do anglické školky, které v té době ještě existovaly. Ovšem já si z toho nic nepamatuju, z té doby na mně angličtina nezanechala žádné stopy. V základní škole jsem se už, vzhledem k panující ideologii, angličtinu neučil, ale maminka mi zařídila soukromé hodiny. Na střední škole jsem pak měl francouzštinu, latinu, samozřejmě ruštinu a jako koníčka právě angličtinu. A někde tam to začalo.\nZdá se, že jste od dětství neměl jinou možnost než stát se anglistou. To ale není zrovna klukovský sen. Vy jste nechtěl být popelářem nebo kosmonautem?\nKaždý pořádný kluk chce být mašinfírou, ale já jsem odmalička tíhl – a to jsou asi geny – ke slovu a literatuře. Doma jsme měli velkou knihovnu, a protože máma byla japanoložka, vyrůstal jsem mimo jiné i na japonské a čínské literatuře. A za mé tíhnutí k angličtině mohou nejspíš zase knihy. Jako kluk jsem četl kdeco, samozřejmě verneovky, ale v anglické literatuře jsem měl velkou zálibu a kvůli ní jsem se v roce 1960 pokusil dostat na pražskou katedru anglistiky, což se mi k mému překvapení podařilo. Jako pedagog této katedry musím říct, že já bych dnes sám sebe s mými tehdejšími znalostmi rozhodně ke studiu nepřijal.\nNaštěstí vaši tehdejší pedagogové byli jiného názoru. Ale vy jste kromě anglistiky studoval i hispanistiku. Jak jste přišel zrovna ke španělštině?\nNejdřív jsem kromě anglistiky studoval bohemistiku. Ale můj kamarád, jehož vlivu jsem podléhal, mi řekl, že španělština s angličtinou otevírá člověku celou Ameriku. Měl pravdu, takže jsem s ním ve druhém ročníku přešel z bohemistiky na hispanistiku. Dodnes si nejsem jistý, zda to bylo dobře, protože studium češtiny by pro mě jakožto překladatele vůbec nebylo od věci. Nicméně stal jsem se hispanistou a objevil jsem si zase jiný svět. Dnes už se za hispanistu nepokládám, pohltila mě anglistika a ztratil jsem ve španělštině praktické schopnosti. Když hrajete na klavír a denně necvičíte, také nemůžete být dobrý klavírista. Četl jsem španělskou literaturu španělsky, to ano, ale uplatnit španělštinu jsem neměl příležitost. Kromě vojny.\nJiří Langmajer hrál Richarda II. na Letních shakespearovských slavnostech v roce 2012 FOTO VIKTOR KRONBAUER\nJak na české vojně mladý muž uplatní španělštinu?\nNastoupil jsem na Vojenskou akademii Klementa Gottwalda, zbraň jsem ani nezahlédl, zato jsem pro armádu překládal z nejrůznějších jazyků, dokonce i z těch, které jsem dobře neuměl, třeba z němčiny. Jako první jsem přeložil z francouzštiny stať o strategii a o tom, že nukleární zbraně jsou zárukou míru. Stálo tam: Přeložil vojín absolvent Martin Hilský, a tak to byl vlastně můj první profesionální překlad. Španělštinu jsem uplatnil, když do Prahy přijeli kubánští šachisté, ale tím to skončilo.\nOd vojenské strategie a kubánských šachistů k Shakespearovi to je opravdu krkolomný oblouk…\nJe to opravdu poněkud neobvyklá dráha. Ale celá ta moje vojenská epizoda byla dost netypická, a to i po vojenské stránce. Učil jsem plukovníky, dokonce i jednoho generála a oni vznesli dotaz, proč že jsem pořád jen vojín absolvent. Říkal jsem jim, že mi to nevadí, ale ono jim to vadilo, tak mě povýšili na četaře. Jenže pak se přišlo na to, že jsem nebyl svobodníkem, ani desátníkem, takže to začali řešit. A musel jsem se zpětně stát desátníkem, abych se mohl stát četařem. Bylo to celé absurdní.\nPůvabná i divácky úspěšná byla inscenace Jak se vám líbí režiséra Davida Radoka na Otáčivém hledišti v Českém Krumlově FOTO PATRIK BORECKÝ\nO účinkování s Johnem Cagem a není kýbl jako kýbl\nPo studiích a vojně ale stále nevedla vaše cesta k Shakespearovi. Začal jste překládat soudobou americkou prózu…\nByly to povídky amerického humoristy Ringa Lardnera. Psal se rok 1973, což si pamatuji, protože se mi narodil první syn Kryštof a Kodeš právě vyhrával Wimbledon. A já jsem žehlil plínky, koukal při tom na televizi a překládal Lardnera. Byl jsem na to velmi pyšný. Bylo mi třicet let, což je z dnešního pohledu pozdě, mladí lidé dnes začínají o hodně dřív. Jenže já jsem z generace s daleko nižším sebevědomím, takže jsem předtím šest let psal pro nakladatelství Odeon doslovy. Ale také mě to bavilo. Lardner byl úžasný autor, jeho povídky jsou velmi dialogické a mě už tehdy dialog moc zajímal.\nUž předtím jste se dostal do kontaktu s živou americkou kulturou jako tlumočník ministerstva kultury…\nTo byla vynikající jazyková praxe, při které jsem se vlastně naučil pořádně anglicky. Když přijedete do Anglie, tak se tam vždycky nějak domluvíte, ale když sem přijede někdo z Anglie a vy mu máte překládat naši realitu, a zvláště tehdejší socialistickou realitu, tak to se dost zapotíte. Měl jsem za sebou studium lingvistiky, angloamerické literatury, teorie jazyka a mnohého dalšího, co patří k univerzitnímu vzdělání, ale praktickou angličtinu jsem se naučil doslova na ulici, při živém denním tlumočení.\nAsi jste při tom ledacos zažil…\nPříhody z mé tlumočnické praxe by nám vystačily na celé hodiny vyprávění. Některé z nich byly až divadelně komické, třeba když starosta Bombaje ztratil při slavnostním obědě v bratislavském hotelu zuby a když bez nich pronášel svou pečlivě připravenou řeč, nebylo mu rozumět ani slovo, takže jsem jeho projev musel hodně improvizovat. Ale jedno z těch tlumočnických setkání bylo pro mě osudové, ačkoli jsem to tehdy samozřejmě vůbec netušil.\nV roce 1964 přijel do Prahy newyorský soubor Modern Dance Company. Byla to velká událost. A s šéfem souboru Mercem Cunninghamem přijel i výtvarník Robert Rauschenberg, tehdy absolutně neznámý, nikdo netušil, že jeho obrazy budou viset v Národní galerii ve Washingtonu, a také pianista a skladatel John Cage, později významný představitel konkrétní hudby. Jenže u nás tehdy abstraktní malba i konkrétní hudba byly na seznamu podezřelého umění. Jako tlumočník přidělený ministerstvem kultury jsem žil v přímém kontaktu se souborem, dělal jsem s nimi úplně všechno – přibíjel podlahovou krytinu pro tanečnice, vyřizoval vzkazy, a Cage mě při vystoupení ve Sjezdovém paláci dokonce pověřil uměleckým úkolem! Můj první umělecký výkon v životě byl velice náročný: do jedné ruky jsem dostal stopky, do druhé veliké dřevěné štafle. Stál jsem v zákulisí a v jistou chvíli jsem měl jedno křídlo štaflí zvednout a na zlomek vteřiny přesně pustit tak, aby štafle práskly o sebe. Povedlo se mi to a byl jsem na sebe velmi pyšný. Cage tam měl také nezapomenutelné vystoupení: táhl prázdný plechový kbelík po drsném povrchu pódia z levého portálu do pravého, dělalo to rámus a publikum šílelo nadšením. Měl obrovský aplaus. Z portálu se mnou jeho akci napjatě sledovala uklízečka, koneckonců byl to její kýbl. Kroutila nad tím hlavou, a když koncert skončil, vzala kýbl a před prázdným sálem ho táhla stejným způsobem po pódiu jako Cage. Jenže jí nikdo netleskal, tak ho položila a zase kroutila hlavou. A já jsem pochopil, že nezáleží na tom, CO kdo dělá, ale KDO co dělá. To je jak z Hrabalovy povídky.\nAle setkání s Modern Dance Company bylo úžasné, byl to můj první kontakt s divadlem a zákulisím, prožíval jsem s nimi trému před představením i radost, když se povedlo. Doprovázel jsem je do Ostravy, a když jsem se s nimi loučil před jejich odjezdem do Polska, bylo mi hodně smutno, protože jsem věděl, že už je nikdy neuvidím.\nNicméně, vaše setkání mělo pokračování…\nJenže to jsem tehdy nevěděl. Po čase mi přišel dopis s oficiálním pozváním na týdenní pobyt do New Yorku s tím, že hradí všechny náklady. Oběhl jsem s ním všechny instituce, jež byly k vyřízení takového pozvání tehdy nutné, a nakonec mě pustili. Žil jsem dotud v socialistickém Československu, nejdál jsem byl v Polsku a New York byl pro mne absolutním zjevením. Nikdy nezapomenu na okamžik, když jsem se vynořil z metra na Manhattanu, to byl kulturní šok. New York, to není Amerika, tím méně Evropa, to je prostě New York. Bydlel jsem v rodině majitele Pocket Theatru přímo v centru umělecké bohémy v Greenwich Village. Jako student jsem miloval beatniky a celou tu atmosféru, a teď jsem se ocitl přímo uprostřed, můj domácí mě bral na představení La Mamma a dalších divadel, na večírky, výstavy a já žil doslova v jiném světě.\nO to tvrdší musel být pro vás návrat?\nByl, ale ozvala se dramaturgie pražského Národního divadla s nabídkou, abych pro ně přeložil Kennedyho děti Roberta Patricka, což byla hra, která se hrála právě v Greenwich Village a dějově z něho čerpala. Já sice nevěřím na Prozřetelnost, ale, jak říká Hamlet Horatiovi, jsou věci mezi nebem a zemí, o kterých věda nemá ani potuchy. Tak jsem hru přeložil, ale asi bych ji netlumočil tak věrně, kdybych ji v těch místech předtím sám neprožil. Když jsem tam daleko později přijel znovu, tak už jsem tam ta místa nenašel.\nDalší z mých setkání s velkými hereckými osobnostmi: Jan Tříska (Kaliban) a Emil Horváth (Prospero) v Bouři na Letních shakespearovských slavnostech 2007 FOTO VIKTOR KRONBAUER\nAkademický rok ve svobodném Oxfordu\nVaším druhým kontaktem se západním světem byl studijní pobyt v Oxfordu. Jaký byl dotek se staletou univerzitní tradicí?\nV květnu 1968 jsem byl vyzván kulturním oddělením britské ambasády, abych se zúčastnil konkurzu na místo na oxfordské koleji Linacre College. Když jsem viděl, že na to jediné místo se hlásí fyzici, chemici, sociologové, lékaři, tak jsem sice absolvoval pohovor, ale pak jsem to pustil z hlavy, protože jsem věděl, že humanitní obory jsou většinou až na konci dlouhé řady žadatelů. Do toho přišel srpen 1968. Moje budoucí žena Kateřina byla jako au pair v Anglii a ve chvíli, kdy se vrátila, tak já jsem dostal dopis, že se mám do čtrnácti dnů dostavit do Oxfordu na roční pobyt.\nA opět jsem se ocitl v úplně jiném světě. Na filozofické fakultě jsme žili v uzavřeném světě, pluralita názorů prostě neexistovala. A v oxfordské koleji pro postgraduální studenty bylo všechno jinak, už od společenského života. V Praze jsme narychlo hltali oběd v menze, kdežto v Oxfordu se stolovalo ve starobylé síni s vyvýšeným stolem pro senior members. Já jsem sice tehdy, na rozdíl ode dneška, nebyl „senior“, nicméně jako zahraniční host jsem byl pozván k privilegovanému stolu. Brzy jsem odtamtud utekl, chtěl jsem sedět se svými „mladými“, ovšem principál, obdoba našeho děkana, pro mě osobně přišel a vrátil mě k „vysokému stolu“, kde světové kapacity vedly diskuse o věcech vznešených i o tom, kdo vyhraje letošní závody osmiveslic. Oxford byl pro mě přínosný i vášnivými diskusemi. Diskutoval jsem s italským marxistou, portugalským protofašistou a mezi tím s dvaceti odstíny amerických a britských liberálů, prostě jsem se ocitl uprostřed multikulturálního světa dvacet let před tím, než se ten pojem začal používat. A to bylo možná ještě větší obohacení než studium samo. I když i to bylo zázračné. U nás jsem trpěl nedostatkem odborných knih, zatímco tady bylo na regálech úplně všecko a do tří minut mi přinesli, cokoli jsem chtěl. Takže ten akademický rok byl pro mě nesmírně přínosný. Pak jsem se vrátil, spadly šraňky a na dvacet let bylo po všem.\nVy jste neuvažoval o tom, že byste tam zůstal?\nZískat azyl ve Velké Británii by nebyl problém, nálada vůči nám byla jak kvůli srpnu 1968, tak i kvůli Mnichovu 1938 (bylo to krátce po odtajnění archivních dokumentů mnichovského jednání) neobyčejně vstřícná. Navíc Oxford je skvělá platforma pro akademický postup kdekoli na světě, včetně Ameriky. Ale já jsem se vrátil jak z osobních, tak i profesních důvodů. Měli jsme tu se ženou rodiče, mně sice v roce 1968 zemřela matka, ale byl tu otec se sestrou, ale hlavně: emigruje ten, který chce, anebo musí, vždycky je to osobní rozhodnutí a já jsem se rozhodl neemigrovat. A z profesního hlediska jsem věděl, že vize mé budoucí práce je spjata s řečí. Takže jsem si řekl, že budu užitečnější v Československu než v Americe, kde bych byl třeba jen jedním z mnoha učitelů anglické literatury. A ukázalo se, že jsem měl pravdu. Jednu věc jsem ale tehdy nedohlédl: nedokázal jsem si představit, že se vracím do zavřených dveří. Nicméně toho nelituji a doufám, že i za těch dvacet let, která zejména zpočátku znamenala naprostou dobu temna, se mi podařilo udržet hladinu lidské slušnosti a snad i určitou profesní laťku. Samozřejmě nejen já sám, ale i ostatní, a to za podmínek, které byly hodně těžké. Ale na ty dva pobyty nikdy nezapomenu, protože mi změnily život. Ono to zní pateticky, ale v pracovním slova smyslu to platí stoprocentně. Ale pozměnily mě i názorově. Beru to jako velký dar. Určitě jsem nebyl lepší než ostatní, jen jsem měl větší štěstí.\nZ let, kdy jsem navštěvoval anglickou školku a nic si z toho nepamatuji FOTO ARCHIV\nOd Amadea a Salieriho k Pukovi\nJak jste se od americké bohémy a oxfordských diskusí dostal k divadlu? Naše cesty se protly v roce 1983 při uvedení Shafferova Amadea, který se ve vašem překladu hrál současně v libereckém Divadle F. X. Šaldy, kde jsem tehdy dramaturgovala, a v Městských divadlech pražských…\nK překladu Shafferova Amadea mě oslovil režisér Karel Kříž. Hru jsem neznal, ale zaujala mě. Zatímco Kennedyho děti nebyla hra v pravém slova smyslu, ale vlastně pět monologů, Amadeus byl můj první skutečný dramatický text. Při překládání jsem narazil na spoustu otázek, které se pak vynořily i v Shakespearovi. Shaffer vložil do hry obrovskou diskrepanci mezi Mozartem coby hudebním géniem a tím, jak se chová a jak mluví. Byl jsem postaven před problém, jak překládat vulgarity, co jeviště unese a co ne. Navíc každý jazyk má slang vulgarit nastavený úplně jinak a doslovným překladem zradíte vlastní kulturu i samotnou hru, protože ta by měla u nás úplně jiné přijetí než u britského publika, jež je vůči vulgaritám na jevišti benevolentnější. Amadeus pro mě znamenal i první kontakt s velkými hereckými osobnostmi, jako byl Václav Voska, který měl hrát Salieriho v Křížově inscenaci, a po jeho úmrtí s Borisem Rösnerem, s nímž mě pak pojilo velké přátelství, dokonce mě i režíroval v mých pořadech na Letních shakespearovských slavnostech.\nOd Amadea už vedla cesta k vašemu prvnímu Shakespearovi…\nPo Amadeovi mě Karel Kříž požádal o překlad Snu noci svatojánské. A tak přišla další z životních křižovatek, na nichž se ocitáte bez vlastního přičinění. A někdy je to i věc odvahy, což byl tento případ. Kříž chtěl Shakespeara současného a moderního, jenže za tím se skrývá desatero přístupů a řešení. A já jsem si byl vědom, že na rozdíl od Kennedyho dětí i Amadea (tam sice existoval překlad Ivo T. Havlů, ale úplně jiné verze), kde jsem překládal věci dosud nepřeložené, v případě Snu noci svatojánské tu bylo pět či šest českých překladů. A když jsem si v nich začal číst, zjistil jsem, že samozřejmě vůbec nejsou špatné. Já jsem vyrůstal na Saudkových překladech, které nahradily Sládka, jehož jsem si vážil, znal jsem překlad Aloise Bejblíka, takže jsem váhal a kladl si otázku: Proč překládat Shakespeara pošesté nebo posedmé? A rok jsem se s tím rovnal.\nKdyby nepřišla nabídka od Karla Kříže, překládal byste vůbec Shakespeara?\nPrávě že asi ne. Ta nabídka byla nečekaná a říkám upřímně, že nebýt jí, tak bych pravděpodobně Shakespeara překládat nezačal. A ani tehdy jsem o tom nebyl přesvědčený.\nAle Karel Kříž – a za to jsem mu velmi zavázán – mě přijal jako partnera, ačkoli jsme se předtím neznali a hodně se mnou o tom překladu mluvil. A to před ním, během něho i o již existujícím textu. A nejen o něm. Ocitl jsem se v pozici jednoho z členů tvůrčího týmu a byl to pro mě další krok na cestě k divadelnímu dílu. Práce překladatele je velmi osamocená, kdežto tady jsem se ocitl uprostřed lidí z úplně jiných oborů, které spojoval stejný úkol a tím je idea inscenace. Navíc jsem věděl, že překládám pro konkrétní herce. Borise Rösnera jsem měl okoukaného už ze Salieriho v Amadeovi, což byla výhoda, a já jsem celý překlad Snu noci svatojánské koncipoval od postavy Puka. Karel Kříž chtěl, aby v něm bylo něco keltského, což byla jeho ryzí intuice, ale správným směrem, protože už jméno postavy je z keltského „pouka“, což znamená ďáblík nebo ďábel. To není ta roztomilá bytůstka, kterou v minulosti hrály slečny v baletních šatečkách, tady to bylo drsné keltské stvoření, ne zlé, ale škodolibé, mužsky, drsně hravé, tak, jak Boris býval. A když jsem si inscenační představu Puka pro sebe začal skicovat a srovnávat se Saudkem a Bejblíkem, najednou jsem zjistil, že spousta věcí je jinak než v jejich překladech. To mi dalo sílu jít dál a hra mi začala vylézat po svém, což mi vrátilo sebevědomí.\nS maminkou a sestrou FOTO ARCHIV\nDobrodružství zvané překládání Shakespeara\nSen noci svatojánské patří k nejsložitějším hrám. Je pro člověka, který začíná překládat Shakespeara, dobré, když hned první text je tak náročný?\nPro mě to bylo požehnání, a to hned ze dvou důvodů – jednak jsem tíhl ke komediím, takže bylo dobře, že jsem s nimi začal, a pak bylo výhodné, že to byly rané komedie, čímž jsem vlastně respektoval časovou souslednost vzniku Shakespearových her. A tím, jak jsem v překládání postupoval, se mi otevíraly další a další dveře a nové, bohatší souvislosti. I ta poslední hra mi osvětlila něco třeba o té první. To je nekonečně dobrodružný proces.\nJak jste se napoprvé popral s náročností Shakespearova textu?\nByl to křest ohněm, trýzeň i radost, když už jsem věděl, že si za tím překladem mohu stát. Přitom jsem v tom prvním překladu hřešil, experimentoval jsem s blankversem, chtěl jsem ho předělat, měl jsem pocit, že mě blankvers svazuje v touze být co nejpřirozenější, prostě jsem byl ikonoklastický. Ale měl jsem štěstí v osobě dramaturga Jaroslava Krále, který byl klasický filolog a taky trošku pedant, a i když v případě Snu nebyl dramaturgem inscenace, tak mi zpětně vytkl, že ho můj blankvers v prvním překladu tahal za uši. A když jsme spolu pak dělali inscenaci Marné lásky snahy, opět v režii Karla Kříže, ale už pro činohru Národního divadla, tak mě držel pěkně zpátky a to bylo moc dobře. A já jsem pak zpětně i Sen z hlediska dodržování blankversu trošku umravnil. Můj překladatelský vývoj šel cestou postupného ukázňování se. Řemeslo si lze osvojit poměrně rychle a blankvers se naučí každý, ale to vám ještě nepomůže přeložit Shakespearův monolog, to jsou dvě zcela různé věci.\nVašim překladům je někdy částí odborné veřejnosti vytýkána až přílišná hravost se slovy, minuciéznost až filigránské slovní vypracování…\nVím o tom, ale já si za tím stojím. Jde o jen míru. Nechal jsem se asi tak dvakrát až třikrát unést svým jazykovým temperamentem a možnostmi, které čeština nabízí, třeba v morfologii sloves – takové to „brouzdal, přibrouzdal, ubrouzdal, rozbrouzdal, nedobrouzdal“, což v Paničkách krásně funguje. Proti tomu ve Večeru tříkrálovém jsem to po konzultaci s originálem zpětně trochu zredukoval. Ale v Shakespearovi ty hříčky jsou, a to velmi četné. Třeba v Marné lásky snaze je to motor, který hru žene kupředu, a to jak v originále, tak v mém překladu. To nelze pominout. Pro mne je tahle Shakespearova hra se slovy radost a navíc pýcha, že čeština jí ve své bohatosti vystačí.\nPo Snu a Marné lásky snaze se už zvolna, ale přece jen rozběhlo překládání dalších Shakespearových her. Platí, že když člověk přeloží jednu nebo dvě Shakespearovy hry, tak už mu to nedá a musí pokračovat?\nJe to tak. Ono mě to vtáhlo. Shakespeare pro mě byl krok výš, na úplně jinou úroveň. Mně bylo v té době čtyřicet let, což už není žádné mládí, ale jsem rád, že jsem se Shakespearem začínal ve věku, kdy už jsem měl určitou profesní i lidskou zkušenost. Zacházet se Shakespearovou řečí je na jedné straně obrovský závazek, na druhé ale velký dar. A pro mě to byla droga. Se vším všudy – i s abstinenčními příznaky, které se dostavily poté, co jsem dokončil překlad celého díla.\nMoje poněkud světácká podoba z 80. let na chalupě v Říčkách FOTO ARCHIV\nO rozhodnutí zlézt Mount Everest\nKdy jste došel k tomu, že přeložíte celého Shakespeara?\nTo bylo dost pozdě, na začátku mě to vůbec nenapadlo. Těch her je osmatřicet. Sládek přeložil třicet dva a půl, pero položil ve druhém dílu Jindřicha VI. A když jsem sám došel k tomu místu, tak mě zamrazilo. Jednu, dvě, tři hry, to lze, ale zhruba od dvacítky už je to jiné. Pak už je to před vámi jako Mount Everest. A já jsem musel až nahoru, už vedla cesta jen tam, zpátky už to nešlo. No, a dopadlo to, jak to dopadlo.\nA víte, že myšlenku přeložit celého Shakespeara mi vlastně vnukl dotaz jednoho kritika na tiskové konferenci: A co kdybyste to přeložil celé? Tehdy jsem to odbyl mávnutím ruky, ale po roce 2000 mě ta možnost začala opravdu zajímat. Ono už to vážně nešlo zastavit. A i když jsem neměl konkrétní objednávky z divadel, překládal jsem hry pro sebe. Třeba Kupec benátský se hrál až po pěti letech od vzniku překladu.\nCo všechno musí překladatel takovému úkolu obětovat?\nMaminka měla ráda přísloví, že za všechno se platí. I v tomto případě zaplatíte, ale člověk musí vědět, proč to dělá. Jistě bych byl přeložil i napsal řadu jiných knih a her. Ale nelituju toho ani na chvilku. Výhodou bylo, že jsem měl ještě druhý svět na fakultě, kde jsem přednášel i jiné věci než Shakespeara, k němu jsem se dostal postupně právě přes své překlady. To je takové učení „z dílny“, kdy přednášíte to, na co jste přišel. Studenti se mnou objevovali něco, co by bez těch překladů objeveno nebylo.\nPřekládat Shakespeara vám přináší zcela specifické poznání. I když přečtete Hamleta pětkrát nebo desetkrát, je to jiné, než když ho přeložíte, protože při četbě vnímáte to, co v tom textu je (a to je těžké i pro rodilé mluvčí), ale při překladu nejenže musíte rozšifrovat řeč, o čem to je, což je samo o sobě dobrodružné hledání, ale navíc musíte zvážit možnosti každého verše, každého slova. To znamená zkoušet neskonalý počet variant: vracíte se z cest, které se ukázaly jako bludné, začínáte od křižovatek zas a znova, pak toho necháte, protože zjistíte, že je to absolutně nepřeložitelné, o čtrnáct dní později v půl druhé ráno vás napadne něco, co si poznamenáte – a za měsíc se vám objeví cesta, jak dál. Je to trápení i obrovská radost, když se to podaří. A když se povede inscenace, tak ta radost je větší, než když vyjde kniha, protože ji sdílíte s ostatními lidmi. To u románu nezažijete, alespoň ne v tak přímé komunikaci. Publikum je jako kočka, která číhá ve tmě hlediště, má nastražené uši a nic jí neujde. A když jste součástí téhleté kočky, přesně cítíte, jestli se lidé zasmějí ve chvíli, kdy si o to text říká a bylo to tak míněno, a kdy třeba – a to jsou ty nejkrásnější okamžiky – hlediště náhle ztichne. Tou největší odměnou není potlesk ani smích, ale právě to ticho. Zažil jsem to jen několikrát, ale je to něco úžasného.\nDivadelník a básník, básník a divadelník\nPřekladatel divadelních her je ale na rozdíl od prózy do značné míry závislý na režisérovi, dramaturgovi, na hercích. Co když mu inscenace jeho dílo zničí?\nTo se samozřejmě děje a překladatel s tím musí počítat, protože dnes se texty bez výjimky upravují. Přinejmenším se v nich škrtá. Dělat škrty je velké umění, protože i škrt jedné jediné repliky může znamenat, že se hra zhroutí. Samozřejmě závisí na tom, kdo text dostane do ruky. Měl jsem štěstí, že počínaje Karlem Křížem přes Ivana Rajmonta až po Michala Langa to byli režiséři k textu velmi vnímaví a dokázali na jevišti dotáhnout to, co jsem třeba v textu jen naznačil, a občas dokonce jít i kousek za to. Opravdový smutek a pocit bezmoci zažívá překladatel ve dvou případech: když vidí absolutní nepochopení anebo lhostejnost. S obojím jsem se setkal, výjimečně, ale setkal. Jakmile ale herec a režisér uvěří slovu, tak to už samo o sobě stačí a v inscenaci je to znát.\nA co se týče úprav a škrtů, je třeba si uvědomit, co se dělo se Shakespearovými texty v minulosti. Teprve od 19. století se datuje trend hrát Shakespearovy hry tak, jak je napsal, a teprve 20. století to povýšilo na určitou zásadu. Je tu samozřejmě režisérské divadlo, ale i to má mnoho podob a může respektovat text, byť ne ve smyslu muzeální piety, ale může z něho vycházet, pracovat s ním, využívat jeho obrovské potenciální energie.\nO vztahu kvality překladu a inscenace jsem dost přemýšlel. Samozřejmě, že dobrý překlad může přispět k dobré inscenaci. Ale platí to i opačně? Jistě, z úplně špatného překladu asi dobrou inscenaci udělat nelze. Jenže anglicky mluvící publikum přece vnímá přímo Shakespearův text. A cožpak nejsou v Británii průměrná a podprůměrná představení? Samozřejmě, že jsou. A je Shakespearův text špatný? Samozřejmě, že není. Takže to jsou velmi složité vazby a někdy je těžké odhadnout, do jaké míry je nezdar inscenace věcí režie, herců či překladu.\nPokud připustím, že inscenace může zničit překladatelovo dílo, tak mám pořád „záchranu“ v knižním vydávání překladů. To je věc trvalé hodnoty. A já s radostí zjišťuju, že české publikum je většinou velmi vzdělané, stále žije tradice četby Shakespeara v rodinách. Mně je samozřejmě jasné, že souborné vydání Shakespearova díla nemůže nikdo přečíst od začátku do konce, přece jen je to skoro dva tisíce stran, ale mít je doma je důležité, protože úcta k textu je u nás stále silná. A já věřím na symbiózu knihy a jeviště, v angličtině to zní dobře, protože stránka je „page“ a jeviště „stage“, takže „from page to stage“. A proto jsem velký nepřítel zjednodušujících názorů typu „tenhle překladatel je moc knižní“ – nebyl snad Shakespeare knižní? Samozřejmě byl divadelník s obrovsky citlivým divadelním čenichem, ale zároveň básník, který měl v konečcích prstů soudobou rétoriku, logiku, versologii. Literárnost a divadelnost se v něm spojují vjedno, on je básník a divadelník, divadelník a básník, je jedno, v jakém to řeknete pořadí, on je divadelní básník – a to je i moje překladatelské krédo.\nS Danielem Dobiášem představujeme sonety FOTO ARCHIV\nVy jste byl vždy s divadlem v blízkém kontaktu, koneckonců bez divadelního podnětu byste Shakespeara překládat nezačal. Pokládáte sepětí překladatele s divadlem za důležité?\nPro mě to bylo doslova formativní. Už jsem vzpomínal, jak na mě divadlo poprvé dýchlo zevnitř, ze zákulisí. Dodnes si pamatuju strašnou trému, když jsem měl při první čtené zkoušce Snu předstoupit před herce. Jenže právě hovory s herci, s režisérem a celým inscenačním týmem byly pro mě vždycky hrozně důležité, protože mi otevíraly cestu k věcem, které by mě u stolu nikdy nenapadly. A Shakespearovy hry obsahují velkou dávku neverbální divadelnosti a jeho divadelní řeč je zcela určující. Pokud je mi někdy vytýkána literárnost, tak si myslím, že to není tak úplně pravda, právě kontakt s divadlem mě naučil, že řeč v případě divadelní hry funguje jen v dramatických a divadelních situacích. Takže mně šlo vždy o to, aby překlady Shakespearových textů byly jak divadelní, tj. vytvářely onu režii slov, jež předchází režii skutečné, tak aby neztrácely i básnivost, která je stejně důležitá jako divadelnost. Jestli se mi to daří, to musí posoudit druzí.\nOd Chrudimi po Ostravu a zpět\nNe každý překladatel je zároveň i vykladačem a popularizátorem Shakespearova díla, alespoň ne v takové míře, v jaké se těmto činnostem věnujete vy. Proč to děláte? Obohacuje vás to zpětně i jako překladatele?\nAno. Obohacuje mě to lidsky i jako překladatele. Může se jevit jako pošetilé, že tomu věnuju tolik času, ale já to dělám z principu. Za tuto činnost se nedostávají docentury ani profesury, ale to je mi z mnoha důvodů jedno. Shakespearovských přednášek mám dvacet, třicet do roka, na každé je sto, dvě stě i tři sta diváků, což dohromady tvoří poměrně široký okruh lidí. Podporuje mě v tom Britská rada. I díky ní jsem přednášel ve školách, knihovnách, klášterech, dokonce i na faře, pro veřejnost i soukromé firmy. A často pro lidi, s nimiž bych těžko hledal společný jazyk, pokud bych se s nimi vůbec setkal. Popularizace není nic, za co by se vědec měl stydět. Moc mě potěšil předseda Akademie věd Jiří Drahoš, když mi řekl, že dělat popularizaci vědy je nesmírně těžké. A že i úžasní vědci tohle prostě nedokážou. Já jsem do hloubi duše přesvědčený, že v humanitních oborech je přenos na publikum nesmírně důležitý. A i když mi to mnozí mohou mít za zlé, tak já i své studie nepíšu pro uzavřený okruh odborníků, ale tak, aby byly přístupné širokému okruhu čtenářů. Být anglistou v Čechách je něco jiného, než jím být v Anglii, u nás to zahrnuje i ono přemostění směrem k té druhé, domácí kultuře. A proto píšu tak, jak píšu.\nZatímco já zaníceně hovořím a gestikuluji, dramatik Arthur Miller bloudí pohledem v dáli. Při setkání v Praze v roce 1994 FOTO ARCHIV\nJezdíte za přednáškami po celé republice, není to vyčerpávající?\nDo jisté míry ano, strávíte mnoho času na cestách od Chrudimi přes České Budějovice, Liberec až po Ostravu, ale mě to hrozně baví. Kdosi to žertem nazval pastorační činností. Ale pro mě, i když jsem církvi vzdálený skeptik, obsahuje snaha podělit se s lidmi o to, co znám, i jistý moment rozdávání se. A pokládám to za naprosto organickou součást své práce, která mi navíc přináší přehled o tom, kolik je mezi obyčejnými lidmi tvůrčí energie a zájmu.\nKdyž za vámi po přednášce přijde vzdělaný pán s pochvalou, vážíte si toho, ale když za vámi přijde kluk, který řekne, že zkoušel sbalit holku na moje překlady Sonetů (pravda, nebylo to jediné, co k tomu používal!), anebo slyšíte, jak sedmnáctiletý kluk říká kamarádovi: Ty vole, já si to asi přečtu, tak to je čirá radost. A pocit, že jsme Shakespeare i já byli koneckonců v praxi lidem nějak užiteční.\nVaše přednášky jsou vlastně jistou formou divadla, v němž jste jediným aktérem…\nVždycky jsem si uvědomoval, že každá přednáška, i ta univerzitní, je mimo jiné divadlem. Jakmile stojíte před lidmi, tak ať chcete nebo ne, je to divadelní záležitost vyžadující jistý osobnostní vklad, jistou míru účastenství a autenticity. Pokud to tam není, lidi to poznají.\nAle jediným aktérem pokaždé nejsem. Na Letních shakespearovských slavnostech jsem vystupoval v pořadech Blázni, milenci a básníci a Shakespearovi šašci i s profesionálními herci. A ve Viole uvádíme spolu s režisérem a básníkem Milošem Horanským a herečkou Hanou Maciuchovou pořad Sváteční Shakespearova pošta, v němž se dotýkáme témat Sonetů, jako je láska, smrt a čas, což jsou mimochodem nejfrekventovanější témata celého Shakespearova díla. Kromě Violy prezentuji Sonety ještě dvěma pořady – první je moje one-man show, což má své výhody ve svobodě projevu, nevýhodu v náporu na hlas a energii, a na druhém pořadu spolupracujeme s Danielem Dobiášem, který zhudebnil Sonety v mém překladu jako výrazové šansony, a spolu je přibližujeme publiku v hudební i textové podobě.\nS Borisem Rösnerem mě pojilo vzácné přátelství. Boris jako Biron v inscenaci Marná lásky snaha na jevišti Národního divadla v roce 1987 FOTO OLDŘICH PERNICA\nSonety jsou jevišťátko svět\nJe překlad Sonetů ve srovnání s překlady Shakespearových her něčím specifický?\nJsou psané velmi kondenzovaným jazykem, je to zmenšené Shakespearovo jeviště, takové jevišťátko svět. Je patrné, že Sonety psal velký divadelní básník. Jsou velice dialogické, jejich řeč je performativní, takže každá báseň představuje divadlo a drama. A vyznění každého ze sonetů nese prvky dramatické katarze, každý je vlastně minitragédie na čtrnácti řádcích s katarzí, která vykoupí tíži ze smrti či plynutí času. A je zajímavé, že ačkoli Shakespeare rozhodně nebyl ateista, tak vykoupení nepracuje s posmrtným životem či jinými náboženskými argumenty, ale je ryze světské.\nSonety překládali i básníci bez zkušenosti s překladem Shakespearových dramat. Je tato znalost pro Sonety důležitá?\nVyrůstal jsem na překladu Jana Vladislava, což byl vynikající překladatel francouzské a italské poezie, ale nezabýval se Shakespearem jako dramatikem. A on jediný přeložil Sonety alexandrinem odvozeným z románské poezie neboli rozšířil každý Shakespearův verš o dvě slabiky. To na ploše básně dělá osmadvacet slabik a najednou se vytrácí typická dramatická sevřenost Shakespearova sonetu. To by překladatel jeho dramatického díla neudělal.\nČím jsou pro vás vaše veřejná vystoupení, třeba právě ve Viole?\nViola je pro mne čímsi naprosto výjimečným, zažil jsem v ní nezapomenutelné chvíle už od studentských let, poté jsem pro ni přeložil poezii T. S. Eliota, takže svůj vstup na jeviště, kde působilo tolik velkých hereckých osobností, vnímám jako veliký svátek. Já vím, že nejsem herec. A vážím si každého partnerského setkání s herci, snažím se od nich pochytit něco z jejich profesionálních dovedností pro svá přednášková vystoupení. Pro mě byla kdysi představa, že mám vystoupit byť jen na veřejné schůzi, provázena takovou trémou, že jsem nebyl schopen ze sebe vypravit slovo, až jsem zapomněl, co vlastně chci říct. Takže pro mě tyto pořady představují i překonání nemalých překážek, jenže právě z toho plyne zřejmě nějaká energie, která mě nutí pokračovat.\nBolek Polívka si zahrál Falstaffa ve Veselých paničkách na Letních shakespearovských slavnostech 2009 FOTO VIKTOR KRONBAUER\nA trému máte pořád?\nNe, to je zajímavé, že teď už ne, kromě takové té mírné, jež ve zdravé a motivující míře provází každé veřejné vystoupení. Ale trému, která destruuje, tu už dnes nemám. Na druhé straně si uvědomuji, že se z toho nesmí stát rutina, aby to pro mě i pro ty, kteří mě poslouchají, byl pořád svátek. A stále si opakuji, že za to všechno vděčím Shakespearovi. Protože to je téma, které zajímá úplně všechny. Dneska si mohu dovolit udělat o Shakespearovi přednášku z mnoha úhlů pohledu – i když ne úplně o čemkoli, protože Shakespeare je pro mě i nadále autor plný tajemství. Čím víc toho o něm vím, tím víc vím, co nevím.\nJaký pocit provází dokončení tak olbřímího díla, jakým je překlad celého Shakespeara? Už jste zmínil abstinenční příznaky…\nByl jsem tím pocitem zaskočen, i když jsem ho zažíval na konci překladu každé hry: na jedné straně vám spadne ze srdce obrovský kámen, na druhé je tam lítost, že něco končí. Překlad je proces, který prožíváte, ať chcete nebo ne, je to součást vaší životní zkušenosti a možná právě to je na tom vůbec to nejcennější. A protože Shakespearovy hry jsou tak úžasné, tak můj život, ač chudý na vnější události, byl vlastně velmi bohatý a dramatický. Ve chvíli, kdy jsem skončil se shakespearovskými překlady, tak i když jsem nevěděl a dodnes nevím, co dřív, přece jen nastalo jisté prázdno. A uvažování, co dál. Po sedmdesátce už člověk musí s časem nakládat s jistou opatrností, protože nevíte, jak dlouho budete fyzicky, mentálně i energeticky schopen smysluplné činnosti. Ale já se zatím rozhodně nenudím. Přeložil jsem Marlowova Doktora Fausta, vyšlo druhé vydání knihy Jeviště svět, kde jsem se snažil vychytat všechny chyby první edice, pracuji na dvojjazyčných vydáních Shakespearových her v Atlantisu, na nichž mi hodně záleží a jsou čtenářsky oblíbené. Právě vyšla sedmá kniha, Macbeth, a počítáme ještě se dvěma, maximálně třemi, lidé chtějí Richarda III. a Romea a Julii.\nA hlavně mám rozepsanou knihu o Shakespearově době a její kultuře, a to nejen divadelní, protože o té se u nás napsalo poměrně dost, ale také o kultuře oblékání, jídla, politiky, víry, zajímá mě, jak lidé žili, jak se rodili, jak umírali, jak obchodovali. Jak vnímali divadelní hry, čemu se smáli. Bude se to jmenovat Shakespearova Anglie – portrét doby a ten pohled zahrnuje široké spektrum společnosti od panovníků a šlechty přes obchodníky až po prostitutky. Je to nekonečné, ale nesmírně zajímavé zkoumání. Motám se kolem toho už tři roky, je potřeba k tomu hodně přečíst. Ale už se to rýsuje. A velmi mě láká napsat knihu, která by byla pohledem do dílny překladatele, takové mé překladatelské vyznání. Nápadů mám dost, ale času málo.\nZimní pohádka patří k inscenačně nejtěžším Shakespearovým hrám. V Dejvickém divadle se jí zhostili na výbornou FOTO HYNEK GLOS\nJak nás viděl Shakespeare\nŘada divadel sahá v poslední době místo po vašich překladech, po textech Jiřího Joska. Jak to vnímáte?\nJako naprosto logické. Je dobře, že je tady Jiří Josek, je i dobře, že zcela evidentně jdeme každý svou cestou a že divadelníci mají možnost volby. To je právo, a řekl bych dokonce povinnost každého inscenátora vybrat si překlad, který z uměleckých důvodů vyhovuje jeho záměru. I přede mnou byli překladatelé, vedle mě jsou také, byť je nás dnes málo, prakticky jsme s Jiřím Joskem sami dva, a je jasné, že budou i po nás. Jde jen o to, aby zvolený překlad byl vůči originálu i jazyku, do něhož se překládá, adekvátní a kvalitní.\nKteré shakespearovské inscenace vás v poslední době potěšily?\nShodou okolností to byly ty, jež se chopily méně uváděných her. V Dejvickém divadle vytvořil režisér Ondrej Spišák krásnou Zimní pohádku, a v ostravském Komorním divadle Aréna režisér Ivan Krejčí neméně pozoruhodnou inscenaci Něco za něco. Obě dvě divadelně vynalézavě nakládají se Shakespearovým textem a jsou velice komunikativní.\nA v obou je také řeč o Čechách. Jak nás vlastně Shakespeare viděl?\nV Zimní pohádce je to král Polixenes, v němž Shakespeare, aniž nás znal, přesně postihl náš sklon k poklonkování a sebepodceňování. Ale hlavně je tu český „múzický zloděj“ Autolykus, který dovede o své profesi podat až univerzitně dokonalou přednášku i s praktickou ukázkou. Onehdy jsem si na něho vzpomněl, když jsem jel domů tramvají a tam ve třech jazycích pouštěli varování před kapesními zloději. Jako by to bylo o něm nebo od něho.\nVe hře Něco za něco je zase ve vídeňském vězení zavřený zločinec z Prahy, který je permanentně tak opilý, že odmítá jít na popravu, protože se potřebuje vyspat z opice. Shakespeare vypodobnil Čechy v postavě talentovaného zloděje a namol opilého zločince. No, nevycházíme z toho moc dobře. Žádný král, žádný učenec, ale šejdíři. Představte si, jak jsme mohli být pyšní, kdyby Shakespeare napsal hru třeba o Karlu IV. To bychom se měli čím chlubit!\nPavel Cisovský a Marek Cisovský v rovněž výtečné inscenaci Něco za něco ostravské Arény FOTO ROMAN POLÁŠEK\nProf. PhDr. Martin Hilský (1943) vystudoval anglistiku na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy v Praze a na Linacre College v Oxfordu; v letech 1989 až 1998 byl ředitelem Ústavu anglistiky a amerikanistiky na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy, kde dodnes působí jako profesor anglické literatury. Od roku 2010 vyučuje též na Filozofické fakultě Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích, kde vede semináře k anglické literatuře a přednáší na shakespearovská témata. Pravidelně je zván na konferenci do Stratfordu nad Avonou, kde se setkávají významní vědci zabývající se Shakespearovým dílem. Za své překladatelské, esejistické, literárněhistorické a pedagogické dílo obdržel řadu ocenění – mj. Cenu Josefa Jungmanna (1997), Řád britského impéria (2001), Cenu Toma Stopparda (2002), z rukou prezidenta Václava Klause převzal medaili Za zásluhy o stát v oblasti kultury a školství a Státní cenu za překladatelské dílo (2011), letos obdržel cenu za mimořádné celoživotní výsledky v oblasti výzkumu, vývoje a inovace Česká hlava 2015. Suma jeho shakespearovského bádání vyšla ve dvou objemných svazcích: Dílo Williama Shakespeara (2012) a Shakespeare a jeviště svět (2010). Zabývá se i dalšími autory a tématy, od angloamerické poezie a dramatu přes prózu až k literární kritice, jak dokládají knihy Angloamerická „nová“ kritika (1976), Současný britský román (1992), Modernisté (1995), Rozbité zrcadlo (2009), je editorem a spoluautorem knihy esejů o americké próze Od Poea k postmodernismu (1993) a britské próze Od slavíka k papouškovi (2003). Pozornost zaslouží i jeho nesčetné studie, předmluvy, doslovy a komentáře.\nNa jevišti Violy se Sváteční shakespearovskou poštou je mi moc hezky FOTO VIKTOR KRONBAUER\nDvojjazyčná vydání Shakespearových her v Atlantisu patří k mým velkým radostem FOTO ARCHIV\nKomentáře k článku: Shakespeare je droga


Prodej 2 páry Emax Tinyhawk Interiér FPV Racing Drone Náhradní díl Avan TH Turtlemode Prop - Banggood Česko\n2 páry Emax Tinyhawk Indoor FPV Racing Drone Náhradní díl Avan TH Turtlemode Vrtule 4-čepele 40mm COD\n5 Hvězda 419 (96.3%)\n4 Hvězda 16 (3.7%)\nView all 435 Recenze\n4.96 435 Recenze\nProdáno: 0 SKUB03667 Zásoby: 0\nNázev položky: Avan TH Turtlemode 4-Blade Vrtule\nRozteč: 31 mm\nAvan TH Turtlemode vrtule je dokonalým doplňkem s tinyhawk pro ty, kteří chtějí mít funkci Turtlemode. Vrtule jsou navrženy tak, aby generovaly více tahu při nižších otáčkách v porovnání s vrtule Avan Tinyhawk. Tím je umožněno vytvoření většího zpětného tahu, aby mohl želvový režim fungovat správně. Tato vrtule má odlišné letové vlastnosti vzhledem k tomuto designovému bodu; bude generovat více tahu při nižších otáčkách, což dává pocit lepší kontroly při létání. S mnohem méně času letu ve srovnání s vrtule Avan Tinyhawk, je to skvělý kompromis pro větší kontrolu a agresivní let s funkcemi Turtlemode.\n2 x Avan TH Turtlemode 4-nožové vrtulové CW\n2 x Avan TH Turtlemode 4-nožová vrtule CCW


2006 | karelgott.com\nIvaně Macháčkové a Karlu Gottovi se narodila dcera Charllotte Ella. Na svět přišla 30. 4. 2006.\nÚčinkování na řadě gala vystoupení v Česku, Slovensku a v Německu - Zájezd s fotbalovým mužstvem hvězd do Jižní Ameriky (Chile, Paraguay), na kterém byl Karel Gott nejen největší hvězdou, ale také čestným výkopářem. (V sídle Jihoamerické fotbalové konfederace získal Karel Gott čestné občanství města Asunción).\nV květnu Karel Gott vystoupil na Koncertě hvězd 2006 v Ukrajinské státní opeře v Kyjevě po boku Heleny Vondráčkové, Terezy Mátlové a Mariny Vyskvorkiny.\nV červnu zpěvák hostoval na dvou koncertech Marty Kubišové na Letní scéně pražského divadla Ungelt.\nNa Mezinárodním písňovém festivalu v polských Sopotech v září účinkoval Karel Gott v Lesní opeře po boku Drupiho, Demise Roussose, Heleny Vondráčkové a Maryly Radowicz.\nKarel Gott byl hlavním hostem televizní show maďarské zpěvačky Sarolty Zalatnay vysílané v prosinci z Budapešti.\nKarel Gott byl hvězdným hostem prosincových pražských koncertů Vánoční královny pro Kapku naděje a Pavel Sedláček & The Cadillac Orchestra uvádějí Hvězdy rock and rollu (Lucerna prosinec).\nDesetidenní koncertní turné Má pouť - Vánoce 2006 po Čechách, Moravě a Slovensku. Jeho hosty byli operní pěvkyně Tereza Mátlová a rocker Petr Kolář, doprovodila ho Moravská filharmonie Olomouc pod taktovkou Františka Preislera.\nKarel Gott vystavil v lednu v pražském letohrádku Portheimka obraz, který namaloval už v deseti letech. Podle odborníků jde o velice zdařilou kopii plátna renesančního malíře Sandra Botticelliho Klanění třech králů. Zpěvákův „poklad“ spolu s ostatními Gottovými plátny slavnostně otevřel „portheimskou“ expozici, jejíž druhou součástí se stala výstava fotografií za tři roky prezidentování Václava Klause. Karel Gott slavnostně zahájil výstavy autorizovaných reprodukcí svých obrazů v restauraci U Raušů ve Velké Bíteši a v olomouckém hotelu Alley.\nÚčinkování v řadě českých, slovenských, polských, maďarských, rakouských a německých televizních show - Nejvýznačnější české TV pořady (Prima jízda - 333. vydání show Noc s Andělem - Karavana Miss - Extra - Zlatá hokejka - Dobročinná akademie aneb Paraple 2006 - Miss aerobik ČR 2006 - Mejdan roku z Václaváku aneb Supershow 2006) - Nejvýznačnější TV pořady v německy mluvících zemích (Wilkommen bei Carmen Nebel - Stra3e der Lieder - Sommerfest der Volksmusik - Herbsfest der Volksmusik - Florian Silbereisen Show - Kult am Sonntag - Larger Samstag - Adventfest der Volksmusik - Johannes B. Kerner Show). Karel Gott si v Bratislavě odbyl moderátorskou premiéru. By hostitelem galavečera předávání cen Osobnost televizní obrazovky OTO 2005, který v přímém přenosu vysílala Slovenská televize. Jde o obdobu české ankety TyTý.\nKarel Gott získal v březnu v pražském Top Hotelu pojednadvacáté cenu českých televizních diváků TýTý. A v prosinci získal zpěvák ve Státní opeře v Praze svého dvaatřicátého Slavíka.\nKarel Gott natočil v režii Jarka Voborného pro agenturu Goja klip k písni Karla Svobody a Eduarda Krečmara Kam se schoulíš na propagaci svého alba Jdi za štěstím z roku 2005, na kterém zpívá největší hity napsané mu přímo na tělo skladatelem Karlem Svobodou. - Goja a Supraphon vydali novinkové CD Karla Gotta-Má pouť (My Way). Kmotry alba se stali producent JUDr. František Janeček, operní pěvkyně Tereza Mátlová, rockový zpěvák Petr Kolář a dirigent František Preisler, který album s Velkým orchestrem paláce Žofín natočil ve Studiu A Českého rozhlasu. CD Má pouť obsahuje i píseň Dávný román, kterou pro Karla Gotta napsal světoznámý americký hudební skladatel muzikálů a písní Frank Wildhorn.\nSupraphon vydal DVD Karel Gott - Lady Carneval - Hity 60. let, za jehož úspěšný prodej získal v červnu Karel Gott spolu s editorem DVD dr. Janem Adamem Zlatou desku Supraphonu. Zároveň Supraphon pokračoval ve vydávání CD Kompletu Karla Gotta.\nČeská pobočka gramofonové firmy Universal vydala DVD Helena Gold, na němž fanoušci nalezli alespoň část vystoupení Karla Gotta a Heleny Vondráčkové z Carnegie Hall v New Yorku v roce 2000( konkrétně muzikálové duety Song hrál nám ten ďábel saxofon (The Last Night Of The World), Indiánská píseň lásky (Indian Love Call), Párkrát mlčet (All I Ask Of You), Je krásné lásku dát (Love Is A Many Splendored Thing) a lidové písně Už se ten Tálinskej rybník nahání, Láska, bože láska, U panského dvora, Ej, lásko, lásko a Ej, od Buchlova).\nNěmecká gramofonová firma Koch Universal vydala 3 CD Weisst du wohin se 42 písněmi Karla Gotta. V 46. týdnu roku 2006 u německé gramofonové firmy Koch Universal bylo nejprodávanějším titulem novinkové CD Karla Gotta s písničkami pro děti Schön, dass du beboren bist.\nNakladatelství Fany vydalo dvě knihy věnované Karlu Gottovi - v češtině a němčině publikaci Michaely Remešové Obrazy (Bilder) a rozšířené vydání knihy Dalibora Máchy a Michaely Remešové Posel dobrých zpráv 2006 - Zpěvák století aneb Já žil, jak jsem žil (červenec 2006).\nPodnikatel Jan Moťovský otevřel v Jevanech u Prahy Muzeum Karla Gotta Gottland. Karel Gott se tak stal prvním českým umělcem, jehož muzeum bylo otevřeno ještě za jeho života. Zpěvačka Lucie Bílá zároveň pokřtila kolekci parfémů Karla Gotta - dámského Lady Carneval a pánského Cesta rájem.


Likvidace vozu Melč | Likvidace a výkup aut\nLikvidace vozu Melč\nVýkup aut k dalšímu provozu — auta pojízdná, auta lehce bouraná či momentálně nefunkční, která se ještě vyplatí opravit - zde vám nabídneme odtah zdarma, převzetí právní odpovědnosti a dle typu a stavu vašeho auta odměnu 3.000 – 120.000 Kč ihned na ruku. Vozy vykupujeme po celé ČR a díky naší síti více než 135 odtahových vozů si přijedeme opravdu kamkoliv až k vám. Nikam nemusíte, na nic nemusíte čekat. Likvidace vozu Melč. Vykupujeme osobní auta, dodávky, nákladní auta.\nVýkup aut, která se již nevyplatí opravovat a nebo o která by již nebyl zájem k následnému prodeji ale stále je u těchto vozů poptávka po dílech. Likvidace vozu Melč. Tyto auta vykoupíme a nabídneme vám odměnu 500 – 60.000 Kč ihned na ruku + odtah zdarma a protokol o ekologické likvidaci vozu, s kterým vůz odhlásíte. Platí pro osobní auta, dodávky, nákladní auta.\nNehodí-li se vaše auto ani k následnému prodeji, ani k výkupu na náhradní díly zbývá mu jen poslední varianta a tou je ekologická likvidace aut - zde vám nabídneme odtah zdarma + protokol o ekologické likvidaci vozu pro odhlášení a odměnu 0 – 500 Kč dle aktuálních výkupních cen železa v ČR. Likvidace vozu Melč. Nikam nemusíte - auto si sami zdarma vyzvedneme u vás doma.


Kněz na Orlickoústecku dostal za zneužití dívky nižší trest - Aktuálně.cz\n15. 4. 2014 10:56\nÚstavní soud potvrdil podmíněný trest pro polského kněze, který na hodině náboženství osahával nezletilou dívku.\nPardubice - Polský kněz působící na Orlickoústecku dosáhl s pomocí Ústavního soudu zmírnění svého trestu za pohlavní zneužití nezletilé dívky.\nSoudy mu původně uložily podmíněný trest a zákaz práce s dětmi, okresní soud ale zapomněl v rozsudku určit délku zákazu. Chybu sice napravil odvolací soud, kněz se však obrátil na Ústavní soud (ÚS), který nařídil nové projednání případu.\nOkresní soud napodruhé snížil trest z dřívějších tří let s odkladem na čtyři roky na dva roky s podmínkou na tři, zákaz činnosti vůbec neuložil. Odvolací soud v Pardubicích rozsudek potvrdil, řekla mluvčí krajského soudu Olga Mičanová.\n"Okresní soud dospěl k závěru, že po rozhodnutí Ústavního soudu nemůže ani on uložit jakoukoliv výměru trestu zákazu činnosti, tedy nemůže tento trest uložit vůbec," uvedla Mičanová.\nPodle obžaloby kněz při hodině náboženství na faře na pohovce osahával nezletilou dívku. Byli přitom zčásti zakryti dekou.\nOd prvního rozhodnutí okresního soudu již uplynuly více než tři roky, doba podmíněného odkladu tak již vypršela. Ještě předtím byla 1. ledna 2013 vyhlášena prezidentská amnestie, na jejímž základě byl trest prominut.\nPardubický kraj regiony Aktuálně.cz Orlickoústecko Ústavní soud zneužití nezletilí kněz náboženství amnestie


Já už nejsem dítě! :: Stránky pro kluky\nStránky pro kluky > Já a ti ostatní > Já už nejsem dítě!\nMění se i způsob myšlení a uvažování o různých věcech. Malé dítě je ve svých názorech značně závislé na tom, co si myslí a říkají dospělí lidé (hlavně rodiče a učitelé) a v podstatě se jim přizpůsobuje nejen svým chováním, ale i myšlením. Někdy sice neposlouchá a chová se jinak, než od něj dospělí čekají, ale přesto přijímá názory svých rodičů nebo učitelů bez hlubší kritiky.\nPřestože tedy svými rozumovými schopnostmi takový dospívající chlapec dosahuje stejné úrovně (a někdy i vyšší), jako většina dospělých, přestože jeho tělo produkuje mužské pohlavní hormony a dokonce i sperma (takže by se - biologicky vzato - mohl stát otcem), dospělí lidé v jeho okolí s ním často zacházejí stále ještě jako s dítětem.\nTakové zacházení má ostatně oporu i v zákonech, protože rodiče odpovídají za výchovu svých potomků (ve škole přebírají část této odpovědnosti učitelé) a rodiče nebo jejich zákonní zástupci také nesou odpovědnost za veškeré majetkové škody způsobené jejich dítětem do 18 let věku. I když je občan trestně odpovědný už od svých 15 let, tak až do 18 let se u soudu zkoumá, zda nedošlo k zanedbání výchovy ze strany rodičů, pokud se jejich dítě dopustilo trestného činu.\nTo, že i dospívající chlapec je stále ještě považován za dítě, může být pro něj někdy docela výhodné. Dítě je sice dospělými všelijak omezováno (příkazy, zákazy, tresty), zato ale od nich požívá určitou ochranu.\nNa druhou stranu, existují situace, kdy chce člověk sám o sobě rozhodovat na základě vlastního rozumu (příkladem může být třeba způsob trávení volného času nebo výběr kamarádů či oblečení, jako v úvodním příběhu).\nJiž na počátku puberty se chlapec snaží co nejvíce osamostatnit. Občas sice ještě dává přednost pomoci ze strany rodičů, ale většinou už chce všechno dělat sám a po svém. Pomoc a péče ze strany rodičů nebo dalších dospělých (prarodičů, učitelů) totiž může být v mnoha situacích nepříjemná, přestože „to myslí dobře“.\nJindy rodiče svého dospívajícího potomka nenechají (spolu-)rozhodovat o věcech, které se ho týkají, jako například o způsobu trávení volného času. V takových a podobných situacích někdy dochází ke konfliktům mezi rodiči a jejich dospívajícími dětmi. Každá ze zúčastněných stran se snaží prosadit svůj názor, ale dospívající je při takové výměně názorů v nevýhodě, protože dospělí mají na své straně moc a autoritu. Mnozí dospívající se snaží tuto nevýhodu nějak vyrovnat. Nejčastěji tím, že zvyšují hlas a používají nespisovné výrazy (křičí a nadávají).\nPochopitelně existují také výjimky. Jsou i takoví dospívající, kteří se bez podobných projevů nespokojenosti obejdou. Nicméně obecně platí, že během puberty si "dítě" vůči svým rodičům či učitelům "dovolí" mnohem více, než třeba jen o pár let dříve, v dobách opravdového dětství.\nA přestože slovem puberta se původně označoval proces tělesného dospívání (ostatně samotné slovo puberta pochází z latinského slova pubes, což je označení pro chloupky kolem pohlavních orgánů - tedy jeden z nejvýraznějších tělesných znaků dospívání), bývá puberta velmi často spojována právě s takovými projevy odmlouvání, křiku a neslušného vyjadřování dospívajících dětí vůči rodičům a dospělým lidem vůbec.\nV tomhle významu slouží puberta velmi často také jako výmluva na nevhodné chování. A to pro obě zúčastněné strany - dospívající i dospělé. Věty typu "On za to nemůže, že se chová tak nemožně, on je v pubertě," se v rodinách i ve školách ozývají dost často. Pokud se však za příčinu konfliktů považuje puberta sama o sobě (jako by to byla nějaká tajemná magická síla přicházející k nám neznámo odkud), tak často unikají skutečné příčiny neporozumění mezi lidmi různých generací.\nPříčina konfliktu mezi dospívajícím a dospělým totiž nemusí vždy spočívat jen v tom, že dítě je "v pubertě" a nedokáže rozhodovat samo o sobě "zodpovědně", ale třeba i v tom, že někteří rodiče včas nepoznají, že jejich dítě už vlastně přestává být dítětem. Hranice mezi "nesvobodou" dítěte a "svobodou" dospělého člověka nemusí mít podobu tlusté dělící čáry (teď ještě poslouchej - až ti bude 18, tak si dělej, co budeš chtít). Dospělí, kteří mají pro dospívající mládež pochopení, dovedou dávkovat svobodu a odpovědnost postupně. Nechávají svého dospívajícího syna či svěřence pomalu ale jistě dělat vlastní rozhodnutí. Nejprve jej nechávají rozhodovat v takových maličkostech, jako například co si má na sebe zítra obléknout do školy. Postupem času mu dávají víc a více svobody, aby se ještě před dosažením dospělosti naučil rozhodovat sám za sebe. Takoví rodiče chápou, že jejich dítě se dospělým nestane ze dne na den. Dávají mu příležitost, aby dospívalo postupně.\nPřes určité potíže "přežije" většina dospívajících a jejich rodičů pubertu více méně bez vážného poškození. Pouze v případě, kdy konflikty mezi dospívajícími a dospělými překračují určité hranice (když dochází například k násilí, ať už ze strany dospělých vůči dospívajícímu dítěti, nebo i naopak - což se kupodivu také někdy stává), je vhodné se obrátit na profesionální pomoc, kterou poskytují poradci, zpravidla vysokoškolsky vzdělaní psychologové. Pokud někdo nechce nebo nemůže navštívit přímo poradnu, může využít alespoň služeb některé z linek důvěry.\nDospívající mohou využít např.\nLinku bezpečí - tel. 116 111 (volání zadarmo)\nLinku důvěry Dětského krizového centra - tel. 241 484 149


Nokia Lumia 925: tak trochu jiná Lumia [recenze] - 6. kapitola – MobilMania.cz\nTak už se konečně pojďme se podívat, jak Lumia 925 fotí: skvěle. A čím je větší tma, tím líp. Proto teď bude většina ukázkových fotografií vyfocená v noci nebo alespoň za šera. Takže, co Lumia 925 dokáže?\nA určitě si fotky rozklikněte v plném rozlišení (pozor, některé mají i 4 MB). Obzvlášť na některých se pak produktový slogan „More than your eyes can see“ skutečně naplní. Nicméně celý následující text berte trochu s rezervou: nechtěl jsem dělat profesionální fotografický test, a asi bych to ani nezvládl. Prostě jen ukázat, co Lumia 925 dokáže.\nDlouhá závěrka? Dálnice! To, co napadlo mě, by asi napadlo skoro každého. Takže hned jak jsem aplikaci Nokia Pro Camera nainstaloval, sedl jsem do auta a vyrazil na (jeden z mála ještě stojících) mostů přes D1.\n2,5 s, ISO 400 | 2,5 s, ISO 400\nNo, co si budeme povídat, tohle asi nejsou obvyklé obrázky z telefonu. Mají své mouchy, jsou focené z ruky, takže trochu mázlé, dalo by se s tím asi vyhrát daleko víc. Ale na telefon to není špatné, ne? Mimochodem, všimněte si té nádherné stopy od LED světel.\nTak zase zpátky na světlo. S běžnými fotkami samozřejmě Lumia 925 nemá problém, i když se asi najde někdo, kdo bude tvrdit, že jiný telefon za denního (hodně) světla fotí líp, a vyvracet mu to bude problém. Ale je tu znatelný posun oproti Lumii 920, snímky jsou ostré, prokreslené.\n1/850 s, ISO 100 | 1/380 s, ISO 100\nTo je dobře vidět na tomto snímku kamení (mimochodem, má 4,5 MB). U Lumie 920 (bez aktualizace) by byly jednotlivé kamínky daleko víc slité dohromady.\n1/800 s, ISO 100\nFotka svítícího detailu v tmavším interiéru. Asi jste poznali, že je to z výtahu. Prostě perfektní výsledek, nemám co vytknout. Všimněte si, že telefon mírně zachytil i detail perforovaného nerezového plechu.\nTak jedno rychlé espresso před Národním muzeem a pokračujeme. Jo, makra vás budou s Lumií 925 opravdu bavit. A ten nádherný bokeh…\n1/3700 s, ISO 100\nPojďme si ale ukázat, že Lumii 925 něco také nejde. Tohle je typická ukázka: fotíte proti světlu, a nejen, že byste měli přepal za objektem, světlo se vám rozleze i přímo na něj. Kdybych použil kompenzaci expozice, fotka už by byla moc tmavá a citlivost na světlo už snížit nejde.\nStejnou situaci zažijete ale i v noci, když vám bude svítit silný světelný zdroj přímo do objektivu, tak jak je to vidět na následující fotce olympijského klikujícího autobusu. Jednou je focená přímo proti světlům, podruhé jsem o kousek popošel, aby se schovaly. Bohužel takhle v noci se mu do posilování moc nechtělo.\n1/6 s, ISO 100 | 0,5 s, ISO 100\nHned vedle je pěkné svítící logo Mercedesu. Nedalo mi to a tak jsem ho cvaknul taky.\n1/40 s, ISO 100\nUž máme ale zase ráno: snídaně. Croissanty focené za umělého světla, káva ve světlém interiéru. Makro Lumii 925 prostě jde!\n1/50 s, ISO 160 | 1/50 s, ISO 160\nTahle večerní fotka ukazuje, že někdy je i sekundová expozice moc a okolní (nejen) budovy budou zářit, jak při požáru. I to ale může být umělecký záměr, ne?\n1 s, ISO 100\nHrátky s manuálním ostřením vás asi nikdy nepřestanou bavit, a to i když byste dost často touchfocusem, tedy prostým tapnutím na správné místo na displej, dosáhli stejného výsledku o poznání rychleji. V praxi to vypadá nějak takhle, a to je teprve začátek.\n1/1050 s, ISO 100 | 1/100 s, ISO 100\n1/950 s, ISO 100 | 1/950 s, ISO 100\n1/1100 s, ISO 100\nZatím všude píši jenom o tom, jaké nádherné fotky jdou dělat s dlouhou závěrkou. Ale Lumia 925 má závěrku i pekelně rychlou (až 1/16000 sekundy). A díky tomu můžete pořídit perfektně ostré fotky i rychle pohybujících se objektů, jako je třeba vodotrysk.\n1/1900 s, ISO 100 | 1/800 s, ISO 100\nFotku trávy automatika zbytečně přeexponovávala, když se jí ale trochu pomůže, vznikne realitě bližší snímek.\n1/210 s, ISO 200\nČas na jeden makro snímek z interiéru. A oběd.\n1/35 s, ISO 400\nA teď vyrazíme na noční procházku do lesa a ukážeme si, co umí ISO 3200 a dvoudiodový blesk v úplné tmě. Strom byl ode mne vzdálen asi 4 metry.\n1/13 s, ISO 3200\nFotka ve stínu vs. fotka na slunčíku.\n1/640 s, ISO 100 | 1/1100 s, ISO 100\nZkoušeli jste někdy mobilem fotit Měsíc? Takhle to dopadlo v podání Lumie 925. A ta čárka s tečkami napravo od něj, to je letadlo.\n4 s, ISO 100\nA tak ještě nějaké to makro. První je v interiéru, ale přisvětlené LED bleskem. Druhé naopak v exteriéru, na sluníčku, opět s pěkným bokehem.\n1/25 s, ISO 100 | 1/950 s, ISO 100\nZase malá ukázka toho, co dokáže ISO 3200. Focené z ruky z okna paneláku, samozřejmě výrazně vypomohl Měsíc pózující o tři fotky výše. Samozřejmě, fotka je rozmazaná (1,3 sekundy už ani optický stabilizátor nezvládne), strašně zašuměná. Ale jistě si dokážete představit situaci, kdy za takovouto fotku budete mnohem raději, než za nezašuměnou, ostrou, na které ale bude vidět jen jedna světlá tečka. Konekonců, mobil přece není fotoaparát, a má sloužit hlavně pro pohotové zachycení okamžiku, ne?\n1,3 s, ISO 3200\nSice píšeme o Nokii, ale logo Sony snad v článku vadit nebude.\n1/900 s, ISO 100 | 1/750 s, ISO 100\nTo nejlepší na konec. Dálnice s dlouhou závěrkou, to jsou sice pěkné obrázky, ale když tady máme jedno z nejhezčích měst v Evropě, nedalo mi to a vyrazil jsem do nočního centra Prahy. První zastávka: Prašná brána a Obecní dům. Všechny následující fotky už jsou samozřejmě ze stativu, i když někdy Lumii 925 stačila i docela krátká závěrka.\n0,3 s, ISO 100 | 0,3 s, ISO 100\nStaroměstská radnice. Pokus s fotkou ze země a pohybujícími se turisty nedopadl vůbec špatně.\n1/10 s, ISO 800 | 1,3 s, ISO 160\nŠup k Národnímu divadlu. Některé detaily jsou steží uveřitelné. A druhá fotka je výjimkou: focená z ruky, ISO 800.\n0,3 s, ISO 100 | 1/13 s, ISO 800\nTelefon jsem otočil i na druhou stranu mostu a zkusil vyfotit Pražský hrad s Karlovým mostem. Tady už je ale vidět, že na to ani Lumia 925 nemá. Na druhou stranu, chtěl bych vidět, jak by si s tím poradily jiné telefony. Zato projíždějící tramvaj dopadla celkem zajímavě.\n1,3 s, ISO 100 | 1 s, ISO 100\nTeď už mi docházejí slova. Tohle prostě asi žádný jiný telefon nezvládne.\n0,6 s, ISO 100 | 0,5 s, ISO 100\nA nakonec moje nejoblíbenější: Porsche & Národní divadlo.\n1/5 s, ISO 100\nTémata článku: Nokia, Recenze, Windows, Lumia, Nokia 515, Nokia 515 Dual SIM, Nokia Lumia 1020, Nokia Lumia 1520, Nokia Lumia 520, Nokia Lumia 625, Nokia Lumia 720, Nokia Lumia 920, Nokia Lumia 925, Typická ukázka, Průjezdní bod, Nejrychlejší telefon, Manuální ostření, Nokia Lumia, Primární telefon, Pro Camera, Nejdražší telefon, Příjemná změna, Výborný telefon, Dobré skóre, Chytrý software\nCo se hledá na Zboží: Mobilní telefony a kancelář, Počítače a příslušenství, Televize, Foto a audio, Elektricky nastavitelny psaci stul, Angelcar 517, Jak slozit uzaver termosky, Gambrinus svetly 0 5l, Rybarsky destnik, Sanitacni pripravek habla cip 1kg, Polepy na ramy kolo, Chemicke wc, Boty pro psa, Umakov f 30 rozeta


Krasobruslař Verner je hlupák, když podporuje, ač nepřímo, režim v KLDR | Reflex.cz\nViliam Buchert17. února 2011 • 15:22\nH. C. E. (Team America)\nTomáš Verner je jistě vynikající český krasobruslař a za své výkony si zaslouží potlesk. Ale to, že se předvádí v severokorejském Pchjongjangu při příležitosti 69. narozenin komunistického diktátora Kim Čong-ila, je ostudné a hloupé. Vysvětlit se to totiž nedá vůbec ničím.\nNavíc Vernerova argumentace je na úrovni pětiletého dítěte, jež je neposkvrněné jakýmkoli poznáním. „Já nevystupuji pro Kima. Já se pokouším zpestřit život lidem, kteří to potřebují,“ tvrdil Verner. A kromě jiného také k svému vystoupení v zemi, kde režim posílá lidi do koncentračních táborů, řekl: „Nepletu se do politiky a má účast je čistě sportovní. Jestli mám šanci pobavit lidi, kteří trpí, pak ji využiji. I kdyby to bylo jen pár minut, při kterých zapomenou na strasti, kterými každodenně procházejí. Za to se nestydím,“ řekl sportovec v on-line rozhovoru se čtenáři serveru iDNES.cz.\nJaký máte názor na to, že český krasobruslař Tomáš Verner zakrasobruslil severokorejskému diktátorovi Kim Čong-ilovi k narozeninám?\nJan Jandourek 14. února 2011 • 16:59\nStydět by se měl. V Severní Koreji nejsou podobná vystoupení přístupná široké veřejnosti, ale pouze lidem, již kolaborují s krutým režimem. Je zcela naivní si myslet, že Verner zatančil na ledu pro chudáky, které vláda Kim Čong-ila ničí a omezuje. Jenže to není žádná novinka, je to dávno známo a Vernerova slova svědčí o tom, že buď nepřemýšlí, nebo jsou mu podobné věci jedno.\nNejostudnější pak je, že Tomáš Verner měl dostat za své vystoupení několik tisíc dolarů. Vynikající! V zemi, kde lidi umírají hladem, je „báječné“ si vzít od komunistických vládců peníze za svezení na ledě. Hlavně že Verner pobavil vybrané Severokorejce.\nU krasobruslaře Vernera, na rozdíl od některých českých komunistických poslanců, kteří jezdí do KLDR za obchodem a dělají to z čistě politických důvodů, tak zvítězila hloupost a neznalost nad kalkulem. Otázka je, zda to není ještě horší varianta.


Levné vlaky Berlin - Sondershausen | Vlak jízdní řád | Trainline\nVlaky z Berlin - Sondershausen\nVlaky z Berlin do Sondershausen\nPrůměrná doba cestování z Berlin do Sondershausen vlakem je 4h 15m, na vzdálenost asi 216 km. Z Berlin do Sondershausen jezdí denně 20 vlaky a jízdenky začínají od 20,90 €.\n20,90 € - 85,40 €\nČasy vlaků od Berlin do Sondershausen\nPodívejte se na další vlaky odjíždějící z Berlin do Sondershausen na út 20 dub. Úplný jízdní řád / harmonogram vlaku nebo hledání pozdějšího času nebo data, klikněte sem.\n08:57 11:56 2hod 59m, 1 přestup\n09:57 00:55 2hod 58m, 1 přestup\n10:57 02:29 3hod 32m, 1 přestup\n11:57 02:52 2hod 55m, 1 přestup\n00:57 03:58 3hod 1m, 1 přestup\n01:57 04:58 3hod 1m, 1 přestup\n02:57 05:56 2hod 59m, 1 přestup\n03:57 07:24 3hod 27m, 1 přestup\n04:57 07:56 2hod 59m, 1 přestup\n05:57 08:51 2hod 54m, 1 přestup\nLevné letenky z Berlin do Sondershausen\nCena vlakových jízdenek z Berlin do Sondershausen začíná na 20,90 € jedním směrem za standardní třídu, pokud rezervujete s předstihem. Rezervace až v den odjezdu je obvykle dražší a cena se může lišit podle času, trasy nebo třídy.\nVětšina vlakových společností v celé Evropě vydává své vstupenky kolem tří až šesti měsíců předem, z nichž mnohé mohou být levnější než ty, které jste si rezervovali dříve. Pokud víte, že chcete cestovat, můžete Najděte si levnější vlakové jízdenky z Berlin do Sondershausen včasnou rezervací.§\nChcete se dozvědět více o vaší cestě z Berlin do Sondershausen? Sestavili jsme některé z nejčastěji kladených otázek našich zákazníků, které vám pomohou naplánovat si cestu.\nJak dlouho trvá vlak z Berlin do Sondershausen\nPrůměrná doba jízdy vlakem mezi Berlin a Sondershausen je 4 hodiny a 15 minut, s přibližně 20 vlaky denně. Může být prodloužena o víkendech a svátcích, proto použijte náš Plánovač cest na této stránce a vyhledejte konkrétní datum cesty.\nJaký je nejrychlejší čas cesty mezi Berlin a Sondershausen vlakem?\nNejrychlejší doba jízdy vlakem z Berlin do Sondershausen je 2 hodiny a 54 minut.\nKolik stojí vlak z Berlin do Sondershausen?\nVlakové jízdenky z Berlin na Sondershausen mohou začínat od 20,90 € zálohy a jsou obvykle dražší, pokud jsou zakoupeny v den, ceny se mohou lišit v závislosti na denní době, trase a třídě, kterou si rezervujete.\nExistuje přímý vlak z Berlin do Sondershausen?\nNe, neexistují žádné přímé vlakové spoje z Berlin do Sondershausen. Cestování z Berlin do Sondershausen vlakem bude vyžadovat minimálně 1 změna.\nKterý čas odjíždí první vlak z Berlin do Sondershausen?\nPrvní vlak z Berlin do Sondershausen odchází v 03:43. Časy a služby se mohou během víkendů a svátků lišit.\nKdy uplyne poslední vlak z Berlin do Sondershausen?\nPoslední vlak z Berlin až Sondershausen odjíždí na 10:17, vlaky, které odjíždějí v časných ranních hodinách nebo velmi pozdě večer, mohou být služby spaní, čas a služby se mohou během víkendů a svátků lišit.\nJaká je vzdálenost mezi Berlin a Sondershausen vlakem?\nVlaky cestující z Berlin do Sondershausen pokrývají během cesty vzdálenost přibližně 216 km.\nPoskytnuté informace jsou vypočteny na základě pravidelných spojů zBerlin - Sondershausen pro typický den v týdnu za použití údajů z jízdního řádu pro 20.04.2021. O víkendech, svátcích nebo jiných zvláštních časech může být k dispozici méně spojů. Nabízený rozsah jízdného našli naši zákazníci na Trainline 09.04.2021 pro cesty dne 04.12.2020 a jízdenky pro dospělé v ekonomické třídě, slevové kartya autobusy nejsou zahrnuty.


Silný start týdne na Wall Street: Americké akcie posílily v pondělí nejvíce za šest týdnů | Investičníweb.cz\n18. 5. 2020 22:00 | redakce\nSilný start týdne na Wall Street: Americké akcie posílily v pondělí nejvíce za šest týdnů\nAkcie ve Spojených státech zahájily týden růstem a index S&P 500 uzavřel nejvýše za deset týdnů. Náladu na trhu podpořily povzbudivé zprávy o testech možné vakcíny na koronavirus a příslib dalších stimulačních opatření, která by mohla zmírnit ekonomické dopady pandemie.\nIndex Dow stoupl o 3,85 % na 24 597,37 bodu, širší S&P 500 se zvýšil o 3,15 % na 2 953,91 bodu a index technologického trhu Nasdaq Composite vzrostl o 2,44 % na 9 234,83 bodu. Index volatility VIX klesl o 8,12 % na 29,30 bodu a výnos 10letých vládních dluhopisů USA narostl o devět bazických bodů na 0,727 %.\nCeny ropy vzrostly o zhruba 10 %, zlato odepsalo půl procenta a stříbro zpevnilo o více než dvě procenta. Nejsledovanější kryptoměny posilovaly, jedinou výjimkou byl bitcoin se ztrátou okolo půl procenta.\nIndex S&P 500 se tento měsíc pohybuje v úzkém rozpětí. Investoři zvažují, zda je naděje na ekonomické oživení, či zda se mají obávat další vlny infekce, protože státy pomalu ruší restrikce zavedené v rámci boje proti šíření koronaviru. V pondělí posílily hlavně akcie firem nejvíce postižených omezeními v čele se společnostmi z odvětví cestovního ruchu, včetně provozovatelů okružních plaveb (Carnival +15,36 %) a leteckých společností (Delta Air Lines +13,85 %).\nFarmaceutická firma Moderna (19,96 %) oznámila, že její experimentální vakcína na covid-19 vykazuje v rané fázi testů slibné výsledky. "Zpráva z trhu odplavila část nejistoty. V reakci na ni řada titulů, které byly poslední tři měsíce pod tlakem, výrazně posílila. Někteří vítězové z odvětví takzvané domácí ekonomiky ale byli pod tlakem, například Netflix (-0,35 %)," uvedl Christian Fromhertz z Tribeca Trade Group.\nPosílily také automobilky General Motors (+9,58 %) a Ford Motor (+8,15 %), které v pondělí začaly s obnovou výroby v USA. Postupné obnovování ekonomické aktivity pomáhá také energetickému sektoru a producentům surovin, protože se očekává vyšší poptávka po ropě a surovinách (ExxonMobil +7,95 %).\nPovzbudivý byl také komentář šéfa centrální banky USA Jeromea Powella, který předpověděl pozvolné ekonomické oživení. Také potvrdil, že pokud bude potřeba, přijdou další měnová stimulační opatření. Powell by měl v úterý vystoupit před bankovním výborem v Senátu a promluvit o tom, jak fungují snahy o záchranu hospodářství.\nAmerický dolar oslabil ke koši měn. Zdražení ropy pomohlo k růstu měnám těžařských zemí, jako jsou norská koruna a kanadský dolar, a optimismus z opětovného otevírání ekonomik zvýšil zájem o rizikové investice. Euru pomohl také návrh Německa a Francie vytvořit evropský fond v objemu 500 miliard eur na hospodářskou obnovu po krizi způsobené koronavirem, který počítá s tím, že by si peníze pro fond mohla půjčit Evropská komise na trhu.\nDolarový index, který sleduje výkon dolaru ke koši šesti předních světových měn, klesl o 0,8 % na 99,61 bodu. Euro vůči dolaru posílilo o procento na 1,0924 USD a k jenu o 1,1 % na 117,16 JPY. Dolar vůči jenu vzrostl o 0,2 % na 107,33 JPY.\nSilný start týdne na Wall Street: Americké akcie posílily v pondělí nejvíce za šest týdnů Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů


Španělské město duchů mělo být nejmodernějším městem 21. století. Proč takto dopadlo? | Moře zpráv\nŠpanělské město duchů mělo být nejmodernějším městem 21. století. Proč takto dopadlo?\nMělo to být moderní městečko v žádoucí lokalitě, blízko hlavního města Španělska. Ciudad Valdeluz, město 21. století bylo postaveno přímo u vysokorychlostní železnice, která spojuje Madrid s Barcelonou. Skvělé školy, hřiště, kulturní vyžití, parky, snadná dostupnost do španělské metropole a dostatek pracovních příležitosti. I tohle město slibovalo svým novým obyvatelům. Realitou je dnes město duchů, které se městem vlastně nikdy nestalo.\nZačátek 21. století představoval pro Španělsko velký boom na trhu s nemovitostmi. Mohlo za to i velké množství stavebních projektů. Budovala se lepší infrastruktura i celá města. Jenže konec prvního desetiletí s sebou přinesl i čáru přes rozpočet.\nSvětová ekonomická krize ve Španělsku nafoukla realitní bublinu. Z Ciudad Valdeluz se tak stalo město duchů. Město můžete najít přibližně 60 km severovýchodně od Madridu. Developeři chtěli záměrně využít tuto polohu a využít tak vysokorychlostní železnici mezi Madridem a Barcelonou. Město nemělo mít nouzi o pracovní místa, dopravní spojení ani obyvatele. Namísto 30 000 lidí, jich tam dnes ale nežije ani 3000.\nDnes ve městě najdete jen prázdné ulice a rozsáhlé pozemky na kterých se už nikdy nezačne stavět. Dá se říct, že město Ciudad Valdeluz vlastně nikdy nevzniklo. Postavených bylo nakonec jen několik domů. Lidé, kteří se tak do města i přesto přestěhovali, tak dnes žijí na místě bez jakýchkoliv služeb.\nZdroj: Daily Mail, Abanoned Playgrounds\nMěsto duchů hledá nové obyvatele. Další sicilské město nabízí domy za jedno euro


<?xml encoding="UTF-8">Levné dřevostavby jsou stále oblíbenější - jamala\nLevné dřevostavby jsou stále oblíbenější\nPřemýšlíte o pořízení rodinného domku? Přijdou vám klasické stavby nesmírně předražené? Chtěli byste levnější variantu, která navíc přináší mnoho výhod?\nZvolte dřevostavby stavěné přímo na klíč! Skvělou společností plnou profesionálu v oboru je například společnost Dřevostavby-FlexiDomy s.r.o., která staví levné dřevostavby Olomouc přímo na klíč. Na svém kontě mají mnoho spokojených zákazníků a není se čemu divit, nabízí totiž také skvělý servis.\n„Našim klientům poskytujeme komplexní servis, pomoc a odborné poradenství. Realizujeme dřevostavby dle typizovaných staveb z naší nabídky, ale protože si naše firma zakládá na individuálním přístupu ke každému klientovi, rádi se ujmeme i výstavby domu podle vašeho návrhu. Díky zkušenostem a znalostem našich pracovníku nejen v oboru stavebnictví a dřevostaveb jsme schopni najít to nejlepší řešení právě pro vás,“ dodává sám majitel společnosti.\nDřevostavby ušetří vaše finance\nDřevostavby jsou v dnešní době velice oblíbené a není se čemu divit. Jsou totiž energeticky úsporné, ekologické a navíc také levné. Dřevostavby jsou velmi málo energeticky náročné a díky tomu mají opravdu minimální nároky na energie při vytápění. Díky tomu je zbořen mýtus o tom, že by dřevostavby měly mít horší tepelně-izolační vlastnosti. Výstavba dřevostaveb je také velice rychlá a tak bydlet v novém můžete i do měsíce. I přesto jsou stavby staticky bezpečné i při zemětřesení či otřesech. Dřevostavby Olomouc vystavěné profesionály jsou také odolné proti houbám a roztočům, a pláště budovy mají vysokou protipožární odolnost.\nPokud sháníte levnou variantu za rodinný dům, je dřevostavba tou pravou volbou. Kromě výše zmíněných výhod mají dlouhou životnost. Mimochodem, nepředstavujte si staré roubenky, dřevostavby mají v dnešní době velice moderní design, který vás okouzlí!


Železník chce porazit „svůj" Zlín. Slavii motivuje vdolky od maminky - Zlínský deník\nŽelezník chce porazit „svůj" Zlín. Slavii motivuje vdolky od maminky\nPraha, Zlín – /ROZHOVOR/ Na podzim jako kapitán a kanonýr táhl fotbalisty Zlína za senzačním šestým místem, teď bude chtít prodloužit jejich jarní bídu. Útočník Lukáš Železník totiž od ledna hájí barvy Slavie Praha a v pátek se s ní poprvé postaví proti klubu, který jej vychoval pro vrcholový sport.\n„Bude to zvláštní zápas. Zlínu jsem pořád vděčný, ale teď už jsem jinde a udělám vše pro to, aby vyhrála Slavia. Potřebujeme body," líčí Deníku 25letý obdivovatel Realu Madrid.\nZlínu by se po čtyřech porážkách v řadě také body náramně hodily. Na Slavii ale s nimi tedy nemá počítat?\n(úsměv) Doufám, že ne.\nAno. Pořád si píšu například s Tomem Poznarem, Lukáši Pazderovi jsem přál k narozeninám a Tomovi Janíčkovi jsem posledně psal, ať se hlavně nevykartuje, že bych si proti němu moc rád zahrál. Bohužel se stal opak. Jinak si volám s Kubou Jugasem, Štěpánem Červenkou, Lukášem Motalem, no zkrátka se nic nezměnilo na vztazích, jen už se s kluky nevidím.\nA hecování mezi vámi probíhá před vzájemným pátečním duelem?\nS Lukášem Motalem trochu ano, ale hlavně bychom se spolu chtěli potkat na hřišti. Zlín má teď vykartovaného Tomáše Janíčka a Diega Živuliče a byl bych moc rád, kdyby v záloze nastoupil. Zasloužil by si to.\nPro své současné spoluhráče chystáte nějakou odměnu za výhru proti Zlínu?\nUrčitě. Hned na začátku, když jsem do klubu přišel, tak jsem říkal, že moje mamka dělá dobré vdolečky. Kluci pak pořád chtěli, abych je dovezl na ochutnávku, tak jsem tak učinil a celá kabina si na nich moc pochutnala. Takže pokud zvítězíme, mamka bude mít práci, bude péct vdolečky. (úsměv)\nUž je s tím obeznámená?\nAkorát jí budu odpoledne volat (rozhovor vznikal v úterý dopoledne – pozn. red.), ať se pomalu připraví, tak doufám, že všechno vyjde. (úsměv)\nCo vlastně říkáte na jarní výsledky Zlína a jeho propad tabulkou z 6. na 10. místo?\nZápasy jsem buď celé, nebo ze sestřihů viděl a je pravda, že začátek týmu nevyšel. Ale body má nahrané. Na druhou stranu musí získat další, protože čím víc bude prohrávat, tím víc na něj bude situace doléhat. Znám to z vlastní zkušenosti ze Zlína. Doufám, že teď ještě kluci počkají, sérii zlomí v důležitém utkání s Olomoucí a poté pošlapou.\nMužstvo vstřelilo ve čtyřech duelech jen jeden gól. Vnímáte, že mu v útoku chybíte?\nNe. Dame Diop, Tonda Fantiš i Marko Jordan jsou šikovní kluci. Jen to teď na ně spadlo, že nedávají branky, nicméně do šancí se dostávají. Jak dají nějakou šmudlu, tak se rozjedou a vše bude zase fungovat.\nVám se střelecky taky nedaří. Zařadí vás trenér Dušan Uhrin v pátek do základní sestavy?\nNevím, tady je to jiné než ve Zlíně, kde člověk v tréninku od středy poznal, jestli bude hrát. Trenér tají sestavu do poslední chvíle. Moc rád bych nastoupil, a i když to bude jen na chvíli, tak každou minutu se budu snažit o to, aby Slavia vyhrála.\nProč jste se zatím v novém působišti gólově neprosadil?\nZačínám tady třetí měsíc a s týmem si sedám. Ve Zlíně jsem hrál profesionální fotbal pět roků a vše jsem mohl dělat i poslepu. Na druhou stranu šance jsem v zápasech měl. Doufám, že se brzy trefím a branky začnou padat. K tomu je ve Slavii větší tlak, člověk nehraje pořád a podobně.\nS vytížením jste spokojený? Dvakrát jste figuroval v základní jedenáctce, dvakrát jste nastoupil jako žolík.\nKaždý chce hrát pořád, ale vše se odvíjí od gólů. Když začnou padat, budu hrát víc. Zatím jsem rád, že naskakuju do zápasů a musím být spokojený.\nOproti Zlínu musíte ve Slavii o místo tvrdě bojovat. Je to velká změna?\nAno. Na tréninku se zdravě bojuje o flek, nikdo nic nevypustí a je to jízda jak při zápasech. Ne že by to ve Zlíně tak nebylo, ale tady je to prostě větší jízda.\nV čem je vůbec největší rozdíl mezi oběma kluby?\nV zázemí a ambicích. Tréninkové plochy, regenerace, stadion, všechno je to neuvěřitelné. A tím, že je to Praha a Slavia, tak každý chce jen vítězství, nic jiného nikoho nebaví. Když nevyhrajete nějaký zápas, je to špatně.\nNa to musí být hráč psychicky dost odolný. Jak snášíte nároky?\nJe to opravdu velká změna. Teď už se snažím stres odbourat, ale známe českého diváka. Když se všechno vyhrává, je to v pohodě, my to ovšem teď máme tak na rozmezí, takže někteří super, někteří nadávají.\nAle „kotel" vás podporuje vždy, je to tak?\nAž kluci přijedou a uvidí tribunu za bránou, tak dostanou husí kůži. S Brnem tu byla neuvěřitelná atmosféra a s Baníkem to bylo úplně TOP. Nešlo slyšet slova na hřišti. A skalní fanoušci nám vytvářejí domácí prostředí i venku.\nKdyž se vrátíme zpět k vám, tak vy máte v útoku silnou konkurenci – kanonýra Milana Škodu a Bosňana Murise Mešanoviče. Panuje mezi vámi rivalita?\nNe. S Murisem si úplně v pohodě vyhovíme, když něco potřebujeme, také je nový, a se Škoďákem rovněž není žádný problém. Celkově je kabina skvělá. Měl jsem obavy z toho, že mě nevezme jako Moraváka, ale táhne se tady za jeden provaz. Při utkání žije a fandí i lavička. Srovnal bych to se Zlínem.\nA alespoň vaše nářečí se stalo terčem vtípků?\n(smích) Když začnu to svoje, tak kluci nerozumí skoro nic. (smích) Řeč tedy potom opakuji tím jejich hrozným jazykem. (smích) V šatně vedle mě sedí Martin Latka a Pepa Hušbauer, je to vždycky sranda. Jednou jsem se s Latym bavil o bydlení, říkal jsem, že jsem našel nějaký barák s receptou dolů, tak z toho zůstal úplně vykulený a stopl mě, že nic nerozumí. (smích) A druhá perlička je, že já místo slov nyní a teď říkám včil. Toho se chytil brankář Martin Berkovec a začal mě při vstupu do kabiny vítat místo oslovení čau Lukine či čau Železo pozdravem čau včil. (smích) Ujalo se to pak i u ostatních.\nNa zádech sešívaného dresu máte na útočníka nezvyklé číslo dvě. To jste si jej vybral záměrně?\nChtěl jsem sedmičku jako ve Zlíně, ale nosil ji Standa Vlček a teď je vyřazená. V klubu říkali, že až někdo zase vystřelí Ligu mistrů, tak ji dostane. (úsměv) Pak už byla volná jen taková netradiční čísla a mezi nimi dvojka, tak jsem zvolil ji, protože můj brácha je velký slávista a chtěl jsem, aby alespoň takto byl se mnou a hrál.\nZe začátku jsme hlavně hledali bydlení se snoubenkou, což se nám teď podařilo, takže je to fajn. Ke stadionu to mám pět minut autem a patnáct minut pěšky. Jinak je tady hodně kulturního vyžití, nicméně zatím se můj život točí hlavně kolem fotbalu. Těším se spíš, jak bude tepleji, jak se člověk bude moct procházet po městě do večera a podobně. Na dopravu jsem si už zvykl, někdy jezdím do centra autem, někdy využívám MHD. Je tu super, ale všude dobře, doma nejlépe. (úsměv)\nA ztratit se vám už „podařilo"?\nJednou, když jsme jeli se snoubenkou koupit do IKEY výbavu do bytu. Prodejna je na okraji Prahy a při cestě jsem měl odbočit druhou zatáčkou, jenže jsem to vzal tou první a cestoval do Hradce Králové. Začalo sněžit a zajeli jsme asi třicet kilometrů. No cesty a uličky jsou hrozné, samé kostkovice. Zlatý Zlín v tomto směru. (úsměv)\nLukáš Železník ve Zlíně:\n16 zápasů z 16, 1424 minut,\n8 gólů, 3 asistence, 3 žluté karty.\nLukáš Železník ve Slavii Praha:\n4 zápasy ze 4, 229 minut, bez gólu, asistence i žluté karty.


Hobgoblin - Spiderman - POSTAVY.cz\nVulture, Mysterio, Spiderman, Doctor Octopus\nSpiderman, Marvel, The Amazing Spider-Man, Superior Spider-Man, Secret War, Avengers & X-Men: AXIS, Amazing Spider-Man: Renew Your Vows (Secret Wars)\npro MÉNĚ REKLAM se přihlaš a komentuj postavu Hobgoblin\nBude někdo psát popis, nebo ho můžu udělat?\nTohohle v nejbližší době popisovat nebudu, takže ho klidně popiš. Mám ale v plánu Tombstona, Chameleona a Hammerheada. To jen tak abys věděl :)\nZvedne zhruba 10 tun.\nHobgoblin používá velkou paletu zbraní, z nichž většina pochází z arzenálu původního zeleného skřítka. Využívá různé otřesy a zápalné granáty, postavené v podobě miniaturní svítící dýně :-D.\nTyto granáty mají různé účinky např. dokáží roztavit 3 palce silnou ocel, další jsou ve formě plynových a kouřových granátů. Hobgoblin nese většinu malých přenosných zbraní v ramenní tašce.\nHobgoblinské rukavice jsou protkány vodivými vlákny s mikroprocesorem, které jsou schopné přivádět pulzní výboje 10 000 voltů vysokofrekvenčního elektrického proudu z nabíjecích agregátů jak do rukavic tak do kostýmu.\nMůže na své nepřátele seslat až 5 minut trvající elektrický výboj, po té se rukavice přetíží a zničí.\nJeho kluzák je poháněn vertikálním motorem "goblin-glider". Má skvělou manévrovatelnost a rychlost až 90 mil v hodině. Kluzák unese asi 400 liber hmotnosti a je schopen na krátkou dobu zvýšit několikrát svůj výkon.\nPalivo vydrží asi 1 hodinu. Má integrovány hlasové a radiové ovladače. Kluzák je primárně řízen váhou a postojem jezdce. Když vstoupí Goblin na kluzák, jeho boty se elektromagneticky zablokují do třmenů kluzáku.\nHobgoblin také používá silně obrněný bojový vůz navržený Normanem Osbornem.\nHobgoblin je jakýsi odkaz, dědictví po ((green-goblin/::Zeleném Goblinovi)). Hobgoblinů bylo hodně, identita některých z nich je obestřena tajemstvím. Nejznámější jsou asi dva. Módní návrhář a miliardář Roderick Kingsley a ((jason-macendale-jr/::Jacon Macendale)) žoldák vycvičený CIA, který si hrál na Hobgoblina tak dlouho, až ho posedlo skutečné vnitřní zlo. První byl Kingsley, který objevil tajné doupě Normana Osborna a zkopíroval jeho výzbroj. Místo identity Zeleného Goblina vytvořil Hobgoblina. Někdy za sebe nasazoval i dvojníky. Hobgoblin bojoval se ((spiderman/::Spider-manem)), pokusil se svrhnout ((kingpin/::Kingpinovu)) říši a zkoušel i zabít ((harry-osborn/::Harryho)).\nNevíte někdo kdo je hobgoblin v éře Marvel Now?\nRoderick Kingsley a Phil Urich\nA během Axis? Vím že to je marvel now jde mi o to kdo z těch dvou...\nMůžu se tě na něco zeptat? Jak toho můžeš o komiksech tolik vědět?\nOpravdu jseš si jistej že jsi neprolomil fourth-wall?\nGreen Goblin je originálnější....a lepší :D\nPochopitelně, když Hobgoblin vlastně vznikl z Green Goblina...\ngreen goblin v zeleném...\nco to znamená ,,Green Goblin v zeleném" ?\ndvojtečka konec závorky...\nJá mm takovej dojem, že první byl Hobgoblin :P\nEe první byl Green Goblin a Hobgoblin (jakožto člověk) našel Green Goblinovu laboratoř a kompletně jí vykradl. A potom se zrodil Hobgoblin.Musím říct že se mi ale líbí více Hobgoblin. :)\nJak moc jsou ty filmy spiderman podle komiksový předlohy? Jestli jsou tak i green goblin byl člověk\nHobgoblin bol prvý v tom animáku z 1994, ale v pôvodných komixoch bol prvý Green\nTak původního (a hlavního Hobgoblina), Rodericka Kinsleyho, jak se zdá, nedávno zabili v 649 čísle série Amzing Spider-man.\nPostava sice pěkná, ale přijde mi už jen jako by vyjela z kopírky. Ale přečíst si o Hobgoblinovi komiks, tak to za to stojí. doporučuju gobliní válku, GG vs HG\nmůj možná kdysi nejoblibenější záporák ve Spider-manovi :) spolu s Venomem\nHobgoblin , Venom a Masakr :3 nejvíc :)\nOpravil jsem pár chyb a dobře se při čtení bavil.\nA jéje derivát .)\n3987. nejlepší postava\nDysaster - 40%\nNačtení stránky za 0 - 0.4977


Saunování působí blahodárně – Panidomu.cz\nNetroufáte si na otužování, ale přitom chcete zůstat odolní? Pak vsaďte na saunování. Kromě posílení imunity a detoxikace organismu také pomůžete nervovému systému a zbavíte se stresu a zkvalitníte si i spánek.\nJakmile vám pobyt začne být nepříjemný, odejděte.\nFáze zchlazování v bazénku se studenou vodou nebo pod sprchou by měla být pozvolná! Rozehřátý organismus se musí zadaptovat a ochlazení pro něj nemá být šokem. V sauně se totiž roztáhnou jemné cévy, kapiláry, při ochlazení se prudce stáhnou, a při tom prudce stoupne vysoko krevní tlak.


Růžový tank opustil Bohdaneč! Už nastálo? - Chrudimský deník\nRůžový tank opustil Bohdaneč! Už nastálo?\nLázně Bohdaneč - Torzo sovětského tanku T–34 zmizelo. Po dlouhých „tahanicích“ bylo převezeno do Prahy\nTorzo růžového tanku bylo z Lázní Bohdaneč převezeno do Prahy.Foto: DENÍK/Martin Divíšek\nSmutné memento v podobě zadní části sovětského tanku T–34 opustilo sídliště Na Lužci. Na růžovo natřené torzo bylo před místní základní školou umístěno několik let a neustále připomínalo působení Sovětské armády, která až do počátku devadesátých let okupovala právě toto sídliště v lázeňském městečku.\nZadní část tanku je podle našich informací majetkem ministerstva obrany. Lázně Bohdaneč si torzo pouze vypůjčily a následně je vystavily před školou.\n„Přišel nějaký umělec a tank si chtěl odvézt. Vím jenom, že kvůli tomu tenkrát byly nějaké tahanice. On si pak ale nakonec přinesl nějaké povolení a bylo to,“ řekl nám dobře informovaný zdroj. Prakticky totéž nám potvrdila také starostka lázeňského městečka.\n„Torzo tanku jsme měli pouze vypůjčené z Vojenského historického ústavu. Na to existovala dokonce smlouva o výpůjčce. Tu jsme ale nyní z iniciativy pana umělce vypověděli, a tím pádem mohl být tank převezen do Prahy,“ řekla Pardubickému deníku Iveta Šimková.\n„Zatím vůbec nevím, jestli se k nám růžový tank ještě někdy vrátí,“ dodala starostka lázní.


Luby gay seznamka / Sobotka Gay Seznamka : Pebama\nLuby gay seznamka / Sobotka Gay Seznamka\nNebo vubec nemam narok na zalozeni emax plus? Kde a kdy te najdu ty janosiku urci si misto a cas hrdinoto mas pravdu. Uz se tesim jak se budeme mit jeste ze uz gay seznamka švihov jsem senior. V nove gay seznamka černý most uprave sobotka gay seznamka mohou kamiony jezdit temer neomezene. Takovy jako ty, ktere nemaj manazerske schopnosti i delaji podvody zakaznikum. Beru si na nej kontakt, ale ma jen facebook. Takze rikas, ze se vacenovice gay seznamka obavat nemusim.\nA ja si sobotka gay seznamka naivne bečov gay seznamka myslel, ze se kousek za prahou u dalnice hrabe obchvat a ona zatim ta podzemni uloziste. Tak my porad vstavame 4krat za noc. Ta tloustka sije a nosni kustka to je ono o cem mluvime! Zkousela habry gay seznamka jsem,co psala slni - dat na brisko, ale to nechce vubec. Petan jako by treba vakcina na chripku neco resila. Co se menstruace tyce, mela by byt vice oslavovana a zkusenost predavana v zenske liniipo vysazeni se mi neskutecne zhorsilo akne jako v puberte i na zadech, masti se mi hlava pritom mam vlasy https://pebama.cz/2200-dtcz20264-gay-seznamka-lovosice.html suche a do toho me svedi. A proc jsem ten pribeh zverejnil gay seznamka vejprty az ted.\nTakze je jedno, jestli je filtr horizontalne nebo popovice gay seznamka vertikalne, ne. Jistou soudnost a objektivitu bych proto ocekaval od kazdeho, kdo se nejak redaktorsky prezentuje. I gay seznamka nové město na moravě ryby, nemusely by bejt rybniky. Kdyz malych aut bude v provozu vic, tak to s gay seznamka hustopeče tim mistem bude fungovat. Klestak ut210e je super, vítkov gay seznamka ma 2a dc rozsah. No gay seznamka židlochovice to asi nebudete obycejny sobotka gay seznamka zamestnanec, kdyz muzete odkladat skoro 30k mesicne. Co se da dnes koupit nissan ev-200 co nikam nedojede ale stoji gay seznamka králův dvůr stejne jako ten expert ale nikam nedojede.\nJedina snad eve vtom ted trosku pokrocila,ale to je trosku jinej pripad. If you were interested in hiring me, gay sobotka gay seznamka seznamka rychnov nad kněžnou i would be pleased to come to an interview to your company. Sice vydane dva patche za mesic, ale temer zadna zmena. Osobni zkusenost je tim lomnice nad lužnicí gay seznamka jedinym skutecnym a pravdivym zazitkem. Tato spolecnost neni mym zamestnavatelem. Jak pise clovek nad vami je skoda, ze se to neda vypnout vsechno kompletne z jednoho mista, takze vam nezbyte, nez si projit postupne nastaveni v lo. Az se budete zivit rybarenim, jako cely jih a prave mexicky zaliv je kazdou chvili trestan nejakou katastrofou, ted holt bude benzin drazsi, ale oteplovanim more take ubyva ryb, az vam to dojde, tak se vam snad i ulevi.\nTakze to vyjde s televizi na stejno. Navic kazde z peti oci bude moci ovladat nezavisle a kazdym se sobotka gay seznamka koukat na jiny monitor. V polocasovem studiu na bt sport uz 5 minut rozebiraji akci suka dobřív gay seznamka s cufem. Menstruace, klid, gay seznamka horní počaply ovulace, premenstruace. Sem byla na prazdkach šumperk gay seznamka u babicky. Jestly ano, tak ho vytahnete a uz vas budeou perfektne sliset, zena ma stejny problem. Nastesti, ten psychicky blok polevil a uz nemam zabrušany gay seznamka hruzu, kdyz se podivam do zrcadla?\nJa si s tetou tak jednou do mesice telefonuju. Ty uz mas zase zakazane jezdeni davle gay seznamka na kole. Hele, ale ja mam taky manualni skla a prave z tech duvodu, ktere popisujes! A jinak z pazourkem lovit umim taky jen mne to nebavi sobotka gay seznamka , porad cumnet do grafu a hledat prilezitost dojit si pro 20 pipu pripadne pro 10 pipu ztratu ,ty pipi ber z nadhledem je to jen priklad a souvisi z pouzitou technikou lovu z pazourkem. V utery se rozhodne o dalsi historii statu izrael. Seznamovani venku zkousime,ale nezabirakrome nahore popsaneho problemu s nim zadny problem jaroslavice gay seznamka neni,ani nejmensijak jsem jiz psala. Jezdim karou s fotrem a kdyz fotr ma volno tak busemtak to vubec nevim.\nPiju jej druhym rokem a chtela jsem chvili vysadit, za 14 jsem znovu tedy zacala a prujem je ted 3 den? Takove meclov gay seznamka fc2 mi bezelo vse na sobotka gay seznamka max. Na jednoho ziskaneho cyklistu pripadne 10 nastvanych ridicu, chodcu, fryšták gay seznamka pasazeru mhd,. Uz jsem prisla na to, jablonné nad orlicí gay seznamka co mi ta vune pripominala. Drocer 99, presne tak, taky si myslim, ze ta hlavni mnichovice gay seznamka vlna sla od zlodeju! Nechat pracovat prirodu a podvolit se zakonum prirody. Za 2 generace uz si nikdo nebude pamatovat jak vypada maso a zelenina,pak prijde krize,hlad a lidi budou chovajice kralicky jako plysacky umirat hlady,bo nikoho uz ani nenapadne ze by mohl kralicka klepnout a upect si ho na cesneku?


Kód produktu: SST9020025 Výrobce: Tropico\nMatrace střední tuhosti s výjimečnou odrazovou pružností je opatřena vrstvou exkluzivní pěny XDura, která zaručuje nezničitelnou pružnost, poddajnost a extra termoregulaci. Unikátní pěna s otevřenou strukturou zajistí nadstandardní průtok vzduchu.\nDokonale promyšlená třístupňová konstrukce se skládá z vybraných nejmodernějších pěn velmi vysoké objemové hmotnosti s nejvyšší možnou propustností vlhkosti. Vrchní vrstvou je dokonale kopírující, prodyšná, prakticky nezničitelná a vysoce termoregulační pěna XDura. Následuje super-elastická hybridní pěna střední tuhosti, která vyrovnává tlak po celé ložné ploše. Její součástí je anatomický systém SpineProtector, který se stará o Váš pohodový spánek pomocí speciálního tvaru a umístění pěnových segmentů pro ramenní a pánevní zóny, kde citlivě upravuje tuhost. Důmyslnou základnu ze studené pěny zdokonalují funkční ramenní kolébky.\nHybridní pěna 50 kg/m3 (9/12/16 cm dle celkové výšky matrace) spojuje výhody studené pěny (vzdušnost, pružnost), latexu (termoregulace, nezničitelnost) a visco pěny (přizpůsobivost).\nStudená pěna HR (8/9/8 cm dle celkové výšky matrace) s jedinečným poměrem mezi hustotou a odrazovou pružností.\nPevnější pohodlí bez paměťové pěny\nNezničitelná pružnost, poddajnost, extra vzdušnost a termoregulace.\nVyšší střední tuhost, velmi vysoká odrazová pružnost.


Instalace Fire Lite Scanner\nOd: boy* 02.01.08 16:13 odpovědí: 10 změna: 04.01.08 16:43\nahojky jsem tu opět s problémem protože Pc začal dělat neplechu stáhla jsem si ze slunečnice Fire Lite Scanner.No a ten mi po scanování sdělil,že mám v PC HLLP.Scrambler.B zajímalo by mne,co to je za potvoru a jak se jí zbavit...děkuji za odpověď a hezký den přeji\nPokud se nepletu, jde o červa. Jaký používáš antivirový program? A používáš nějaký? Norton Antivirus v Trial verzi by ti to měl dát do pořádku.\nno mám NOD32 Ad Aware a Search and Destroy a ten Norton si musím koupit,nebo si stačí jen stáhnout free verzi a projet PC? a nevyřadí mi NODa když ho spustím?Ptám se ,protože jsem už jednou takhle NODa vyřadila,když jsem si spustila na doporučení známých Emergency a neinformovala jsem se u odborníků zde.\nAhoj, vzpomínám si na Tebe. Samozřejmě, že musíš vyřadit/zastavit ten druhý antivirus. A pro sichr ještě bych vytáhnul kabel od internetu z počítače před tím, než to rozjedeš. Norton by měl být ke stažení na Slunečnici. Nebo použij Google a najdi si heslo Scrambler.B a heslo Norton-Trial.\nTak mě napadlo, jak to, že si s tím neporadil NOD? Jede? Je aktualizovaný? Měl by Tvůj problém vyřešit i on. Projeď si nejdříve počítač NODem. Potom dej vědět.\nTak jsem projela PC NODem ,ale nic mi nezahlásil,aktualisace je v pořádku.Zítra zkusím toho Nortona.Napadlo mne ,neexistuje jen nějaká jednorázová utilita na odstranění toho červa?\nUž jsem o tom uvažoval, ale nehledal jsem. Koukni na oficiální stránky výrobců antivirových programů Avast.com a tak.\nMěl by to umět stinger: vil.nai.com/...\nNicméně vypnout obnovení systému po dobu odstraňování, projet i spybotem,adawarem to by nebylo od věci...\nještě mi tedy oraď prosím,jak se vypíná obnovení systému a jdu na to .Díky díky\nObnovení systému: Start - Ovládací panely - Systém - Obnovení systému a zaškrtnout vypnout obnovení systému na všech jednotkách - potom projet antivirem. A jistě provádět pravidelnou aktualizaci antiviru a nebo se podívej na http://www.viry.cz/.\nA až odstraníš červa, zase si to zapni.\nděkuji mnohokráte ještě že vás mám ,tady se mi vždycinky dobře poradí\ntak jsem dnes celý boží den nedělala nic jiného,než se zbavovala toho zmetka a NIC stále ho tu mám a nejsem schopna se ho zbavit.Jsem už zoufalá.Ani jeden program mi ho nenašel a když jsem spustila Avast virus cleaner,tak mi dokonce zvěstoval na každé řádce,že soubor nemohl být otestován.Fire mi tvrdí,že ten Scramble je na adrese C/Windows/system 32 a ještě nějaký název Shreder.dll to je asi nějaká knihovna -jsem laik tak se nesmějte moc nahlas.Tak mne napadlo,jestli bych nemohla dát tuhle adresu do karantény v NODu,ale radši se vás ptám,než něco poondím. tak co mám?\n[rozbalit dalších 6 komentářů]\nUsb c hub, půjde hdmi - bez odpovědi\nKlávesnice vynechává - 2 odpovědi\nRGB zapojení MSI - bez odpovědi\nPřevod gmailu na novou doménu - 1 odpověď\nNový ntb - 3 odpovědi\nZtráta záložek - 2 odpovědi\nProgram na rýsování / grafiku - 10 odpovědí\nVlastnoruční podpis - 4 odpovědi\nPinnacle Studio - nejde space (přehrávání) - 3 odpovědi\nNač to slouží - 2,5 HDD - 11 odpovědí\nKterý je lepší prohlížeč - 17 odpovědí